Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/34/ES
ze dne 22. června 2000,
kterou se mění směrnice Rady 93/104/ES o některých aspektech úpravy pracovní doby, aby se její oblast působnosti rozšířila na odvětví a činnosti vyňaté z oblasti působnosti uvedené směrnice
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 137 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 3. dubna 2000,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 137 Smlouvy stanoví, že Společenství podporuje a doplňuje činnost členských států v oblasti zlepšování pracovního prostředí tak, aby bylo chráněno zdraví a bezpečnost pracovníků. Směrnice přijaté na základě uvedeného článku by však neměly ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků.
(2) Směrnice Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby [4] stanoví minimální požadavky na bezpečnost a zdraví v oblasti úpravy pracovní doby týkající se doby denního odpočinku, přestávek, odpočinku v týdnu, maximální délky týdenní pracovní doby, dovolené za kalendářní rok a aspektů noční práce, práce na směny a rozvržení práce. Uvedenou směrnici je třeba pozměnit z následujících důvodů.
(3) Silniční, letecká, železniční, námořní a vnitrozemská říční a jezerní doprava, mořský rybolov, ostatní práce na volném moři a činnosti lékařů při jejich vzdělávání jsou z oblasti působnosti směrnice Rady 93/104/ES vyňaty.
(4) Komise ve svém návrhu ze dne 20. září 1990 nevyňala žádné odvětví ani činnost z oblasti působnosti směrnice Rady 93/104/ES a Evropský parlament ve svém stanovisku ze dne 20. února 1991 nepřijal žádné výjimky tohoto druhu.
(5) Zdraví a bezpečnost pracovníků na pracovišti musí být chráněny ne proto, že pracují v určitém odvětví nebo vykonávají určitou činnost, ale že jsou pracovníky.
(6) S přihlédnutím k odvětvovým právním předpisům vztahujícím se na mobilní pracovníky je nutné současně probíhající a doplňkové přibližování pro předpisy o bezpečnosti dopravy a zdraví a bezpečnosti dotyčných pracovníků.
(7) Je třeba vzít v úvahu zvláštní povahu činností na moři a lékařů při vzdělávání.
(8) Musí být zejména zajištěna ochrana zdraví a bezpečnosti mobilních pracovníků ve vyňatých odvětvích a činnostech.
(9) Stávající ustanovení o dovolené za kalendářní rok a posuzování zdravotního stavu při noční práci a práci na směny by měla být rozšířena na mobilní pracovníky ve vyňatých odvětvích a činnostech.
(10) Stávající ustanovení o pracovní době a odpočinku musí být přizpůsobena mobilním pracovníkům ve vyňatých odvětvích a činnostech.
(11) Všichni pracovníci musí mít dostatečnou dobu odpočinku. Pojem "odpočinek" musí být vyjádřen v jednotkách času, tj. ve dnech, hodinách nebo jejich zlomcích.
(12) Evropská dohoda o pracovní době námořníků byla provedena směrnicí Rady [5] na návrh Komise v souladu s čl. 139 odst. 2 Smlouvy. Proto se ustanovení této směrnice nevztahují na námořníky.
(13) V případě "nájemných rybářů", kteří jsou zaměstnanci, je na členských státech, aby v souladu s článkem 7 směrnice Rady 93/104/ES stanovily podmínky pro získání nároku a poskytnutí dovolené za kalendářní rok včetně úpravy způsobů výplaty.
(14) Zvláštní předpisy stanovené v ostatních právních aktech Společenství, které se týkají například doby odpočinku, pracovní doby, dovolené za kalendářní rok a noční práce u některých kategorií pracovníků, musí mít přednost před ustanoveními směrnice Rady 93/104/ES ve znění této směrnice.
(15) S ohledem na judikaturu Soudního dvora Evropských společenství musí být zrušeno ustanovení o nedělním odpočinku.
(16) V rozsudku ve věci C-84/94 Spojené království vs. Rada [6] Soudní dvůr rozhodl, že směrnice Rady 93/104/ES je v souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality uvedenými v článku 5 Smlouvy. Není důvodu předpokládat, že se tento rozsudek nevztahuje na srovnatelná pravidla týkající se některých aspektů úpravy pracovní doby ve vyňatých odvětvích a činnostech,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 93/104/ES se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Tato směrnice se vztahuje na všechna odvětví činností, veřejná i soukromá, ve smyslu článku 2 směrnice 89/391/EHS, aniž jsou dotčeny články 14 a 17 této směrnice.
Aniž je dotčen čl. 2 bod 8, nevztahuje se tato směrnice na námořníky, jak jsou definováni ve směrnici Rady 1999/63/ES ze dne 21. června 1999 o dohodě o úpravě pracovní doby námořníků uzavřené mezi Svazem provozovatelů námořních plavidel Evropského společenství [European Community Shipowners' Association (ECSA)] a Federací odborů pracovníků v dopravě v Evropské unii [Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST)] [7].".
2. V článku 2 se doplňují nové body, které znějí:
"7. "mobilním pracovníkem" se rozumí každý pracovník zaměstnaný jako člen posádky v podniku, který poskytuje služby v osobní dopravě nebo přepravě zboží po silnici, letecky nebo vnitrozemskou plavbou;
8. "prací na moři" se rozumí práce vykonávaná hlavně na zařízení na moři nebo z něj (včetně vrtných zařízení), spojená přímo nebo nepřímo s průzkumem, těžbou nebo dobýváním nerostných zdrojů, včetně uhlovodíků, a potápěním v souvislosti s takovými činnostmi prováděném ze zařízení na moři nebo z plavidla;
9. "dostatečným odpočinkem" se rozumí, že pracovníci mají pravidelné doby odpočinku, jejichž trvání je vyjádřeno v jednotkách času a které jsou dostatečně dlouhé a souvislé, aby zajistily, že v důsledku únavy nebo jiného nepravidelného rozvržení práce nedojde k jejich zranění nebo zranění dalších pracovníků nebo ostatních osob ani ke krátkodobému nebo dlouhodobému poškození zdraví."
3. V článku 5 se zrušuje tento pododstavec:
"Minimální doba odpočinku uvedená v prvním pododstavci zpravidla zahrnuje neděli."
4. Článek 14 se nahrazuje tímto:
"Článek 14
Specifičtější ustanovení Společenství
Tato směrnice se nepoužije, pokud jiné nástroje Společenství obsahují specifičtější požadavky týkající se úpravy pracovní doby pro některá povolání nebo pracovní činnosti."
5. V článku 17 se bod 2.1 nahrazuje tímto:
"2.1 od článků 3, 4, 5, 8 a 16:
a) v případě činností, při nichž jsou pracoviště pracovníka a jeho bydliště od sebe vzdálená, včetně prací na moři, nebo při nichž jsou od sebe vzdálená různá pracoviště pracovníka;
b) v případě činností souvisejících se zajištěním ostrahy nebo dozoru vyžadujících neustálou přítomnost za účelem ochrany majetku nebo osob, zejména v případě hlídačů a správců nebo bezpečnostních firem;
c) v případě činností zahrnujících nutnost nepřetržité služby nebo výroby, jako jsou zejména
i) služby týkající se přijímání, léčby nebo péče poskytované v nemocnicích nebo podobných ústavech, včetně činností doktorů při vzdělávání, v ubytovacích zařízeních a ve věznicích;
ii) pracovníci v přístavech a na letištích;
iii) služby tisku, rozhlasu, televize, kinematografické produkce, poštovní a telekomunikační služby, ambulance, požární služby a služby civilní ochrany;
iv) výroba, rozvod a distribuce plynu, vody a elektřiny, svoz odpadků z domácností a zařízení k jejich spalování;
v) odvětví, kde práce nemůže být přerušena z technických důvodů;
vi) činnosti výzkumu a vývoje;
vii) zemědělství;
viii) pracovníci přepravy cestujících v pravidelné městské dopravě;
d) v případě předvídatelného nárůstu činnosti, zejména
i) v zemědělství;
ii) v cestovním ruchu;
iii) v poštovních službách;
e) pro osoby pracující v železniční dopravě,
i) jejichž činnosti jsou občasné;
ii) kteří tráví svou pracovní dobu ve vlaku, nebo
iii) jejichž činnosti jsou závislé na jízdních řádech a na zajištění nepřetržitosti a pravidelnosti dopravy."
6. V čl. 17 odst. 2 se vkládá nový bod, který zní:
"2.4 od článků 6 a čl. 16 odst. 2 v případě lékařů při jejich vzdělávání:
a) od článku 6 pro pětileté přechodné období od 1. srpna 2004:
i) je-li to nezbytné, mohou členské státy získat doplňkovou lhůtu nepřesahující dva roky s přihlédnutím k obtížím při dodržování ustanovení o pracovní době v souvislosti s jejich odpovědností v oblasti organizace a poskytování zdravotních služeb a lékařské péče. Nejméně šest měsíců před koncem přechodného období uvědomí dotyčný členský stát Komisi a předloží jí své odůvodnění takovým způsobem, aby mohla po náležitých konzultacích zaujmout stanovisko v tříměsíční lhůtě od přijetí těchto informací. Nesouhlasí-li členský stát se stanoviskem Komise, odůvodní své rozhodnutí. Sdělení a odůvodnění členského státu a stanovisko Komise se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství a předá Evropskému parlamentu;
ii) je-li to nezbytné, mohou členské státy získat jednoroční doplňkovou lhůtu s přihlédnutím ke zvláštním obtížím při dodržování výše uvedených povinností. Dodržují postup popsaný v bodě i).
V rámci přechodného období
iii) členské státy zajistí, aby v žádném případě počet týdenních pracovních hodin nepřesahoval průměr 58 hodin během prvních tří let přechodného období, průměr 56 hodin během následujících dvou let a průměr 52 hodin po zbývající období;
iv) zaměstnavatel včas konzultuje zástupce zaměstnanců za účelem, je-li to možné, dosažení dohody o opatřeních použitelných během přechodného období. V mezích stanovených v bodě iii) se tato dohoda může vztahovat na
- průměrný počet týdenních pracovních hodin během přechodného období a
- opatření, která mají být přijata ke snížení týdenní pracovní doby na průměr 48 hodin před koncem přechodného období;
b) od čl. 16 odst. 2, pokud referenční období nepřesahuje dvanáct měsíců během první části přechodného období uvedeného v písm. a) bodě iii) a následně šest měsíců."
7. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 17a
Mobilní pracovníci a práce na moři
1. Články 3, 4, 5 a 8 se nevztahují na mobilní pracovníky.
2. Členské státy však přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby mobilní pracovníci měli nárok na dostatečný odpočinek kromě případů uvedených v čl. 17 bodu 2.2.
3. S výhradou dodržování obecných zásad o ochraně bezpečnosti a zdraví pracovníků a s výhradou konzultací se zúčastněnými sociálními partnery a úsilí pro posílení všech důležitých forem sociálního dialogu včetně jednání, přejí-li si je strany, mohou členské státy z objektivních nebo technických důvodů nebo z důvodů souvisejících s organizací práce u pracovníků, kteří vykonávají hlavně práci na moři, prodloužit referenční období uvedené v čl. 16 bodu 2 na dvanáct měsíců.
4. Po konzultaci s členskými státy a zaměstnavateli a zaměstnanci na evropské úrovni Komise k 1. srpnu 2005 přezkoumá provádění ustanovení o zdraví a bezpečnosti pracovníků na moři, aby v případě potřeby předložila vhodné změny.
Článek 17b
Pracovníci na palubě námořních rybářských plavidel
1. Články 3, 4, 5, 6 a 8 se nevztahují na pracovníky na palubě námořních rybářských plavidel plujících pod vlajkou členského státu.
2. Členské státy však přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby každý pracovník na palubě námořního rybářského plavidla plujícího pod vlajkou členského státu měl nárok na dostatečný odpočinek, a k omezení pracovní doby na týdenní průměr 48 hodin vypočítaný na základě referenčního období nepřesahujícího 12 měsíců.
3. V mezích stanovených v odstavcích 2, 4 a 5 přijmou členské státy, s ohledem na nutnost chránit bezpečnost a zdraví těchto pracovníků, nezbytná opatření k zajištění toho, aby
a) pracovní doba byla omezena na maximální počet hodin, který v daném období nelze překročit, nebo
b) aby v daném období byla zajištěna minimální doba odpočinku.
Maximální počet pracovních hodin nebo minimální počet hodin odpočinku upřesní právní a správní předpisy, kolektivní smlouvy nebo dohody mezi sociálními partnery.
4. Meze pracovní doby nebo doby odpočinku jsou tyto:
a) maximální pracovní doba nesmí překročit
i) 14 hodin v období 24 hodin a
ii) 72 hodin v období 7 dnů,
nebo
b) minimální doba odpočinku nesmí být kratší než
i) 10 hodin v období 24 hodin a
ii) 77 hodin v období 7 dnů.
5. Dobu odpočinku lze rozdělit nejvýše na dvě části, z nichž jedna je dlouhá nejméně šest hodin a interval mezi dvěma po sobě následujícími dobami odpočinku nesmí překročit čtrnáct hodin.
6. V souladu s obecnými zásadami ochrany zdraví a bezpečnosti pracovníků a z objektivních a technických důvodů souvisejících s organizací práce mohou členské státy povolit odchylky, včetně stanovení referenčních období, od omezení stanovených v odstavcích 2, 4 a 5. Tyto odchylky musí být pokud možno v souladu se stanovenými normami, ale mohou vzít v úvahu častější nebo delší dobu dovolené nebo poskytnutí náhradní dovolené pracovníkům. Tyto odchylky mohou být stanoveny prostřednictvím
i) právních a správních předpisů, a je-li to možné, prováděním konzultací se zástupci příslušných zaměstnavatelů a zaměstnanců za účelem posílení všech forem sociálního dialogu, nebo
ii) kolektivních smluv a dohod mezi sociálními partnery.
7. Kapitán rybářského plavidla na moři má právo požadovat od pracovníka na palubě pracovní dobu nezbytnou pro bezprostřední bezpečnost plavidla, osob na palubě nebo nákladu, nebo k poskytnutí pomoci ostatním plavidlům nebo osobám v tísni na moři.
8. Členské státy mohou stanovit, že pracovníci na palubě námořních rybářských plavidel, kteří na základě vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí nesmí provozovat svou činnost během určitého období kalendářního roku přesahujícího jeden měsíc, si vybírají dovolenou za kalendářní rok v souladu s článkem 7 ve výše uvedeném období."
Článek 2
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. srpna 2003, nebo zajistí, aby sociální partneři nejpozději do uvedeného dne zavedli nezbytná opatření dohodou; členské státy musí přijmout veškerá nezbytná opatření, která jim kdykoli umožní zajistit výsledky této směrnice. S ohledem na lékaře při vzdělávání je tato lhůta stanovena do 1. srpna 2004. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy uvedená v odstavci 1 musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Aniž je dotčeno právo členských států rozvíjet, s ohledem na měnící se okolnosti, různá právní, správní nebo smluvní ustanovení v oblasti pracovní doby, dokud nejsou splněny minimální požadavky stanovené touto směrnicí, neodůvodňuje provádění této směrnice snížení obecné úrovně ochrany pracovníků.
4. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů již přijatých nebo které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Komise po konzultaci s členskými státy a sociálními partnery na evropské úrovni nejpozději do 1. srpna 2009 přezkoumá provádění ustanovení pro pracovníky na palubě rybářských plavidel na moři a ověří, zda jsou tato ustanovení i nadále vhodná, zejména s ohledem na zdraví a bezpečnost, aby v případě potřeby předložila vhodné změny.
Článek 4
Komise nejpozději do 1. srpna 2005 a po konzultaci s členskými státy a zaměstnavateli a zaměstnanci přezkoumá provádění ustanovení pro pracovníky v oboru přepravy cestujících pravidelné městské dopravy, aby v případě potřeby předložila vhodné změny k zajištění souvislého a přiměřeného přístupu v tomto odvětví.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 22. června 2000.
Directiva 2000/34/CE do Parlamento Europeu e do Conselho
de 22 de Junho de 2000
que altera a Directiva 93/104/CE do Conselho relativa a determinados aspectos da organização do tempo de trabalho, a fim de abranger os sectores e actividades excluídos dessa directiva
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia e, nomeadamente, o n.o 2 do seu artigo 137.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão(1),
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social(2),
Deliberando nos termos do artigo 251.o do tratado(3), tendo em conta o projecto comum aprovado pelo Comité de Conciliação em 3 de Abril de 2000,
Considerando o seguinte:
(1) O artigo 137.o do tratado prevê que a Comunidade apoie e complete a acção dos Estados-Membros tendo em vista a melhoria do ambiente de trabalho, a fim de proteger a saúde e a segurança dos trabalhadores. As directivas adoptadas com base neste artigo deverão evitar impor disciplinas administrativas, financeiras e jurídicas tais, que sejam contrárias à criação e ao desenvolvimento de pequenas e médias empresas.
(2) A Directiva 93/104/CE do Conselho, de 23 de Novembro de 1993, relativa a determinados aspectos da organização do tempo de trabalho(4), fixa as prescrições mínimas de segurança e de saúde em matéria de organização do tempo de trabalho aplicáveis aos períodos de descanso diário, pausas, descanso semanal, tempo máximo de trabalho semanal, férias anuais e a certos aspectos do trabalho nocturno, do trabalho por turnos e do ritmo de trabalho. Essa directiva deve ser alterada pelas seguintes razões.
(3) Os transportes aéreos, ferroviários, rodoviários, marítimos e de navegação interna, a pesca marítima, as outras actividades no mar bem como as actividades dos médicos em formação tinham ficado excluídos do âmbito de aplicação da Directiva 93/104/CE do Conselho.
(4) Na sua proposta de 20 de Setembro de 1990, a Comissão não tinha excluído nenhum sector ou actividade da Directiva 93/104/CE do Conselho e o Parlamento Europeu, no seu parecer de 20 de Fevereiro de 1991, também não aceitara essas exclusões.
(5) A protecção da saúde e da segurança dos trabalhadores no local de trabalho não deve depender de trabalharem num determinado sector ou desempenharem certa actividade, mas sim da sua condição de trabalhadores.
(6) Em relação à legislação sectorial para os trabalhadores móveis, é necessária uma abordagem complementar e paralela das disposições relativas à segurança no transporte e à protecção da saúde e da segurança dos trabalhadores em causa.
(7) A necessidade de ter em conta a natureza específica das actividades no mar e dos médicos em formação.
(8) A protecção da saúde e da segurança dos trabalhadores móveis dos sectores excluídos deve ser igualmente assegurada.
(9) As disposições existentes em matéria de férias anuais e de avaliação da saúde aplicáveis ao trabalho nocturno e por turnos devem ser alargadas, por forma a incluir os trabalhadores móveis dos sectores e actividades excluídos.
(10) As disposições existentes em matéria de tempo de trabalho e de descanso devem ser adaptadas para abranger os trabalhadores móveis dos sectores e actividades excluídos.
(11) Todos os trabalhadores devem beneficiar de períodos de descanso suficientes. O conceito de "descanso" deve ser expresso em unidades de tempo, ou seja em dias, horas e/ou suas fracções.
(12) Um acordo europeu relativo ao tempo de trabalho dos marítimos está prestes a entrar em vigor por força de uma directiva do Conselho(5), proposta pela Comissão, nos termos do n.o 2 do artigo 139.o do Tratado; consequentemente, as disposições da presente directiva não se aplicam aos marítimos.
(13) No caso dos pescadores à percentagem que trabalham por conta de outrém, devem ser os Estados-Membros a decidir, nos termos do artigo 7.o da Directiva 93/104/CE do Conselho, as condições de aquisição do direito a férias anuais e da respectiva concessão, incluindo as modalidades de pagamento.
(14) As normas específicas previstas por outros instrumentos comunitários no que respeita, por exemplo, aos períodos de descanso, ao tempo de trabalho, às férias anuais e ao trabalho nocturno de determinadas categorias de trabalhadores, deveriam prevalecer sobre as disposições da Directiva 93/104/CE do Conselho, alterada pela presente directiva.
(15) À luz da jurisprudência do Tribunal de Justiça das Comunidades Europeias, a disposição relativa ao descanso dominical deve ser revogada.
(16) No seu Acórdão C-84/94, Reino Unido/Conselho(6), o Tribunal de Justiça considerou que a Directiva 93/104/CE é conforme com os princípios da subsidiariedade e da proporcionalidade definidos no artigo 5.o do tratado e não há motivos para considerar que aquele acórdão não é aplicável a normas semelhantes relativas a determinado número de aspectos da organização do tempo de trabalho em sectores e actividades excluídos,
ADOPTARAM A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1.o
A Directiva 93/104/CE é alterada do seguinte modo:
1. O n.o 3 do artigo 1.o passa a ter a seguinte redacção:
"3. A presente directiva é aplicável a todos os sectores de actividade, privados e públicos, na acepção do artigo 2.o da Directiva 89/391/CEE, sem prejuízo do disposto nos artigos 14.o e 17.o da presente directiva.
Sem prejuízo do disposto no n.o 8 do artigo 2.o, da presente directiva não se aplica aos marítimos tal como definidos na Directiva 1999/63/CE do Conselho, de 21 de Junho de 1999, respeitante ao Acordo relativo à organização do tempo de trabalho dos marítimos celebrado pela Associação de Armadores da Comunidade Europeia (ECSA) e pela Federação dos Sindicatos dos Transportes da União Europeia (FST)(7).".
2. Ao artigo 2.o são aditados os seguintes números:
"7. 'Trabalhador móvel': um trabalhador que, fazendo parte do pessoal de bordo, está ao serviço de uma empresa que efectua transporte de passageiros ou de mercadorias por via rodoviária, aérea ou marítima.
8. 'Actividade em offshore': a actividade efectuada essencialmente numa ou a partir de uma instalação offshore (incluindo as unidades de perfuração), directa ou indirectamente ligada à prospecção, à extracção ou à exploração de recursos minerais, incluindo os hidrocarbonetos, e ao mergulho relacionado com tais actividades, efectuada a partir de uma instalação em offshore ou de um navio.
9. 'Descanso suficiente': o facto de os trabalhadores disporem de períodos de descanso regulares cuja duração seja expressa em unidades de tempo, e suficientemente longos e contínuos para evitar que se lesionem ou lesionem os colegas ou outras pessoas e para não prejudicarem a saúde, a curto ou a longo prazo, por cansaço ou ritmos irregulares de trabalho.".
3. No artigo 5.o, é suprimido o seguinte parágrafo:"O período mínimo de descanso previsto no primeiro parágrafo inclui, em princípio, o domingo.".
4. O artigo 14.o passa a ter a seguinte redacção:
"Artigo 14.o
Disposições comunitárias mais específicas
As disposições da presente directiva não se aplicam na medida em que outros instrumentos comunitários contenham disposições mais específicas em matéria de organização do tempo de trabalho relativamente a determinadas ocupações ou actividades profissionais.".
5. O n.o 2, ponto 1, do artigo 17.o, passa a ter a seguinte redacção:
"2.1. Aos artigos 3.o, 4.o, 5.o, 8.o e 16.o:
a) No caso de actividades caracterizadas por um afastamento entre o local de trabalho e o local de residência do trabalhador, como as actividades offshore, ou por um afastamento entre diferentes locais de trabalho do trabalhador;
b) No caso de actividades de guarda, de vigilância e de permanência caracterizada pela necessidade de assegurar a continuidade do serviço ou da produção, designadamente;
c) No caso de actividades caracterizadas pela necessidade de assegurar a continuidade do serviço ou da produção, nomeadamente quando se trate:
i) de serviços ligados à recepção, tratamento e/ou cuidados dispensados em hospitais ou estabelecimentos semelhantes, instituições residenciais e prisões, incluindo as actividades dos médicos em formação,
ii) de pessoas que trabalhem em portos ou aeroportos,
iii) de serviços de imprensa, rádio, televisão, produção cinematográfica, correios ou telecomunicações, ambulância, sapadores-bombeiros ou protecção civil,
iv) de serviços de produção, de transmissão e de distribuição de gás, água ou electricidade, de serviços de recolha de lixo ou de instalações de incineração,
v) de indústrias em que o processo de trabalho não possa ser interrompido por razões técnicas,
vi) de actividades de investigação e desenvolvimento,
vii) da agricultura,
viii) de trabalhadores afectados ao transporte de passageiros em serviços regulares de transporte urbano;
d) Em caso de acréscimo previsível de actividade, nomeadamente:
i) na agricultura,
ii) no turismo, ou
iii) nos serviços postais;
e) No caso de pessoas que trabalham no transporte ferroviário:
i) cujas actividades são intermitentes,
ii) que trabalham a bordo de comboios, ou
iii) cujas actividades estão ligadas aos horários dos transportes ferroviários, e que asseguram a continuidade e a regularidade do tráfego ferroviário.".
6. Ao n.o 2 do artigo 17.o é aditado o seguinte texto:
"2.4. Nos termos do artigo 6.o e do n.o 2 do artigo 16.o, para os médicos em formação:
a) No que diz respeito ao artigo 6.o, por um período transitório de cinco anos, a partir de 1 de Agosto de 2004:
i) os Estados-Membros podem dispor, no máximo, de dois anos suplementares, se necessário, a fim de ter em conta dificuldades no cumprimento das disposições relativas ao tempo de trabalho, no que se refere à sua responsabilidade em matéria de organização e prestação de serviços de saúde e cuidados médicos. Seis meses, no mínimo, antes do termo do período de transição, o Estado-Membro em causa informará do facto a Comissão e exporá as suas razões, por forma a que a Comissão possa, após as consultas adequadas, emitir um parecer no prazo de três meses a contar da recepção dessas informações. Se o Estado-Membro não se conformar com o parecer da Comissão, justificará a sua decisão. A notificação e a decisão do Estado-Membro, bem como o parecer da Comissão, serão publicadas no Jornal Oficial das Comunidades Europeias e comunicadas ao Parlamento Europeu,
ii) os Estados-Membros podem dispor, no máximo, de um ano suplementar, se necessário, a fim de ter em conta especiais dificuldades no cumprimento das supracitadas responsabilidades. Seguirão o procedimento previsto na subalínea i).
No âmbito do período de transição:
iii) os Estados-Membros providenciarão para que o número de horas de trabalho semanais nunca ultrapasse uma média de 58 horas nos três primeiros anos do período transitório, uma média de 56 horas nos dois anos seguintes e uma média de 52 horas em qualquer período restante,
iv) a entidade empregadora consultará os representantes dos trabalhadores em tempo útil tendo em vista chegar a acordo, sempre que possível, sobre as modalidades aplicáveis durante o período de transição. No respeito dos limites previstos na subalínea iii), esse acordo poderá abranger:
- o número médio de horas de trabalho semanais durante o período transitório, e
- as medidas a adoptar para reduzir a uma média de 48 o número de horas de trabalho semanais no final do período transitório;
b) No que diz respeito ao n.o 2 do artigo 16.o, desde que o período de referência não ultrapasse 12 meses durante a primeira parte do período transitório referido na alínea a), subalínea iii) e seis meses no período subsequente.".
7. São aditados os seguintes artigos:
"Artigo 17.oA
Trabalhadores móveis e actividade em offshore
1. As disposições dos artigos 3.o, 4.o, 5.o e 8.o não se aplicam aos trabalhadores móveis.
2. Os Estados-Membros tomarão contudo as medidas necessárias para garantir que esses trabalhadores móveis tenham direito a um descanso suficiente, salvo nas circunstâncias previstas no n.o 2, ponto 2 do artigo 17.o
3. Sob reserva do respeito dos princípios gerais relativos à protecção da segurança e da saúde dos trabalhadores, e de consulta dos parceiros sociais interessados e de esforços para incentivar todas as formas pertinentes de diálogo social, incluindo, se as partes o desejarem, a concertação, os Estados-Membros poderão, por razões objectivas ou técnicas ou por razões relacionadas com a organização do trabalho, alargar o período de referência previsto no n.o 2 do artigo 16.o a 12 meses para os trabalhadores que efectuam principalmente uma actividade em offshore.
4. Em 1 de Agosto de 2005 a Comissão procederá, em consulta com os Estados-Membros e com as entidades patronais e trabalhadores a nível europeu, à revisão do funcionamento das disposições aplicáveis aos trabalhadores offshore na perspectiva da saúde e da segurança, tendo em vista apresentar, se necessário, as alterações adequadas.
Artigo 17.oB
Trabalhadores a bordo de navios de pesca
1. O disposto nos artigos 3.o, 4.o, 5.o, 6.o e 8.o não se aplica aos trabalhadores a bordo de navios de pesca que arvorem pavilhão de um Estado-Membro.
2. Os Estados-Membros tomarão, todavia, as medidas necessárias para garantir que qualquer trabalhador a bordo de um navio de pesca que arvore pavilhão de um Estado-Membro tenha direito a um descanso suficiente e para limitar o número de horas de trabalho a uma média de 48 horas semanais, média calculada com base num período de referência não superior a 12 meses.
3. Dentro dos limites fixados nos n.os 2, 4 e 5, os Estados-Membros tomarão as medidas necessárias para garantir que, dada a necessidade de proteger a segurança e a saúde desses trabalhadores,
a) As horas de trabalho sejam limitadas a um número máximo que não deverá ser ultrapassado num determinado período; ou
b) Que um mínimo de horas de descanso seja assegurado num dado período.
O número máximo de horas de trabalho ou o número mínimo de horas de descanso serão indicados em disposições legislativas, regulamentares ou administrativas, em convenções colectivas ou em acordos entre parceiros sociais.
4. Os limites das horas de trabalho ou de descanso deverão ser fixados do seguinte modo:
a) O número máximo de horas de trabalho não deverá ultrapassar:
i) 14 horas por período de 24 horas,
ii) 72 horas por período de sete dias,
ou
b) O número mínimo de horas de descanso não deverá ser inferior a:
i) 10 horas por período de 24 horas,
ii) 77 horas por período de sete dias.
5. As horas de descanso não podem ser divididas em mais de dois períodos, dos quais um terá uma duração mínima de 6 horas; o intervalo entre dois períodos consecutivos de descanso não pode exceder 14 horas.
6. De acordo com os princípios gerais de protecção da saúde e da segurança dos trabalhadores, e por razões objectivas ou técnicas ou por razões relativas à organização do trabalho, os Estados-Membros poderão prever derrogações, incluindo a criação de períodos de referência, aos limites fixados nos n.os 2, 4 e 5. Essas derrogações, tanto quanto possível, deverão ser conformes com as normas fixadas, mas poderão prever períodos de férias mais frequentes ou mais longos, ou a concessão de férias compensatórias para os trabalhadores. Essas derrogações poderão ser previstas através de:
i) disposições legislativas, regulamentares ou administrativas, desde que haja, sempre que possível, consulta dos representantes das entidades patronais e trabalhadores em causa, e que sejam feitos esforços no sentido de encorajar todas as formas relevantes de diálogo social, ou
ii) convenções colectivas ou acordos entre os parceiros sociais.
7. O patrão de um navio de pesca tem o direito de exigir que os trabalhadores a bordo prestem o número de horas de trabalho necessário para o salvamento imediato do navio, das pessoas a bordo ou da carga, ou para prestar assistência a outros navios ou pessoas em perigo no mar.
8. Os Estados-Membros podem prever que os trabalhadores a bordo de navios de pesca aos quais a legislação nacional ou a prática imponha a proibição de operar num determinado período anual superior a um mês, gozem as férias anuais previstas no artigo 7.o dentro do período acima indicado.".
Artigo 2.o
1. Os Estados-Membros porão em vigor as disposições legislativas, regulamentares e administrativas necessárias para dar cumprimento à presente directiva o mais tardar até 1 de Agosto de 2003 ou providenciarão, o mais tardar até essa data, para que os parceiros sociais apliquem as disposições necessárias, por via de acordo, devendo os Estados-Membros tomar todas as medidas adequadas para, em qualquer momento, poderem garantir os resultados impostos pela presente directiva. No que respeita aos médicos em formação a data-limite aplicável é 1 de Agosto de 2004. Desse facto informarão imediatamente a Comissão.
2. Quando os Estados-Membros adoptarem as medidas previstas no n.o 1, estas devem incluir uma referência à presente directiva ou ser acompanhadas dessa referência por ocasião da publicação oficial. As modalidades dessa referência serão adoptadas pelos Estados-Membros.
3. Sem prejuízo do direito de os Estados-Membros porem em prática, tendo em conta a evolução da situação, disposições legislativas, regulamentares ou contratuais diferentes no domínio da organização do tempo de trabalho, e desde que sejam respeitadas as exigências mínimas previstas na presente directiva, a adopção desta não constitui justificação válida para a regressão do nível geral de protecção dos trabalhadores.
4. Os Estados-Membros comunicarão à Comissão o texto das disposições de direito interno já adoptadas ou que venham a adoptar no domínio regido pela presente directiva.
Artigo 3.o
O mais tardar até 1 de Agosto de 2009 a Comissão procederá, em consulta com os Estados-Membros e os parceiros sociais a nível europeu, ao reexame das regras de execução das disposições em relação aos trabalhadores a bordo de navios de pesca e verificará, nomeadamente, se estas disposições continuam adaptadas, em especial no que se refere à protecção da saúde e da segurança, tendo em vista a apresentação, se necessário, das alterações pertinentes.
Artigo 4.o
O mais tardar até 1 de Agosto de 2005 a Comissão procederá, em consulta com os Estados-Membros e parceiros sociais a nível europeu, a um balanço da aplicação destas disposições em relação aos trabalhadores do sector de transporte de passageiros em serviços de transporte urbano regular, a fim de apresentar, se necessário, as alterações adequadas para garantir uma abordagem coerente e adaptada a este sector.
Artigo 5.o
A presente directiva entra em vigor no dia da sua publicação no Jornal Oficial das Comunidades Europeias.
Artigo 6.o
Os Estados-Membros são destinatários da presente directiva.
Feito no Luxemburgo, em 22 de Junho de 2000.