Nařízení Komise (ES) č. 1554/2001
ze dne 30. července 2001,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o uvádění na trh cukru vyrobeného ve francouzských zámořských departementech, a kterým se vyrovnávají cenové podmínky s preferenčním surovým cukrem
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 7 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 7 odst. 4 nařízení ES č. 1260/2001 stanoví paušální podporu Společenství pro cukr vyrobený ve francouzských zámořských departementech, který má být uveden na trh v evropských regionech Společenství. Tato podpora se týká rafinace cukru vyrobeného v těchto departmentech, kterou provádějí rafinerie na území evropských regionů Společenství, a dopravy cukru vyrobeného ve francouzských zámořských departementech do evropských regionů Společenství, případně také jeho skladování v těchto departmentech.
(2) Účelem podpory poskytované pro rafinaci cukru v rafineriích Společenství je zajistit těmto rafineriím dodávky cukru vyrobeného ve francouzských zámořských departementech za cenových podmínek obdobných podmínkám platným u preferenčního cukru.
(3) Náklady na námořní dopravu závisí zejména na velikosti plavidel, která zase závisí na hloubce vody v přístavech nakládky ve francouzských zámořských departementech. Ze zkušeností vyplývá, že právě z důvodu omezujících parametrů jednotlivých přístavů je cukr z některých z těchto departementů často přepravován na území Společenství plavidly, jejichž čistá prostornost je nižší než 20000 registrovaných tun, zatímco dopravné na trase Karibská oblast - Spojené království je stanoveno na základě čisté prostornosti lodí 25000 až 30000 registrovaných tun. Náklady na dopravu, které hradí hospodářské subjekty, tedy mohou být nepřiměřené vzhledem ke složce dopravného stanoveného na základě paušální sazby. Je proto nezbytné stanovit v prováděcích pravidlech pro používání paušální sazby možnost upravovat složku dopravného mezi Karibskou oblastí a Spojeným královstvím, pokud k tomu opravňuje velikost použitých plavidel.
(4) Čl. 5 odst. 4 protokolu 3 o cukru ze zemí AKT, který je součástí dohody o partnerství AKT-ES [2], stanoví, že zaručená cena se vztahuje na nebalený cukr s dodacími podmínkami CIF do evropských přístavů Společenství a je stanovena pro cukr standardní jakosti. Pokud se výtěžnost preferenčního cukru liší od výtěžnosti cukru standardní jakosti, použije se stupnice přirážek, která je běžná v oblasti mezinárodního obchodu a která se liší od stupnice, kterou pro tyto účely stanoví předpisy Společenství pro surový cukr vyráběný ve Společenství. Mají-li být srovnány cenové podmínky mezi těmito dvěma druhy surového cukru, je třeba kompenzovat rozdíly vyplývající z použití těchto dvou stupnic pomocí zvláštní intervence ve prospěch rafinerií surového cukru vyrobeného ve francouzských zámořských departmentech.
(5) Podpora pro rafinaci je zaručena pouze pro taková množství surového cukru pocházejícího z francouzských zámořských departementů, která lze na území evropských regionů Společenství rafinovat na bílý cukr, s přihlédnutím k disponibilním zásobám tohoto cukru tak, jak jsou pravidelně stanovovány v bilanci zásobování Společenství surovým cukrem.
(6) Výrobci tohoto cukru nemají ve svých továrnách velkokapacitní skladovací prostory, a proto všechen cukr určený k prodeji rafineriím Společenství je po výrobě uskladněn v přístavních silech. Tito výrobci musí tedy uhradit zálohu na náklady na dopravu cukru z továrny do přístavu nakládky. Nepravidelnost zásilek zvýšila v posledních letech i délku trvání těchto záloh, neboť cukr je přístavních silech skladován déle, což pro dotyčné výrobce znamená stále větší zátěž. Je tedy oprávněné stanovit, že na konečnou platbu podpory lze poskytnout zálohu ve výši částky složky FOB uvedené podpory. Poskytnutí této zálohy je třeba podmínit složením příslušné jistoty ze strany žadatele a stanovit další podmínky, jejichž splnění je nezbytné pro poskytnutí této zálohy, a zejména množství dotyčného cukru.
(7) Je třeba stanovit prováděcí pravidla pro stanovení hmotnosti a výtěžnosti cukru, zejména tam, kde jsou výrobky tohoto druhu přepravovány hromadně na stejné lodi, avšak patří několika výrobcům.
(8) Obecně lze říci, že mezi dnem, kdy je dotyčný cukr naložen, a dnem, kdy jsou při příjezdu splněny všechny formality, které příslušnému orgánu umožní vyplatit podporu, uplyne značně dlouhá doba. Je tedy třeba stanovit možnost zálohových plateb.
(9) Je nezbytné stanovit přiměřená opatření umožňující kontrolu rafinovaného cukru, jakož i definovat za tímto účelem pojem rafinace.
(10) Prováděcí pravidla stanovená v tomto nařízení nahrazují pravidla nařízení Komise (EHS) č. 2750/86 ze dne 3. září 1986, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro použití opatření pro uvádění na trh cukru vyrobeného ve francouzských zámořských departementech a kterým se počtvrté mění nařízení (EHS) č. 3016/78 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 350/1999 [4]. Uvedené nařízení by tedy mělo být zrušeno.
(11) Tato opatření je třeba používat od začátku hospodářského roku 2001/02.
(12) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podpora Společenství s paušální sazbou se poskytuje jako intervenční opatření pro cukr vyráběný ve francouzských zámořských departementech, který má být uveden na trh v evropských regionech Společenství.
Článek 2
1. Na základě žádosti podané příslušným francouzským orgánům se výrobcům cukru uvedeného v článku 1 a dopraveného do evropských přístavů Společenství poskytuje pro hospodářský rok 2001/02 podpora, kterou tvoří tyto složky:
a) paušální částka na tunu cukru vyjádřeného jako bílý cukr, která představuje dopravní náklady ze závodu do fáze FOB a je stanovená ve výši:
- 17 EUR za tunu pro departementy Réunion a Martinik,
- 24 EUR za tunu pro departement Guadeloupe;
b) jednotná paušální částka představující náklady na námořní dopravu od fáze FOB ve francouzských zámořských departementech do fáze CIF evropské přístavy Společenství, jakož i příslušné náklady na pojištění;
c) paušální částka na 100 kilogramů surového cukru, který výrobci mají ve skladu na konci každého měsíce a který je vyjádřen v hodnotě bílého cukru stanovené ve výši 0,33 EUR na měsíc.
2. Paušální částka uvedená v odst. 1 písm. b) se stanoví na základě složky dopravného z Karibské oblasti do Spojeného království, které stanoví Freight Committee of the United Terminal Sugar Market Association v Londýně a které je připočteno k londýnské denní ceně cukru platné v den vystavení nákladního listu pro dotyčný cukr.
Tato částka se převede na eura pomocí přepočítacího koeficientu používaného ke stanovení ceny CIF a paušálně se upraví tak, aby byly zohledněny náklady na pojištění rozdílu mezi hodnotou cukru na světovém trhu a hodnotou cukru ve Společenství. Tato částka se poté vynásobí koeficientem, který se rovná 1,00 vydělené výtěžností dotyčného cukru.
Upravená částka je zjištěna Komisí a sdělena příslušným francouzským orgánům.
3. Příslušné francouzské orgány mohou částku uvedenou v odst. 1 písm. b) paušálně upravit, pokud skutečné dopravní náklady hrazené výrobcem jsou vyšší než tato částka, neboť použitá plavidla mají čistou prostornost nižší než 20000 registrovaných tun.
Tato úprava se pro každý měsíc a každou zeměpisnou oblast (Antily/Réunion) rovná nejvýše průměrným rozdílům zjištěným při hromadné přepravě v průběhu 12 měsíců předcházejících měsíci, v kterém byl cukr vyvezen z přístavů ve francouzských zámořských departementech, mezi skutečnými náklady na dopravu pro plavidla s čistou prostorností nižší než 20000 RT stanovenou na základě nákladního listu a složkou dopravného mezi Karibskou oblastí a Spojeným královstvím podle odst. 1 písm. b).
Upravenou sazbu lze zvýšit nejvýše o 25 %, pokud používaná plavidla mají čistou prostornost nižší než 7000 RT v důsledku podmínek daného přístavu.
Příslušné francouzské orgány neprodleně sdělí Komisi provedené úpravy a zejména uvedou počet plavidel a dotyčné částky a poskytnou příslušné podklady.
Článek 3
1. Podpora uvedená v článku 2 se vztahuje na hmotnost cukru uznaného při příjmu a vyjádřeného jako bílý cukr podle vzorce výtěžnosti uvedeného v článku 4.
Pokud hromadná přeprava neumožňuje identifikaci jednotlivých šarží, použije se pro veškerý dotyčný cukr průměrná výtěžnost celého nákladu.
2. Podpora uvedená v článku 2 se vyplácí poté, co dotyčný výrobce předloží:
a) jakýkoli doklad uznávaný dotyčným členským státem o tom, že dotyčný cukr byl dopraven na území evropských regionů Společenství, a
b) nákladový list, výsledky analýz a konečnou fakturu.
Analýzy šarží po 250 tunách provádí při příjmu u celého nákladu laboratoř schválená členským státem, na jehož území byl cukr dovezen.
3. Je možné poskytnout zálohu na platbu ve výši 90 % z částky stanovené na základě hmotnosti uvedené v pro forma faktuře a vyjádřené jako bílý cukr na základě paušální výtěžnosti ve výši 96 %.
Žádosti o zálohovou platbu podávají dotyční výrobci; k žádostem je nutné přiložit nákladový list a pro forma fakturu.
4. Aniž je dotčen odstavec 2, na žádost výrobce nebo výrobců dotyčného surového cukru je rovněž možné poskytnout první zálohu platby ve výši složky podpory uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. a). Tato první záloha se považuje za splátku zálohy uvedené v odstavci 3.
První záloha platby se vypočítá na základě hmotnosti, kterou stanoví v silu v přístavu nakládky příslušné francouzské orgány nebo jimi pověřené osoby a která je vyjádřena jako bílý cukr na základě paušální výtěžnosti ve výši 96 %.
Při podání žádosti uvedené v prvním pododstavci je nutné složit jistotu ve výši požadované zálohy. Tato jistota se uvolní pro množství, pro která byla podle odstavce 1 provedena konečná platba celkové částky podpory uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. a) a b).
Žadatel se může rozhodnout, zda jistotu složí v hotovosti nebo formou záruky poskytnuté podnikem, který splňuje kritéria stanovená Francií.
Neuvolněná část jistoty nebo neuvolněná celá jistota propadne pro množství cukru, u nějž nebyly splněny příslušné závazky.
Článek 4
1. V případě cukru uvedeného v článku 1, který byl rafinován v rafinerii na území evropských regionů Společenství, se dotyčným rafineriím poskytne podpora na každou desetinu procenta výtěžnosti přesahující 92 % v částce, která se rovná 0,0387 % z intervenční ceny surového cukru pro hospodářský rok, v jehož průběhu se rafinace provádí.
2. Odstavec 1 se použije až do určitého maximálního množství, které se stanoví podle regionů Společenství, ve kterých lze rafinaci provádět.
Množství uvedená v prvním pododstavci se stanoví postupem podle čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 na základě bilance zásobování Společenství surovým cukrem a pro rafinaci tohoto cukru v dotyčných evropských regionech Společenství.
3. Celková částka podpory uvedené v odstavci 1 se poskytuje na základě žádosti, kterou příslušným orgánům členského státu, na jehož území byl cukr rafinován, podaly podniky, které dotyčný cukr rafinovaly.
Článek 5
K žádosti o poskytnutí podpory uvedené v článku 4 musí být přiloženy doklady uznané příslušným členským státem, které prokáží, že dotyčný rafinovaný cukr byl získán ze surového cukru vyrobeného ve francouzských zámořských departementech. Za tímto účelem a na žádost dotyčné strany podléhá surový cukr celní kontrole nebo jiné administrativní kontrole, která poskytuje rovnocenné záruky.
Pro účely poskytnutí této podpory se "rafinací" rozumí přeměna surového cukru definovaného v čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1260/2001 na bílý cukr definovaný v čl. 1 odst. 2 písm. a) uvedeného nařízení.
Článek 6
Dotyčný členský stát sdělí Komisi pro každý měsíc, a to do dvou měsíců následujících po příslušném měsíci, množství vyjádřená jako bílý cukr, pro která byla poskytnuta podpora podle článků 2 a 4, jakož i částky podpory odpovídající daným množstvím.
Článek 7
Zrušuje se nařízení (EHS) č. 2750/86.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. července 2001.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 30. července 2001.
Regulamento (CE) n.o 1554/2001 da Comissão
de 30 de Julho de 2001
que estabelece normas de execução do Regulamento (CE) n.o 1260/2001 do Conselho quanto ao escoamento dos açúcares produzidos nos departamentos franceses ultramarinos e à igualização das condições de preços com o açúcar bruto preferencial
A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 1260/2001 do Conselho(1), de 19 de Junho de 2001, que estabelece a organização comum de mercado no sector do açúcar e, nomeadamente, o n.o 5 do seu artigo 7.o,
Considerando o seguinte:
(1) O n.o 4 do artigo 7.o do Regulamento (CE) n.o 1260/2001 prevê a concessão das ajudas comunitárias forfetárias ao escoamento, nas regiões europeias da Comunidade, dos açúcares produzidos nos departamentos franceses ultramarinos. Essas ajudas dizem respeito, por um lado, à refinação nas refinarias das regiões europeias da Comunidade dos açúcares produzidos naqueles departamentos e, por outro lado, ao transporte dos açúcares produzidos naqueles departamentos até às regiões europeias da Comunidade e, se for caso disso, ao seu armazenamento nos referidos departamentos.
(2) As ajudas para a refinação nas refinarias comunitárias estão previstas para permitir o abastecimento desse açúcar em condições de preços análogas às que vigoram relativamente aos açúcares preferenciais.
(3) As despesas de transporte marítimo dependem, principalmente, da dimensão dos navios, sendo esta determinada pelo calado realizado, nomeadamente, nos portos de embarque dos departamentos franceses ultramarinos. Está provado que, precisamente devido às características limitativas dos portos, os açúcares são muitas vezes transportados a partir de alguns daqueles departamentos para a Comunidade por navios de dimensão inferior a 20000 toneladas de arqueação líquida, enquanto navios de dimensão de 25000 a 30000 toneladas de arqueação líquida são tomados como base para o estabelecimento do frete Caraíbas-Reino Unido. Os fretes suportados pelos operadores podem assim ser desproporcionados em relação ao elemento frete estabelecido forfetariamente. É, pois, oportuno integrar nas normas de execução relativas ao elemento forfetário a possibilidade de ajustar o elemento frete Caraíbas-Reino Unido, quando as dimensões dos navios utilizados o justifiquem.
(4) Nos termos do n.o 4 do artigo 5.o do Protocolo n.o 3 relativo ao açúcar ACP, anexo ao Acordo de Parceria ACP-CE(2), o preço garantido refere-se ao açúcar não embalado, cif nos portos europeus da Comunidade e é fixado para o açúcar da qualidade-tipo. Quando o rendimento do açúcar preferencial se distancia do da sua qualidade-tipo, é-lhe aplicada uma tabela de bonificações praticada no âmbito do comércio internacional, que difere da prevista para esse efeito pela regulamentação comunitária aplicável ao açúcar bruto produzido na Comunidade. Para obter a igualização das condições de preço entre os dois tipos de açúcar bruto, é adequado colmatar a diferença que resulta da aplicação das duas tabelas mediante uma intervenção específica, em proveito do refinador de açúcar bruto produzido nos departamentos franceses ultramarinos.
(5) A concessão das ajudas à refinação justifica-se apenas relativamente às quantidades de açúcar bruto originárias dos departamentos franceses ultramarinos susceptíveis de ser refinadas para açúcar branco nas diferentes regiões europeias da Comunidade, tendo em conta as disponibilidades de tais açúcares decorrentes do estabelecimento regular de um balanço de abastecimento comunitário de açúcar bruto.
(6) Como os produtores desses açúcares não dispõem de instalações de armazenamento de grande dimensão nas suas fábricas, todos os açúcares destinados a ser escoados para as refinarias da Comunidade são armazenados, desde a sua produção, nos silos portuários. Por esse motivo os produtores em questão são levados a adiantar as despesas de transporte da fábrica para o porto de embarque. Nos últimos anos a duração desse adiantamento aumentou, com a duração de armazenamento em silos portuários, devido à irregularidade das remessas, o que se traduziu em encargos cada vez mais onerosos para os referidos produtores. Justifica-se, assim, prever a possibilidade de conceder um adiantamento sobre o pagamento definitivo da ajuda, igual ao montante do elemento fob dessa ajuda. É conveniente subordinar a concessão desse adiantamento à constituição pelo requerente duma garantia correspondente e estipular as demais condições necessárias para a concessão do adiantamento em causa e, em especial, as quantidades de açúcares em causa.
(7) É oportuno especificar certas modalidades referentes às determinações dos pesos e dos rendimentos dos açúcares, mais especialmente quando os produtos da espécie são transportados a granel no mesmo navio por conta de diversos produtores.
(8) Decorre, em geral, um prazo considerável entre a data de embarque dos açúcares em causa e a do cumprimento, à chegada, das formalidades necessárias para que o pagamento da ajuda pelo organismo competente tenha lugar. Por esse motivo é oportuno prever um sistema de adiantamento.
(9) É necessário prever as medidas adequadas de controlo dos açúcares refinados, assim como definir, para esse efeito, a noção de refinação.
(10) As normas de execução estabelecidas pelo presente regulamento substituem as previstas pelo Regulamento (CEE) n.o 2750/86 da Comissão, de 3 de Setembro de 1986, que estabelece as regras de execução das medidas para o escoamento dos açúcares produzidos nos departamentos franceses ultramarinos e que altera pela quarta vez o Regulamento (CEE) n.o 3016/78(3), com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n.o 350/1999(4). Esse regulamento deve, pois, ser revogado.
(11) É oportuno aplicar essas medidas a partir do início da campanha de comercialização 2001/2002.
(12) As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer do Comité de Gestão do Açúcar,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
São concedidas, a título de medida de intervenção, ajudas comunitárias forfetárias ao escoamento, nas regiões europeias da Comunidade, dos açúcares produzidos nos departamentos franceses ultramarinos.
Artigo 2.o
1. Na sequência de um requerimento apresentado pelas autoridades competentes de França, é concedido, a título da campanha de comercialização 2001/2002 aos produtores dos açúcares referidos no artigo 1.o e remetidos nos portos europeus da Comunidade uma ajuda composta:
a) Por um montante forfetário por tonelada de açúcar expressa em açúcar branco, representando as despesas de transporte do estádio partida da fábrica ao estádio fob, fixado em:
- 17 euros por tonelada para os departamentos da Reunião e da Martinica,
- 24 euros por tonelada para o departamento da Guadalupe;
b) Por um montante forfetário uniforme, que represente as despesas de transporte marítimo do estádio fob departamentos franceses ultramarinos ao estádio cif porão portos europeus da Comunidade e as despesas de seguro referentes a esse transporte;
c) Por um montante estabelecido para 100 quilogramas de açúcar em existência no fim de cada mês junto dos produtores, expresso em valor branco a 0,33 euros/mês.
2. O montante forfetário referido na alínea b) do n.o 1 é estabelecido em função do elemento frete Caraíbas-Reino Unido, tal como estabelecido pelo Freight Committee of the United Terminal Sugar Market Association of London e como incorporado no London Daily Price para o açúcar, em vigor na data de estabelecimento do conhecimento para o açúcar em questão.
O montante é convertido em euros mediante utilização da taxa de conversão seleccionada para a constatação do preço cif e ajustada, forfetariamente, para ter em conta, no que toca aos encargos com seguros, a diferença do valor do açúcar no mercado mundial e na Comunidade. Seguidamente, é aplicado ao montante um coeficiente igual a 1,00, dividido pelo rendimento do açúcar em causa.
O montante ajustado é constatado pela Comissão e é comunicado às autoridades competentes de França.
3. As autoridades competentes de França podem ajustar forfetariamente o montante referido na alínea b) do n.o 1, quando, devido à utilização de navios de dimensão inferior a 20000 toneladas de arqueação líquida, os custos reais de transporte suportados pelo produtor excedam esse montante.
Este ajustamento é igual, para cada mês e para cada zona geográfica (Antilhas/Reunião), no máximo, à média das diferenças constatadas para os transportes a granel, durante os 12 meses anteriores ao mês da partida dos açúcares dos portos dos departamentos franceses ultramarinos, entre o custo real de frete para navios de dimensão inferior a 20000 toneladas de arqueação líquida, estabelecido a partir dos conhecimentos de embarque e o elemento de frete Caraíbas-Reino Unido, referido na alínea b) do n.o 1.
A taxa ajustada pode ser objecto de uma majoração de, no máximo, 25 %, quando a dimensão dos navios seja inferior a 7000 toneladas de arqueação líquida, devido às condições portuárias.
As autoridades competentes de França comunicam o mais rapidamente possível à Comissão os ajustamentos efectuados, especificando, nomeadamente, o número de navios e os montantes em causa e transmitem os documentos comprovativos relevantes.
Artigo 3.o
1. A ajuda referida no artigo 2.o é aplicável ao peso do açúcar reconhecido à chegada convertido em açúcar branco, de acordo com a fórmula de rendimento referida no artigo 4.o
No caso de transporte a granel que não permita a identificação dos lotes individuais, o rendimento médio do conjunto da carga é aplicado à totalidade dos açúcares em causa.
2. A ajuda referida no artigo 2.o é paga com base na apresentação, pelo produtor interessado:
a) De qualquer prova reconhecida pelo Estado-Membro em causa de introdução nas regiões europeias da Comunidade do açúcar em questão;
b) Do conhecimento de embarque, dos resultados das análises e da factura definitiva.
As análises são efectuadas na recepção, relativamente à totalidade da carga, por lotes de 250 toneladas, por um laboratório aprovado pelo Estado-Membro no território do qual o açúcar foi introduzido.
3. Pode ser concedido um adiantamento sobre o pagamento, que represente 90 % do montante determinado com base no peso que consta da factura provisória convertido em açúcar branco, de acordo com um rendimento forfetário de 96 %.
O pedido de adiantamento deve ser apresentado pelo produtor interessado e ser acompanhado do conhecimento e da factura provisória.
4. Pode ser concedido também, sem prejuízo do n.o 2 e a pedido do ou dos produtores dos açúcares brutos em causa, um primeiro adiantamento sobre o pagamento, igual ao elemento da ajuda referido no n.o 1, alínea a), do artigo 2.o Esse primeiro adiantamento constitui um pré-pagamento sobre o adiantamento previsto no n.o 3.
O primeiro adiantamento sobre o pagamento é calculado com base no peso constatado no silo do porto de embarque pelas autoridades competentes de França, ou pelas pessoas que actuem sob o seu controlo, convertido em açúcar branco, de acordo com um rendimento forfetário de 96 %.
O requerimento referido no n.o 1 deve ser acompanhado da constituição duma garantia correspondente ao montante do adiantamento pedido. Essa garantia é liberada para as quantidades relativamente às quais o pagamento definitivo da ajuda total referida no n.o 1, alíneas a) e b), do artigo 2.o é efectuado nas condições do n.o 1.
A garantia é constituída, segundo a opção do requerente, em numerário, ou sob a forma de garantia dada por um estabelecimento que corresponda aos critérios fixados por França.
A parte da garantia ou a garantia que não é liberada permanece adquirida para a quantidade de açúcar relativamente à qual as obrigações correspondentes não foram cumpridas.
Artigo 4.o
1. Em relação aos açúcares referidos no artigo 1.o que tenham sido refinados numa refinaria das regiões europeias da Comunidade é concedida às empresas de refinação em questão uma ajuda por décimo de percentagem de rendimento que exceda 92 %, num montante igual a 0,0387 % do preço de intervenção do açúcar bruto da campanha de comercialização durante a qual a refinação se tenha efectuado.
2. O n.o 1 é aplicável dentro do limite das quantidades a determinar segundo as regiões da Comunidade em que a refinação poderia ter lugar.
A determinação das quantidades referidas no primeiro parágrafo efectua-se de acordo com o procedimento referido no n.o 2 do artigo 42.o do Regulamento (CE) n.o 1260/2001, com base num balanço de abastecimento comunitário em açúcares brutos e para efeitos da sua refinação nas regiões europeias em questão da Comunidade.
3. O montante total da ajuda referida no n.o 1 é concedido na sequência de requerimento das empresas que tenham refinado os açúcares em questão, apresentada às autoridades competentes do Estado-Membro no território do qual a refinação teve lugar.
Artigo 5.o
O requerimento de concessão da ajuda referido no artigo 4.o deve ser acompanhado das provas reconhecidas pelo Estado-Membro em causa de que o açúcar refinado foi obtido a partir de açúcar bruto produzido nos departamentos franceses ultramarinos. Para esse efeito, a pedido do interessado, o açúcar bruto em causa é colocado sob controlo aduaneiro, ou sob outro controlo administrativo que ofereça garantias equivalentes.
Para a concessão desta ajuda, entende-se por refinação a transformação do açúcar bruto tal como definido no n.o 2, alínea b), do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 1260/2001 em açúcar branco tal como definido na alínea a) do n.o 2 do artigo 1.o do referido regulamento.
Artigo 6.o
O Estado-Membro em causa comunica mensalmente à Comissão, nos dois meses seguintes ao mês considerado, as quantidades expressas em açúcar branco para as quais as ajudas referidas, respectivamente, nos artigos 2.o e 4.o foram concedidas, assim como as somas correspondentes a essas quantidades.
Artigo 7.o
É revogado o Regulamento (CEE) n.o 2750/86.
Artigo 8.o
O presente regulamento entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial das Comunidades Europeias.
É aplicável a partir de 1 de Julho de 2001.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 30 de Julho de 2001.