Nařízení Rady (EHS) č. 3220/84
ze dne 13. listopadu 1984,
kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2966/80 [2], a zejména na článek 2 a čl. 4 odst. 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k tomu, že před 1. srpnem každého roku musí být stanovena základní cena za jatečně upravené tělo prasete standardní jakosti podle klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat;
vzhledem k tomu, že je proto nezbytné stanovit obecná pravidla zajišťující jednotné třídění jatečně upravených těl prasat, s cílem zajistit zejména pro producenty přiměřenou úplatu založenou na hmotnosti a zmasilosti prasat, která dodali na jatka; že cílem tohoto třídění je také větší zprůhlednění trhu v obchodu s jatečně upravenými těly prasat;
vzhledem k tomu, že hodnota jatečně upraveného těla prasete je určena hlavně obsahem libového masa vzhledem k jeho hmotnosti; že tuto hodnotu lze zjistit tak, že se objektivně zjistí hmotnost jatečně upraveného těla a výška sádla na hřbetě a subjektivně se zhodnotí hlavní masité části jatečně upraveného těla; že ovšem subjektivní odhad plnosti svalů může být zavádějící; že je proto nutné ve Společenství zavést princip přímého zjišťování procenta libového masa na základě objektivního měření jedné nebo více anatomických částí jatečně upraveného těla prasete, aniž by se ovšem pro stanovení jeho obchodní hodnoty vylučovalo použití dalších kritérií;
vzhledem k tomu, že pro srovnatelnost výsledků hodnocení je třeba přesně určit obchodní úpravu, hmotnost a obsah libového masa jatečně upraveného těla;
vzhledem k tomu, že v produkci prasat existují ve Společenství odlišnosti, je třeba jatečně upravená těla prasat rozdělit podle obsahu libového masa do pěti obchodních tříd jakosti odlišujících se navzájem o 5 % v celkovém podílu libového masa; že je přesto vhodné dát členským státům možnost přidat jednu další třídu pro jatečně upravená těla s vysokým procentem libového masa;
vzhledem k tomu, že je nutné zavést systém, který by umožnil kontrolovat, zda metody hodnocení procentního podílu libového masa jsou používány správně; že k zlepšení průhlednosti trhu lze přispět požadovaným označováním jatečně upravených těl podle jejich obsahu libového masa;
vzhledem k tomu, že pro vytvoření cenové nabídky jatečně upravených těl prasat na společném základě a zajištění jejich srovnatelnosti se základní cenou platnou pro standardní jakost je třeba používat klasifikační stupnici Společenství, zvláště pak ke stanovení průměrné ceny za jatečně upravené tělo prasete podle článku 4 nařízení (EHS) č. 2759/75;
vzhledem k tomu, že v rámci výše uvedených změn je třeba kodifikovat všechna používaná pravidla, a v důsledku toho zrušit nařízení Rady (EHS) č. 2760/75 ze dne 29. října 1975, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat [3];
vzhledem k tomu, že organizace a praxe jatek jsou rozdílné, není možné zajistit použití nové klasifikační stupnice pro jatečně upravená těla prasat současně v celém Společenství; že je tudíž nezbytné připustit v některých členských státech během přechodného období použití metody třídění jatečně upravených těl prasat stanovené nařízením (EHS) č. 2760/75,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla prasat s výjimkou prasat, jež sloužila k plemenitbě.
2. Stupnice podle odstavce 1 se používá na všech jatkách ke třídění všech jatečně upravených těl s cílem zajistit pro producenty spravedlivou úplatu založenou na hmotnosti a skladbě prasat, která dodali na jatka.
Členské státy se ovšem mohou rozhodnout, že použití tohoto třídění není povinné:
- v jatečních závodech, pro něž stanoví maximální počet porážek; tento počet nesmí překročit 200 prasat týdně v ročním průměru,
- v jatečních závodech, které porážejí pouze prasata narozená a vykrmená ve vlastních chovných zařízeních a které všechna získaná jatečně upravená těla bourají.
V tomto případě členské státy své rozhodnutí oznámí Komisi a určí maximální povolený počet porážek u každého jatečního zařízení, které je od používání klasifikační stupnice osvobozeno.
Článek 2
1. Pro účely tohoto nařízení se jatečně upraveným tělem prasete rozumí tělo poraženého, vykrveného a vykoleného prasete, celé nebo rozdělené středem, bez jazyka, štětin, špárků a pohlavních orgánů, ale s plstním sádlem, ledvinami a s bránicí.
Členské státy mohou být oprávněny stanovit jinou obchodní úpravu jatečně upraveného těla prasete pro kusy prasat poražené na jejich území:
- pokud se v běžné obchodní praxi na jejich území obchodní úprava odlišuje od standardní obchodní úpravy stanovené v prvním pododstavci nebo
- pokud je to odůvodněno technickými požadavky.
2. Pro účely tohoto nařízení se hmotnost používá pro jatečně upravené tělo za studena v úpravě podle odstavce 1 prvního pododstavce.
Jatečně upravené tělo se váží co nejdříve po porážce, nejpozději však do 45 minut od provedení vykrvovacího vpichu. Hmotnost jatečně upraveného těla za studena se vypočítává pomocí zpracovatelského koeficientu k obdrženému výsledku.
Jestliže na jatkách není obecně možné dodržet lhůtu 45 minut, upraví se odpovídajícím způsobem výše uvedený zpracovatelský koeficient.
3. Pro účely tohoto nařízení je obsah libového masa jatečně upraveného těla prasete dán poměrem mezi:
- celkovou hmotností červených příčně pruhovaných svalů získaných celkovou disekcí jatečně upraveného těla za předpokladu, že jsou oddělitelné nožem, a
- hmotností jatečně upraveného těla.
Obsah libového masa je hodnocen autorizovanými metodami třídění. Povoleny mohou být pouze statisticky ověřené metody vyhodnocování založené na fyzickém měření jedné nebo více anatomických částí jatečně upraveného těla prasete. Předpokladem pro schválení metody třídění je to, že chyba statistického odhadu nepřekročí stanovenou maximální toleranci.
Článek 3
1. Jatečně upravená těla prasat se při vážení třídí podle odhadovaného obsahu libového masa.
Obchodní hodnota jatečně upravených těl se ovšem neurčuje pouze na základě odhadovaného obsahu libového masa.
2. Používá se tato klasifikační stupnice:
Odhad libového masa v procentech hmotnosti jatečně upraveného těla | Třída |
55 a více | E |
50 a více, ale méně než 55 | U |
45 a více, ale méně než 50 | R |
40 nebo více, ale méně než 45 | O |
méně než 40 | P |
3. S přihlédnutím k charakteristickým rysům produkce prasat mohou členské státy zavést pro prasata poražená na jejich území zvláštní třídu označenou písmenem S pro 60 % a více libového masa. Jestliže členské státy této možnosti využijí, oznámí to Komisi.
4. Ustanovení tohoto článku nevylučují u prasat poražených na území členského státu použití doplňkových kritérií vedle hmotnosti a odhadovaného obsahu libového masa.
Článek 4
1. Neprodleně po třídění se jatečně upravená těla označují podle označení tříd uvedených v článku 3 nebo podle jejich odhadovaného procentního obsahu libového masa za podmínky, že posledně jmenované označování umožňuje seřadit jatečně upravená těla do tříd podle článku 3.
Aniž je dotčen první pododstavec, mohou být na kusu vyznačeny údaje týkající se hmotnosti jatečně upraveného těla nebo jakékoli jiné údaje, které jsou považovány za vhodné.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy stanovit, že jatečně upravená těla prasat se neoznačují, jestliže je vypracován úřední protokol obsahující u každého jatečně upraveného těla alespoň:
- identifikaci,
- hmotnost za tepla a
- odhadovaný obsah libového masa.
Tento protokol musí být uchováván po dobu čtyř týdnů a v den sepsání ověřen jako originál osobou pověřenou touto kontrolní funkcí.
Ovšem za účelem obchodování v jiném členském státě v nebouraném stavu musí být jatečně upravená těla označena podle označení příslušné třídy uvedené v článku 3, nebo podle procentního podílu libového masa.
3. Aniž je dotčen čl. 2 odst. 1 druhý pododstavec, nesmí být před vážením, určením jakostní třídy a označením vyjmut z jatečně upraveného těla žádný tuk, sval nebo jiná tkáň.
Článek 5
1. Prováděcí pravidla k tomuto nařízení, a zejména k článku 2, týkající se:
- převedení různých obchodních úprav na standardní obchodní úpravu jatečně upraveného těla,
- převedení hmotnosti poraženého kusu za tepla na hmotnost jatečně upraveného těla za studena a
- podmínek povolování metod třídění
se stanoví postupem podle článku 24 nařízení (EHS) č. 2759/75.
2. Povolení uvedená v čl. 2 odst. 1 druhém pododstavci a odst. 3 druhém pododstavci se udělují postupem podle článku 24 nařízení (EHS) č. 2759/75.
Článek 6
Nařízení (EHS) č. 2760/75 se zrušuje.
Do 31. prosince 1988 mohou však členské státy místo klasifikační stupnice stanovené v tomto nařízení nadále používat klasifikační stupnici pro jatečně upravená těla prasat podle nařízení uvedeného v prvním pododstavci.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 1985.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. listopadu 1984.
REGULAMENTO (CEE) No 3220/84 DO CONSELHO de 13 de Novembro de 1984 que estabelece a tabela comunitária de classificação das carcaças de suínos
O CONSELHO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Económica Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CEE) no 2759/75 do Conselho, de 29 de Outubro de 1975, que estabelece a organização comum de mercado no sector da carne de suíno (1), com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CEE) no 2966/80 (2) e, nomeadamente, o seu artigo 2o e o no 5 do seu artigo 4o,
Tendo em conta a proposta da Comissão,
Considerando que antes de 1 de Agosto de cada ano deve ser fixado um preço de base para o suíno abatido de uma qualidade-tipo definida segundo uma tabela comunitária de classificação das carcaças de suíno;
Considerando que é, por isso, necessário estabelecer regras gerais que assegurem uma classificação uniforme das carcaças de suínos, nomeadamente para assegurar um pagamento equitativo aos produtores baseado no peso e na composição dos suínos por eles entregues no matadouro; que esta classificação se destina igualmente a contribuir para a transparência do mercado no que diz respeito ao comércio das carcaças de suínos;
Considerando que o valor de uma carcaça de suíno é determinado, em especial, pela carne magra que contém em relação ao seu peso; que a apreciação do teor de carne magra, baseada na consideração objectiva do peso da carcaça e da espessura do toucinho dorsal, assim como a apreciação subjectiva do desenvolvimento muscular nas partes essenciais da carcaça, pode conduzir a uma apreciação justa desse valor; que, no entanto, existe o risco de o elemento subjectivo de apreciação do desenvolvimento muscular dar lugar também a diferenças consideráveis de apreciação; que é aconselhável, por isso, introduzir em toda a Comunidade o princípio da verificação directa da percentagem de carne magra, baseada em medições objectivas de uma ou de várias partes anatómicas da carcaça de suíno, sem por isso excluir a utilização eventual de critérios complementares para a determinação do valor comercial daquela;
Considerando que importa definir exactamente a apresentação, o peso e o teor de carne magra das carcaças a fim de assegurar a possibilidade de comparação dos resultados em questão;
Considerando que, devido à diversidade que caracteriza a produção de suínos na Comunidade, é conveniente reunir as carcaças de suíno, segundo o teor de carne magra, em cinco classes comerciais, escalonadas por fracções de 5 % de carne magra; que é, todavia, oportuno dar aos Estados-membros a possibilidade de acrescentar uma classe suplementar com alta percentagem de carne magra;
Considerando que é necessário estabelecer um sistema que permita a fiscalização da aplicação correcta dos métodos de apreciação da percentagem de carne magra; que é conveniente, além disso, contribuir para a transparência do mercado prevendo a marcação das carcaças segundo o seu teor de carne magra;
Considerando que, para estabelecer as quotações do suino abatido numa base comum e assegurar a sua possibilidade de comparação com o preço de base válido para a qualidade-tipo, é aconselhável utilizar a tabela comunitária, nomeadamente para fins de determinação da média dos preços de suíno abatido referida no artigo 4o do Regulamento (CEE) no 2759/75;
Considerando que, simultaneamente às alterações acima previstas, é conveniente proceder a uma codificação do conjunto das regras aplicáveis e revogar em conformidade o Regulamento (CEE) no 2760/75 do Conselho, de 29 de Outubro de 1975, que determina a tabela comunitária de classificação das carcaças de suínos (3);
Considerando todavia que, devido à diversidade de estrutura dos matadouros e às diferenças existentes nas suas práticas correntes, não é possível prever uma aplicação simultânea em toda a Comunidade da nova tabela de classificação das carcaças de suíno; que, por isso, é necessário admitir que certos Estados-membros continuem, durante um período transitório, a aplicar o método de classificação das carcaças de suíno previsto pelo Regulamento (CEE) no 2760/75,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1o
1. O presente regulamento estabelece a tabela comunitária de classificação das carcaças de suíno, com excepção dos suínos que tenham servido para reprodução.
2. A tabela referida no no 1 é utilizada em todos os matadouros para a classificação de qualquer carcaça a fim de permitir, nomeadamente, um pagamento equitativo aos produtores, baseado no peso e na composição dos porcos que foram entregues no matadouro. Todavia, os Estados-membros podem decidir não tornar obrigatória a aplicação desta tabela:
- nas empresas de abate de que fixam o número máximo de abates realizados, não podendo este número ultrapassar, numa média anual, 200 porcos por semana,
- nas empresas de abate que apenas abatem suínos nascidos e engordados nas suas próprias instalações e que cortam a totalidade das carcaças obtidas.
Neste caso, a Comissão será notificada pelos Estados-membros sobre a decisão tomada que especificará, eventualmente, o número máximo de abates que podem ser realizados em cada empresa de abate dispensada da aplicação da tabela comunitária.
Artigo 2o
1. Para efeitos do presente regulamento, entende-se por «carcaça de suíno» o corpo de um porco abatido, sangrado e evíscerado, inteiro ou dividido ao meio, sem a lingua, as cerdas, as unhas e os orgãos genitais, mas com as banhas, os rins e o diafragma.
No que diz respeito aos suínos abatidos no seu território, os Estados-membros poderão ser autorizados a prever uma apresentação diferente das carcaças de suíno:
- quando a prática comercial normalmente seguida no seu território se afastar da apresentação tipo definida no primeiro parágrafo, ou
- quando as exigências técnicas o justificarem.
2. Para efeitos do presente regulamento, o peso aplica-se à carcaça fria com a apresentação estabelecida no no 1, primeiro parágrafo.
A carcaça é pesada o mais depressa possível depois do abate, mas o mais tardar quarenta e cinco minutos depois do porco ter sido degolado. Calcula-se o peso da carcaça fria aplicando ao resultado obtido um coeficiente de transformação.
Se, num dado matadouro, o prazo de quarenta e cinco minutos não puder geralmente ser respeitado, o coeficiente de transformação referido no segundo parágrafo será adaptado em conformidade.
3. Para efeitos do presente regulamento, o teor de carne magra de uma carcaça de suíno será a relação entre:
- por um lado, o peso do conjunto dos músculos estriados obtidos pela dissecação total da carcaça, enquanto puderem ser separados por meio de uma faca,
e
- por outro lado, o peso da carcaça.
O teor de carne magra é calculado por meio de métodos de classificação autorizados. Só poderão ser autorizados métodos de cálculo estatisticamente provados, baseados na medição física de uma ou de várias partes anatómicas de carcaça de suíno. A autorização dos métodos de classificação está sujeita a uma tolerância máxima de erro estatístico de cálculo.
Artigo 3o
1. As carcaças de suíno são classificadas no momento da pesagem segundo o teor estimado de carne magra.
Todavia, o valor comercial das carcaças não é determinado unicamente pelo teor estimado de carne magra.
2. Aplica-se a seguinte tabela de classificação:
Classe 55 e mais E 50 até menos de 55 U 45 até menos de 50 R 40 até menos de 45 O menos de 40 P
3. Tendo em conta as características da sua produção de suínos, os Estados-membros poderão, para os suínos abatidos no seu território, introduzir uma classe separada de 60 % ou mais de carne magra, designada pela letra S. Quando usarem desta faculdade, notificarão a Comissão.
4. O disposto no presente artigo não impedirá, no que diz respeito aos suínos abatidos no território de um Estado-membro, a utilização de critérios de avaliação complementares do peso da carcaça e do teor estimado de carne magra das carcaças.
Artigo 4o
1. Logo após a sua classificação, as carcaças de suíno são marcadas de acordo com a designação das classes previstas no artigo 3o ou segundo a percentagem que exprime o teor estimado de carne magra, com a condição de que esta última marcação permita reunir as carcaças nas classes previstas no artigo 3o
Sem prejuízo do primeiro parágrafo, a marcação de uma indicação relativa ao peso da carcaça ou de outras indicações estimadas adequadas poderá ser aposta na carcaça.
2. Em derrogação do no 1, os Estados-membros poderão prever que as carcaças de suínos não sejam marcadas quando estiver redigido um relatório que contenha pelo menos, para cada carcaça:
- a identificação,
- o peso a quente, e
- o teor estimado de carne magra.
Este relatório deverá ser conservado durante quatro semanas e ser autenticado no dia da sua elaboração, por uma pessão encarregada dessa função de fiscalização.
Todavia, para serem comercializados noutro Estado-membro no estado em que se encontram, as carcaças devem ser marcadas segundo a designação de classe apropriada prevista no artigo 3o ou segundo a percentagem que exprime o teor de carne magra.
3. Sem prejuízo do no 1, segundo parágrafo do artigo 2o, antes da pesagem, da classificação e da marcação poderá ser retirado nenhum tecido adiposo muscular ou outro destas carcaças.
Artigo 5o
1. As modalidades de aplicação do presente regulamento e, nomeadamente, as do artigo 2o, relativas:
- à transformação de apresentações diferentes em apresentação tipo das carcaças,
- à transformação do peso da carcaça quente em peso da carcaça fria, e
- à condições de autorização dos métodos de classificação,
são adoptadas segundo o procedimento previsto no artigo 24o do Regulamento (CEE) no 2759/75.
2. As autorizações referidas no no 1, segundo parágrafo e no no 3, segundo parágrafo do artigo 2o serão dadas segundo o procedimento previsto no artigo 24o do Regulamento (CEE) no 2759/75.
Artigo 6o
O Regulamento (CEE) no 2760/75 é revogado.
Todavia, até 31 de Dezembro de 1988, os Estados-membros podem continuar a aplicar, em vez da tabela que é objecto do presente regulamento, a tabela de classificação das carcaças de suíno prevista pelo regulamento referido no primeiro parágrafo.
Artigo 7o
O presente regulamento entra em vigor em 1 de Janeiro de 1985.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-membros.
Feito em Bruxelas em 13 de Novembro de 1984.