Nařízení Rady (ES) č. 2852/2000
ze dne 22. prosince 2000
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu polyesterových střižových vláken pocházejících z Indie a Korejské republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Přechodná opatření
(1) nařízením Komise (ES) č. 1472/2000 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") byla uložena prozatímní antidumpingová cla na dovozy polyesterových střižových vláken kódu KN 55032000, pocházejících z Indie a Korejské republiky do Společenství;
2. Další postup
(2) po uložení prozatímních antidumpingových cel předložilo několik stran písemné připomínky. V souladu s čl. 6 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení") byla stranám, které o to požádaly, poskytnuta příležitost ke slyšení. Stranám byly sděleny základní skutečnosti a koncepce, na jejichž základě se mělo doporučit uložení konečného antidumpingového cla a konečné vybrání dávek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla na úrovni konečného cla. Po tomto oznámení jim byla rovněž poskytnuta lhůta k zaujetí stanoviska;
(3) ústní a psané připomínky předložené dotčenými stranami v rámci termínů stanovených za tímto účelem byly zváženy, a tam, kde to bylo považováno za vhodné, náležitě vzaty v úvahu při konečných závěrech;
(4) některé dotčené strany prohlašovaly, že normy uplatněné Komisí při zahájení byly neoprávněné a svévolné. Dále prohlašovaly, že zahájení nového řízení proti Korejské republice dva měsíce po ukončení předchozího řízení (viz 7. bod odůvodnění prozatímního nařízení) odporovalo závěru tohoto šetření, že opakování dumpingu není pravděpodobné. V tomto ohledu by mělo být uvedeno, že závěr, že opakování dumpingu není pravděpodobné, byl založen na zjištěních, která se vztahovala k dvanáctiměsíčnímu období šetření, které skočilo v září 1997, tzn. dva roky před zahájením současného řízení. Komise navíc přezkoumala nové důkazy předložené ve stížnosti ze srpna 1999 a uznala tyto důkazy za postačující k zahájení současného šetření;
(5) Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech údajů, které považovala za nezbytné pro své konečné závěry;
B. DOTYČNÝ VÝROBEK
(6) sdružení uživatelů prohlašovalo, že oznámení o zahájení současného řízení nezahrnovalo druhy polyesterových střižových vláken, která se využívají k jiným účelům než ke spřádání, a proto měly být tyto druhy polyesterových střižovstřižových vláken vyloučeny z řízení;
(7) mělo by být uvedeno, že oznámení o zahájení stejně jako stížnost jasně reprodukují popis příslušného kódu KN (kombinované nomenklatury), který zahrnuje všechny druhy polyesterových střižových vláken dovážených od vyvážejících výrobců dotyčných zemí a vyráběných výrobním odvětvím Společenství, nehledě na jejich využití. Popis příslušného kódu KN správně pochopily všechny dotčené strany tohoto řízení kromě uvedeného sdružení uživatelů, které opakovalo požadavek, který již byl zamítnut v předchozím šetření týkajícím se dovozů polyesterových střižových vláken z Austrálie, Indonésie a Thajska, které je zahrnuto v nařízení (ES) č. 1522/2000 [3];
(8) některé dotčené strany rovněž tvrdily, že by se v každém případě mělo rozlišovat mezi druhy polyesterových střižových vláken, která se využívají ke spřádání (tkaniny), a polyesterovými střižovými vlákny využívanými k jiným účelům (netkaná nebo výplň ze syntetických vláken), vzhledem k rozdílným základním fyzikálním vlastnostem, které určují konečné využití výrobku. Proto bylo řečeno, že dovážená vlákna by měla podléhat neutrálním laboratorním osvědčením, která tyto vlastnosti potvrzují. Dále se tvrdilo, že zaměnitelnost těchto dvou kategorií, pokud je vůbec nějaká, je velmi omezená a týká se jen vybraných druhů polyesterových střižových vláken původně zamýšlených pro spřádání, která mohou být využita jako polyesterová střižová vlákna využívaná k jiným účelům. Pokud nebudou vlákna určená k jiným účelům vyloučena z šetření, měla by být alespoň zkoumána v samostatném řízení;
(9) co se týče využití dotyčného výrobku, mezi různými druhy polyesterových střižových vláken bylo zjištěno výrazné překrývání, nahrazování a výrazná hospodářská soutěž. Šetření ukázalo, že mezi různými druhy neexistuje žádná jasná dělící čára, která by stanovila jednoznačnou vazbu mezi fyzickými vlastnostmi výrobku a využitím výrobku, a že tedy dostupné důkazy neumožňují rozlišovat výrobky na tomto základě. V tomto ohledu je rovněž nutno zdůraznit, že výsledky nezávislé laboratorní analýzy nemohou v žádném případě definitivně určit konečné využití výrobku. Proto by měly být uvedené různé druhy polyesterových střižových vláken považovány pro účely tohoto řízení za jeden jediný výrobek;
(10) vzhledem k výše uvedenému se má za to, že obdržené připomínky týkající se definice dotyčného výrobku nemají takovou povahu, aby zpochybnily závěry 18. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Proto se tyto závěry, které se shodují se závěry pro obdobný výrobek v předchozích šetřeních, potvrzují;
C. DUMPING
1. Indie
(11) nebyla předložena žádná stanoviska týkající se rozhodnutí neprovádět namátkové průzkumy indických vyvážejících výrobců, a proto se závěry uvedené v 20. až 25. bodu odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují;
1.1 Běžná hodnota
(12) po přijetí prozatímních opatření požadoval jeden vyvážející výrobce, aby byly náklady výroby některých typů výrobků nižší kvality prodávaných na domácím trhu upraveny směrem dolů pro účely zkoušky, která má určit, zda byl prodej realizován v průběhu běžné obchodní činnosti. Tomuto požadavku nelze vyhovět, protože tato společnost vykazovala ve své odpovědi na dotazník shodné náklady výroby pro různé kvality každého typu výrobku;
(13) nebyla předložena žádná další stanoviska týkající se určení běžné hodnoty. Závěry uvedené v 46. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují;
1.2 Vývozní cena
(14) nebyla předložena žádná stanoviska týkající se určení vývozní ceny. Závěry uvedené v 47. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují;
1.3 Srovnání
(15) po přijetí prozatímních opatření prohlašoval jeden vyvážející výrobce, že typy výrobků prodávané na domácím trhu, které byly srovnávány s typy vyváženými do Společenství, měly odlišné fyzikálním a technické vlastnosti a rozdílné konečné využití. Společnost proto požadovala úpravu fyzikálních vlastností a k podpoření své žádosti předložila nové údaje. Bylo zjištěno, že nové údaje předložené po přijetí prozatímních opatření se týkají dodatečných vlastností výrobku, které Komise nikdy nepožadovala nebo které tato společnost ve své odpovědi na dotazník nevyznačila. V této fázi šetření nebylo možné změnit základ pro srovnávání výrobků, který je stanoven v tabulce specifikací dotazníku Komise a který se týká všech spolupracujících vyvážejících výrobců. Nové údaje navíc odporovaly těm, které byly obdrženy dříve, a proto byla žádost o úpravu fyzikálních vlastností zamítnuta;
(16) další vyvážející výrobce tvrdil, že rozdíly v síle vláken vyjádřené v denierech nebo decitexech by se neměly brát v potaz, a proto by se měly všechny typy výrobků považovat za jediný. V tomto ohledu jsou za účelem zajištění spravedlivého a smysluplného srovnání výrobků prodávaných na domácím a vývozním trhu porovnávány výrobky vyráběné všemi vyvážejícími výrobci na základě typů, které jsou definovány v dotazníku Komise. Proto nelze přijmout argument pro omezení srovnávání na jeden typ výrobku;
(17) jeden vyvážející výrobce předložil nové údaje k podpoření svého požadavku na navrácení cla, který Komise zamítla v prozatímní fázi. Tomuto požadavku nelze vyhovět, protože tyto údaje, i když byly požadovány v dotazníku, nebyly dodány včas a nemohly být proto ověřeny;
(18) stejný vyvážející výrobce dále prohlašoval, že jelikož byl tento nárok na vyrovnání cla již dokázán v souvislosti s předchozím řízením zahájeným přibližně před deseti lety (nařízení Rady (EHS) č. 54/93 [4], neměl by být znovu prošetřován. V této souvislosti je třeba vzít v úvahu, že každé antidumpingové řízení je hodnoceno podle své vlastní podstaty věci a je zkoumáno na základě vlastních faktických a právních skutečností, které se mohou u každého řízení lišit. Jak je uvedeno v předchozím bodě odůvodnění, tento vyvážející výrobce neposkytl důkazy, které by mohly podpořit jeho nárok v rámci šetření. Zejména nebylo prokázáno, že na obdobný výrobek určený k domácí spotřebě se vztahovalo jakékoli clo během období šetření. Žádost byla proto zamítnuta;
(19) v souvislosti se záležitostí navrácení cla prohlašovali dva vyvážející výrobci, že by mělo být toto vyrovnání poskytnuto automaticky, jakmile je clo vyplaceno na vývozní straně, a že otázka, zda se tato cla vybírají v případě domácí spotřeby, je bezvýznamná. Podle čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení je vyrovnání cla poskytnuto pouze za předpokladu, že jsou zároveň splněny dvě podmínky: za prvé musí být prokázáno, že odbobný výrobek a materiály, které jsou v něm obsažené, podléhají dovozním dávkám, když má být tento výrobek spotřebován v zemi vývozu, a za druhé, tyto dovozní dávky jsou vráceny nebo nejsou vybrány, když je výrobek vyvezen do Společenství. Pokud není jeden z požadavků splněn, clo nemůže být navráceno;
(20) jeden vyvážející výrobce prohlašoval, že některé výrobky prodávané na domácím trhu podléhaly některým dovozním clům vyšším než je částka, kterou určila Komise ve svých prozatímních závěrech. Tento dodatečný požadavek byl přezkoumán a bylo zjištěno, že dovozní cla vyplacená za některé materiály obsažené ve výrobku prodávaném na domácím trhu byla opravdu vyšší, než dříve stanovená částka. Proto byly prozatímní výpočty náležitě revidovány;
(21) nové žádosti tohoto vyvážejícího výrobce o další vyrovnání dovozních cel za materiály dovážené a zaplacené spřízněnou společností však nelze vyhovět, protože tato žádost jednak nebyla podána včas, jednak neprokázala, že byla ovlivněna srovnatelnost cen, a nové údaje předložené v této souvislosti nebylo navíc možno v této fázi šetření ověřit;
(22) jeden vyvážející výrobce prohlašoval, že v důsledku politiky indické vlády na podporu zakládání závodů v méně rozvinutých oblastech byly společnosti osvobozeny od placení daně z obratu, kterou měly platit vládě, a za tím účelem požadoval, aby mu bylo poskytnuto vyrovnání. Obdržené údaje ukazují, že všechny prodejní faktury týkající se výrobků z těchto osvobozených závodů uvádějí, že stát nemá vybírat žádné daně z obratu a že kupující nemá nárok požadovat jakoukoli náhradu, vyrovnání či kompenzaci jakékoli daně z obratu. Protože se za těchto okolností neplatí žádná daň z obratu, nelze poskytnout žádné vyrovnání. Avšak v případech, kdy prodejní faktury týkající se výrobků vyrobených v jiných závodech zahrnovaly daň z obratu vybíranou státem, bylo vyrovnání oprávněné a výpočty byly náležitě revidovány;
(23) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že placení daně z příjmu se týkalo pouze zisku dosaženého na domácím trhu, nikoli na vývozním trhu, čímž byla ovlivněna srovnatelnost cen. V tomto ohledu by mělo být uvedeno, že daň z příjmu představuje dávku uvalenou na zisk společnosti, pokud nějakého dosahuje, a jako taková se vypočítává zpětně na konci každého účetního roku. Proto ji nelze brát do úvahy při stanovení ceny. Společnost navíc nepředložila žádné důkazy, které by prokázaly, že daň byla zahrnuta v domácích fakturách. Žádost byla proto zamítnuta;
1.4 Dumpingové rozpětí
(24) srovnání revidovaného, pokud to bylo vhodné, váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozní ceny podle typu výrobku na základě ceny ze závodu prokázalo existenci dumpingu u všech hodnocených vyvážejících výrobců. Vzhledem k tomu, že spolupráce byla na vysoké úrovni, dumpingové rozpětí pro všechny ostatní společnosti je stanoveno na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí určeného pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce;
(25) konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech z dovozní ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné), neprocleno, jsou následující:
Indian Organic Chemicals Limited, Mumbai | 23,3 % |
JCT Limited, New Delhi | 32,6 % |
Reliance Industries Ltd, Mumbai | 35,4 % |
Všechny ostatní společnosti | 35,4 % |
2. Korejská republika
2.1 Běžná hodnota
(26) po přijetí prozatímních opatření prohlásili tři vyvážející výrobci, že vyjmutí prodejů "místního vývozu" ze soupisů domácího prodeje používaných pro stanovení běžné hodnoty bylo nesprávné nebo neodůvodněné;
(27) tvrdili, že vyjmutí odporovalo ustanovením článku 2 základního nařízení a obvyklé praxi Komise a že bylo neslučitelné s přístupem přijatým ostatními členskými státy Světové obchodní organizace. Dva z těchto vyvážejících výrobců rovněž tvrdili, že Komise neobjasnila právní základ, podle něhož byly tyto prodeje vyjmuty;
(28) vyvážející výrobci dále naznačili, že v předchozích řízeních týkajících se Korejské republiky (např. přezkum vypršení platnosti opatření týkajících se polyesterových střižových vláken v nařízení Rady (ES) č. 1728/1999 [5] a postup týkající se drátů z nerez oceli v nařízení Rady (ES) č. 1600/1999 [6] a rozhodnutí Komise č. 1999/483/ES [7] neměla Komise námitek vůči vyvážejícím výrobcům, co se týče jejich řazení prodejů "místního vývozu" do soupisu domácího prodeje, a v jednom uvedeném případě požadovala jejich začlenění do soupisu domácího prodeje;
(29) má se za to, že prodeje "místního vývozu", které podle zvláštních administrativních předpisů nepodléhaly domácí dani z obratu, byly obyčejně fakturovány v USD, zaplaceny akreditivy a podléhaly předpisům pro navrácení cla, což dokazuje skutečnost, že tyto prodeje byly realizovány konkrétní obchodní cestou orientovanou na vývoz za zvláštní situace na trhu. Dotyční vyvážející výrobci výslovně označili tyto prodeje ve svých účetních záznamech jakožto prodeje zboží, které má být součástí výrobků určených pro vývoz. Vzhledem k jejich zvláštnímu postavení na trhu se došlo k závěru, že tyto prodeje "místního vývozu" nebyly realizovány v průběhu běžné obchodní činnosti a že jejich začlenění do výpočtů běžné hodnoty by tudíž neumožnilo řádné a spravedlivé srovnání s vývozní cenou v souladu s článkem 2 základního nařízení. Komise nesouhlasí s tím, že dřívější praxe spočívala ve vědomém zahrnování těchto prodejů do výpočtů běžné hodnoty. Jejich začlenění v předchozích řízeních může odrážet skutečnost, že nebyly konkrétně označeny nebo že se nemělo za to, že jejich začlenění bude mít výrazný dopad na výsledky. Avšak v tomto případě, z důvodů uvedených výše, byly prodeje "místního vývozu" vyřazeny ze soupisu domácího prodeje používaného ke stanovení běžné hodnoty;
(30) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že některé suroviny byly pořízeny od spřízněného dodavatele za cenu odpovídající tržním podmínkám, a Komise proto neměla právo stanovit vyšší nákupní tržní cenu a zvýšit v důsledku toho náklady výroby. Dále tvrdil, že úprava byla v každém případě nadměrná, protože nebrala v úvahu technické a cenové rozdíly mezi surovinami pořizovanými hlavně od spřízněného dodavatele a podobnými surovinami pořizovanými od ostatních dodavatelů;
(31) bylo zjištěno, že vztah k dodavateli měl takovou podobu, která by vyvážejícímu výrobci umožnila vyvíjet značný tlak na nákupní cenu. Jelikož byla navíc průměrná cena surovin pořizovaných od spřízněného dodavatele výrazně nižší než průměrná cena stejných surovin pořizovaných od nespřízněných dodavatelů a jelikož se zdálo, že nákupní cena znamenala pro dodavatele ztrátu, ceny surovin byly považovány za nespolehlivé transferové ceny. Za těchto okolností byla zachována metoda výpočtu používaná pro stanovení nákupní ceny odpovídající tržním podmínkám prostřednictvím zvýšení ceny surovin pořizovaných od spřízněného dodavatele úměrně k rozdílu mezi váženými průměry nákupních cen surovin, které byly pořízeny od spřízněného dodavatele a od nespřízněných dodavatelů;
(32) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že běžná hodnota pro jeden typ výrobku měla být založena spíše na domácí ceně než na vypočtené hodnotě. Tento argument byl přijat, protože bylo zjištěno, že prodeje tohoto typu výrobku byly realizovány v reprezentativním množství a byly téměř všechny ziskové. Výpočty byly proto odpovídajícím způsobem upraveny;
(33) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise neoprávněně odmítla využít čistý devizový zisk zahrnutý v prodejních, administrativních a všeobecných nákladech, který se používá ke stanovení celkových nákladů výroby, pro stanovení vypočítávané běžné hodnoty a při zkoušce, která určuje, zda byly prodeje realizovány v průběhu běžné obchodní činnosti. Dále tvrdil, že by tato otázka měla být znovu zvážena, protože část zisku z devizových převodů byla realizována, a že navíc nejvhodnějším základem pro rozvržení čistého devizového zisku na různé trhy je obrat;
(34) bylo zjištěno, že devizový zisk byl spíše spojen zejména se zisky z převodu souvisejícími s novým oceněním dlouhodobých devizových závazků než s výrobou a prodejem v průběhu běžné obchodní činnosti na domácím trhu během období šetření (1. říjen 1998 až 30. září 1999). Vzhledem k tomu, že se tyto devizové zisky nebo ztráty neberou při antidumpingových šetřeních v úvahu, ať jsou realizovány či nikoli, argument byl zamítnut;
2.2 Vývozní cena
(35) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že společnost, která je s ním spřízněna, hrála jen malou roli v procesu prodeje nespřízněným odběratelům ve Společenství, a proto není oprávněné odečítat zisk z výpočtu vývozní ceny. Tvrdil rovněž, že chybí základ pro stanovení výše použité ziskové marže. V souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení obsahují položky, které by měly být upraveny za účelem výpočtu vývozní ceny, přiměřenou ziskovou marži. Má se za to, že zisk odečtený za účelem výpočtu vývozní ceny byl přiměřený ve srovnání s údaji poskytnutými spolupracujícími nezávislými dovozci. Nárok se proto zamítá;
(36) nebyla předložena žádná další stanoviska týkající se určení vývozní ceny. Proto se závěry uvedené v 54. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují;
2.3 Srovnání
(37) jeden vyvážející výrobce uvedl, že chybně zahrnul stejné úpravy týkající se úvěrových nákladů do různých sloupců soupisu prodejů vývozu, a Komise je proto počítala dvakrát při stanovení vývozní ceny pro odpovídající srovnání s běžnou hodnotou. Úvěrové náklady, které společnost uvedla ve své odpovědi na dotazník ve vztahu ke smluveným platebním podmínkám u každé transakce, byly prozkoumány a tam, kde to bylo oprávněné, bylo požadavku vyhověno;
(38) jeden vyvážející výrobce tvrdil, že výpočet Komise podhodnocoval rozsah náhrady cla, protože byl založen spíše na clu placeném z dovozů surovin obsažených v odbobném výrobku než na náhradě cla, z níž těžily vývozy dotyčného výrobku do Společenství během období šetření. Dále tvrdil, že výpočet Komise byl neodůvodněně založen na clu placeném během prvních osmi měsíců období šetření v poměru k celkovému množství dovozů za celé období šetření. První argument byl zamítnut, protože částka zaplacená během období šetření byla nižší než navrácená částka, jak je uvedeno v čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení. Avšak jak společnost požadovala, navrácení cla na kilogram výrobku bylo přepočítáno podle množství dovozů za prvních osm měsíců;
(39) další vyvážející výrobce tvrdil, že Komise měla při výpočtu vyměřené částky náhrady cla na kilogram dělit celková dovozní cla vztahující se na dovoz některých surovin pouze množstvím dovezených surovin, nikoli však celkovým množstvím surovin, jak pořízených na domácím trhu, tak dovezených. Má se za to, že vyměřená částka náhrady cla, která má být odečtena od běžné hodnoty, by měla být založena na průměrném clu zahrnutém v nákladech výrobků určených k domácímu prodeji, protože tyto výrobky obsahují suroviny jak pořízené na domácím trhu, tak dovezené. Tento argument se proto zamítá;
(40) dva vyvážející výrobci tvrdili, že přístup uplatňovaný Komisí spočívající v zamítnutí nárokovaných úprav úvěrových nákladů v systému úvěrových účtů, protože platby nebylo možno jasně přiřadit fakturám, nemá žádný právní základ. Nebylo však možné ověřit, že platby provedené v systému "úvěrových účtů" probíhaly v souladu s jakýmikoli dohodnutými platebními podmínkami. Za těchto okolností nebyl žádný důvod předpokládat, že smluvní platební podmínky byly vzaty v úvahu při určování požadovaných cen, a požadavky byly proto zamítnuty;
2.4 Dumpingové rozpětí
(41) srovnání vhodně upraveného váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozní ceny podle typu výrobku na základě ceny ze závodu prokázalo existenci dumpingu u všech zkoumaných vyvážejících výrobců. Vzhledem k tomu, že spolupráce byla na vysoké úrovni, dumpingové rozpětí pro všechny ostatní společnosti je stanoveno na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí určeného pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce;
(42) po oznámení prozatímních závěrů sdělili Komisi dva vyvážející výrobci, Samyang Corporation a SK Chemicals Co. Ltd, že sloučí své obchodní činnosti týkající se polyesteru do jedné společně vlastněné společnosti, Huvis Corporation. Tito vyvážející výrobci poskytli na žádost Komise další údaje s ohledem na tuto změnu okolností a v důsledku toho bylo rozhodnuto, že by mělo být definitivně stanoveno jediné dumpingové rozpětí pro Huvis Corporation. Toto dumpingové rozpětí bylo proto stanoveno jako vážený průměr upravených dumpingových rozpětí dvou dotyčných vyvážejících výrobců. Dumpingové rozpětí pro spřízněnou obchodní společnost v Koreji bylo stanoveno na stejné úrovni jako pro Huvis Corporation;
(43) konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech z dovozní ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné), neprocleno, jsou následující:
Daehan Synthetic Fibre Co. Ltd, Seoul | 0,9 % (de minimis) |
Huvis Corporation, Seoul | 4,8 % |
Saehan Industries Inc, Seoul | 20,2 % |
SK Global Co. Ltd, Seoul | 4,8 % |
Sung Lim Co. Ltd, Seoul | 0,05 % (de minimis) |
Všechny ostatní společnosti | 20,2 % |
D. ÚJMA
1. Procedurální otázky
(44) tvrdilo se, že při sloučení obou antidumpingových řízení týkajících se Korejské republiky a Indie nebylo správné stanovit stejné období šetření pro přezkum potencionálního škodlivého dumpingu způsobeného dovozy z těchto zemí. S ohledem na Indii to znamenalo vypuštění posledních tří měsíců roku 1999 a tvrdilo se, že vzhledem ke zvýšení cen ropy to bude mít dopad na výsledky přezkumu prodejních cen, nákladů výroby a ziskovosti v šetření týkajícím se újmy;
(45) mělo by být připomenuto, jak je uvedeno v 8. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že sloučení řízení týkajících se Indie a Korejské republiky bylo provedeno z administrativních důvodů. Stanovení období šetření upravuje čl. 6 odst. 1 základního nařízení, který mimo jiné stanoví, že období šetření pokrývá za obvylkých okolností období minimálně šesti měsíců bezprostředně před zahájením řízení. V případě Indie proběhlo zahájení šetření v prosinci 1999. V důsledku toho byla lhůta, o kterou mohlo být období šetření posunuto, nanejvýše dva měsíce. Je rovněž nutno připomenout, že dovozy z obou zemí lze zhodnotit kumulativně, jelikož byla splněna kritéria uvedená v čl. 3 odst. 4 základního nařízení (viz 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení). A konečně byl za účelem zohlednění základních požadavků zhodnocen vliv zvýšených nákladů surovin v roce 1999 a porovnán se situací v období šetření;
(46) šetření ukázalo, že ceny hlavních surovin používaných při výrobě polyesterových střižových vláken, zejména kyselina tereftalová a monoetylenglykol, se zvýšily jak v roce 1999, tak během období šetření. Ukázalo rovněž, že prodejní ceny polyesterových střižových vláken byly ve Společenství v roce 1999 o 2,6 % vyšší než během období šetření. Bez ohledu na tyto závěry prokázalo výrobní odvětví Společenství větší ziskovost během období šetření než v roce 1999;
(47) někteří vyvážející výrobci prohlašovali, že Komise neověřila údaje předložené výrobním odvětvím Společenství. V tomto ohledu je potvrzeno, že značná část údajů předložených výrobním odvětvím Společenství již byla prověřena během souvisejícího antidumpingového řízení. Všechny ostatní údaje poskytnuté výrobním odvětvím Společenství byly co do přesnosti přezkoumány v souladu s čl. 6 odst. 8 základního nařízení;
2. Definice výrobního odvětví Společenství
(48) v 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo uvedeno, že se nezjistilo, že by byli dva výrobci Společenství, kteří jsou spřízněni s vyvážejícími výrobci z Indonésie, chráněni před účinky dumpingu, že by neoprávněně těžili z dumpingu nebo že by se na něm dokonce podíleli. V tomto ohledu prohlašovali někteří vyvážející výrobci, že by tyto dvě společnosti měly být vyloučeny z hodnocení postavení výrobního odvětví Společenství s ohledem na jiné antidumpingové případy, zejména na případ týkající se magnetických disků v nařízeních Komise (ES) č. 534/94 a (ES) č. 2426/95 [8] a na případ týkající se mikrovlnných trub v nařízení Komise (ES) č. 1645/95 [9];
(49) je vhodné poznamenat, že jakékoli vyloučení výrobců Společenství z definice výrobního odvětví Společenství je oprávněné pouze na základě okolností každého případu. V tomto případě nebyly uvedeny žádné argumenty týkající se okolností případu a nebyly předloženy žádné důkazy, které by podpořily požadavek na vyloučení zmíněných dvou výrobců. V tomto ohledu není výše uvedený požadavek podložený, a proto se zamítá;
(50) někteří vyvážející výrobci vznesli dodatečný požadavek na vyloučení jiného výrobce Společenství z definice výrobního odvětví Společenství vzhledem k jeho vztahu k dovozci se sídlem mimo Společenství, avšak v žádné z dotyčných zemí. Tvrdilo se, že výrobce Společenství způsobil újmu výrobnímu odvětví Společenství formou dovozu polyesterových střižových vláken od dovozce, který je s ním spřízněn;
(51) za prvé, Komise nenalezla žádné důkazy o dovozech polyesterových střižových vláken od tohoto dovozce během uvažovaného období, tedy od roku 1996 do období šetření. Navíc skutečnost, že výrobce Společenství je spřízněn s dovozcem se sídlem mimo Společenství, nemůže být sama o sobě důvodem k vyloučení tohoto výrobce z definice výrobního odvětví Společenství. Vzhledem k tomu, že nebyly vzneseny žádné další argumenty, definice výrobního odvětví Společenství obsažená v 60. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje;
3. Dovozy polyesterových střižových vláken z dotyčných zemí do Společenství
3.1 Kumulativní hodnocení dovozů
(52) dva indičtí vyvážející výrobci prohlašovali, že kumulativní hodnocení dovozů nebylo opodstatněné, protože nárůst, jakož i absolutní objem indických dovozů byly nevýznamné ve srovnání s korejskými dovozy a objemem prodeje výrobního odvětví Společenství. Tvrdilo se rovněž, že indické vyvážející výrobce je nutno považovat za výrobce, kteří cenu přebírají, nikoli určují. Indické dovozy byly navíc na základě dat Eurostatu nižší, než bylo uvedeno v prozatímním nařízení;
(53) tyto argumenty byly zhodnoceny na základě ustanovení čl. 3 odst. 4 základního nařízení. V tomto ohledu je vhodné připomenout, že dumpingové rozpětí, které bylo u Indie zjištěno, je nad úrovní de minimis. Objem dovozů pocházejících z Indie není navíc zanedbatelný, jelikož byl během období šetření nad úrovní de minimis;
(54) ve skutečnosti je nárůst dovozů během období od roku 1996 až do období šetření ještě výraznější u indických dovozů (nárůst přibližně o 600 %) než u korejských dovozů (nárůst přibližně o 300 %). Co se týče průměrné cenové úrovně indických dovozů, ta byla soustavně pod úrovní cen korejských vyvážejících výrobců a během období od roku 1996 až do období šetření ostřeji poklesla. To neodpovídá chování výrobců, kteří přebírají cenu. A konečně co se týče nesrovnalosti mezi čísly Eurostatu a závěry Komise, orgány Společenství založily své závěry na ověřených odpovědích na dotazníky vzhledem k tomu, že oznámené dovozy byly vyšší než jsou dovozy zaznamenané ve statistikách Eurostatu. Požadavky indických vyvážejících výrobců se proto zamítají;
3.2 Dovozy z Korejské republiky
(55) vyvážející výrobce prohlašoval, že některé dovozy za nedumpingové ceny pocházející z Korejské republiky by měly být vyjmuty z hodnocení újmy;
(56) pokud se v tomto ohledu zjistí, že celostátní dumpingové rozpětí (které představuje rozpětí vážených průměrů zahrnující všechny hodnocené společnosti) je nad úrovní de minimis v souladu s čl. 9 odst. 3 základního nařízení, Komise obvykle hodnotí účinky dumpingových dovozů na celostátní úrovni;
3.3 Prodej pod cenou a prodej pod konečnou cenou
(57) vyvážející výrobce prohlašoval, že výpočet rozpětí újmy založený na kategoriích shrnujících různé typy polyesterových střižových vláken nebyl opodstatněný, vzhledem k tomu, že v dotaznících byly požadovány dodatečné údaje o vlastnostech jednotlivých typů polyesterových střižových vláken. Tvrdil rovněž, že byly ignorovány podrobnosti jednotlivých transakcí a že nebylo správné nezahrnout absenci cen/prodej pod konečnou cenou do celkového výsledku výpočtů;
(58) po přezkumu rozdílů přiřazených vlastnostem, jako je např. délka, síla, roztažení, pevnost, zvlnění, srážení, lesk a zvláknění, se došlo k závěru, že typy výrobků v rámci definovaných kategorií jsou dostatečně srovnatelné. Na tomto základě se potvrzuje, že výpočty cenového podtržení a prodeje pod cenou podle kategorií výrobků mají význam. Navíc poskytují reprezentativní výsledek co se týče počtu transakcí, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 3 základního nařízení. Dále se má za to, že údaje o jednotlivých transakcích byly zohledněny při cenovém srovnání. Potvrzuje se však, že při konečném srovnání na úrovni kategorií výrobků nebyla poskytnuta žádná náhrada za částku, která nebyla cenovým podtržením ani prodejem pod cenou výrobního odvětví Společenství. Jelikož nebyly vzneseny žádné další argumenty, výše uvedené žádosti byly zamítnuty;
(59) vyvážející výrobce požadoval, aby byly při výpočtech cenového podtržení a prodeje pod cenou upraveny jeho ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné), protože tato úprava byla uvedena ve stížnosti;
(60) v tomto ohledu by mělo být připomenuto, že Komise získávala údaje prostřednictvím dotazníků a ověřovala je prostřednictvím inspekce na místě a neopírala se o čísla uvedená ve stížnosti. Bylo však zjištěno, že při výpočtech prodeje pod cenou týkajících se dvou indických vyvážejících výrobců bylo omylem vypuštěno clo. Zároveň byl přijat požadavek na změnu metody vážení a konkrétní úpravu úrovně obchodu. Následně byla náležitě upravena rozpětí pro prodeje pod cenou u dvou indických vyvážejících výrobců;
(61) výsledky výpočtů cenového podtržení se s přihlédnutím k nižšímu cenovému podtržení zjištěnému u dalšího indického vyvážejícího výrobce (viz 75. bod odůvodnění) pohybují mezi 0 % a 27,7 %u Indie a zůstávají mezi 14,8 % a 56,7 %u Korejské republiky. Vážený průměr rozpětí pro cenové podtržení byl 19,9 % u Indie a 23,3 %u Korejské republiky;
4. Ekonomické postavení výrobního odvětví Společenství
4.1 Obecně
(62) někteří vyvážející výrobci prohlašovali, že podle ustanovení článku 3.4 Antidumpingové dohody Světové obchodní organizace vyžaduje přezkum ekonomického postavení výrobního odvětví Společenství zhodnocení všech příslušných ekonomických faktorů a ukazatelů, které mají vliv na stav tohoto výrobního odvětví;
(63) tento přezkum by měl obsahovat faktory, které nebyly uvedeny v prozatímním nařízení, jako je např. dopad velikosti dumpingového rozpětí, produktivita, návratnost investic, tok hotovosti, mzdy, růst a schopnost získávat kapitál. V tomto ohledu bylo zjištěno následující:
4.1.1 Dopad velikosti dumpingového rozpětí
(64) co se týče dopadu velikosti skutečného dumpingového rozpětí na výrobní odvětví Společenství, nelze tento dopad vzhledem k objemu a cenám dovozů z dotyčných zemí považovat za zanedbatelný;
4.1.2 Produktivita
(65) produktivita výrobního odvětví Společenství vypočtená jako množství dotyčného výrobku na jednoho zaměstnance, se zlepšila z 92,1 tun v roce 1996 na 127,1 tun během období šetření (+38 %). Toto zlepšení je především důsledkem snížení zaměstnanosti popsaného v 85. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
4.1.3 Návratnost investic
(66) návratnost investic byla vypočtena poměrem čistého zisku před zdaněním a mimořádných položek k čisté účetní hodnotě investic vztahujících se k dotyčnému výrobku. Návratnost investic se u dotyčného výrobku zvýšila z 4,6 %v roce 1996 na 16,7 % v roce 1997 a na 25,7 % v roce 1998. Následně poklesla během období šetření na 5,5 %. Vývoj tohoto ukazatele je podobný vývoji ziskovosti popsanému v 81. až 83. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
4.1.4 Pohotové prostředky
(67) Pohotové prostředky výrobního odvětví Společenství se u dotyčného výrobku výrazně zvýšily mezi roky 1996 a 1997 (+84 %) a mezi roky 1997 a 1998 (+28 %) v důsledku dobrých výsledků v těchto dvou letech. Od roku 1998 do období šetření se pohotové prostředky snížily o 60 % a dosáhl úrovně, která byla o 6 % nižší než v roce 1996. Zvýšení pohotových prostředků v letech 1997 a 1998 je méně výrazné než zvýšení ziskovosti. Navíc během období šetření jsou pohotové prostředky nižší než v roce 1996, zatímco čistý zisk a ziskovost jsou vyšší;
4.1.5 Mzdy
(68) mzdy jsou součástí analýzy nákladů výroby popsané v 79. a 80. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Mzdy výrobního odvětví Společenství se zvýšily o 10 % mezi roky 1996 a 1997, avšak výrazně poklesly mezi roky 1997 a 1998 a během období šetření, kdy byla absolutně vyjádřená úroveň mezd v prvním případě o 24 % a v druhém o 23 % nižší než v roce 1996;
4.1.6 Růst
(69) růst trhu s dotyčným výrobkem byl zhodnocen v 64. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. (Záporný) růst tržního podílu výrobního odvětví Společenství byl uveden v 76. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
4.1.7 Schopnost získávat kapitál
(70) co se týče schopnosti získávat kapitál, současné pohotové prostředky jsou v průměru považovány za stále ještě dostatečné pro nezbytné reprodukční investice. Špatná situace na trhu však nepříznivě ovlivnila schopnost výrobního odvětví Společenství získávat dodatečné vnější zdroje financování ve formě bankovních úvěrů nebo většího zapojení akcionářů při zahajování nových projektů. Zejména když podniky vyrábějí jiné výrobky, srovnání návratnosti investic do polyesterových střižových vláken a do těchto jiných výrobků je pro polyesterová střižová vlákna nepříznivé, což způsobuje potíže při přidělování prostředků pro dotyčný výrobek;
4.1.8 Závěr
(71) má se za to, že v prozatímním nařízení byly zhodnoceny všechny faktory a ukazatelé, které jsou rozhodující pro smysluplnou analýzu stavu výrobního odvětví Společenství. Popis ukazatelů, které nebyly uvedeny v prozatímním nařízení a které jsou uvedeny výše v 65. až 70. bodě odůvodnění, podpořil závěry uvedené v prozatímním nařízení;
4.1.9 Zásoby
(72) vyvážející výrobce tvrdil, že srovnání, které provedla Komise v 77. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, týkající se úrovně zásob na konci roku 1998 a na konci roku 1999 bylo neregulérní a v rozporu se základním nařízením. Tvrdilo se, že srovnání zásob na konci měsíce září (1999) se zásobami na konci roku (1998) je jedinou platnou, nepředpojatou a objektivní metodou pro analýzu vývoje zásob polyesterových střižových vláken;
(73) v tomto ohledu je pozornost upřena na sezónní povahu zásob v odvětví polyesterových střižových vláken. Úroveň zásob se během kalendářního roku skutečně mění a v důsledku toho má srovnání úrovně zásob mezi rokem 1998 a obdobím šetření smysl jedině tehdy, pokud se berou v úvahu odpovídající časové momenty během roku. Proto nelze srovnávat úroveň zásob na konci roku 1998 (31. prosinec) s úrovní zásob na konci období šetření (30. září);
4.2 Náklady výroby
(74) vyvážející výrobce prohlašoval, že náklady výroby jednoho výrobce výrobního odvětví Společenství byly ve srovnání s jinými výrobci příliš vysoké na to, aby byly využity při stanovení rozpětí pro podbízení konečných cen;
(75) náklady přiřazené dotyčnému výrobku každou společností byly Komisí ověřeny. Výsledkem je, že nebyly nalezeny žádné důvody k nezahrnutí jakékoli společnosti do výpočtu prodeje pod cenou na základě absolutní úrovně jejích nákladů výroby;
(76) další vyvážející výrobce prohlašoval, že výrobce, který vyrábí polyesterová střižová vlákna z dimetyltereftalátu a monoetylenglykolu namísto z kyseliny tereftalové a monoetylenglykolu, by měl být vyloučen, protože tato výroba údajně nepředstavuje nejlevnější výrobní postup;
(77) na základě důvodů uvedených v 75. bodě odůvodnění nemůže ani výrobní proces jako takový, ani odpovídající náklady výroby představovat kritéria, na jejichž základě by měly být společnosti vyloučeny z šetření;
4.3 Závěr
(78) na základě výše uvedeného se má za to, že výše uvedené argumenty a požadavky nemají takovou povahu, která by změnila závěry prozatímního nařízení. Proto se obsah 86. až 90. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a závěr, že Společenství utrpělo během období šetření významnou újmu, potvrzují;
E. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinek dumpingových dovozů
(79) vyvážející výrobce prohlašoval, že jediným faktorem, který vysvětluje nízkou ziskovost výrobního odvětví Společenství během období šetření, byly ceny surovin, a nikoli účinek dumpingových dovozů. Tvrdilo se rovněž, že vzhledem ke zvýšení ziskovosti výrobního odvětví Společenství z 2,30 % na 3,38 % mezi rokem 1996 a obdobím šetření nemohly dumpingové dovozy během tohoto období způsobit újmu;
(80) je nutno podotknout, že dumpingové dovozy vyvíjely tlak na snižování prodejních cen, které byly běžné na trhu Společenství, a bránily tak prodejním cenám, aby adekvátně odrážely zvýšení cen surovin;
(81) co se týče malého zvýšení ziskovosti mezi rokem 1996 a obdobím šetření, šetření ukázalo, že zvýšení ziskovosti bylo především důsledkem procesu restrukturalizace, který Společenství podstoupilo. Tento proces rovněž zahrnoval snížení prodejních, administrativních a všeobecných nákladů;
(82) jak je uvedeno v 87. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, který se týká závěrů o ekonomickém postavení výrobního odvětví Společenství, nízkou ziskovost, kterou vykázalo, nelze považovat za uspokojivou. Naopak, je nutno považovat ji za nepřiměřeně nízkou v důsledku účinku dumpingových dovozů snižujícího cenu. Dalším negativním ukazatelem bylo snížení prodaného množství, ztráta tržního podílu, omezení výrobní kapacity, snížení zaměstnanosti a zvýšení zásob;
(83) na základě předchozího se závěr uvedený v 87. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzuje;
(84) vyvážející výrobce dále tvrdil, že jakákoli újma, kterou Společenství utrpělo, nemohla být způsobena dovozy z Korejské republiky vzhledem k tomu, že antidumpingová opatření byla již zavedena po převážnou část období od ledna 1996 do konce období šetření. Konečná antidumpingová cla uložená na dovozy polyesterových střižových vláken pocházejících z Korejské republiky byla zrušena v srpnu 1999 nařízením (ES) č. 1728/99 [10];
(85) je nutno připomenout, že opatření uložená na dovozy polyesterových střižových vláken pocházejících z Korejské republiky byla zrušena, protože se po závěrech přezkumu uplynutí platnosti, jehož období šetření pokrývalo 1. leden 1996 až 30. září 1997, mělo za to, že opakování dumpingu není pravděpodobné. Avšak během období šetření současného řízení byl zaveden dumping, a výše uvedený argument proto pozbývá platnosti;
2. Jiné dovozy
(86) vyvážející výrobce prohlašoval, že Komise měla rovněž přezkoumat možné účinky dovozů z Polska, Turecka a České republiky;
(87) na základě údajů Eurostatu bylo stanoveno, že tyto dovozy vstoupily do Společenství za ceny, které byly výrazně vyšší než dovozní ceny zemí, které jsou předmětem šetření (během období šetření mezi 12,3 %až 30,5 %). V důsledku toho nebyl žádný důvod zařadit tyto dovozy do stejného pásma dovozních cen jako dovozy zemí, které jsou předmětem šetření, ani domnívat se, že jakákoli újma, kterou mohly způsobit, mohla přerušit příčinnou souvislost mezi zjištěnou utrpěnou újmou a dumpingem vyvážejících výrobců v dotyčných zemích;
3. Závěr
(88) vzhledem k výše uvedenému se závěr, že dumpingové dovozy způsobily vážnou újmu výrobnímu odvětví Společenství, jak je uvedeno v 102. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, potvrzuje;
F. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Zájem výrobního odvětví Společenství
(89) vzhledem k tomu, že v tomto ohledu nebyly obdrženy žádné připomínky, závěry týkající se zájmu výrobního odvětví Společenství uvedené v 104. až 106. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují;
2. Dopad na vývozce a uživatele
(90) sdružení uživatelů a také uživatel, který je členem tohoto sdružení, odděleně prohlašovaly, že některé druhy polyesterových střižových vláken nebyly nabízeny výrobci Společenství a že uživatelé byli proto nuceni zásobovat se mimo Společenství. Další uživatel prohlašoval, že výrobci Společenství nemohli uspokojit poptávku Společenství;
(91) šetření stanovilo, že ačkoli Společenství nevyrábělo vybrané druhy polyesterových střižových vláken v některých obdobích, neznamená to, že by Společenství nemělo možnost tyto druhy vyrábět. Byly by zapotřebí pouze malé úpravy, jako např. změna zvlákňovací trysky a vynechání či přidání přísady, které vyžadují malou investici. Šlo spíše o to, že v konkrétních časových úsecích nebyla některá polyesterová střižová vlákna k dispozici, protože výrobci Společenství nemohli dodat dotyčná množství za snížené ceny, které byli uživatelé ochotni zaplatit;
(92) co se týče spotřeby Společenství, vzhledem k výši navržených cel budou dovozy z dotyčných zemí nadále moci pronikat na trh Společenství, i když za nedumpingové ceny. Co se týče cen výrobního odvětví Společenství, i když je pravděpodobné, že se zvýší, toto zvýšení by mělo být omezené vzhledem k tomu, že polyesterová střižová vlákna se dovážejí rovněž z ostatních třetích zemí. Se zřetelem k výše uvedenému neohrozí účinek antidumpingových opatření dostatečný výběr a nabídku uživatelům Společenství;
(93) bylo požadováno vysvětlení 109. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, kde se uvádí, že navrhovaná opatření mohou mít vliv na zvýšení nákladů výroby uživatelů o 0,6 % až 1,2 %;
(94) na základě údajů obdržených několika spolupracujícími uživateli Společenství bylo zjištěno, že antidumpingová opatření týkající se polyesterových střižových vláken pocházejících z Indie a Korejské republiky by mohla zvýšit jejich náklady výroby o 0,6 % až 1,2 %. K tomuto závěru se došlo s přihlédnutím k významu podílu polyesterových střižových vláken na nákladech výroby konečných výrobků těchto uživatelů, k průměrnému antidumpingovému clu dočasně uloženému na dovozy z Korejské republiky a Indie a k tržnímu podílu korejských a indických dovozů ve srovnání se spotřebou Společenství během období šetření;
(95) je zřejmé, že postavení, v jakém se ten který uživatel nachází, závisí na rozsahu, v jakém dováží z dotyčných zemí a od dotyčných vyvážejících výrobců, a na struktuře jeho vlastních nákladů. Uvedený průměrný účinek proto odpovídá společnosti s průměrným reprezentativním vzorem zásobování, která dováží 14,7 % polyesterových střižových vláken z Korejské republiky a Indie;
(96) po vyhlášení prozatímního nařízení prohlašovalo několik uživatelů Společenství, že uložení antidumpingových cel by mělo nepříznivé účinky na jejich konkurenceschopnost na trzích výrobků navazujícího výrobního odvětví a nakonec by ohrozilo jejich přežití. Podle jejich názoru by uložení antidumpingových cel způsobilo zvýšení cen, které by byli uživatelé nuceni zohlednit ve svých cenách výrobků zpracovatelského průmyslu. Tento vývoj by dále způsobil zvýšení dovozů výrobků navazujícího výrobního odvětví za nižší ceny z ostatních třetích zemí a ze zemí, kterých se týká toto šetření, a donutil by některé výrobce konečných výrobků navazujícího výrobního odvětví Společenství, které obsahují polyesterová střižová vlákna, k převedení své výroby mimo Společenství;
(97) analýza maximálního průměrného dopadu navrhovaných opatření na uživatele však ukazuje, že není pravděpodobné, že by uložení antidumpingových opatření způsobilo výrazný nárůst dovozu levných výrobků navazujícího výrobního odvětví do Společenství. K tomuto závěru se zároveň došlo při neexistenci jakýchkoli důkazů ze strany dotyčných uživatelů, které by podpořily jejich požadavek, a takovéto účinky nebyly navíc pozorovány během období platnosti předešlých opatření týkajících se polyesterových střižových vláken. Navíc by mělo být poznamenáno, že tkané dokončené výrobky (jako např. ty, které se používají při výrobě oblečení a domácího nábytku) podléhají množstevním omezením systému textilních kvót;
(98) vzhledem k tomu, že přezkum výše uvedených argumentů předložených uživatelskými společnostmi nevede k novým závěrům, závěry 109. a 111. bodu odůvodnění prozatímního nařízení o pravděpodobném dopadu navrhovaných opatření na uživatele se potvrzují;
3. Závěr
(99) má se za to, že nové obdržené argumenty týkající se určení zájmu Společenství nemají takovou povahu, aby změnily závěr, že neexistují žádné závažné důvody, které by svědčily proti uložení antidumpingových opatření. Prozatímní závěry se proto potvrzují;
G. KONEČNÉ CLO
(100) s ohledem na dosažené závěry týkající se dumpingu, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Společenství se má za to, že konečná antidumpingová opatření by měla být uložena, aby se zabránilo působení další újmy výrobnímu odvětví Společenství dumpingovými dovozy z Indie a Korejské republiky;
1. Úroveň odstranění újmy
(101) jak bylo vysvětleno v 116. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, byla stanovena úroveň cen, která nepůsobí újmu a která plně pokryje náklady výroby výrobního odvětví Společenství a přiměřený zisk, který by byl realizován při neexistenci dumpingových dovozů z dotyčných zemí;
(102) někteří vyvážející výrobci tvrdili, že 6 % by odpovídalo přiměřenému zisku, s odvoláním na případy týkající se polyesterových střižových vláken a polyesterové tvarované příze z nekonečných vláken, které předcházely šetření proti Austrálii a dalším zemím. Avšak v tomto posledně jmenovaném řízení byl přiměřený zisk stanoven na úrovni 10 %, což byla také úroveň stanovená v současném šetření. Jiní vyvážející výrobci tvrdili, že přiměřený zisk by měl být ještě nižší, např. 4 %, protože celková ziskovost výrobního odvětví Společenství byla nyní vyšší, než v době předešlého řízení vztahujícího se na Bělorusko, které je obsaženo v nařízení (ES) č. 1490/96 [11], a řízení vztahujícího se na Indonésii, které je obsaženo v nařízení (ES) č. 2160/96 [12];
(103) mělo by být poznamenáno, že Komise uvedla v 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že rozpětí 10 % by mělo být považováno za úroveň zisku, které mohlo být dosaženo při neexistenci dumpingových dovozů;
(104) úroveň zisku, která je považována za přiměřenou, se stanovuje na základě toho, co by Společenství pravděpodobně získalo při neexistenci dumpingu působícího újmu. Vzhledem k tomu, že období šetření předešlých šetření byla různá a snížení cen v důsledku dumpingu, které bylo v těchto případech konstatováno, bylo různě vysoké, není žádný důvod předpokládat, že Společenství by byl dosáhlo stejné úrovně zisku. Proto nemusí být předchozí úrovně zisku nezbytně vhodné pro současný případ. V tomto ohledu se dále odkazuje na důvody obsažené v 117. bodě odůvodnění prozatímního nařízení;
(105) z těchto důvodů se na základě výše uvedeného závěry obsažené v 117. bodě odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují;
2. Forma a výše cla
(106) v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení odpovídají následující sazby antidumpingového cla dumpingovým rozpětím, pokud bylo zjištěno, že jsou tato rozpětí nižší než rozpětí újmy. To platí pro všechny společnosti kromě jedné;
Země | Společnost | Sazba cla |
Indie | Indian Organic Chemicals Limited | 14,7 % |
JCT Limited | 32,6 % |
Všechny ostatní společnosti | 35,4 % |
Korejská republika | Daehan Synthetic Fibre Co. Ltd | 0 % |
Huvis Corporation | 4,8 % |
SK Global Co. Ltd | 4,8 % |
Sung Lim Co. Ltd | 0 % |
Všechny ostatní společnosti | 20,2 % |
(107) sazby antidumpingového cla jednotlivých společností byly stanoveny na základě závěrů současného šetření. Proto odrážejí situaci zjištěnou během tohoto šetření s ohledem na tyto společnosti. Tyto celní sazby (v protikladu k celostátnímu clu, které se vztahuje na "všechny ostatní společnosti") se tak vztahují výhradně na dovozy výrobků pocházejících z dotyčné země a vyrobených uvedenými společnostmi, a tedy konkrétními právními subjekty. Dovezené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není výslovně uvedena v podstatné části některého nařízení spolu s jejím názvem a sídlem, včetně výrobků subjektů spřízněných se společnostmi, které tam jsou výslovně uvedeny, nemohou těžit z těchto sazeb a podléhají celní sazbě vztahující se na "všechny ostatní společnosti";
(108) jakýkoli požadavek na uplatnění těchto sazeb antidumpingového cla jednotlivých společností (např. po změně v názvu subjektu či po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měl být neprodleně zaslán Komisi [13] spolu se všemi příslušnými údaji, zejména co se týče jakékoli změny činnosti společnosti spojené s výrobou či domácím a vývozním prodejem, které např. vyústily v tuto změnu názvu nebo v toto vytvoření výrobních či prodejních subjektů. Pokud to bude vhodné, Komise po konzultaci s Poradním výborem náležitě pozmění jakékoli nařízení formou aktualizace seznamu společností, které těží z jednotlivých celních sazeb;
H. VÝBĚR PROZATÍMNÍHO CLA
(109) s ohledem na velikost dumpingových rozpětí zjištěných u vyvážejících výrobců a na základě závažnosti újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství se považuje za nezbytné, aby byly částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla v rámci nařízení Komise (ES) č. 124/2000 [14] definitivně vybrány do výše částky uložených konečných cel, pokud je tato částka stejná nebo nižší než částka prozatímního cla. V ostatních případech by měla být definitivně vybrána pouze částka prozatímního cla. Zajištěné částky, které převyšují sazbu konečného antidumpingového cla, budou uvolněny;
(110) po fúzi obchodních činností týkajících se polyesteru společností Samyang Corporation a SK Chemicals Co. Ltd do jedné společně vlastněné společnosti Huvis Corporation by měla být u těchto společností definitivně vybrána prozatímně uložená cla na úrovni definitivně uloženého cla vztahujícího se na Huvis Corporation;
I. ZÁVAZEK
(111) po uložení prozatímních antidumpingových opatření nabídl jeden vyvážející výrobce v Indii cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení;
(112) Komise má za to, že závazek nabídnutý společností Reliance Industries Limited lze přijmout, protože odstraňuje účinky dumpingu působící újmu. Pravidelné a podrobné zprávy, které se společnost zavázala poskytovat Komisi, navíc umožní účinnou kontrolu, přičemž Komise má za to, že struktura společnosti má takový charakter, který minimalizuje nebezpečí obcházení závazku.
Za účelem zajištění dodržování a účinné kontroly závazku, jakmile je předložen požadavek na propuštění do volného oběhu na základě závazku, je osvobození od cla podmíněno předložením obchodní faktury obsahující údaje uvedené v příloze, které celní úřady potřebují, aby mohly ověřit, že dodávky odpovídají obchodnímu dokumentu v požadované míře. Pokud není tato faktura předložena nebo pokud neodpovídá výrobku předloženému celnímu úřadu, uplatní se příslušná sazba antidumpingového cla;
(113) v případě podezření na porušení závazku, porušení závazku či odvolání závazku může být uloženo antidumpingové clo podle čl. 8 odst. 9 a 10 základního nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozy syntetických střižových vláken z polyesterů, nemykaných, nečesaných ani jinak nezpracovaných pro spřádání, kódu KN 55032000, pocházejících z Indie a Korejské republiky.
2. Sazby cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou pro výrobky vyrobené následujícími společnostmi tyto:
Země | Společnost | Sazba cla | Doplňkový kód Taric |
Indie | Indian Organic Chemicals Limited,Bhupati Chambers3rd floor, 13 Mathew Road, Mumbai - 400 004 | 14,7 % | A148 |
JCT Limited, Thapar House, 124 Janpath, New Delhi - 110 001 | 32,6 % | A149 |
Všechny ostatní společnosti | 35,4 % | A999 |
Korejská republika | Daehan Synthetic Fibre Co. Ltd,162 - 1 Changchoong-dongChung-gu, Seoul, Korea | 0 % | A150 |
Huvis Corporation, 77-1 Garak-dong,Songpaku, Seoul,Korea | 4,8 % | A151 |
SK Global Co. Ltd, 36-1, 2Ga, Ulchiro,Chung-Gu, Seoul, Korea | 4,8 % | A153 |
Sung Lim Co. Ltd, Rum 502, Shinhan Building,Youido-Dong,Youngdungpo-Ku, Seoul, Korea | 0 % | A154 |
Všechny ostatní společnosti | 20,2 % | A999 |
3. Bez ohledu na čl. 1 odst. 1 se konečné clo nevztahuje na dovozy vpuštěné do volného oběhu v souladu s ustanoveními článku 2.
4. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Zboží vyrobené následující společností a dovezené v souladu s odstavcem 2 se osvobozuje od cla uvedeného v článku 1:
Společnost | Země | Dodatečný kód Taricu |
Reliance Industries Limited, Marker Chamber IV, 3rd Floor,222, Nariman Point, Mumbai 400 021 | Indie | A212 |
2. Dovozy prohlášené pod dodatečným kódem Taric A212 se osvobozují od antidumpingových cel uložených článkem 1, pokud jsou vyrobeny a přímo vyvezeny (tzn. vyfakturovány a dodány) společností uvedenou v odstavci 1 společnosti, která působí jako dovozce ve Společenství, za předpokladu, že obchodní faktura předložená příslušným celním úřadům zároveň s požadavkem na propuštění do volného oběhu obsahuje údaje uvedené v příloze.
3. Osvobození od cla je dále podmíněno prohlášením a předložením zboží celním úřadům, které přesně odpovídá popisu na obchodní faktuře.
Článek 3
1. Částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla na dovozy z Indie a Korejské republiky podle nařízení (ES) č. 1472/2000 se s konečnou platností vyberou ve výši konečně celní sazby uložené tímto nařízením. Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují. V případech, kdy je sazba uloženého konečného cla vyšší než sazba prozatímního cla, vyberou se s konečnou platností pouze částky zajištěné ve výši prozatímního cla.
2. Co se týče Samyang Corporation a SK Chemicals Co. Ltd, částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla se vyberou ve výši konečného cla uloženého tímto nařízením na Huvis Corporation. Zajištěné částky, které převyšují sazbu konečného cla uloženého na Huvis Corporation, se uvolňují.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 22. prosince 2000.
Regulamento (CE) n.o 2852/2000 do Conselho
de 22 de Dezembro de 2000
que institui um direito anti-dumping definitivo e que cobra definitivamente o direito anti-dumping provisório instituído sobre as importações de fibras descontínuas de poliésteres originárias da Índia e da República da Coreia
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 384/96 do Conselho, de 22 de Dezembro de 1995, relativo à defesa contra as importações objecto de dumping de países não membros da Comunidade Europeia(1), e, nomeadamente, o seu artigo 9.o,
Tendo em conta a proposta apresentada pela Comissão após consulta ao Comité Consultivo,
Considerando o seguinte:
A. PROCESSO
1. Medidas provisórias
(1) Pelo Regulamento (CE) n.o 1472/2000(2) (a seguir designado "regulamento que institui o direito provisório"), a Comissão instituiu direitos anti-dumping provisórios sobre as importações para a Comunidade de fibras descontínuas de poliésteres, do código NC 55032000, originárias da Índia e da República da Coreia.
2. Processo subsequente
(2) Na sequência da instituição dos direitos anti-dumping provisórios, diversas partes apresentaram as suas observações por escrito. Em conformidade com o n.o 5 do artigo 6.o do Regulamento (CE) n.o 384/96 (a seguir designado "regulamento de base"), foi dada às partes que o solicitaram a oportunidade de serem ouvidas pela Comissão. As partes foram informadas dos principais factos e considerações com base nos quais a Comissão tencionava recomendar a instituição de um direito anti-dumping definitivo e a cobrança definitiva dos montantes garantes do direito provisório ao nível do direito definitivo. Foi-lhes igualmente concedido um período para apresentarem observações na sequência da divulgação dos referidos factos e considerações.
(3) As observações apresentadas oralmente e por escrito pelas partes interessadas nos prazos para o efeito fixados foram analisadas e, sempre que adequado, tidas em devida conta nas conclusões definitivas.
(4) Algumas partes interessadas argumentaram que os critérios aplicados pela Comissão eram inadequados e arbitrários. Alegaram ainda que o início de um novo processo contra a República da Coreia dois meses após o encerramento do processo anterior (ver considerando (7) do regulamento que institui o direito provisório) contrariava a conclusão desse inquérito de que não havia a probabilidade de uma nova ocorrência de dumping. A este propósito, deve referir-se que a conclusão de que não haveria probabilidade de uma nova ocorrência de dumping se baseou em conclusões relativas a um período de inquérito de doze meses que terminou em Setembro de 1997, ou seja, dois anos antes do início do processo em curso. Além disso, a Comissão havia examinado os novos elementos de prova da denúncia apresentada em Agosto de 1999 e considerou-os suficientes para justificar o início do presente inquérito.
(5) A Comissão continuou a reunir e a verificar todas as informações que considerou necessárias para as suas conclusões definitivas.
B. PRODUTO EM CAUSA
(6) Uma associação de utilizadores alegou que o aviso de início do presente processo não abrangia os tipos de fibras descontínuas de poliésteres destinadas a aplicações diferentes da fiação e que, consequentemente, esses tipos deveriam ter sido excluídos do processo.
(7) Cumpre referir que o aviso de início do inquérito e a denúncia reproduzem claramente a descrição do código NC pertinente que abrange todos os tipos de fibras descontínuas de poliésteres, importadas dos produtores-exportadores dos países em causa e produzidas pela indústria comunitária, independentemente da utilização a que se destinam. O descritivo do código NC pertinente foi correctamente interpretado por todas as partes implicadas no presente processo, exceptuando a referida associação de utilizadores que voltou a apresentar um argumento que já havia sido rejeitado quando de um inquérito anterior sobre as importações de fibras descontínuas de poliésteres originárias da Austrália, da Indonésia e da Tailândia, conforme indicado no Regulamento (CE) n.o 1552/2000(3).
(8) Algumas partes interessadas alegaram que, de qualquer modo, se deveria estabelecer uma diferenciação entre os tipos utilizados para a fiação (também designados tecidos) e os utilizados para outras aplicações (também designados não tecidos ou fibras para enchimento) em razão das diferentes características físicas de base específicas determinantes da utilização final do produto. Nessa conformidade, alegou-se que as fibras importadas deveriam ser objecto de certificados de laboratório imparciais que atestassem essas características. Além disso, alegou-se que a eventual permutabilidade entre as fibras descontínuas de poliésteres destinadas a aplicações diferentes da fiação e as destinadas à fiação era muito reduzida e dizia apenas respeito a determinados tipos de fibras inicialmente destinadas à fiação que poderiam ser utilizadas para outras aplicações. Por conseguinte, as fibras descontínuas de poliésteres destinadas a outras aplicações deveriam ser, se não excluídas do inquérito, pelo menos, examinadas num processo separado.
(9) No respeitante à utilização do produto em causa, verificou-se que existiam sobreposições, substituições e uma concorrência significativas entre os diferentes tipos de fibras descontínuas de poliésteres. O inquérito demonstrou que não existe uma separação clara entre os vários tipos para que se possa estabelecer uma única relação entre as características físicas do produto e a sua utilização e que, consequentemente, os elementos de prova disponíveis não permitem estabelecer uma diferenciação do produto nesta base. A este propósito, deve também ser sublinhado que os resultados das análises de laboratórios independentes não podem determinar de forma absoluta a utilização final do produto. Por consequência, os vários tipos de fibras descontínuas de poliésteres devem ser considerados como um único produto para efeitos do presente processo.
(10) Com base no que precede, considera-se que as observações recebidas no respeitante à definição do produto em causa não são de natureza a invalidar as conclusões do considerando (18) do regulamento que institui o direito provisório. Por consequência, as referidas conclusões, que estão em conformidade com as conclusões extraídas nos inquéritos anteriores sobre o mesmo produto, são confirmadas.
C. DUMPING
1. Índia
(11) Não foram apresentadas alegações quanto ao facto de se ter decidido não recorrer ao método da amostragem para os produtores-exportadores da Índia, motivo por que as conclusões estabelecidas nos considerandos (20) a (25) do regulamento que institui o direito provisório são confirmadas.
1.1. Valor normal
(12) Na sequência da adopção das medidas provisórias, um produtor-exportador solicitou que o custo de produção de determinados tipos de produtos de segunda qualidade vendidos no mercado interno fosse ajustado para menos para o teste das operações comerciais normais. Este pedido não pode ser aceite dado que a empresa apresentou custos idênticos de produção para diferentes qualidades de cada tipo de produto na sua resposta ao questionário.
(13) Não foram apresentadas outras alegações quanto à determinação do valor normal. Por conseguinte, as conclusões estabelecidas no considerando (46) do regulamento que institui o direito provisório são confirmadas.
1.2. Preço de exportação
(14) Não foram apresentadas alegações quanto à determinação do preço de exportação. Por conseguinte, as conclusões estabelecidas no considerando (47) do regulamento que institui o direito provisório são confirmadas.
1.3. Comparação
(15) Na sequência da adopção das medidas provisórias, um produtor-exportador alegou que os tipos de produto vendidos no mercado interno, que haviam sido comparados com os exportados para a Comunidade, tinham quer características físicas e técnicas quer utilizações finais diferentes. Por conseguinte, solicitou que se efectuasse um ajustamento para ter em conta as características físicas, tendo apresentado novas informações em apoio ao seu pedido. Verificou-se que as novas informações apresentadas após a adopção das medidas provisórias diziam respeito a características secundárias do produto que nunca tinham sido solicitadas pela Comissão nem identificadas pela empresa na sua resposta ao questionário. Neste estádio do inquérito não foi possível alterar a base de comparação do produto que está estabelecida na tabela de especificações do questionário da Comissão e que se aplica a todos os produtores-exportadores que colaboraram no inquérito. Além disso, as novas informações contradiziam as informações anteriormente recebidas e, por conseguinte, o referido pedido de ajustamento foi rejeitado.
(16) Um outro produtor-exportador alegou que as diferenças devidas à espessura das fibras, expressas em denier ou decitex, deveriam ser ignoradas e, consequentemente, todos os tipos de produto deveriam ser tratados como um só tipo. A este propósito, a fim de assegurar uma comparação justa e válida entre os produtos vendidos no mercado interno e os vendidos no mercado de exportação, os produtos fabricados por todos os produtores-exportadores são comparados por tipo, tal como definido no questionário da Comissão. Em consequência, a alegação de que a comparação se deve limitar a um tipo de produto não pode ser aceite.
(17) Um produtor-exportador apresentou novas informações em apoio de um pedido de ajustamento para ter em conta o draubaque de direitos que a Comissão havia rejeitado no estádio provisório. Este pedido não pode ser aceite uma vez que essas informações, embora solicitadas no questionário, não foram apresentadas em tempo útil e, por conseguinte, não puderam ser verificadas.
(18) O mesmo produtor-exportador alegou ainda que, uma vez que o pedido de ajustamento para ter em conta o draubaque de direitos já havia sido verificado no âmbito de um processo anterior iniciado há cerca de dez anos [Regulamento (CE) n.o 54/93(4) do Conselho], não deveria voltar a ser examinado. A este propósito, deve ter-se presente que cada processo anti-dumping é avaliado com base nos seus próprios méritos e examinado com base nas suas próprias circunstâncias factuais e jurídicas que podem diferir consoante o processo em causa. Tal como referido no considerando anterior, o referido produtor-exportador não apresentou elementos de prova que justificassem a sua alegação no âmbito do presente inquérito, não tendo, designadamente, demonstrado que, durante o período de inquérito, havia sido aplicado um direito ao produto similar destinado a consumo interno. Por conseguinte, o pedido foi rejeitado.
(19) No que se refere à questão do draubaque de direitos, dois produtores-exportadores alegaram que o referido ajustamento deveria ser concedido automaticamente quando do reembolso dos direitos na exportação e que a questão dos direitos serem ou não incorporados no produto vendido no mercado interno era irrelevante. Em conformidade com o n.o 10, alínea b), do artigo 2.o do regulamento de base, só pode ser concedido um ajustamento, desde que estejam preenchidas cumulativamente duas condições: em primeiro lugar, é necessário demonstrar que são aplicados encargos de importação ao produto similar e às matérias fisicamente incorporadas nesse produto, quando esse produto se destina ao consumo no país de exportação e, em segundo lugar, que são reembolsados (ou não são cobrados) os referidos encargos quando o produto é exportado para a Comunidade. Se uma destas condições não estiver preenchida, o ajustamento para ter em conta o draubaque de direitos não pode ser concedido.
(20) Um produtor-exportador alegou que o montante de determinados direitos de importação incorporados no produto vendido no mercado interno era superior ao montante estabelecido pela Comissão nas conclusões provisórias. Esta alegação foi examinada, tendo-se verificado que o montante dos direitos de importação pago em relação a determinadas matérias incorporadas no produto vendido no mercado interno era efectivamente superior ao montante anteriormente estabelecido. Por conseguinte, os cálculos provisórios foram revistos em conformidade.
(21) Todavia, este novo pedido de ajustamento do produtor-exportador para ter em conta os direitos de importação sobre as matérias importadas e pagas por uma empresa co-ligada não pode ser aceite, porquanto não foi apresentado em tempo útil nem demonstrou afectar a comparabilidade dos preços e ainda porque as novas informações apresentadas neste contexto não eram verificáveis neste estádio do inquérito.
(22) Um produtor-exportador argumentou que, em resultado da política do Governo da Índia de incentivo à criação de instalações fabris em zonas menos desenvolvidas, as empresas estavam isentas do pagamento do imposto sobre as vendas, pelo que solicitava que fosse concedido um ajustamento para ter em conta esse facto. As informações apresentadas demonstram que todas as facturas relativas a vendas dos produtos provenientes dessas instalações isentas do imposto referem que o Estado não deve cobrar o imposto sobre as vendas e que o comprador não tem o direito de exigir um draubaque, uma compensação ou um reembolso desse imposto. Nestas circunstâncias, uma vez que o imposto sobre as vendas não é pago, não pode ser concedido nenhum ajustamento. Todavia, nos casos em que as facturas relativas a vendas dos produtos fabricados noutras instalações fabris incluíam o imposto sobre as vendas cobrado pelo Estado, considerou-se necessário proceder a um ajustamento e os cálculos foram revistos em conformidade.
(23) Um produtor-exportador argumentou que o pagamento do imposto sobre os rendimentos incidia exclusivamente sobre os lucros obtidos no mercado interno e não no mercado de exportação, afectando deste modo a comparabilidade dos preços. A este propósito, deve referir-se que o imposto sobre as vendas constitui um encargo aplicado ao eventual lucro da empresa e como tal é calculado com efeitos retroactivos no fim de cada exercício. Por conseguinte, não pode ser tido em conta quando o preço é estabelecido. Além disso, a empresa não apresentou elementos de prova de que o imposto estava incluído nas facturas relativas às vendas do produto no mercado interno. Por conseguinte, o pedido foi rejeitado.
1.4. Margem de dumping
(24) A comparação entre o valor normal médio ponderado, revisto se necessário, e o preço de exportação médio ponderado por tipo de produto numa base "à saída da fábrica" demonstrou a existência de dumping em relação a todos os produtores-exportadores objecto do inquérito. Uma vez que o nível de colaboração foi elevado, a margem de dumping para todas as outras empresas é fixada ao nível da margem de dumping mais elevada estabelecida para um produtor-exportador que colaborou no inquérito.
(25)
POSIÇÃO NUMA TABELA
2. República da Coreia
2.1. Valor normal
(26) Na sequência da adopção das medidas provisórias, três produtores-exportadores argumentaram que a exclusão das vendas "de exportação local" das listas das vendas realizadas no mercado interno, utilizadas para estabelecer o valor normal, era incorrecta e não razoável.
(27) Alegaram que a exclusão era contrária ao disposto no artigo 2.o do regulamento de base e à prática corrente da Comissão, e que era incompatível com a metodologia adoptada por outros países membros da OMC. Dois desses produtores-exportadores alegaram ainda que a Comissão não explicou a base jurídica em que se fundamentou para excluir estas vendas.
(28) Os produtores-exportadores alegaram também que em anteriores processos relativos à República da Coreia [ou seja, o reexame da caducidade das medidas relativas às fibras contínuas de poliésteres no Regulamento (CE) n.o 1728/1999 do Conselho(5) e aos fios de aço inoxidável no Regulamento (CE) n.o 1600/1999 do Conselho(6) e Decisão 1999/483/CE da Comissão(7)], a Comissão não apresentara objecções quanto à inclusão, por parte dos produtores-exportadores, da categoria vendas "de exportação local" na lista de vendas no mercado interno e solicitara, num caso citado, a sua inclusão nessa lista.
(29) Considera-se que as disposições administrativas específicas aplicáveis às vendas "de exportação local", de acordo com as quais essas vendas não estavam sujeitas ao imposto sobre as vendas realizadas no mercado interno, eram normalmente facturadas em USD e pagas por letras de crédito, e estavam sujeitas às disposições relativas ao draubaque de direitos, demonstravam que essas vendas eram efectuadas através de um canal de vendas específico orientado para a exportação numa situação de mercado particular. Os produtores-exportadores em causa identificaram especificamente estas vendas nos seus registos contabilísticos como destinadas a serem incorporadas em produtos para exportação. Tendo em conta a sua situação particular no mercado, concluiu-se que esse tipo de vendas "de exportação local" não era efectuado no decurso de operações comerciais normais e, por conseguinte, a sua inclusão nos cálculos do valor normal não permitiria uma comparação correcta e equitativa com o preço de exportação, em conformidade com o artigo 2.o do regulamento de base. A Comissão não aceita o argumento de que a prática anterior era a de incluir expressamente essas vendas no cálculo do valor normal. A inclusão dessas vendas no cálculo do valor normal em processos anteriores pode reflectir o facto de que não estavam especificamente identificadas ou que se considerou que a sua inclusão não teria um impacto significativo nos resultados. Todavia, neste caso, pelas razões acima expostas, as vendas "de exportação local" foram excluídas da lista das vendas no mercado interno, utilizada para estabelecer o valor normal.
(30) Um produtor-exportador argumentou que determinadas matérias-primas eram compradas a um fornecedor co-ligado a preços livremente negociados e, por conseguinte, não se justificava que a Comissão determinasse um preço de compra com um valor de mercado mais elevado, aumentando assim o custo da produção. Alegou ainda que, de qualquer modo, o ajustamento era excessivo uma vez que não tinha em conta as diferenças técnicas e de preços entre a matéria-prima comprada principalmente ao fornecedor co-ligado e uma matéria-prima similar comprada a outros fornecedores.
(31) Verificou-se que a relação com o fornecedor era de tal ordem que o produtor-exportador estaria em posição de exercer uma influência significativa no preço de compra. Além disso, uma vez que o preço médio da matéria-prima comprada ao fornecedor co-ligado era significativamente inferior ao preço médio da mesma matéria-prima comprada a fornecedores independentes, e como o preço de compra parecia causar prejuízos ao fornecedor, considerou-se que os preços das matérias-primas não eram preços de transferência fiáveis. Dadas as circunstâncias, manteve-se o método de cálculo para a determinação de um preço de compra livremente negociado, aumentando o preço das matérias-primas compradas ao fornecedor co-ligado proporcionalmente à diferença média ponderada entre o preço de compra da matéria-prima comprada ao fornecedor co-ligado e o preço de compra a fornecedores independentes.
(32) Um produtor-exportador argumentou que, em relação a um tipo de produto, o valor normal deveria ter sido baseado no preço de venda no mercado interno e não no valor calculado. Este argumento foi aceite, uma vez que se verificou que as vendas deste tipo de produto eram efectuadas em quantidades representativas e na sua quase totalidade com lucro, pelo que os cálculos foram ajustados em conformidade.
(33) Um produtor-exportador argumentou que a Comissão havia incorrectamente rejeitado os ganhos cambiais líquidos incluídos nos encargos de venda, nas despesas administrativas e noutros encargos gerais utilizados para a determinação do custo total da produção tido em conta quer para o estabelecimento do valor normal calculado, quer para o teste das operações comerciais normais. Alegou também que tal deveria ser reconsiderado, uma vez que parte dos ganhos cambiais havia sido realizada e, além disso, o volume de negócios era a base mais adequada para a repartição dos ganhos cambiais líquidos pelos diferentes mercados.
(34) Verificou-se que os ganhos cambiais estavam essencialmente relacionados com os ganhos obtidos com a redenominação das responsabilidades a longo prazo em divisas e não com a produção e as vendas realizadas no mercado interno no decurso de operações comerciais normais durante o período de inquérito (de 1 de Outubro de 1998 a 30 de Setembro de 1999). Uma vez que, quer sejam ou não realizados, esses ganhos ou perdas cambiais não são tidos em conta nos inquéritos anti-dumping, o argumento foi rejeitado.
2.2. Preço de exportação
(35) Um produtor-exportador argumentou que a sua empresa co-ligada na Comunidade desempenhava um papel menor no processo de vendas a clientes independentes na Comunidade e, por conseguinte, não se justificava deduzir um lucro no cálculo do preço de exportação. Alegou também que não havia bases para estabelecer o nível da margem de lucro utilizado. Em conformidade com o n.o 9 do artigo 2.o do regulamento de base, os elementos relativamente aos quais se deveria efectuar um ajustamento para calcular o preço de exportação incluem uma margem de lucro razoável. Considera-se que o lucro deduzido para calcular o preço de exportação é razoável, tendo em conta as informações facultadas por importadores independentes que colaboraram no inquérito. Por conseguinte, o pedido é rejeitado.
(36) Não foram apresentados outros pedidos relativos à determinação do preço de exportação. Por conseguinte, as conclusões estabelecidas no considerando (54) do regulamento que institui o direito provisório são confirmadas.
2.3. Comparação
(37) Um produtor-exportador alegou que, por erro, tinha incluído os mesmos ajustamentos relativos aos custos de crédito em diferentes colunas da lista de vendas de exportação e, por conseguinte, a Comissão contara em duplicado as deduções quando do estabelecimento do preço de exportação para uma comparação justa com o valor normal. Os custos de crédito relativos às condições de pagamento acordadas por transacção, apresentados pela empresa na sua reposta ao questionário, foram examinados e o pedido foi aceite sempre que justificado.
(38) Um produtor-exportador alegou que a base de cálculo da Comissão subestimava o montante do draubaque dos direitos, uma vez que se baseava no direito pago pelas importações de matérias-primas fisicamente incorporadas no produto similar e não no draubaque dos direitos quando da exportação do produto em causa para a Comunidade durante o período de inquérito. Alegou ainda que o cálculo da Comissão se baseava incorrectamente no direito pago durante os primeiros oito meses do período de inquérito, dividido pelo volume de importação total para todo o período de inquérito. O primeiro argumento foi rejeitado, uma vez que o montante pago durante o período de inquérito foi inferior ao montante reembolsado, tal como previsto no n.o 10, alínea b), do artigo 2.o do regulamento de base. Todavia, tal como solicitado pela empresa, o draubaque dos direitos por quilograma para os primeiros oito meses foi recalculado com base no volume de importação.
(39) Um outro produtor-exportador argumentou que ao calcular o ajustamento para ter em conta o draubaque dos direitos por quilograma, a Comissão deveria ter dividido os direitos de importação totais incorporados nas compras de determinadas matérias-primas importadas exclusivamente pela quantidade de matérias-primas importadas e não pela quantidade total de matérias-primas, adquiridas a nível local e importadas. Considera-se que o ajustamento para ter em conta o draubaque dos direitos a deduzir do valor normal se deveria basear no direito médio incorporado no custo das vendas realizadas no mercado interno, uma vez que o produto vendido no mercado interno incorporaria matérias-primas tanto adquiridas a nível local como importadas. Por conseguinte, o argumento é rejeitado.
(40) Dois produtores-exportadores argumentaram que o método adoptado pela Comissão para rejeitar os ajustamentos do custo de crédito solicitados ao abrigo de um sistema de conta corrente, por não se poder estabelecer uma relação clara entre os pagamentos e as facturas, não tinha base jurídica. Todavia, não foi possível verificar se os pagamentos ao abrigo do sistema da conta corrente se efectuaram de acordo com as condições de pagamento acordadas. Nestas circunstâncias, não havia motivos para supor que as condições de pagamento contratuais eram um factor tido em conta na determinação dos preços aplicados e, por conseguinte, os argumentos foram rejeitados.
2.4. Margem de dumping
(41) A comparação entre o valor normal médio ponderado, revisto se necessário, e o preço de exportação médio ponderado por tipo de produto numa base "à saída da fábrica" demonstrou a existência de dumping em relação a todos os produtores-exportadores objecto do inquérito. Uma vez que o nível de colaboração foi elevado, a margem de dumping para todas as outras empresas é fixada ao nível da margem de dumping mais elevada estabelecida para um produtor-exportador que colaborou no inquérito.
(42) Após a divulgação das conclusões provisórias, dois produtores-exportadores, a Samyang Corporation e a SK Chemicals CO. Ltd., informaram a Comissão de que iriam proceder à fusão das respectivas actividades no sector dos poliésteres, criando uma empresa comum, a Huvis Corporation. Estes produtores-exportadores forneceram informações complementares sobre esta mudança de circunstâncias a pedido da Comissão, tendo-se, em consequência, decidido que deveria ser definitivamente estabelecida uma única margem de dumping para a Huvis Corporation. Por conseguinte, essa margem foi estabelecida como sendo a média ponderada das margens de dumping revistas dos dois produtores-exportadores em causa. A margem de dumping para a empresa comercial co-ligada da República da Coreia foi estabelecida ao mesmo nível que a da Huvis Corporation.
(43)
POSIÇÃO NUMA TABELA
D. PREJUÍZO
1. Questões processuais
(44) Alegou-se que, ao combinar o processo anti-dumping relativo à República da Coreia com o relativo à Índia, se estabeleceu incorrectamente o mesmo período de inquérito para o exame do eventual dumping prejudicial causado pelas importações originárias destes países. No que respeita à Índia, uma vez que tal implicou excluir os últimos três meses de 1999, alegou-se que, tendo em conta o aumento dos preços do petróleo, esta exclusão se repercutiria nos resultados do inquérito sobre o prejuízo, relativos ao exame do preço de venda, do custo da produção e da rendibilidade.
(45) Deve recordar-se que, tal como estabelecido no considerando (8) do regulamento que institui o direito provisório, a combinação dos processos relativos à Índia e à República da Coreia se deveu a razões administrativas. A determinação do período de inquérito está abrangida pelo n.o 1 do artigo 6.o do regulamento de base, que estipula designadamente que o período de inquérito deve, por norma, abranger um período não inferior a seis meses imediatamente anterior ao início do processo. No caso da Índia, o inquérito iniciou-se em Dezembro de 1999, pelo que o eventual diferimento do início do período de inquérito seria, no máximo, de dois meses. Deve também ser referido que as importações provenientes de ambos os países podem ser avaliadas cumulativamente, uma vez que foram satisfeitos os critérios referidos no n.o 4 do artigo 3.o do regulamento de base (ver considerando (65) do regulamento que institui o direito provisório). Por último, a fim de ter em conta as preocupações subjacentes, a influência do aumento do custo das matérias-primas em 1999 foi analisada e comparada com o período de inquérito.
(46) O inquérito demonstrou que os preços das principais matérias-primas utilizadas na produção de fibras descontínuas de poliésteres, designadamente o ácido tereftálico (TPA) e o monoetilenoglicol (MEG), aumentaram tanto em 1999 como durante o período de inquérito. Demonstrou igualmente que os preços de venda na Comunidade das fibras descontínuas de poliésteres em 1999 foram em 2,6 % mais elevados do que durante o período de inquérito. Não obstante estas conclusões, demonstrou-se que a indústria comunitária foi mais lucrativa durante o período de inquérito do que em 1999.
(47) Alguns produtores-exportadores alegaram que a Comissão não tinha verificado as informações apresentadas pela indústria comunitária. A este propósito, confirma-se que grande parte das informações apresentadas pela indústria comunitária já havia sido verificada durante um processo anti-dumping relacionado com o presente processo. Todas as outras informações recebidas da indústria comunitária foram examinadas para apurar a sua exactidão em conformidade com o n.o 8 do artigo 6.o do regulamento de base.
2. Definição de indústria comunitária
(48) O considerando (63) do regulamento que institui o direito provisório estabelece que os dois produtores comunitários co-ligados aos produtores-exportadores da Indonésia não estavam protegidos do efeito do dumping, não beneficiavam indevidamente das práticas de dumping nem sequer participavam nessas práticas. A este propósito, alguns produtores-exportadores alegaram que as duas empresas deveriam ser excluídas da avaliação da situação da indústria comunitária, fazendo referência a outros processos anti-dumping, designadamente os discos magnéticos do Regulamento (CE) n.o 534/94 e (CE) n.o 2426/95 da Comissão(8) e os fornos de microondas do Regulamento (CE) n.o 1645/95 da Comissão(9).
(49) De notar que uma eventual exclusão de produtores comunitários da definição de indústria comunitária só pode ser justificada com base em factos inerentes a cada caso. No presente processo, não foram apresentados argumentos sobre os factos do caso nem elementos de prova que fundamentassem o pedido de exclusão dos dois produtores. Nesta base, o pedido acima referido não tem fundamento e, por conseguinte, é rejeitado.
(50) Alguns produtores-exportadores apresentaram um outro pedido de exclusão de um outro produtor comunitário da definição da indústria comunitária, tendo em conta a sua relação com um importador estabelecido fora da Comunidade, embora não num dos países em causa. Alegou-se que o produtor comunitário havia causado prejuízos à indústria comunitária ao importar fibras descontínuas de poliésteres do seu importador co-ligado.
(51) Em primeiro lugar, a Comissão não dispõe de elementos que provem a existência de importações de fibras descontínuas de poliésteres por parte deste importador durante o período considerado, designadamente entre 1996 e o período de inquérito. Além disso, o facto de um produtor comunitário estar co-ligado a um importador estabelecido fora da Comunidade não pode, enquanto tal, ser um motivo de exclusão desse produtor da definição da indústria comunitária. Dado que não foram apresentados outros argumentos, a definição da indústria comunitária, tal como figura no considerando (60) do regulamento que institui o direito provisório, é confirmada.
3. Importações, para a Comunidade, de fibras descontínuas de poliésteres originárias dos países em causa
3.1. Avaliação cumulativa das importações
(52) Dois produtores-exportadores da Índia argumentaram que não se justificava uma avaliação cumulativa das importações, dado que o crescimento, bem como o volume absoluto, das importações indianas eram insignificantes quando comparados com as importações provenientes da República da Coreia e com o volume de vendas da indústria comunitária. Foi igualmente alegado que os produtores-exportadores da Índia deviam ser considerados como seguidores e não como líderes de preços. Além disso, com base nos dados do Eurostat, as importações provenientes da Índia foram inferiores às referidas no regulamento que institui o direito provisório.
(53) Estes argumentos foram analisados com base no disposto no n.o 4 do artigo 3.o do regulamento de base. A este propósito, recorde-se que a margem de dumping verificada em relação à Índia é superior ao nível de minimis. Além disso, o volume das importações provenientes da Índia não é negligenciável, situando-se acima do nível de minimis durante o período de inquérito.
(54) Com efeito, o crescimento das importações durante o período compreendido entre 1996 e o período de inquérito é muito mais acentuado em relação às importações provenientes da Índia (um aumento de cerca de 600 %) do que em relação às importações provenientes da República da Coreia (um aumento de cerca de 300 %). O nível do preço médio das importações provenientes da Índia situou-se constantemente abaixo dos preços dos produtores-exportadores coreanos, tendo diminuído mais abruptamente durante o período compreendido entre 1996 e o período de inquérito. Este facto não sugere um comportamento de seguidores de preços. Por último, no que respeita à discrepância entre os dados do Eurostat e as conclusões da Comissão, as instituições da Comunidade basearam as suas conclusões nas respostas verificadas do questionário, uma vez que o número de importações declarado foi superior ao registado pelas estatísticas do Eurostat. Por conseguinte, os argumentos dos produtores-exportadores da Índia são rejeitados.
3.2. Importações originárias da República da Coreia
(55) Um produtor-exportador alegou que determinadas importações não objecto de dumping originárias da República da Coreia deveriam ser excluídas da análise sobre o prejuízo.
(56) A este propósito, quando se verifica que a margem de dumping estabelecida para o país (representando uma margem média ponderada que inclui todas as empresas objecto do inquérito) se situa acima do nível de minimis, em conformidade com o n.o 3 do artigo 9.o do regulamento de base, é prática da Comissão avaliar os efeitos das importações objecto de dumping a nível do país.
3.3. Subcotação dos preços e das vendas
(57) Um produtor-exportador alegou que o cálculo das margens de prejuízo baseado em categorias agrupando vários tipos de fibras descontínuas de poliésteres era injustificado, uma vez que eram solicitadas nos questionários informações complementares sobre as características dos tipos individuais de fibras descontínuas de poliésteres. Alegou igualmente que as informações pormenorizadas relativas a cada transacção haviam sido ignoradas e que era incorrecto excluir subcotações negativas dos preços/das vendas dos resultados globais dos cálculos.
(58) Ao reexaminar as diferenças atribuídas a características como o comprimento, a espessura, a tenacidade, o estado de frisado, a capacidade de retracção, o brilho e o nível de acabamento para fiação, conclui-se que os tipos de produto no âmbito das categorias definidas eram suficientemente comparáveis. Nesta base, confirma-se que os exercícios de subcotação dos preços e das vendas a nível das categorias do produto são válidos. Além disso, apresentam um resultado representativo em termos de número de transacções, tal como previsto no n.o 3 do artigo 3.o do regulamento de base. Considera-se ainda que as informações relativas a cada transacção foram efectivamente tidas em conta quando da comparação dos preços. Todavia, confirma-se que na comparação final a nível das categorias do produto não se efectuou nenhuma compensação em relação ao montante que não subcotava os preços/as vendas da indústria comunitária. Como não foram apresentados outros argumentos, as alegações acima referidas foram rejeitadas.
(59) Um produtor-exportador solicitou que fosse aplicado um ajustamento para ter em conta os seus preços CIF nos cálculos relativos à subcotação dos preços e das vendas, visto que esse ajustamento tinha sido referido na denúncia.
(60) A este propósito, deve recordar-se que a Comissão recolheu as informações através dos questionários e verificou-as através de visitas no local, sem que se tenha baseado nos dados referidos na denúncia. Todavia, verificou-se que o direito aduaneiro havia sido, por erro, omitido no cálculo da subcotação das vendas em relação a dois produtores-exportadores da Índia.
Simultaneamente, um pedido de mudança do método de ponderação e um nível específico do ajustamento para ter em conta o estádio de comercialização foram também aceites. Em consequência, as margens de subcotação das vendas para os dois produtores-exportadores da Índia foram revistas.
(61) Os resultados dos cálculos relativos à subcotação dos preços, tendo em conta a subcotação mais baixa verificada em relação a um outro produtor-exportador da Índia referida no considerando (75), variam entre 0 % e 27,7 % para a Índia e mantêm-se entre 14,8 % e 56,7 % para a República da Coreia. As médias ponderadas das margens de subcotação dos preços foram de 19,9 % no caso da Índia e de 23,3 % no caso da República da Coreia.
4. Situação económica da indústria comunitária
4.1. Observações gerais
(62) Determinados produtores-exportadores alegaram que, nos termos do disposto no artigo 3.4 do Acordo anti-dumping da OMC, o exame da situação económica da indústria comunitária exigia uma avaliação dos factores e dos índices económicos pertinentes com influência na situação dessa indústria.
(63) Este exame incluiria factores que não foram tratados no regulamento que institui o direito provisório, como o impacto da amplitude da margem de dumping, a produtividade, a rendibilidade dos investimentos, o cash flow, os salários, o crescimento e a capacidade de obtenção de capitais. A este propósito, estabeleceu-se o seguinte.
4.1.1. Impacto da amplitude da margem de dumping
(64) No que respeita ao impacto da amplitude da margem de dumping efectiva na indústria comunitária, tendo em conta o volume e os preços das importações provenientes dos países em causa, não se pode considerar que seja negligenciável.
4.1.2. Produtividade
(65) A produtividade da indústria comunitária, calculada em termos de produção do produto em causa por assalariado, revela um aumento de 92,1 toneladas em 1996 para 127,1 toneladas durante o período de inquérito (+ 38 %). Este aumento deve-se essencialmente ao declínio do emprego descrito no considerando (85) do regulamento que institui o direito provisório.
4.1.3. Rendibilidade dos investimentos
(66) A rendibilidade dos investimentos foi calculada comparando o lucro líquido, antes de impostos, e as rubricas extraordinárias com o valor contabilístico líquido dos investimentos associados ao produto em causa. A rendibilidade dos investimentos para o produto em causa aumentou, passando de 4,6 % em 1996 para 16,7 % em 1997 e para 25,7 % em 1998. Subsequentemente, diminuiu para 5,5 % durante o período de inquérito. A evolução deste indicador é semelhante à evolução da rendibilidade descrita nos considerandos (81) a (83) do regulamento que institui o direito provisório.
4.1.4. Cash flow
(67) O cash flow da indústria comunitária relativo ao produto em causa aumentou consideravelmente entre 1996 e 1997 (+ 84 %) e entre 1997 e 1998 (+ 28 %), em consequência dos bons resultados destes dois anos. De 1998 até ao período de inquérito, o cash flow diminuiu 60 % para atingir um nível que se situou 6 % abaixo do de 1996. A melhoria verificada em relação ao cash flow em 1997 e em 1998 é menos acentuada do que a verificada em relação à rendibilidade. Além disso, no período de inquérito, o cash flow é inferior ao de 1996, ao passo que o lucro líquido e a rendibilidade são mais elevados.
4.1.5. Salários
(68) Os salários fazem parte da análise do custo de produção, tal como descrito nos considerandos (79) e (80) do regulamento que institui o direito provisório. Os salários da indústria comunitária aumentaram 10 % entre 1996 e 1997, mas diminuíram significativamente entre 1997 e 1998 e durante o período de inquérito, altura em que o seu nível absoluto se situou, respectivamente, 24 % e 23 % abaixo do de 1996.
4.1.6. Crescimento
(69) O crescimento do mercado do produto em causa foi tratado no considerando (64) do regulamento que institui o direito provisório. O crescimento (negativo) da parte de mercado da indústria comunitária foi tratado no considerando (76) do regulamento que institui o direito provisório.
4.1.7. Capacidade de obtenção de capitais
(70) No respeitante à capacidade de obtenção de capitais, considera-se que o actual cash flow é, em média, ainda suficiente para os investimentos de substituição eventualmente necessários. A situação de depressão do mercado afectou, porém, de forma negativa a capacidade da indústria comunitária de atrair financiamentos externos adicionais sob a forma quer de empréstimos bancários, quer de uma maior participação dos accionistas no arranque de novos projectos. Especialmente nos casos em que a empresa fabrica outros produtos, a comparação entre a rendibilidade dos investimentos relativo às fibras descontínuas de poliésteres e o relativo a esses outros produtos é desfavorável, dificultando a afectação de verbas ao produto em causa.
4.1.8. Conclusão
(71) Considera-se que todos os factores e índices que eram decisivos para uma análise significativa da situação da indústria comunitária foram analisados no regulamento que institui o direito provisório. A descrição dos indicadores não tratados no regulamento que institui o direito provisório, apresentados nos considerandos (65) a (70), vem efectivamente reforçar as conclusões referidas nesse regulamento.
4.1.9. Existências
(72) Um produtor-exportador argumentou que a comparação entre o nível das existências no fim de 1998 e no fim de 1999, efectuada pela Comissão no considerando (77) do regulamento que institui o direito provisório, era irregular e contrária ao regulamento de base, alegando que a comparação das existências do fim de Setembro (1999) com as do fim do ano (1998) era o único método válido, imparcial e objectivo de análise da evolução das existências de fibras descontínuas de poliésteres.
(73) A este propósito, chama-se a atenção para o carácter sazonal da constituição de existências no sector das fibras descontínuas de poliésteres. Com efeito, os níveis de existências flutuam durante o ano civil e, consequentemente, uma comparação entre os níveis de existências de 1998 e do período de inquérito só faz sentido, se forem considerados os períodos correspondentes do ano. Por conseguinte, o nível de existências no fim de 1998 (31 de Dezembro) não pode ser comparado com o nível de existências no fim do período de inquérito (30 de Setembro).
4.2. Custo de produção
(74) Um produtor-exportador alegou que o custo de produção de um produtor da indústria comunitária era demasiado elevado, em comparação com o de outros produtores, para poder ser utilizado na determinação da margem de subcotação das vendas.
(75) A Comissão verificou os custos atribuídos ao produto em causa por cada empresa, não havendo motivos para excluir nenhuma empresa do cálculo da subcotação com base no nível absoluto do seu custo de produção.
(76) Um outro produtor-exportador alegou que uma empresa que produz fibras descontínuas de poliésteres a partir de tereftalato de dimetil (DMT) e de MEG em vez de TPA e MEG deveria ser excluída, uma vez que esta combinação não representa o método de produção mais económico.
(77) Com base na argumentação apresentada no considerando (75), nem o processo de produção enquanto tal, nem o custo de produção que lhe é subjacente podem constituir critérios para excluir empresas do âmbito do inquérito.
4.3. Conclusão
(78) Com base no que precede, considera-se que os argumentos e pedidos acima referidos não são de natureza a alterar as conclusões do regulamento que institui o direito provisório. Consequentemente, os conteúdos dos considerandos (86) a (90) do regulamento que institui o direito provisório e a conclusão de que a indústria comunitária sofreu um prejuízo importante durante o período de inquérito são confirmados.
E. NEXO DE CAUSALIDADE
1. Efeitos das importações objecto de dumping
(79) Um produtor-exportador alegou que o único factor que explicava a baixa rendibilidade da indústria comunitária durante o período de inquérito eram os preços das matérias-primas e não o efeito das importações objecto de dumping. Alegou igualmente que a melhoria registada na rendibilidade da indústria comunitária, que passou de 2,30 % para 3,38 % durante o período compreendido entre 1996 e o período de inquérito, excluía a possibilidade de o prejuízo ter sido causado pelas importações objecto de dumping durante o referido período.
(80) É de notar que a presença de importações objecto de dumping exerceu uma pressão sobre os preços de vendas praticados no mercado comunitário no sentido da sua diminuição, impedindo assim que esses preços reflectissem correctamente os aumentos dos preços das matérias-primas.
(81) Quanto ao fraco aumento da rendibilidade entre 1996 e o período de inquérito, o inquérito demonstrou que a melhoria da rendibilidade se deveu essencialmente ao processo de reestruturação empreendido pela indústria comunitária, que implicou também a diminuição dos encargos de vendas, das despesas administrativas e de outros encargos gerais.
(82) Tal como referido no considerando (87) do regulamento que institui o direito provisório relativamente às conclusões sobre a situação económica da indústria comunitária, o baixo nível de rendibilidade alcançado por esta indústria não pôde ser considerado satisfatório. Pelo contrário, deve ser considerado como indevidamente baixo em consequência dos efeitos depreciativos dos preços das importações objecto de dumping. A diminuição do volume de vendas, a perda da parte de mercado, a diminuição da capacidade de produção e do emprego e o aumento dos níveis de existências são outros indicadores negativos.
(83) Com base no que precede, a conclusão estabelecida no considerando (87) do regulamento que institui o direito provisório é confirmada.
(84) Um produtor-exportador alegou ainda que o eventual prejuízo sofrido pela indústria comunitária não poderia ter sido causado pelas importações provenientes da República da Coreia pelo facto de que as medidas anti-dumping já vigoravam durante grande parte do período compreendido entre Janeiro de 1996 e o fim do período de inquérito. As medidas anti-dumping definitivas instituídas sobre as importações de fibras descontínuas de poliésteres originárias da República da Coreia foram revogadas em Agosto de 1999 pelo Regulamento (CE) n.o 1728/1999(10).
(85) Cumpre recordar que a revogação das medidas instituídas sobre as importações de fibras descontínuas de poliésteres originárias da República da Coreia se baseou nas conclusões de um reexame da caducidade das medidas, cujo período de inquérito decorreu entre 1 de Janeiro de 1996 e 30 de Setembro de 1997, que considerou não haver a probabilidade de uma nova ocorrência de dumping. Todavia, durante o período de inquérito do presente processo, estabeleceu-se a existência de dumping e o argumento acima referido é, por conseguinte, inválido.
2. Outras importações
(86) Um produtor-exportador alegou que a Comissão deveria também ter examinado os possíveis efeitos das importações originárias da Polónia, da Turquia e da República Checa.
(87) Com base nos dados do Eurostat determinou-se que os níveis de preços a que essas importações entravam na Comunidade eram significativamente mais elevados do que os preços de importação dos países objecto do inquérito (entre 12,3 % e 30,5 % durante o período de inquérito). Consequentemente, não havia motivos para classificar essas importações na mesma tabela de preços de importação dos países objecto de inquérito, nem para considerar que um eventual prejuízo por elas causado seria de molde a romper o nexo de causalidade entre o prejuízo sofrido pela indústria comunitária e as práticas de dumping dos produtores-exportadores dos países em causa.
3. Conclusão
(88) Tendo em conta o acima exposto, a conclusão de que as importações objecto de dumping causaram um prejuízo importante à indústria comunitária, tal como referido no considerando (102) do regulamento que institui o direito provisório, é confirmada.
F. INTERESSE DA COMUNIDADE
1. Interesse da indústria comunitária
(89) Uma vez que não se receberam observações a este propósito, as conclusões relativas ao interesse da indústria comunitária, referidas nos considerandos (104) a (106) do regulamento que institui o direito provisório, são confirmadas.
2. Impacto sobre os importadores e os utilizadores
(90) Uma associação de utilizadores, bem como, a título particular, um utilizador membro dessa associação, alegaram que os produtores comunitários não ofereciam determinados tipos de fibras descontínuas de poliésteres e, consequentemente, os utilizadores eram forçados a abastecerem-se fora da Comunidade. Um outro utilizador alegou que os produtores comunitários não podiam satisfazer a procura comunitária.
(91) O inquérito estabeleceu que, embora a indústria comunitária não produzisse determinados tipos de fibras descontínuas de poliésteres durante certos períodos, tal não significava que essa indústria estava impossibilitada de os produzir. Com efeito, seriam apenas necessárias ligeiras adaptações, como mudar uma fieira e suprimir ou acrescentar um aditivo, que requerem baixos investimentos. Pelo contrário, em determinadas alturas, a indisponibilidade de certos tipos de fibras descontínuas de poliésteres deveu-se ao facto de os produtores comunitários não poderem fornecer as quantidades procuradas aos preços extremamente baixos que os utilizadores estavam dispostos a pagar.
(92) No que respeita ao consumo comunitário, tendo em conta o nível do direito proposto, as importações provenientes dos países em causa continuarão a poder entrar no mercado comunitário, embora a preços não objecto de dumping. No que se refere aos preços da indústria comunitária, apesar de ser provável que aumentem, esse aumento deve ser limitado uma vez que existem também importações provenientes de outros países terceiros. Tendo em conta o que precede, o impacto das medidas anti-dumping não porá em risco a existência de uma escolha e de uma oferta suficientes para os utilizadores comunitários.
(93) Foi apresentado um pedido de esclarecimento sobre o teor do considerando (109) do regulamento que institui o direito provisório, que refere que as medidas propostas podiam ter como consequência um aumento do custo de produção dos utilizadores entre 0,6 % e 1,2 %.
(94) Com base nas informações recebidas dos poucos utilizadores comunitários que colaboraram no inquérito, verificou-se que o impacto das medidas anti-dumping instituídas sobre as fibras descontínuas de poliésteres originárias da Índia e da República da Coreia nos seus custos de produção se situaria entre 0,6 % e 1,2 %. Chegou-se a esta conclusão tendo em conta a importância das fibras descontínuas de poliésteres no custo de produção dos produtos acabados destes utilizadores, o direito anti-dumping médio provisoriamente instituído sobre as importações provenientes da República da Coreia e da Índia e a comparação entre a parte de mercado das importações coreanas e indianas e o consumo comunitário durante o período de inquérito.
(95) É óbvio que a situação em que um determinado utilizador se encontra depende do nível das suas importações originárias dos países e dos produtores-exportadores em causa e da sua própria estrutura de custos. Por conseguinte, o impacto médio citado descreve uma empresa com um comportamento representativo médio, de recurso a fontes alternativas, das quais a República da Coreia e a Índia representam 14,7 %.
(96) No seguimento da publicação do regulamento que institui o direito provisório, determinados utilizadores comunitários alegaram que a instituição de direitos anti-dumping teria repercussões negativas sobre a sua competitividade nos mercados de produtos a jusante e acabaria por ameaçar a sua sobrevivência. Na opinião destes utilizadores, a instituição de direitos anti-dumping daria origem a aumentos de preços que os utilizadores teriam de fazer repercutir nos preços dos seus produtos a jusante. Esta evolução provocaria, por seu turno, um aumento das importações dos produtos a jusante a preços mais baixos, originários de outros países terceiros e dos países objecto do presente inquérito, e obrigaria determinados produtores comunitários de produtos acabados a jusante, que incorporam fibras descontínuas de poliésteres, a deslocar a sua produção para fora do território comunitário.
(97) Todavia, a análise do impacto médio máximo das medidas propostas nos utilizadores indica que não é provável que a instituição de medidas anti-dumping provoque um aumento significativo das importações de produtos a jusante a baixos preços para a Comunidade. Esta conclusão baseia-se também no facto de que os utilizadores em causa não apresentaram elementos de prova que fundamentassem o seu pedido e de que, efectivamente, esses efeitos não foram comprovados durante o período de vigência das medidas anteriores aplicáveis às fibras descontínuas de poliésteres. Além disso, deve notar-se que os produtos acabados tecidos (do tipo dos utilizados no vestuário e na decoração de interiores) são objecto de restrições quantitativas no âmbito dos contingentes têxteis.
(98) Dado que o exame dos argumentos acima expostos apresentados pelas empresas utilizadoras não conduziu a novas conclusões, as observações que figuram nos considerandos (109) e (111) do regulamento que institui o direito provisório sobre o impacto provável das medidas propostas nos utilizadores são confirmadas.
3. Conclusão
(99) Não se considera que os novos argumentos recebidos relativamente à determinação do interesse da Comunidade sejam de natureza a alterar a conclusão de que não existem razões imperativas para que não sejam instituídas medidas anti-dumping. Por conseguinte, as conclusões provisórias são confirmadas.
G. DIREITO DEFINITIVO
(100) Tendo em conta as conclusões sobre o dumping, o prejuízo, o nexo de causalidade e o interesse comunitário, considera-se que devem ser instituídas as medidas anti-dumping definitivas, a fim de impedir que a Comunidade continue a sofrer um prejuízo causado pelas importações objecto de dumping originárias da Índia e da República da Coreia.
1. Nível de eliminação do prejuízo
(101) Tal como explicado no considerando (116) do regulamento que institui o direito provisório, foi determinado um nível de preços não prejudicial que cobriria o custo total de produção da indústria comunitária e um lucro razoável que seria obtido na ausência de importações objecto de dumping provenientes dos países em causa.
(102) Alguns produtores-exportadores alegaram que se deveria utilizar uma margem de 6 % como margem de lucro razoável, fazendo referência a processos relativos às fibras descontínuas de poliésteres e aos fios de filamentos texturizados de poliéster, anteriores ao inquérito relativo à Austrália e a outros países. Todavia, neste último processo, determinou-se que um nível de lucro razoável corresponderia a 10 %, tal como no presente inquérito. Outros produtores-exportadores alegaram que o lucro razoável deveria ser ainda mais baixo, por exemplo, de 4 %, uma vez que a situação da indústria comunitária em termos de rendibilidade global era presentemente mais favorável do que na altura dos referidos processos relativamente à Bielorrúsia através do Regulamento (CE) n.o 1490/96(11) e à Indonésia e Tailândia através do Regulamento (CE) n.o 2160/96(12).
(103) Deve referir-se que a Comissão indicou no considerando (116) do regulamento que institui o direito provisório que se deveria considerar uma margem de 10 % como o nível de lucro que poderia ter sido obtido caso não existissem importações objecto de dumping.
(104) O nível de lucro considerado razoável é determinado com base no que a indústria comunitária teria provavelmente obtido na ausência de um dumping prejudicial. Uma vez que tanto os períodos de inquérito dos inquéritos anteriores como os efeitos do dumping em termos de depreciação dos preços estabelecidos nesses casos eram diferentes, não há motivos para supor que a indústria comunitária teria atingido o mesmo nível de lucro. Consequentemente, os níveis de lucro anteriores não são necessariamente adequados no presente processo. A este propósito, é ainda feita remissão para a argumentação apresentada no considerando (117) do regulamento que institui o direito provisório.
(105) Com base no que precede, as conclusões estabelecidas no considerando (117) do regulamento que institui o direito provisório são confirmadas.
2. Forma e nível do direito
(106) Em conformidade com o n.o 4 do artigo 9.o do regulamento de base, as taxas de direitos anti-dumping seguintes correspondem às margens de dumping, quando se verifica que estas são inferiores às margens de prejuízo. Este é o caso de todas as empresas, exceptuando uma.
POSIÇÃO NUMA TABELA
(107) As taxas individuais do direito anti-dumping foram estabelecidas com base nas conclusões do presente inquérito. Por conseguinte, traduzem a situação dessas empresas verificada durante o inquérito. Estas taxas de direito (contrariamente ao direito à escala nacional aplicável a "todas as outras empresas") são, pois, exclusivamente aplicáveis às importações de produtos originários do país em questão e fabricados pelas empresas e, por conseguinte, pelas entidades jurídicas especificamente mencionadas. Os produtos importados fabricados por qualquer outra empresa, cujo nome e endereço não sejam expressamente mencionados na parte dispositiva dos regulamentos, incluindo as entidades co-ligadas às empresas especificamente mencionadas, não podem beneficiar destas taxas, ficando sujeitos à taxa do direito aplicável a "todas as outras empresas".
(108) Qualquer pedido de aplicação destas taxas de direito anti-dumping específicas (por exemplo, na sequência de uma alteração da firma ou da constituição de novas entidades de produção ou de venda) deve ser endereçado à Comissão(13), conjuntamente com todas as informações pertinentes, em particular quaisquer alterações das actividades da empresa relacionadas com a produção, as vendas no mercado interno e as vendas para exportação resultantes da alteração da firma ou a mudança das entidades de produção e de venda. Se for caso disso, a Comissão, após consulta ao Comité Consultivo, alterará os regulamentos em conformidade, actualizando a lista das empresas que beneficiam das taxas de direito anti-dumping a título individual.
H. COBRANÇA DO DIREITO PROVISÓRIO
(109) Tendo em conta a amplitude das margens de dumping verificadas relativamente aos produtores-exportadores e com base na gravidade do prejuízo causado à indústria comunitária, considera-se necessário proceder à cobrança definitiva dos montantes garantes do direito anti-dumping provisório ao abrigo do Regulamento (CE) n.o 124/2000(14) até ao montante dos direitos definitivamente instituídos, se esse montante for inferior ou igual ao montante do direito provisório. Se o montante do direito definitivo for superior, só será definitivamente cobrado o montante do direito provisório. Os montantes garantes do direito provisório que excedam a taxa do direito anti-dumping definitivo serão liberados.
(110) Na sequência da fusão das actividades no sector dos poliésteres das empresas Samyang Corporation e SK Chemicals Co. Ltd. numa única empresa comum, ou seja, na Huvis Corporation, a cobrança definitiva dos direitos provisórios instituídos sobre estas empresas basear-se-á no direito definitivo instituído para a Huvis Corporation.
I. COMPROMISSOS
(111) Após a instituição das medidas anti-dumping provisórias, um produtor-exportador da Índia ofereceu um compromisso de preços, em conformidade com o n.o 1 do artigo 8.o do regulamento de base.
(112) A Comissão considera que o compromisso oferecido pela Reliance Industries Limited pode ser aceite, uma vez que elimina o efeito prejudicial do dumping. Além disso, tendo em conta os relatórios regulares e pormenorizados que a empresa se comprometeu a apresentar à Comissão e que permitirão um controlo efectivo, bem como a estrutura da empresa, a Comissão considera que o risco de incumprimento do compromisso é mínimo.
A fim de assegurar o cumprimento e controlo efectivos do compromisso, quando a introdução em livre prática for solicitada em conformidade com o compromisso, a isenção do direito estará subordinada à apresentação de uma factura comercial que contenha as informações enumeradas no anexo, de que as autoridades aduaneiras necessitam para verificar que as remessas correspondem, ao nível exigido, ao documento comercial. Quando essa factura não for apresentada ou não corresponder ao produto apresentado às autoridades aduaneiras, deve ser paga a taxa do direito anti-dumping adequada.
(113) Em caso de suspeita de violação, de violação ou denúncia do compromisso, pode ser instituído um direito anti-dumping em conformidade com o n.o 9 e n.o 10.o do artigo 8.o do regulamento de base,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
1. É instituído um direito anti-dumping definitivo sobre as importações de fibras sintéticas de poliésteres, não cardadas, não penteadas nem transformadas de outro modo para fiação, classificadas no código NC 55032000, originárias da Índia e da República da Coreia.
2. As taxas do direito definitivo aplicáveis ao preço líquido franco-fronteira comunitária do produto não desalfandegado, em relação aos produtos fabricados pelas empresas abaixo enumeradas são as seguintes:
POSIÇÃO NUMA TABELA
3. Sem prejuízo do n.o 1 do artigo 1.o, o direito anti-dumping definitivo não se aplica às importações introduzidas em livre prática em conformidade com o disposto no artigo 2.o
4. Salvo especificação em contrário, são aplicáveis as disposições em vigor em matéria de direitos aduaneiros.
Artigo 2.o
1. Ficam isentas do direito instituído no artigo 1.o as mercadorias produzidas pela seguinte empresa e importadas em conformidade com o n.o 2:
POSIÇÃO NUMA TABELA
2. Os direitos anti-dumping instituídos no artigo 1.o não se aplicam às importações dos produtos declarados no código adicional TARIC A212, desde que estes tenham sido produzidos e directamente exportados (isto é, facturados e expedidos) para uma empresa que actue na qualidade de importador na Comunidade pela empresa referida no n.o 3 e desde que a factura comercial, apresentada às autoridades aduaneiras competentes conjuntamente com o pedido de introdução em livre prática, contenha as informações enumeradas no anexo.
3. A isenção do direito está ainda subordinada à exacta correspondência entre as mercadorias declaradas e apresentadas às autoridades aduaneiras e a designação que figura na factura comercial.
Artigo 3.o
1. Os montantes garantes do direito anti-dumping provisório sobre as importações originárias da Índia e da República da Coreia, ao abrigo do Regulamento (CE) n.o 1472/2000, serão cobrados à taxa do direito definitivamente instituído pelo presente regulamento. Os montantes garantes do direito que excedam a taxa do direito anti-dumping definitivo serão liberados. Nos casos em que a taxa do direito definitivo for mais elevada do que a taxa do direito provisório, só serão definitivamente cobrados os montantes garantes correspondentes ao nível do direito provisório.
2. No que respeita à Samyang Corporation e à SK Chemicals Co. Ltd., os montantes garantes do direito anti-dumping provisório serão cobrados ao nível do direito definitivamente instituído pelo presente regulamento em relação à Huvis Corporation. Os montantes garantes do direito provisório que excedam a taxa do direito anti-dumping definitivo instituído para a Huvis Corportatrion serão liberados.
Artigo 4.o
O presente regulamento entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial das Comunidades Europeias.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 22 de Dezembro de 2000.