Směrnice Rady
ze dne 19. září 1983
o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí azbestu při práci (druhá samostatná směrnice ve smyslu článku 8 směrnice 80/1107/EHS)
(83/477/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že usnesení Rady ze dne 29. června 1978 o akčním programu Evropských společenství o bezpečnosti a ochraně zdraví při práci [4] stanoví zavedení zvláštních harmonizovaných postupů týkajících se ochrany zaměstnanců proti azbestu;
vzhledem k tomu, že směrnice Rady 80/1107/EHS ze dne 27. listopadu 1980 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí chemickým, fyzikálním a biologickým činitelům při práci [5] obsahuje určitá ustanovení, ke kterým musí být přihlédnuto pro zajištění této ochrany; že uvedená směrnice upravuje zavádění limitních hodnot a zvláštních požadavků na tyto činitele vyjmenované v příloze I, které zahrnují také azbest, prostřednictvím samostatných směrnic;
vzhledem k tomu, že azbest je škodlivý činitel vyskytující se ve velkém počtu situací při práci; že mnoho zaměstnanců je z tohoto důvodu vystaveno možnému zdravotnímu riziku; že krokydolit je považován za zvláště nebezpečný typ azbestu;
vzhledem k tomu, že současné vědecké poznatky sice neumožňují stanovit hranici, pod níž rizika pro zdraví přestávají existovat, nicméně snížení expozice azbestu sníží riziko vzniku nemocí spojených s jeho účinky; že tato směrnice stanoví minimální požadavky, které budou přezkoumány na základě získaných zkušeností a rozvoje technologie v této oblasti;
vzhledem k tomu, že optická mikroskopie, ačkoli neumožňuje počítání nejmenších vláken škodlivých pro zdraví, je nejběžněji používanou metodou pro pravidelná měření azbestu;
vzhledem k tomu, že z tohoto důvodu jsou preventivní opatření na ochranu zdraví zaměstnanců vystavených působení azbestu a závazek zamýšlený pro členské státy, pokud jde o dohled nad jejich zdravím, důležité,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice, která je druhou samostatnou směrnicí ve smyslu článku 8 směrnice 80/1107/EHS, má za cíl ochranu zaměstnanců proti rizikům pro jejich zdraví, včetně prevence těchto rizik, která vznikají nebo která by mohla vzniknout z expozice azbestu při práci. Stanoví limitní hodnoty a obsahuje další zvláštní ustanovení.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
- námořní dopravu,
- leteckou dopravu.
3. Touto směrnicí není dotčeno právo členských států uplatňovat nebo zavést právní a správní předpisy zajišťující větší ochranu pro zaměstnance, zejména pokud jde o nahrazení azbestu méně nebezpečnými náhražkami.
Článek 2
Pro účely této směrnice se "azbestem" rozumí tyto vláknité křemičitany:
- aktinolit CAS č. 77536-66-4 (*) [6],
- amosit CAS č. 12172-73-5 (*) [7],
- antofylit CAS č. 77536-67-5 (*) [8],
- chrysotil CAS č. 12001-29-5 [9],
- krokydolit CAS č. 12001-28-4 [10],
- tremolit CAS č. 77536-68-6 (*) [11].
Článek 3
1. Tato směrnice se vztahuje na činnosti, při kterých zaměstnanci jsou nebo mohou být vystaveni během práce azbestovému prachu nebo prachu z materiálů, které azbest obsahují.
2. V případě jakékoli činnosti, která by mohla zahrnovat riziko expozice azbestovému prachu nebo prachu z materiálů, jež azbest obsahují, musí být toto riziko posouzeno způsobem pro stanovení povahy a stupně expozice zaměstnance azbestovému prachu nebo prachu z materiálů, které azbest obsahují.
3. Ukáže-li posouzení uvedené v odstavci 2, že koncentrace azbestových vláken ve vzduchu na pracovišti je při nepřítomnosti jakéhokoli osobního ochranného prostředku podle volby členských států na úrovni měřené či vypočtené ve vztahu k osmihodinovému referenčnímu období:
- menší než 0,25 vlákna na cm3 nebo
- menší než kumulativní dávka 15,00 vláknodnů na cm3 po dobu tří měsíců,
články 4, 7, 13, čl. 14 odst. 2 a články 15 a 16 se nepoužijí.
4. Posouzení uvedené v odstavci 2 podléhá projednání se zaměstnanci nebo jejich zástupci v podniku nebo závodě a je přezkoumáno, pokud se vyskytne důvod domnívat se, že je nesprávné, nebo pokud dojde při práci ke změně materiálu.
Článek 4
S výhradou čl. 3 odst. 3 musí být přijata tato opatření:
1. Na činnosti uvedené v čl. 3 odst. 1 se musí vztahovat systém oznamování řízený příslušným orgánem členského státu.
2. Oznámení musí podávat zaměstnavatel příslušnému orgánu členského státu v souladu s vnitrostátními právními a správními předpisy. Toto oznámení musí zahrnovat alespoň stručný popis:
- typů a množství používaných azbestů,
- prováděných činností a použitých postupů,
- vyráběných výrobků.
3. Zaměstnanci nebo jejich zástupci v podniku nebo závodě mají přístup k dokumentům, které jsou předmětem oznámení týkajícího se jejich podniku nebo závodu, v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
4. Pokaždé, když dojde k důležité změně v používání azbestů nebo materiálů obsahujících azbesty, musí být podáno nové oznámení.
Článek 5
Aplikace azbestu postřikem je zakázána.
Článek 6
U všech činností uvedených v čl. 3 odst. 1 musí být expozice zaměstnanců azbestovému prachu na pracovišti nebo prachu z materiálů, který azbest obsahují, snížena na nejnižší prakticky dosažitelnou úroveň a v každém případě pod limitní hodnoty stanovené v článku 8, zejména pomocí těchto opatření, jsou-li vhodná:
1. Množství azbestu používané v každém jednotlivém případě musí být omezeno na nejmenší prakticky dosažitelné množství.
2. Počet zaměstnanců, kteří jsou vystaveni nebo kteří by mohli být vystaveni azbestovému prachu nebo prachu z materiálů, které azbest obsahují, musí být omezen na nejnižší možný počet.
3. Pracovní postupy musí být v zásadě řešeny tak, aby se předešlo uvolňování azbestového prachu do vzduchu.
Pokud to není prakticky proveditelné, musí být prach odstraňován co nejblíže místu, kde se uvolňuje.
4. Všechny budovy nebo zařízení a vybavení využívané při zpracování nebo úpravě azbestu musí být možné pravidelně a účinně čistit a udržovat.
5. Surový azbest musí být skladován a přepravován ve vhodně utěsněném obalu.
6. Odpad musí být sbírán a odstraňován z pracoviště co nejrychleji a ve vhodně utěsněných obalech opatřených štítkem upozorňujícím, že obsahují azbest. Toto opatření se nevztahuje na těžební činnosti.
S odpadem uvedeným v předchozím odstavci se potom nakládá v souladu se směrnicí Rady 78/319/EHS ze dne 20. března 1978 o toxických a nebezpečných odpadech [12].
Článek 7
S výhradou čl. 3 odst. 3 musí být přijata tato opatření:
1. Pro zajištění souladu s limitními hodnotami stanovenými v článku 8 se měření azbestu ve vzduchu na pracovišti provádí referenční metodou popsanou v příloze I nebo jakoukoli jinou metodou poskytující rovnocenné výsledky. Měření musí být plánováno a prováděno pravidelně, s reprezentativním odběrem vzorků pro osobní expozici zaměstnance azbestovému prachu nebo prachu z materiálů, které azbest obsahují.
Pro účely měření azbestu ve vzduchu uvedeného v předchozím pododstavci se berou v úvahu pouze vlákna o délce větší než pět mikrometrů, se šířkou menší než tři mikrometry a s poměrem délka/šířka větším než 3 : 1.
Rada na návrh Komise a s přihlédnutím zejména k pokroku dosaženému ve vědeckých poznatcích a technologii a ke zkušenosti získané při uplatňování této směrnice přezkoumá první pododstavec první větu do pěti let po přijetí této směrnice za účelem zavedení jednotné metody pro měření koncentrací azbestu ve vzduchu na úrovni Společenství.
2. Odběr vzorků se provádí po projednání se zaměstnanci nebo jejich zástupci v podniku nebo závodě.
3. Odběr vzorků musí provádět osoby s požadovanou kvalifikací. Odebrané vzorky jsou následovně analyzovány v laboratořích vybavených pro jejich analýzu a způsobilých pro provádění nezbytných vyhodnocovacích postupů.
4. Množství azbestu ve vzduchu se obecně měří alespoň každé tři měsíce a v každém případě při zavedení technické změny. Četnost měření však může být snížena za podmínek blíže určených v bodě 5.
5. Četnost měření může být snížena na jednou za rok, pokud:
- nedošlo k žádné podstatné změně v podmínkách na pracovišti a
- výsledky dvou předcházejících měření nepřekročily polovinu limitních hodnot stanovených článkem 8.
Pokud skupiny zaměstnanců vykonávají stejné nebo podobné práce na stejném místě a jsou tak vystaveni stejnému zdravotnímu riziku, může být odběr vzorků prováděn na skupinovém základě.
6. Doba odběru vzorků musí být taková, aby bylo možné měřením nebo časově váženými výpočty stanovit reprezentativní expozici pro osmihodinové referenční období (jedna směna). Doba různých odběrů vzorků je stanovena také na základě bodu 6 přílohy I.
Článek 8
Použijí se tyto limitní hodnoty:
a) koncentrace azbestových vláken jiných než krokydolit ve vzduchu na pracovišti:
1,00 vlákna na cm3 měřená či vypočtená ve vztahu k osmihodinovému referenčnímu období;
b) koncentrace krokydolitových vláken ve vzduchu na pracovišti:
0,50 vlákna na cm3 měřená či vypočtená ve vztahu k osmihodinovému referenčnímu období;
c) koncentrace azbestových vláken ve vzduchu na pracovišti v případě směsí krokydolitu a jiných azbestových vláken:
limitní hodnotou je úroveň vypočtená na základě limitních hodnot stanovených v písmenech a) a b), s přihlédnutím k poměru krokydolitu a jiných typů azbestu ve směsi.
Článek 9
Rada na návrh Komise před 1. lednem 1990 přezkoumá ustanovení stanovená v čl. 3 odst. 3 a v článku 8 s přihlédnutím zejména k pokroku dosaženému ve vědeckých poznatcích a technologii a se zřetelem ke zkušenostem získaným při uplatňování této směrnice.
Článek 10
1. Pokud jsou překročeny limitní hodnoty stanovené v článku 8, musí být zjištěny příčiny překročení a co nejrychleji přijata opatření k nápravě situace.
V postižené oblasti se nesmí pokračovat v práci, dokud nejsou přijata vhodná opatření na ochranu dotyčných zaměstnanců.
2. Pro účely ověření účinnosti opatření zmíněných v odst. 1 prvním pododstavci se neprodleně provede další stanovení koncentrace azbestu ve vzduchu.
3. Pokud není rozumně možné snížit expozici jinými prostředky a pokud se ukáže nezbytným použití osobního ochranného dýchacího přístroje, nesmí jeho použití být trvalé a musí být omezeno na nezbytně nutné minimum pro každého zaměstnance.
Článek 11
1. V případě určitých činností, u nichž je překročení limitní hodnoty uvedené v článku 8 předvídatelné a u nichž technická preventivní opatření pro omezení koncentrace ve vzduchu nejsou prakticky proveditelná, vymezí zaměstnavatel opatření zamýšlená pro zajištění ochrany zaměstnanců během těchto prací, zejména tato:
a) zaměstnanci obdrží vhodný dýchací přístroj a další osobní ochranné prostředky, které musí být nošeny a
b) jsou umístěny výstražné značky oznamující, že je předvídatelné překročení limitních hodnot stanovených v článku 8.
2. Se zaměstnanci nebo jejich zástupci v podniku nebo závodě jsou tato opatření projednána předtím, než se k těmto činnostem přistoupí.
Článek 12
1. Před zahájením demoličních prací nebo odstraňování azbestu nebo výrobků obsahujících azbest z budov, konstrukcí, zařízení a instalací nebo z lodí musí být vypracován plán práce.
2. Plán uvedený v odstavci 1 musí stanovit nezbytná opatření pro zajištění bezpečnosti a zdraví zaměstnanců na pracovišti.
Tento plán musí zejména stanovit, že:
- pokud je to prakticky proveditelné, odstraní se azbest nebo výrobky azbest obsahující před použitím demoličních technik,
- se použijí osobní ochranné prostředky uvedené v čl. 11 odst. 1 písm. a).
Článek 13
1. V případě všech činností uvedených v čl. 3 odst. 1 a s výhradou čl. 3 odst. 3 musí být přijata vhodná opatření pro zajištění toho, aby:
a) místa, kde probíhají tyto činnosti:
i) byla jasně ohraničena a označena výstražnými značkami;
ii) byla nepřístupná pro zaměstnance s výjimkou těch, kteří jsou z důvodu své práce nebo povinností nuceni do těchto míst vstupovat;
iii) představují oblasti se zákazem kouření;
b) byly zřízeny oblasti, kde zaměstnanci mohou jíst a pít bez rizika kontaminace azbestovým prachem;
c) i) byli zaměstnanci vybaveni odpovídajícím pracovním nebo ochranným oděvem;
ii) tento pracovní nebo ochranný oděv nebyl vynášen z podniku. Může však být prán v zařízeních mimo podnik, která jsou pro tento druh práce vybavena, neprovádí-li podnik čištění sám; v takových případech musí být oděv převážen v uzavřených kontejnerech;
iii) pracovní nebo ochranný oděv a civilní oděv byly uloženy odděleně;
iv) byla pro zaměstnance k dispozici vhodná hygienická zařízení, včetně sprch, jedná-li se o prašné operace;
v) ochranné prostředky byly umístěny na dobře označeném místě a po každém použití byly kontrolovány a čištěny a aby byla přijata vhodná opatření pro opravu nebo nahrazení vadných prostředků před dalším použitím.
2. Náklady na opatření přijatá podle odstavce 1 nesmějí nést zaměstnanci.
Článek 14
1. V případě všech činností uvedených v čl. 3 odst. 1 jsou přijata vhodná opatření pro zajištění toho, aby zaměstnanci a jejich zástupci v podniku nebo závodě byli vhodně informováni o:
- možných rizicích pro zdraví spojených s expozicí azbestovému prachu nebo prachu z materiálů, které azbest obsahují,
- existenci zákonných limitních hodnot a o nutnosti sledovat ovzduší,
- hygienických požadavcích včetně nutnosti zdržet se kouření,
- bezpečnostních opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o nošení a používání ochranných prostředků a ochranného oděvu,
- zvláštních bezpečnostních opatřeních navržených za účelem snížení expozice azbestu.
2. Kromě opatření uvedených v odstavci 1 a s výhradou čl. 3 odst. 3 musí být přijata vhodná opatření pro zajištění toho, aby:
a) zaměstnanci nebo jejich zástupci v podniku nebo závodě měli přístup k výsledkům měření koncentrací azbestu ve vzduchu a mohli dostat vysvětlení významu těchto výsledků;
b) jestliže výsledky překračují limitní hodnoty stanovené v článku 8, byli dotyční zaměstnanci a jejich zástupci v podniku nebo závodě co nejrychleji informováni o tomto překročení a o jeho příčinách a aby se zaměstnanci nebo jejich zástupci v podniku nebo závodě byla projedána opatření, která mají být přijata nebo, v případě nouze, aby byli informováni o opatřeních, která byla přijata.
Článek 15
S výhradou čl. 3 odst. 3 musí být přijata tato opatření:
1. Posouzení zdravotního stavu každého zaměstnance musí být k dispozici před zahájením expozice azbestovému prachu nebo prachu z materiálů, které azbest obsahují.
Toto posouzení musí zahrnovat specifické vyšetření hrudníku. Příloha II uvádí praktická doporučení, na která mohou členské státy odkazovat pro účely klinického vyšetření zaměstnanců; tato doporučení se přizpůsobují technickému rozvoji postupem podle článku 10 směrnice 80/1107/EHS.
Nové posouzení musí být k dispozici alespoň jednou za každé tři roky po celou dobu trvání expozice.
Pro každého zaměstnance uvedeného v prvním pododstavci je v souladu s vnitrostátními právními předpisy a postupy zavedena osobní zdravotní dokumentace.
2. Po klinickém vyšetření uvedeném v bodě 1 by lékař nebo orgán odpovědný za lékařský dohled nad zaměstnanci měl v souladu s vnitrostátními právními předpisy poradit nebo určit osobní ochranná či preventivní opatření, která mají být přijata; tato mohou popřípadě zahrnovat odvolání dotyčného zaměstnance z jakéhokoli expozice azbestu.
3. Zaměstnancům musí být poskytnuty informace a doporučení, pokud jde o jakékoli posouzení jejich zdravotního stavu, které mohou podstupovat po ukončení expozice.
4. Dotyčný zaměstnanec nebo zaměstnavatel mohou požadovat přezkoumání posouzení uvedeného v bodě 2 v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Článek 16
S výhradou čl. 3 odst. 3 musí být přijata tato opatření:
1. Zaměstnavatel musí zanést zaměstnance odpovědné za provádění činností uvedených v čl. 3 odst. 1 do seznamu s označením povahy a délky trvání činnosti a expozice, které byli vystaveni. K tomuto seznamu má přístup lékař nebo orgán odpovědný za lékařský dohled. Každý zaměstnanec má přístup k výsledkům v seznamu, které se jej osobně týkají. Zaměstnanci nebo jejich zástupci v podniku nebo závodě mají dále přístup k anonymním neosobním informacím v seznamu.
2. Seznam uvedený v bodě 1 a lékařské dokumentace uvedené v čl. 15 bodě 1 jsou uchovávány alespoň 30 let po ukončení expozice v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Článek 17
Členské státy vedou seznam rozpoznaných případů azbestózy a mezotheliomu.
Článek 18
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1987. Neprodleně o nich uvědomí Komisi. Den 1. ledna 1987 se však nahrazuje dnem 1. ledna 1990, pokud jde o těžbu azbestu.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 19
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 19. září 1983.
DIRECTIVA DO CONSELHO de 19 de Setembro de 1983 relativa à aproximação das disposições legislativas, regulamentares e administrativas dos Estados-membros quanto à protecção sanitária dos trabalhadores expostos ao amianto durante o trabalho (segunda directiva especial na acepção do artigo 8o da Directiva 80/1107/CEE)
(83/477/CEE)
O CONSELHO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Económica Europeia e, nomeadamente, o seu artigo 100o,
Tendo em conta a proposta da Comissão (1),
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu (2),
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social (3),
Considerando que a Resolução do Conselho, de 29 de Junho de 1978, relativa a um programa de acção das Comunidades Europeias em matéria de saúde e segurança no local de trabalho (4), prevê a estabelecimento de medidas específicas harmonizadas respeitantes à protecção dos trabalhadores contra o amianto;
Considerando que a Directiva 80/1107/CEE do Conselho, de 27 de Novembro de 1980, relativa à protecção dos trabalhadores contra os riscos ligados à exposição a agentes químicos, físicos e biológicos durante o trabalho (5), estabelece certas disposições a ter em conta para garantir tal protecção; que essa directiva prevê a fixação, através de directivas especiais, de valores limite e de prescrições específicas para os agentes enumerados no seu Anexo I, entre os quais figura o amianto;
Considerando que o amianto é um agente nocivo presente em grande número de situações no local de trabalho e que, em consequência, numerosos trabalhadores estão expostos a um risco potencial para a sua saúde; que a crocidolite é considerada como um tipo de amianto particularmente perigoso;
Considerando que os conhecimentos científicos de que actualmente se dispõe não permitem definir um nível abaixo do qual se possa afirmar que já não existem riscos para a saúde, mas que se sabe que a redução da exposição ao amianto permitirá diminuir o risco de dõenças ligadas ao amianto; que a presente directiva estabelece prescrições mínimas que virão a ser revistas com base na experiência adquirida e na evolução da técnica neste domínio;
Considerando que a microscopia óptica, embora não permita a contagem das fibras mais finas prejudiciais à saúde, é o método mais corrente de medição regular do amianto;
Considerando assim a importância das medidas preventivas para a protecção da saúde dos trabalhadores expostos ao amianto assim como da obrigação prevista para os Estados-membros em matéria de vigilância da saúde dos referidos trabalhadores;
DECIDE:
Artigo 1o
1. A presente directiva, que é a segunda directiva especial, na acepção do artigo 8o da Directiva 80/110/CEE, tem por objectivo a protecção dos trabalhadores contra os riscos para a sua saúde, incluíndo a prevenção desses riscos, decorrentes ou podendo decorrer da exposição ao amianto durante o trabalho. A directiva fixa os valores limite e outras disposições especiais.
2. A presente directiva não se aplica:
- à navegação marítima,
- à navegação aérea.
3. A presente directiva não prejudica a possibilidade de Estados-membros aplicarem ou adoptarem disposições legislativas, regulamentares ou administrativas que assegurem uma melhor protecção dos trabalhadores, especialmente no que diz respeito à substituição do amianto por produtos menos perigosos.
Artigo 2o
Para efeitos da presente directiva o termo amianto designa os seguintes silicatos fibrosos:
- actinolite no 77536-66-4 (*) do CAS (6),
- amianto de gruvenite (amonite) no 12172-73-5 (*) do CAS (6),
- antofilite no 77536-67-5 (*) do CAS (6),
- crisotile no 12001-29-5 do CAS (6),
- crocidolite no 12001-28-4 do CAS (6),
- tremolite no 77536-68 (*) do CAS (6).
Artigo 3o
1. A presente directiva aplica-se às actividades no exercício das quais, durante o trabalho, os trabalhadores estão ou podem ficar expostos às põeiras provenientes do amianto ou de materiais que contenham amianto.
2. Relativamente às actividades susceptíveis de apresentar um risco de exposição às põeiras provenientes do amianto ou de materiais contendo amianto, este risco deve ser avaliado de forma a determinar a natureza e o grau de exposição dos trabalhadores às põeiras provenientes do amianto ou dos materiais que contenham amianto.
3. Se a avaliação prevista no no 2 revelar que a concentração de fibras de amianto existente na atmosfera do local de trabalho se situa, independentemente do uso de qualquer equipamento de proteção individual, de acordo com a opção feita pelos Estados-membros, a um nível que, calculado ou medido relativamente a um periodo de referência de 8 horas, seja,
- inferior a 0,25 de fibra por centímetro cúbico e/ou
- inferior a uma dose conjunta de 15,00 de fibras-dia por centímetro cúbico, durante três meses.
Não serão aplicáveis os artigos 4o, 7o e 13o, o no 2 do artigo 14o, bem como os artigos 15o e 16o.
4. A avaliação prevista no no 2 será objecto de consulta aos trabalhadores e/ou aos seus representantes na empresa ou estabelecimento e será revista quando surjam razões que levam a considerá-la incorrecta ou quando se verifique qualquer modificação no sistema de trabalho.
Artigo 4o
Sem prejuízo do disposto no no 3 do artigo 3o, serão adoptadas as seguintes medidas:
1. As actividades referidas no no 1 do artigo 3o, serão objecto de um sistema de notificação gerido pela autoridade responsável do Estado-membro;
2. A notificação será feita pelo empregador à autoridade responsável do Estado-membro, em conformidade com as disposições legislativas, regulamentares e administrativas nacionais. Esta notificação incluirá, no mínimo, uma descrição sucinta:
- dos tipos e quantidades de amianto usados,
- das actividades e processos adoptados,
- dos produtos fabricado;
3. Os trabalhadores e/ou os seus representantes na empresa ou estabelecimento terão acesso ao documento relativo à notificação feita pela sua empresa ou estabelecimento, de acordo com as legislações nacionais;
4. Sempre que se verifique uma modificação importante no emprego do amianto ou dos materiais que contêm amianto, será feita uma nova notificação.
Artigo 5o
Será proibida a projecção do amianto por via da flocagem.
Artigo 6o
Relativamente a qualquer das actividades previstas no no 1 do artigo 3o, a exposição dos trabalhadores às põeiras provenientes do amianto ou dos materiais que contenham amianto no local de trabalho será reduzida ao nível mais baixo que seja razoavelmente praticável e, em qualquer caso, a um nível inferior aos valores limite estabelecidos no artigo 8o, especialmente através da adopção das seguintes medidas, se tal for adequado:
1. a quantidade de amianto utilizada em cada caso será reduzida ao mínimo que seja razoavelmente praticável;
2. O número de trabalhadores expostos ou susceptíveis de estarem expostos às põeiras provenientes do amianto ou dos materiais que contenham amianto será limitado ao mínimo possível;
3. Os processos de trabalho serão, em princípio, concebidos de tal forma que não levante põeira de amianto no ar.
Se tal não for razoavelmente praticável, convirá eliminar as põeiras o mais próximo possível do seu ponto de saída;
4. Todas as construções e/ou instalações e equipamentos de transformação ou tratamento do amianto devem poder ser regularmente submetidas a uma limpeza e manutenção eficaz;
5. O amianto em estado bruto será armazenado e transportado em embalagens fechadas apropriadas;
6. Os residuos serão reunidos e transportados para fora do local de trabalho, logo que possível, em embalagens fechadas apropriadas que serão etiquetadas com a indicação de que contêm amianto. Estas medidas não são aplicáveis nas actividades extractivas.
Os resíduos referidos no primeiro parágrafo serão, posteriormente, tratados em conformidade com o disposto na Directiva 78/139/CEE do Conselho, de 20 de Março de 1978, relativa aos resíduos de materiais tóxicos e perigosos (7).
Artigo 7o
Sob reserva do no 3 do parágrafo 3o serão adoptadas as seguintes medidas:
1. Para garantir a observância dos valores-limite estabelecidos no artigo 8o, a medição da quantidade de amianto existente na atmosfera do local de trabalho será feita de acordo com o método de referência descrito no Anexo I, ou através de qualquer outro método que dê resultados equivalentes. Esta medição deve ser programada e levada a efeito regularmente, devendo a amostragem ser representativa da exposição pessoal do trabalhador às põeiras provenientes do amianto ou dos materiais que contenham amianto.
Para a medição referida no primeiro parágrafo, serão tidas em conta apenas as fibras que apresentem um comprimento superior a 5 micrómetros e uma largura inferior a 3 micrómetros e cuja relação comprimento/largura seja superior a 3: 1.
O Conselho, sob proposta da Comissão, reexaminará, tendo especialmente em conta o progresso entretanto verificado nos conhecimentos científicos e na tecnologia e considerando a experiência adquirida com a aplicação da presente directiva, as disposições contidas na primeira frase do primeiro parágrafo, dentro do prazo de 5 anos contados a partir da adopção da presente directiva, a fim de fixar um método único, a nível comunitário, para a medição da quantidade de amianto existente na atmosfera;
2. As amostragens serão efectuadas depois de consultados os trabalhadores e/ou os seus representantes na empresa ou estabelecimento;
3. A colheita das amostras será feita por pessoal com qualificação adequada. As amostras serão depois analisadas em laboratórios devidamente equipados para as analisar e suficientemente qualificados para aplicar as técnicas de identificação necessárias;
4. A concentração de amianto na atmosfera será medida, em geral, pelo menos de três em três meses e sempre que se verifique uma modificação técnica. A frequência das medições pode, no entanto, ser reduzida nas condições previstas no ponto 5;
5. A frequência das medições pode ser reduzida até uma vez por ano, nas seguintes condições:
- quando não ocorra qualquer modificação substancial nas condições do local do trabalho, e
- quando os resultados das duas medições precedentes não ultrapassarem metade dos valores limite fixados no artigo 8o
Quando haja grupos de trabalhadores que desempenhem tarefas idênticas ou similares num mesmo lugar e cuja saúde, por tal motivo, corra o mesmo risco, a amostragem pode ser efectuada por grupo;
6. A duração das amostragens deve ser tal que, por cada medição ou cálculo ponderado no tempo, seja possível determinar a exposição de forma representativa relativamente a um período de referência de 8 horas (um turno). A duração das diferentes amostragens será igualmente determinada com base no ponto 6 do Anexo I.
Artigo 8o
Serão aplicados os seguintes valores-limite:
a) Concentração das fibras de amianto, excepto a crocidolite, na atmosfera do local de trabalho:
1,00 fibra por centímetro cúbico medida ou calculada relativamente a um período de referência de 8 horas;
b) Concentração das fibras de crocidolite na atmosfera do local de trabalho:
0,50 fibra por centímetro cúbico medida ou calculada relativamente a um período de referência de 8 horas;
c) Concentração das fibras de amianto na atmosfera do local de trabalho nos casos de mistura de crocidolite com outras fibras de amianto:
o valor limite situa-se a um nível calculado na base dos valores-limite previstos nas alíneas a) e b), atendendo à proporção de crocidolite e de outros tipos de amianto naquela mistura.
Artigo 9o
O Conselho, sob proposta da Comissão, reexaminará as condições previstas no no 3 do artigo 3o e no artigo 8o, até 1 de Janeiro de 1990, tendo em conta, especialmente, os progressos verificados nos conhecimentos científicos e na tecnologia e a experiência entretanto adquirida na aplicação da presente directiva.
Artigo 10o
1. Sempre que sejam ultrapassados os valores limite fixados no artigo 8o, devem identificar-se as causas dessa ultrapassagem e devem tomar-se, o mais rapidamente possível, as medidas necessárias para solucionar a situação.
O trabalho só deve prosseguir na zona afectada após a adopção das medidas adequadas à protecção dos trabalhadores em causa.
2. Para verificação da eficácia das medidas referidas no primeiro parágrafo da alínea 1), proceder-se-á imediatamente à determinação da quantidade de amianto existente na atmosfera.
3. Desde que a exposição não possa ser reduzida consideravelmente através de outros meios e quando se mostre necessário o uso do equipamento respiratório de protecção individual, este uso não será permanente, devendo a respectiva duração ser limitada, relativamente a cada trabalhador, ao mínimo estritamente necessário.
Artigo 11o
1. Para certas actividades relativamente às quais seja previsível a ultrapassagem dos valores limite fixados no artigo 8o e para as quais não seja razoavelmente praticável tomar medidas técnicas preventivas para limitar a quantidade de amianto da atmosfera, o empregador definirá as medidas destinadas a assegurar a protecção dos trabalhadores durante tais actividades, especialmente as seguintes:
a) Os trabalhadores receberão um equipamento respiratório adequado e outro equipamento de protecção individual que serão obrigados a usar;
b) Serão colocados painéis para assinalar que é previsível a ultrapassagem dos valores limite fixados no artigo 8o
2. Os trabalhadores e/ou os seus representantes na empresa ou estabelecimento serão consultados sobre estas medidas antes de serem iniciadas estas actividades.
1. Será estabelecido um plano antes do início dos trabalhos de demolição ou da remoção do amianto e/ou de materiais que contenham amianto, das construções, estruturas, aparelhos e instalações, bem como dos navios.
2. O plano referido no no 1 deve prever as medidas necessárias à segurança e saúde dos trabalhadores no local de trabalho.
O plano deve prever, em especial:
- que o amianto e/ou os materiais que contenham amianto sejam retirados antes da aplicação das técnicas de demolição, desde que tal se considere razoável,
- que o equipamento de protecção individual referido no no 1, alínea a), do artigo 11o seja fornecido, caso necessário.
Artigo 13o
1. Relativamente a qualquer das actividades referidas no no 1 do artigo 3o, e sem prejuízo do no 3 do artigo 3o, serão adoptadas as medidas adequadas para que:
a) Os locais em que se executem estas actividades:
i) Sejam claramente delimitados e assinalados por painéis,
ii) Só possam ser acessíveis aos trabalhadores que, por razões de trabalho ou em virtude das suas funções aí sejam obrigados a entrar, e não a quaisquer outros,
iii) Sejam locais onde é proibido fumar;
b) Sejam previstas áreas que permitam aos trabalhadores comer e beber sem correr o risco de contaminação pelas põeiras do amianto;
c) i) Sejam postas à disposição dos trabalhadores roupas de trabalho ou de protecção adequadas,
ii) Estas roupas de trabalho ou protecção permaneçam na empresa. Estas podem, no entanto, ser lavadas em lavandarias equipadas para este género de operações situadas fora da empresa, quando esta não proceda à sua lavagem; neste caso, o transporte das roupas será efectuado em recipientes fechados,
iii) Exista um vestiário separado para as roupas de trabalho ou de protecção, e outro para as roupas de uso normal,
iv) Sejam postas à disposição dos trabalhadores instalações sanitárias adequadas, incluindo duches no caso de operações que envolvam põeiras,
v) Sejam colocados num local determinado equipamentos de protecção; estes devem ser verificados e limpos após cada utilização e devem ser tomadas as medidas apropriadas para reparar ou substituir equipamentos defeituosos, antes de nova utilização.
2. O custo das medidas tomadas para aplicação das disposições previstas no no 1 não será suportado pelos trabalhadores.
Artigo 14o
1. Serão adoptadas, relativamente às actividades previstas no no 1 do artigo 3o, as medidas necessárias para que os trabalhadores, bem como os seus representantes na empresa ou estabelecimento, recebam uma adequada informação sobre:
- os riscos potenciais para a saúde devidos a uma exposição às poeiras provenientes do amianto ou dos materiais que contenham amianto,
- a existência de valores limite regulamentares e a necessidade da vigilância da atmosfera,
- prescrições relativas às medidas de higiene, incluindo a necessidade de não fumar,
- as precauções a tomar no transporte e no uso dos equipamentos e das roupas de protecção,
- as precauções especiais destinadas a minimizar a exposição ao amianto.
2. Além das medidas referidas no no 1, e sem prejuízo do disposto no no 3 do artigo 3o, serão tomadas as medidas adequadas para que:
a) os trabalhadores e/ou os seus representantes na empresa ou estabelecimento tenham acesso aos resultados das medições sobre a quantidade de amianto existente na atmosfera e possam receber as explicações necessárias à compreensão do significado desses resultados;
b) se os resultados ultrapassarem os valores limite fixados no artigo 8o, os trabalhadores em causa assim como os seus representantes na empresa ou estabelecimento sejam informados, o mais rapidamente possível, dessa ultrapassagem das suas causas e sejam consultados quanto às medidas a tomar ou, em caso de urgência, informados das medidas tomadas.
Artigo 15o
Sem prejuízo do disposto no no 3 do artigo 3o, serão adoptadas as seguintes medidas:
1. Deve ser dada a todos os trabalhadores a possibilidade de obter um relatório sobre o seu estado de saúde anterior à exposição às poeiras do amianto ou dos materiais que contenham amianto.
Esta avaliação incluirá um exame específico do tórax. No Anexo II, são dadas recomendações práticas às quais os Estados-membros se podem reportar para a vigilância clínica dos trabalhadores; estas recomendações serão adaptadas em função dos progressos técnicos, de acordo com o regime previsto no artigo 10o da Directiva 80/1107/CEE.
Uma nova avaliação deve ser facultada, pelo menos uma vez de três em três anos, durante todo o tempo que venha a durar a exposição.
Será organizado, relativamente a cada trabalhador, um processo médico individual, em conformidade com as legislações e as práticas nacionais;
2. Na sequência da vigilância clínica referida no ponto 1, o médico ou a autoridade responsável pela vigilância médica dos trabalhadores deve, em conformidade com as legislações nacionais, pronunciar-se sobre ou determinar as eventuais medidas individuais de protecção ou de prevenção a adoptar; estas medidas podem incluir, se for caso disso, o afastamento do trabalhador afectado por qualquer exposição às poeiras provenientes do amianto ou dos materiais que contenham amianto;
3. Deve ser facultadas aos trabalhadores informações e conselhos qualquer controlo do seu estado de saúde a que se possam submeter terminada a exposição;
4. o trabalhador em causa ou o empregador pode solicitar a revisão das avaliações referidas na alínea 2), de acordo com as legislações nacionais.
Artigo 16o
Sem prejuízo do no 3 do artigo 3o, adoptar-se-ao as seguintes medidas:
1. os trabalhadores encarregados de exercer as actividades referidas no no 1 do artigo 3o serão inscritos pelo empregador num registo que indique a natureza e a duração da respectiva actividade, bem como a exposição a que tenham sido submetidos. O médico e/ou a autoridade responsável pela vigilância médica terá acesso a esse registo. Cada trabalhador atingido terá acesso aos seus resultados contidos no registo. Os trabalhadores e/ou os seus representantes na empresa ou estabelecimento terão acesso às informações colectivas anónimas, contidas no mesmo registo;
2. os registos referidos na alínea 1) e os processos médicos individuais referidos na alínea 1) do artigo 15o serão conservados, no mínimo, durante trinta anos depois de terminada a exposição, em conformidade com as legislações nacionais.
Artigo 17o
Os Estados-membros terão um registo dos casos reconhecidos como asbestose e mesotelioma.
Artigo 18o
1. Os Estados-membros adoptarão as disposições legislativas, regulamentares e administrativas necessárias para dar cumprimento à presente directiva, até 1 de Janeiro de 1987. Devem informar imediatamente a Comissão das medidas que adoptarem. Porém, a data de 1 de Janeiro de 1987 será adiada para a de 1 de Janeiro de 1990 no que toca às actividades extractivas do amianto.
2. Os Estados-membros comunicarão à Comissão quais as disposições de direito interno adoptadas no domínio desta directiva.
Artigo 19o
Os Estados-membros são os destinatários da presente directiva.
Feito em Bruxelas em 19 de Setembro de 1983.