Rozhodnutí Rady
ze dne 26. května 1997
o výměně informací týkajících se pomoci při dobrovolném návratu státních příslušníků třetích zemí
(97/340/JVV)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. K.3 odst. 2 písm. a) této smlouvy,
vzhledem k tomu, že čl. K.1 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii stanoví, že členské státy považují přistěhovaleckou politiku a politiku vůči státním příslušníkům třetích zemí za věci společného zájmu;
vzhledem k tomu, že bod 111 sdělení Komise ze dne 23. února 1994 o přistěhovalecké a azylové politice navrhuje, aby se politiky členských států týkající se dobrovolného návratu státních příslušníků třetích zemí vzájemně sblížily;
vzhledem k tomu, že některé členské státy zavedly programy na podporu dobrovolného návratu státních příslušníků třetích zemí, kteří pobývají na jejich území oprávněně i neoprávněně;
vzhledem k tomu, že v případě státních příslušníků třetích zemí pobývajících oprávněně na území členských států by se měly politiky členských států zaměřit na jejich integraci do společnosti a že pomoc při dobrovolném návratu by neměla být vykládána jako odraz politiky aktivní podpory takovéhoto návratu, ale je určena výhradně na usnadnění návratu těch osob, které se k tomu rozhodly z vlastní svobodné vůle;
vzhledem k tomu, že pomoc při dobrovolném návratu státních příslušníků třetích zemí protiprávně pobývajících na území členských států je v souladu s evropskou humanitární tradicí a může přispívat k nalezení důstojného řešení snižování počtu státních příslušníků třetích zemí protiprávně pobývajících v členských státech; že je třeba zabránit, aby tato pomoc vedla k nežádoucím stimulačním účinkům;
vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí se nedotýká ustanovení Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod ze dne 4. listopadu 1950 a Ženevské úmluvy ze dne 28. července 1951 týkající se postavení uprchlíků, ve znění Newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Výměna informací
1. Členské státy, které přijaly opatření k rozvíjení programů na podporu dobrovolného návratu státních příslušníků třetích zemí do jejich země původu, o nich jednou ročně podají zprávu generálnímu sekretariátu Rady. Generální sekretariát sdělí tyto informace všem členským státům a Komisi.
2. Informace o těchto vnitrostátních programech pomoci k návratu musí zejména obsahovat tyto údaje:
- orgány příslušné pro provádění programu, t.j. nevládní nebo mezinárodní organizace,
- osobní působnost programu,
- veškeré další požadavky, kterým musí jednotlivé osoby, které se mají vrátit, vyhovět, aby u nich mohlo být uvažováno o pomoci podle programu,
- veškeré požadavky, kterým musí podle programu vyhovět země původu,
- druh a výše poskytované pomoci (např. cestovní náklady pro osoby, které se mají vrátit, a jejich rodiny, náklady na stěhování, příspěvek na navrácení),
- odhad účinnosti programu, včetně počtu příjemců a případného výskytu stimulačních účinků.
Článek 2
Analýza
1. Generální sekretariát Rady sdělí každý rok členským státům a Komisi návrh zprávy o informacích, které obdržel na základě článku 1. Zpráva musí mít vyčerpávající povahu a musí obsahovat konkrétní informace o každém z bodů uvedených v čl. 1 odst. 2.
2. Návrh zprávy podle odstavce 1 prozkoumají dotyčné členské státy a Komise a v případě potřeby jej upraví.
Článek 3
Koordinace
1. Na základě návrhu zprávy podle čl. 2 odst. 1 si dotyčné členské státy a Komise vymění v rámci Rady své názory na programy uvedené v článku 1. Přitom porovnají zejména rozsah, podmínky a účinnost těchto programů se zřetelem na jejich možné sblížení.
2. Dotyčné členské státy, které tyto programy nezavedly, prozkoumají jejich výsledky a jejich užitečnost.
Článek 4
1. Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku.
2. Dotyčné členské státy vypracují zprávu uvedenou v článku 1 poprvé do šesti měsíců po zveřejnění tohoto rozhodnutí v Úředním věstníku.
V Bruselu dne 26. května 1997.
DECISÃO DO CONSELHO de 26 de Maio de 1997 relativa ao intercâmbio de informações sobre a ajuda ao regresso voluntário de nacionais de países terceiros (97/340/JAI)
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia e, nomeadamente, o nº 2, alínea a), do seu artigo K.3,
Considerando que o ponto 3 do artigo K.1 do Tratado da União Europeia dispõe que os Estados-membros consideram a política de imigração e a política em relação aos nacionais de países terceiros questões de interesse comum;
Considerando que no nº 111 da comunicação da Comissão, de 23 de Fevereiro de 1994, sobre a política de imigração e de asilo, se sugere que se aproximem as políticas dos Estados-membros em matéria de regresso voluntário de nacionais de países terceiros;
Considerando que vários Estados-membros elaboraram programas de apoio ao regresso voluntário de nacionais de países terceiros em situação quer regular quer irregular;
Considerando que, no que se refere aos nacionais de países terceiros em situação regular, as políticas dos Estados-membros devem ter como objectivo a respectiva integração na sociedade; que a ajuda ao regresso voluntário não deve ser interpretada como o reflexo de uma política activa de incitamento a esse regresso mas se destina apenas a facilitar o regresso de todos os que tiverem tomado de livre vontade tal decisão;
Considerando que a ajuda ao regresso voluntário de nacionais de países terceiros em situação irregular se enquadra nas tradições humanitárias da Europa e pode contribuir para encontrar uma solução humana para diminuir o número de nacionais de países terceiros em situação irregular nos Estados-membros; que deve ser evitado que essa ajuda provoque um efeito indesejável de incitamento;
Considerando que a presente decisão em nada prejudica as disposições da Convenção europeia para a protecção dos direitos do Homem e liberdades fundamentais, de 4 de Novembro de 1950, nem da Convenção de Genebra, de 28 de Julho de 1951, relativa ao estatuto dos refugiados, com as alterações nela introduzidas pelo Protocolo de Nova lorque, de 31 de Janeiro de 1967,
DECIDE:
Artigo 1º Intercâmbio de informações
1. Os Estados-membros que tenham tomado medidas para desenvolver programas de apoio ao regresso voluntário de nacionais de países terceiros ao respectivo país de origem devem informar anualmente desse facto o Secretariado-Geral do Conselho. O Secretariado-Geral deve transmitir essa informação a todos os Estados-membros e à Comissão.
2. A informação sobre estes programas nacionais de regresso deve incluir, em especial, os seguintes elementos:
- autoridades responsáveis pela aplicação do programa,
- pessoas a quem o programa se aplica,
- eventuais condições suplementares a que estão sujeitos os indivíduos que pretendam regressar a fim de serem elegíveis para obtenção de ajuda ao abrigo do programa,
- eventuais condições a preencher pelo país de origem no âmbito do programa,
- natureza e nível da ajuda concedida (por exemplo, despesas de viagem para o retornado e seus familiares, despesas de afastamento, subsídio de repatriamento),
- avaliação dos efeitos do programa, incluindo o número de beneficiários e a ocorrência de qualquer efeito de incitamento.
Artigo 2º Análise
1. O Secretariado-Geral do Conselho deve pôr anualmente à disposição dos Estados-membros e da Comissão um projecto de relatório sobre as informações recolhidas ao abrigo do artigo 1º O relatório deve ser exaustivo e incluir informações específicas sobre cada um dos elementos mencionados no nº 2 do artigo 1º
2. O projecto de relatório referido no nº 1 deve ser analisado pelos Estados-membros e pela Comissão, bem como, se necessário, adaptado.
Artigo 3º Coordenação
1. Com base no projecto de relatório referido no nº 1 do artigo 2º, os Estados-membros interessados e a Comissão analisarão, ao nível do Conselho, os programas referidos no artigo 1º, procurando em especial comparar o alcance, as condições e os efeitos desses programas com vista à sua possível aproximação.
2. Os Estados-membros interessados que não tenham instituído esses programas devem analisar os seus resultados e utilidade.
Artigo 4º
1. A presente decisão será publicada no Jornal Oficial.
2. Os Estados-membros interessados devem publicar, pela primeira vez, o relatório mencionado no artigo 1º no prazo de seis meses a contar da data de publicação da presente decisão no Jornal Oficial.
Feito em Bruxelas, em 26 de Maio de 1997.