NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (ES) č. 1013/2006
ze dne 14. června 2006
o přepravě odpadů
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Hlavním a rozhodujícím cílem a předmětem tohoto nařízení je ochrana životního prostředí, přičemž jeho dopady na mezinárodní obchod jsou podružné.
(2)
Nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole (3) již bylo několikrát podstatně změněno a vyžaduje další změnu. Do nařízení je zejména nezbytné zahrnout obsah rozhodnutí Komise 94/774/ES ze dne 24. listopadu 1994 o standardním nákladním listu ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 259/93 (4) a rozhodnutí Komise 1999/412/ES ze dne 3. června 1999 o dotazníku pro informační povinnost členských států podle čl. 41 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 259/93 (5). Z důvodu srozumitelnosti by tudíž mělo být nařízení (EHS) č. 259/93 nahrazeno.
(3)
Na základě rozhodnutí Rady 93/98/EHS (6) byla jménem Společenství uzavřena Basilejská úmluva ze dne 22. března 1989 o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování (7), jíž je Společenství stranou od roku 1994. Nařízením (EHS) č. 259/93 stanovila Rada pravidla pro omezení a kontrolu tohoto pohybu, navržená kromě jiného k uvedení dosavadního systému Společenství pro dozor nad přepravou odpadů a její kontrolu do souladu s požadavky Basilejské úmluvy.
(4)
Na základě rozhodnutí Rady 97/640/ES (8) byla jménem Společenství schválena změna Basilejské úmluvy, stanovená v rozhodnutí III/1 konference stran. Touto změnou byly zakázány všechny vývozy nebezpečných odpadů určených k odstranění ze zemí uvedených v příloze VII úmluvy do zemí, které v této příloze uvedeny nejsou, a dále byly s účinkem od 1. ledna 1998 zakázány i všechny takovéto vývozy nebezpečných odpadů uvedených v čl. 1 odst.1 písm. a) úmluvy, které jsou určeny k využití. Nařízení (EHS) č. 259/93 bylo odpovídajícím způsobem změněno nařízením Rady (ES) č. 120/97 (9).
(5)
Vzhledem ke skutečnosti, že Společenství schválilo rozhodnutí Rady OECD C(2001)107/v konečném znění o revizi rozhodnutí OECD C(92)39/v konečném znění o kontrole přeshraničního pohybu odpadů určených k využití (dále jen „rozhodnutí OECD“), aby sladilo seznamy odpadů s Basilejskou úmluvou a upravilo některé další požadavky, je nutné obsah tohoto rozhodnutí včlenit do právních předpisů Společenství.
(6)
Společenství podepsalo Stockholmskou úmluvu ze dne 22. května 2001 o perzistentních organických znečišťujících látkách.
(7)
Je důležité organizovat a upravovat dozor nad přepravou odpadů a její kontrolu způsobem, který zohledňuje potřebu zachovávat, chránit a zlepšovat kvalitu životního prostředí a lidského zdraví a který přispívá k jednotnějšímu uplatňování nařízení v celém Společenství.
(8)
Je rovněž důležité mít na paměti požadavek stanovený v čl. 4 odst. 2 písm. d) Basilejské úmluvy, že přeprava nebezpečných odpadů se má snížit na minimum slučitelné s účinným nakládáním s takovými odpady, které je šetrné k životnímu prostředí.
(9)
Dále je důležité mít na paměti právo každé strany Basilejské úmluvy v souladu s jejím čl. 4 odst. 1 zakázat dovoz nebezpečných odpadů nebo odpadů uvedených v příloze II této úmluvy.
(10)
Přeprava odpadů vytvářených ozbrojenými silami nebo pomocnými organizacemi by měla být z působnosti tohoto nařízení vyloučena, jsou-li dováženy do Společenství za určitých situací (včetně tranzitu v rámci Společenství, kdy odpady vstupují na jeho území). V souvislosti s touto přepravou by měly být dodrženy požadavky mezinárodního práva a mezinárodních dohod. V těchto případech by měl být o přepravě a jejím cíli předem informován každý příslušný orgán pro tranzit a příslušný orgán místa určení ve Společenství.
(11)
Je nutné zamezit duplicitě s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu (10), které již obsahuje ustanovení upravující zasílání, směrování a pohyb (sběr, doprava, manipulace, zpracování, použití, využití nebo odstranění, evidence, průvodní doklady a vysledovatelnost) vedlejších produktů živočišného původu v rámci Společenství, do něj a z něj.
(12)
Do dne vstupu tohoto nařízení v platnost by Komise měla podat zprávu o vztahu mezi stávajícími odvětvovými právními veterinárními a hygienickými předpisy a ustanoveními tohoto nařízení a předložit do uvedeného dne návrhy, které jsou nezbytné pro uvedení těchto právních předpisů do souladu s tímto nařízením, aby se tím dosáhlo rovnocenné úrovně kontroly.
(13)
Přestože je dozor nad přepravou odpadů uvnitř členského státu a její kontrola pravomocí dotyčného členského státu, měly by vnitrostátní systémy týkající se přepravy odpadů brát v úvahu potřebu soudržnosti se systémem Společenství, aby byla zajištěna vysoká úroveň ochrany životního prostředí a lidského zdraví.
(14)
V případě přepravy odpadů určených k odstranění a odpadů neuvedených v příloze III, IIIA nebo IIIB, určených k využití, je vhodné zajistit optimální dozor a kontrolu tím, že se pro tuto přepravu vyžaduje udělení předchozího písemného souhlasu. Takový postup by měl v sobě zahrnovat předchozí oznámení, na jehož základě budou příslušné orgány řádně informovány tak, aby mohly učinit veškerá potřebná opatření pro ochranu lidského zdraví a životního prostředí. Toto oznámení by rovněž mělo uvedeným orgánům umožnit vznést proti takové přepravě odůvodněné námitky.
(15)
V případě přepravy odpadů uvedených v příloze III, IIIA nebo IIIB a určených k využití je vhodné zajistit minimální úroveň dozoru a kontroly tím, že se bude vyžadovat, aby tyto přepravy byly provázeny určitými informacemi.
(16)
Vzhledem k potřebě jednotného uplatňování nařízení a řádného fungování vnitřního trhu je nezbytné v zájmu účinnosti požadovat, aby oznámení vyřizoval příslušný orgán místa odeslání.
(17)
Je rovněž důležité vyjasnit soustavu finančních záruk nebo odpovídajícího pojištění.
(18)
S ohledem na odpovědnost původců odpadů za nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí by formulář oznámení a průvodní doklady pro přepravu odpadů měli vyplňovat, je-li to možné, původci odpadů.
(19)
Oznamovateli je nezbytné poskytnout procesní záruky, a to jak v zájmu právní jistoty, tak pro zajištění jednotného uplatňování tohoto nařízení a řádného fungování vnitřního trhu.
(20)
V případě přepravy odpadů určených k odstranění by členské státy měly zohlednit zásady blízkosti, priority využití a soběstačnosti na úrovni Společenství i na vnitrostátní úrovni v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/12/ES ze dne 5. dubna 2006 o odpadech (11) tím, že v souladu se Smlouvou přijmou opatření, aby takovou přepravu úplně nebo částečně zakázaly nebo aby proti této přepravě soustavně vznášely námitky. Rovněž by se měl vzít v úvahu požadavek stanovený směrnicí 2006/12/ES, podle kterého mají členské státy zřídit jednotnou a přiměřenou síť zařízení pro odstraňování odpadů, aby umožnily Společenství jako celku soběstačnost v odstraňování odpadů a členským státům se k tomuto cíli jednotlivě přibližovat, s ohledem na zeměpisnou polohu nebo na potřebu specializovaných zařízení pro určité druhy odpadů. Členské státy by rovněž měly mít možnost zajistit, že zařízení pro nakládání s odpady, na něž se vztahuje směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění (12), používají v souladu s povolením pro zařízení nejlepší dostupné techniky vymezené uvedenou směrnicí a že se s odpady nakládá v souladu s právně závaznými normami ochrany životního prostředí týkajícími se odstraňování odpadů, které jsou stanoveny právními předpisy Společenství.
(21)
V případě přepravy odpadů určených k využití by členské státy měly mít rovněž možnost zajistit, že zařízení pro nakládání s odpady, na něž se vztahuje směrnice 96/61/ES, používají v souladu s povolením pro zařízení nejlepší dostupné techniky, jak je vymezuje uvedená směrnice. Členské státy by rovněž měly mít možnost zajistit, že se s odpady nakládá v souladu s právně závaznými normami ochrany životního prostředí pro využívání odpadů, stanovenými právními předpisy Společenství, a že se s přihlédnutím k čl. 7 odst. 4 směrnice 2006/12/ES s odpady nakládá v souladu s plány odpadového hospodářství vypracovanými podle uvedené směrnice, aby se zajistilo uplatňování právně závazných povinností týkajících se využívání nebo recyklace, stanovených právními předpisy Společenství.
(22)
Vypracování závazných požadavků na úrovni Společenství pro zařízení pro nakládání s odpady a pro nakládání s určitými odpadními látkami, které doplní stávající ustanovení právních předpisů Společenství, může přispět k vytvoření vysoké úrovně ochrany životního prostředí na celém území Společenství, pomoci při vzniku rovných podmínek pro recyklaci a při zajištění toho, že nebude bráněno rozvoji hospodářsky životaschopného vnitřního trhu pro recyklaci. Na úrovni Společenství je proto třeba zajistit rozvoj rovných podmínek pro recyklaci používáním společných norem v určitých oblastech, případně včetně vztahu k druhotným surovinám, aby se zlepšila kvalita recyklace. Komise by měla případně předložit návrhy takových norem pro některé odpady a některá zařízení pro jejich recyklaci, jakmile to bude prakticky proveditelné na základě dalšího zkoumání v rámci strategie nakládání s odpady a s ohledem na stávající právní předpisy Společenství a právní předpisy členských států. V mezidobí by mělo být možné vznášet za určitých podmínek námitky proti plánované přepravě, pokud by související využití nebylo v souladu s vnitrostátními právními předpisy o využívání odpadů v zemi odeslání. V mezidobí by Komise měla rovněž přezkoumávat situaci týkající se možných nežádoucích přeprav odpadů do nových členských států a v případě potřeby předložit vhodné návrhy na řešení takových situací.
(23)
Členské státy by měly zajistit, aby v souladu s úmluvou EHK OSN ze dne 25. června 1998 o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí (Aarhuská úmluva) příslušné orgány vhodným způsobem zveřejnily informace o oznámení přepravy, pokud takové informace nejsou podle vnitrostátních právních předpisů nebo právních předpisů Společenství důvěrné.
(24)
Měla by být stanovena povinnost v tom smyslu, že odpady z přepravy, kterou nelze podle původního záměru dokončit, se převezmou zpět do země odeslání nebo se využijí nebo odstraní jiným způsobem.
(25)
Rovněž by mělo být povinné, aby osoba, jejíž činnost je příčinou nedovolené přepravy, převzala dotčené odpady zpět nebo učinila jiná opatření k jejich využití nebo odstranění. Pokud tak neučiní, měly by zasáhnout příslušné orgány místa odeslání nebo případně místa určení.
(26)
Za účelem ochrany životní prostředí dotčených zemí je nezbytné vyjasnit rozsah zákazu vývozu odpadů určených k odstranění ve třetí zemi, jež není zemí ESVO (Evropského sdružení volného obchodu), ze Společenství, stanoveného na základě Basilejské úmluvy.
(27)
Země, které jsou stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru, mohou přijmout kontrolní postupy stanovené pro přepravu v rámci Společenství.
(28)
Za účelem ochrany životního prostředí dotčených zemí je rovněž nezbytné vyjasnit rozsah zákazu vývozu nebezpečných odpadů určených k využití v zemi, na níž se nevztahuje rozhodnutí OECD, který je rovněž stanoven na základě Basilejské úmluvy. Zejména je nezbytné vyjasnit seznam odpadů, na které se tento zákaz vztahuje, a zajistit, aby rovněž zahrnoval odpady uvedené v příloze II Basilejské úmluvy, zejména komunální odpad shromážděný z domácností a zbytky ze spalování komunálního odpadu.
(29)
Měla by být zachována zvláštní ujednání pro vývoz nikoliv nebezpečných odpadů určených k využití v zemích, na něž se nevztahuje rozhodnutí OECD, a měla by se přijmout ustanovení k jejich dalšímu pozdějšímu zjednodušení.
(30)
Dovozy odpadů určených k odstranění do Společenství by měly být povoleny, pokud je vyvážející země stranou Basilejské úmluvy. Dovozy odpadů určených k využití do Společenství by měly být povoleny, pokud se na vyvážející zemi vztahuje rozhodnutí OECD nebo pokud je stranou Basilejské úmluvy. V ostatních případech by však měly být dovozy povoleny pouze tehdy, je-li vyvážející země vázána dvoustrannou nebo vícestrannou dohodou nebo ujednáním, které jsou slučitelné s právními předpisy Společenství a jsou v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy, kromě situací, kdy to není možné z důvodu krizových situací, operací k nastolení nebo udržení míru nebo z důvodu války.
(31)
Toto nařízení by se mělo používat v souladu s mezinárodním mořským právem.
(32)
Toto nařízení by mělo odrážet pravidla o vývozu odpadů do zámořských zemí a území a o dovozu z nich, stanovených v rozhodnutí Rady 2001/822/ES ze dne 27. listopadu 2001 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství („Rozhodnutí o přidružení zámoří“) (13).
(33)
Měly by být učiněny nezbytné kroky k zajištění toho, aby se v souladu se směrnicí 2006/12/ES a jinými právními předpisy Společenství o odpadech nakládalo s odpady přepravovanými v rámci Společenství a s odpady dováženými do Společenství v průběhu celé doby přepravy včetně využití nebo odstranění v zemi určení bez ohrožení lidského zdraví a bez použití postupů nebo metod, které by mohly poškodit životní prostředí. Pokud jde o vývozy ze Společenství, které nejsou zakázány, mělo by se usilovat o zajištění toho, aby se s odpady po celou dobu jejich přepravy a včetně jejich využití nebo odstranění ve třetí zemi určení nakládalo způsobem šetrným k životnímu prostředí. Zařízení, které přijímá odpad, by mělo být provozováno v souladu s normami na ochranu lidského zdraví a životního prostředí, které jsou v podstatě rovnocenné normám stanoveným právními předpisy Společenství. Měl by být stanoven seznam nezávazných pokynů, v nichž by se dala nalézt vodítka pro nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí.
(34)
Členské státy by měly Komisi poskytovat informace o provádění tohoto nařízení jak prostřednictvím zpráv předkládaných sekretariátu Basilejské úmluvy, tak na základě samostatného dotazníku.
(35)
V zájmu ochrany lidského zdraví a životního prostředí je nutné zajistit bezpečnou demontáž lodí šetrnou k životnímu prostředí. Dále je třeba zmínit, že loď se může stát odpadem ve smyslu článku 2 Basilejské úmluvy a že zároveň může být podle jiných mezinárodních pravidel stále definována jako loď. Je důležité připomenout, že pokračuje úsilí zahrnující spolupráci mezi Mezinárodní organizací práce (ILO), Mezinárodní námořní organizací (IMO) a sekretariátem Basilejské úmluvy, jehož cílem je stanovit na globální úrovni povinné požadavky zajišťující efektivní a účinné vyřešení problému demontáže lodí.
(36)
Účinná mezinárodní spolupráce při kontrole přepravy odpadů má zásadní význam pro zajištění kontroly přepravy nebezpečných odpadů. Pro zajištění nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí by měla být podporována výměna informací, společná odpovědnost a snaha o spolupráci mezi Společenstvím a jeho členskými státy a třetími zeměmi.
(37)
Některé přílohy tohoto nařízení by Komise měla přijmout postupem podle čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES. Tento postup by se měl použít rovněž pro změny příloh, které zohledňují vědecký a technický pokrok, úpravy příslušných právních předpisů Společenství nebo události spojené s rozhodnutím OECD nebo Basilejskou úmluvou a s dalšími souvisejícími mezinárodními úmluvami a dohodami.
(38)
Při přípravě pokynů pro vyplňování formuláře oznámení a průvodního dokladu stanovených v příloze IC by Komise měla s ohledem na rozhodnutí OECD a Basilejskou úmluvu kromě jiného upřesnit, že formulář oznámení a průvodní doklad by měly být pokud možno dvoustránkové a jaké jsou přesné lhůty pro vyplnění formuláře oznámení a průvodního dokladu v přílohách IA a IB, s přihlédnutím k příloze II. Kromě toho, jestliže se terminologie a požadavky rozhodnutí OECD a Basilejské úmluvy liší od tohoto nařízení, měly by se zvláštní požadavky objasnit.
(39)
Při zvažování směsí odpadů, které se mají doplnit do přílohy IIIA, by se měly vzít v úvahu mimo jiné tyto údaje: vlastnosti odpadů, jako například jejich případné nebezpečné vlastnosti, schopnost znečišťovat a fyzikální stav; hlediska nakládání s nimi, jako například technologická schopnost využít odpad a environmentální přínosy vyplývající z takového využití včetně toho, zda by nemohlo dojít k nakládání s odpady, které by bylo méně šetrné k životnímu prostředí. Komise by měla dosáhnout pokroku v dopracování této přílohy pokud možno před vstupem tohoto nařízení v platnost a dokončit tento úkol nejpozději do šesti měsíců poté.
(40)
Další opatření vztahující se k provádění tohoto nařízení by měla Komise rovněž přijmout postupem podle čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES. Tato opatření by měla zahrnovat způsob výpočtu finanční záruky nebo odpovídajícího pojištění, který by měla Komise dokončit pokud možno před dnem použitelnosti tohoto nařízení.
(41)
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (14).
(42)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zajištění ochrany životního prostředí při přepravě odpadů, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může ho být proto z důvodu rozsahu a účinků lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je pro dosažení uvedeného cíle nezbytné,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví postupy a kontrolní režimy pro přepravu odpadů v závislosti na původu, určení a trase přepravy, druhu přepravovaných odpadů a způsobu nakládání s odpady v místě určení.
2. Toto nařízení se vztahuje na přepravu odpadů:
a)
mezi členskými státy, v rámci Společenství nebo tranzitem přes třetí země;
b)
dovážených do Společenství ze třetích zemí;
c)
vyvážených ze Společenství do třetích zemí;
d)
tranzitem přes Společenství na cestě ze třetí země do třetí země.
3. Z oblasti působnosti tohoto nařízení jsou vyloučeny:
a)
vykládka na pobřeží odpadů, včetně odpadních vod a zbytků, vzniklých běžným provozem lodí a těžebních plošin na širém moři, pokud se na tyto odpady vztahuje Mezinárodní úmluva o zabránění znečištění z lodí z roku 1973, ve znění protokolu k této úmluvě z roku 1978 (Marpol 73/78), nebo jiné závazné nástroje mezinárodního práva;
b)
odpad vzniklý v motorových vozidlech a vlacích a na palubě letadel a lodí , dokud tento odpad není vyložen za účelem jeho využití nebo odstranění;
c)
přeprava radioaktivních odpadů ve smyslu článku 2 směrnice Rady 92/3/Euratom ze dne 3. února 1992 o dozoru nad přepravou radioaktivního odpadu mezi členskými státy a do Společenství a ze Společenství a o její kontrole (15);
d)
přeprava, na kterou se vztahují požadavky pro schválení podle nařízení (ES) č. 1774/2002;
e)
přeprava odpadů uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. b) body ii), iv) a v) směrnice 2006/12/ES, pokud se na tuto přepravu již vztahují jiné právní předpisy Společenství obsahující podobná ustanovení;
f)
přeprava odpadů do Společenství z Antarktidy, která je v souladu s požadavky Protokolu o ochraně životního prostředí připojeného ke Smlouvě o Antarktidě z roku 1991;
g)
dovoz odpadů vytvářených ozbrojenými silami nebo pomocnými organizacemi v krizových situacích nebo při operacích k nastolení nebo udržení míru do Společenství, pokud jsou tyto odpady přepravovány přímo nebo nepřímo do země určení ozbrojenými silami nebo pomocnými organizacemi či jejich jménem. V těchto případech je o přepravě a jejím místu určení předem informován každý příslušný orgán pro tranzit a příslušný orgán místa určení ve Společenství.
4. Na přepravu odpadů z Antarktidy do zemí mimo Společenství tranzitem přes Společenství se vztahují články 36 a 49.
5. Na přepravu odpadů výhradně v rámci členského státu se vztahuje pouze článek 33.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
1.
„odpad“ definuje v čl. 1 odst. 1 písm. a) směrnice 2006/12/ES;
2.
„nebezpečný odpad“ definuje v čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech (16);
3.
„směsí odpadů“ rozumí odpad vzniklý úmyslným či neúmyslným smícháním dvou nebo více různých odpadů, přičemž pro tuto směs neexistuje jedna položka v přílohách III, IIIB, IV a IVA. Za směs odpadů se nepovažuje odpad přepravovaný v jedné zásilce skládající se ze dvou nebo více odpadů, pokud jsou jednotlivé odpady odděleny;
4.
„odstraňování“ definuje v čl. 1 odst. 1 písm. e) směrnice 2006/12/ES;
5.
„předběžným odstraněním“ rozumí postupy pro odstraňování D 13 až D 15 vymezené v příloze II A směrnice 2006/12/ES;
6.
„využití“ definuje v čl. 1 odst. 1 písm. f) směrnice 2006/12/ES;
7.
„předběžným využitím“ rozumí postupy pro využití R 12 a R 13 vymezené v příloze II B směrnice 2006/12/ES;
8.
„nakládáním způsobem šetrným k životnímu prostředí“ rozumí provedení všech praktických kroků k zajištění toho, že se s odpady nakládá způsobem chránícím lidské zdraví a životní prostředí před škodlivými účinky, které by mohly být těmito odpady způsobeny;
9.
„původcem“ rozumí kdokoli, jehož činností vzniká odpad (prvotní původce), nebo kdokoli, kdo provádí předzpracování, směšování nebo jiné činnosti, jejichž výsledkem je změna charakteru nebo složení odpadů (nový původce) (podle definice v čl. 1 odst. 1 písm. b) směrnice 2006/12/ES);
10.
„držitelem“ rozumí původce odpadu nebo právnická či fyzická osoba, která má odpad v držení (a podle definice v čl. 1 odst. 1 písm. c) směrnice 2006/12/ES);
11.
„osobou, která sbírá odpad“ rozumí jakákoli osoba, která provádí sběr odpadů podle definice v čl. 1 odst. 1 písm. g) směrnice 2006/12/ES;
12.
„obchodníkem“ rozumí jakákoli osoba, která jedná jako příkazce při nákupu a následném prodeji odpadů, včetně obchodníků, kteří odpady fyzicky nedrží, jak je uvedeno v článku 12 směrnice 2006/12/ES;
13.
„zprostředkovatelem“ rozumí jakákoli osoba, která zařizuje využití nebo odstraňování odpadu jménem jiných, včetně zprostředkovatelů, kteří odpady fyzicky nedrží, jak je uvedeno v článku 12 směrnice 2006/12/ES;
14.
„příjemcem“ rozumí osoba nebo podnik spadající pod jurisdikci země určení, jimž je odpad přepravován k využití nebo odstranění;
15.
„oznamovatelem“ rozumí:
a)
v případě přepravy z členského státu jakákoli fyzická nebo právnická osoba v jurisdikci daného členského státu, která zamýšlí provést nebo nechat provést přepravu odpadů a které je uložena oznamovací povinnost. Oznamovatelem je jedna z osob nebo jeden ze subjektů, níže uvedených, vybraných podle pořadí stanoveného v tomto výčtu:
i)
prvotní původce nebo
ii)
oprávněný nový původce, který provádí operace před přepravou, nebo
iii)
osoba oprávněná ke sběru odpadů, která z různých malých množství stejného druhu odpadu sebraných u různých zdrojů vytvořila zásilku pro přepravu, která má být zahájena na jednom oznámeném místě, nebo
iv)
registrovaný obchodník, který byl písemně zmocněn prvotním původcem, novým původcem nebo osobou oprávněnou ke sběru odpadů, uvedenými v podbodech i), ii) a iii), aby jednal jejich jménem jako oznamovatel,
v)
registrovaný zprostředkovatel, který byl písemně zmocněn prvotním původcem, novým původcem nebo osobou oprávněnou ke sběru odpadů, uvedenými v podbodech i), ii) a iii), aby jednal jejich jménem jako oznamovatel,
vi)
pokud žádná z osob uvedených v podbodech i), ii), iii), iv) a v) není známa nebo pokud jsou všechny tyto osoby v platební neschopnosti, držitel.
Pokud oznamovatel uvedený v podbodech iv) a v) nesplní závazky uvedené v článcích 22 až 25, týkající se převzetí odpadů zpět, považuje se pro účely uvedených povinností týkajících se převzetí odpadů zpět za oznamovatele prvotní původce, nový původce nebo osoba oprávněná ke sběru odpadů, uvedení v podbodech i), ii) a iii), kteří tohoto obchodníka nebo zprostředkovatele zmocnili, aby jednal jejich jménem. V případě nedovolené přepravy, kterou oznámili obchodník nebo zprostředkovatel uvedení v podbodech iv) nebo v), se pro účely tohoto nařízení považuje za oznamovatele osoba uvedená v podbodech i), ii) nebo iii), která tohoto obchodníka nebo zprostředkovatele zmocnila, aby jednal jejím jménem;
b)
v případě dovozu do Společenství nebo tranzitu přes Společenství odpadů, které nepocházejí z členského státu, jakákoli z následujících fyzických nebo právnických osob v jurisdikci dané země původu, která zamýšlí provést nebo nechat provést či která nechala provést přepravu odpadů a je:
i)
osobou určenou podle práva země odeslání, nebo pokud není takto určena,
ii)
držitelem v době, kdy k vývozu došlo;
16.
„Basilejskou úmluvou“ rozumí Basilejská úmluva ze dne 22. března 1989 o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování;
17.
„rozhodnutím OECD“ rozumí rozhodnutí Rady OECD C(2001)107/v konečném znění o revizi rozhodnutí C(92)39/v konečném znění o kontrole pohybů odpadů určených k využití přes hranice;
18.
„příslušným orgánem“ rozumí:
a)
v případě členských států orgán určený dotyčným členským státem podle článku 53 nebo
b)
v případě třetí země, která je smluvní stranou Basilejské úmluvy, orgán určený touto zemí podle článku 5 úmluvy jako příslušný orgán pro účely uvedené úmluvy nebo
c)
v případě země neuvedené ani v písmenu a), ani v písmenu b), orgán určený dotyčnou zemí nebo dotyčným regionem jako příslušný orgán, nebo pokud není takto určen, regulační orgán pro zemi nebo případně region, který je příslušný pro přepravu odpadů k využití nebo odstranění nebo případně tranzit;
19.
„příslušným orgánem místa odeslání“ rozumí příslušný orgán pro oblast, ze které má být nebo je přeprava zahájena;
20.
„příslušným orgánem místa určení“ rozumí příslušný orgán pro oblast, do které je přeprava plánována nebo uskutečňována nebo ve které je odpad naložen před využitím nebo odstraněním v oblasti, která nespadá pod vnitrostátní jurisdikci žádné země;
21.
„příslušným orgánem pro tranzit“ rozumí příslušný orgán pro jakoukoliv zemi, jiný než příslušný orgán místa odeslání nebo místa určení, přes kterou je přeprava plánována nebo uskutečňována;
22.
„zemí odeslání“ rozumí jakákoli země, ze které má být nebo je přeprava odpadů zahájena;
23.
„zemí určení“ rozumí jakákoli země, do které je přeprava odpadů plánována nebo uskutečňována, aby v ní byly využity nebo odstraněny nebo aby v ní byly naloženy před využitím nebo odstraněním v oblasti, která nespadá pod vnitrostátní jurisdikci žádné země;
24.
„zemí tranzitu“ rozumí jakákoli země, jiná než země odeslání či země určení, přes kterou je přeprava odpadů plánována nebo uskutečňována;
25.
„oblastí pod vnitrostátní jurisdikcí země“ rozumí jakékoli území nebo mořská oblast, nad nimiž stát vykonává správní a řídící pravomoc v souladu s mezinárodním právem, pokud jde o ochranu lidského zdraví nebo životního prostředí;
26.
„zámořskými zeměmi a územími“ rozumí zámořské země a území uvedené v příloze IA rozhodnutí 2001/822/ES;
27.
„celním úřadem vývozu ze Společenství“ rozumí celní úřad definovaný v čl. 161 odst. 5 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (17);
28.
„celním úřadem výstupu ze Společenství“ rozumí celní úřad definovaný v čl. 793 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (18);
29.
„celním úřadem vstupu do Společenství“ rozumí celní úřad, kam se přivážejí odpady dopravené na celní území Společenství v souladu s čl. 38 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2913/92;
30.
„dovozem“ rozumí vstup odpadů do Společenství, kromě tranzitu přes Společenství;
31.
„vývozem“ rozumí výstup odpadů ze Společenství, kromě tranzitu přes Společenství;
32.
„tranzitem“ rozumí přeprava nebo plánovaná přeprava odpadů přes jednu nebo více zemí, jiných než země odeslání nebo určení;
33.
„dopravou“ rozumí převoz odpadů po silnici, železnici, letecky, po moři a po vnitrozemských vodních cestách;
34.
„přepravou“ rozumí doprava odpadů určených k využití nebo odstranění, která je plánována nebo se uskutečňuje:
a)
mezi zemí a jinou zemí nebo
b)
mezi zemí a zámořskými zeměmi a územími nebo jinými oblastmi pod ochranou dané země nebo
c)
mezi zemí a územím, které podle mezinárodního práva není součástí žádné země, nebo
d)
mezi zemí a Antarktidou nebo
e)
z jedné země přes některou z výše uvedených oblastí nebo
f)
v rámci země přes některou z výše uvedených oblastí a která začíná i končí ve stejné zemi nebo
g)
do země ze zeměpisné oblasti, která nespadá pod jurisdikci žádné země;
35.
„nedovolenou přepravou“ rozumí přeprava odpadů, která se uskutečňuje:
a)
bez oznámení všem dotčeným příslušným orgánům podle tohoto nařízení nebo
b)
bez souhlasu dotčených příslušných orgánů podle tohoto nařízení nebo
c)
se souhlasem dotčených příslušných orgánů, který byl získán paděláním, uvedením nesprávných údajů nebo podvodem, nebo
d)
způsobem, který není výslovně uveden ve formuláři oznámení nebo v průvodním dokladu, nebo
e)
způsobem, který má za následek využití nebo odstranění v rozporu s předpisy Společenství nebo mezinárodními předpisy, nebo
f)
v rozporu s články 34, 36, 39, 40, 41 a 43 nebo
g)
která s ohledem na přepravu odpadů uvedenou v čl. 3 odst. 2 a 4 byla zapříčiněná:
i)
odhalením, že odpad není uveden v přílohách III, IIIA nebo IIIB, nebo
ii)
nedodržením čl. 3 odst. 4,
iii)
uskutečněním přepravy způsobem, který není výslovně uveden v dokumentu podle přílohy VII.
HLAVA II
PŘEPRAVA ODPADŮ V RÁMCI SPOLEČENSTVÍ TRANZITEM NEBO BEZ TRANZITU PŘES TŘETÍ ZEMĚ
Článek 3
Celkový procedurální rámec
1. Přeprava těchto odpadů podléhá postupu předchozího písemného oznámení a souhlasu podle ustanovení této hlavy:
a)
je-li odpad určen k odstranění:
veškeré odpady;
b)
je-li odpad určen k využití:
i)
odpady uvedené v příloze IV, které mimo jiné zahrnují odpady uvedené v přílohách II a VIII Basilejské úmluvy,
ii)
odpady uvedené v příloze IVA,
iii)
odpady nezařazené pod jednu položku v příloze III, IIIB, IV nebo IVA,
iv)
směsi odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze III, IIIB, IV nebo IVA, pokud nejsou uvedeny v příloze IIIA.
2. Přeprava těchto odpadů určených k využití podléhá obecným požadavkům na informace podle článku 18, jestliže množství přepravovaného odpadu překračuje 20 kg:
a)
odpady uvedené v příloze III nebo IIIB;
b)
směsi nezařazené pod jednu položku v příloze III, skládající se ze dvou nebo více odpadů uvedených v příloze III, pokud složení těchto směsí neztěžuje jejich využití způsobem šetrným k životnímu prostředí a pokud jsou tyto směsi v souladu s článkem 58 uvedeny v příloze IIIA.
3. Pro odpady uvedené v příloze III se ve výjimečných případech použijí příslušná ustanovení, jako by byly uvedeny v příloze IV, pokud vykazují některou z nebezpečných vlastností uvedených v příloze III směrnice 91/689/EHS. V těchto případech se postupuje podle článku 58.
4. Přeprava odpadů výslovně určených k laboratorní analýze k posouzení jejich fyzikálních nebo chemických vlastností nebo ke stanovení jejich vhodnosti pro využití nebo odstranění nepodléhá postupu předchozího písemného oznámení a souhlasu podle odstavce 1. Místo toho se použijí požadavky na postup podle článku 18. Množství odpadu, na který se vztahuje výjimka, je-li výslovně určen k laboratorní analýze, se stanoví na základě minimálního množství, které je odůvodněně potřebné k odpovídajícímu provedení analýzy v každém jednotlivém případě, a nepřekročí 25 kg.
5. Na přepravu směsného komunálního odpadu (položka 20 03 01) sebraného v soukromých domácnostech, včetně případů, kdy tento sběr odpadu zahrnuje rovněž odpad od jiných původců, do zařízení k využití nebo odstranění odpadů se podle tohoto nařízení vztahují stejná ustanovení jako na přepravu odpadů určených k odstranění.
KAPITOLA 1
Předchozí písemné oznámení a souhlas
Článek 4
Oznámení
Zamýšlí-li oznamovatel přepravit odpad uvedený v čl. 3 odst. 1 písm. a) nebo b), podá u příslušného orgánu místa odeslání a prostřednictvím tohoto orgánu předchozí písemné oznámení, a pokud podává obecné oznámení, dodrží článek 13.
Při podávání oznámení musí být splněny tyto požadavky:
1.
Formulář oznámení a průvodní doklad:
Oznámení se provádí pomocí těchto dokladů:
a)
formuláře oznámení uvedeného v příloze IA a
b)
průvodního dokladu uvedeného v příloze IB.
Při podávání oznámení vyplní oznamovatel formulář oznámení a případně průvodní doklad.
Pokud oznamovatel není prvotním původcem podle čl. 2 bodu 15 písm. a) podbodu i), zajistí, aby formulář oznámení uvedený v příloze IA podepsal, je-li to možné, i tento původce nebo jedna z osob uvedených v čl. 2 bodu 15 písm. a) podbodech ii) nebo iii).
Formulář oznámení a průvodní doklad vydá oznamovateli příslušný orgán místa odeslání.
2.
Informace a dokumentace ve formuláři oznámení a v průvodním dokladu:
Oznamovatel ve formuláři oznámení nebo jeho příloze poskytne informace a dokumentaci podle přílohy II části 1. Oznamovatel v průvodním dokladu nebo jeho příloze poskytne informace a dokumentaci podle přílohy II části 2 v rozsahu možném v době oznámení.
Oznámení se považuje za řádně podané, pokud je příslušný orgán místa odeslání toho názoru, že formulář oznámení a průvodní doklad byly vyplněny v souladu s prvním pododstavcem.
3.
Doplňující informace a dokumentace:
Pokud je o to oznamovatel některým z dotčených příslušných orgánů požádán, poskytne doplňující informace a dokumentaci. Seznam doplňujících informací a dokumentace, které lze požadovat, je uveden v příloze II části 3.
Oznámení se považuje za řádně provedené, pokud je příslušný orgán místa určení toho názoru, že byl vyplněn formulář oznámení a průvodní doklad a že oznamovatel poskytl informace a dokumentaci uvedené v příloze II částech 1 a 2, jakož i doplňující informace a dokumentaci požadované podle tohoto odstavce a uvedené v příloze II části 3.
4.
Uzavření smlouvy mezi oznamovatelem a příjemcem:
Oznamovatel uzavře o využití nebo odstranění oznámeného odpadu s příjemcem smlouvu podle článku 5.
Při oznámení se dotčeným příslušným orgánům poskytne důkaz o uzavření této smlouvy nebo prohlášení, kterým se osvědčuje její existence, v souladu s přílohou IA. Oznamovatel nebo příjemce poskytne na žádost příslušného orgánu kopii smlouvy nebo důkaz, který je pro příslušný orgán uspokojivý.
5.
Poskytnutí finanční záruky nebo odpovídajícího pojištění:
Poskytne se finanční záruka nebo odpovídající pojištění podle článku 6. Za tímto účelem učiní oznamovatel prohlášení vyplněním příslušné části formuláře oznámení uvedeného v příloze IA.
Finanční záruka nebo odpovídající pojištění (nebo pokud to příslušný orgán umožní, důkaz o finanční záruce nebo pojištění nebo prohlášení, kterým se osvědčuje jejich existence) se poskytne jako součást formuláře oznámení v době oznámení nebo, pokud to příslušný orgán na základě vnitrostátních právních předpisů umožní, v době před zahájením přepravy.
6.
Rozsah oznámení:
Oznámení se vztahuje na přepravu odpadů z původního místa odeslání, včetně jejich předběžného a jiného než předběžného využití nebo odstranění.
Pokud dojde k následným předběžným nebo jiným než předběžným postupům v zemi, která není první zemí určení, uvede se v oznámení jiný než předběžný postup a jeho místo určení a použije se čl. 15 písm. f).
Každé oznámení se vztahuje pouze na jeden identifikační kód odpadu, s výjimkou:
a)
odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze III, IIIB, IV nebo IVA. V tomto případě se uvede pouze jeden druh odpadu;
b)
směsí odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze III, IIIB, IV nebo IVA, pokud nejsou uvedeny v příloze IIIA. V tomto případě se uvede kód pro každou část odpadu v pořadí podle významu.
Článek 5
Smlouva
1. U všech přeprav odpadů, u nichž se vyžaduje oznámení, musí být mezi oznamovatelem a příjemcem uzavřena smlouva o využití nebo odstranění oznámeného odpadu.
2. Smlouva musí být uzavřená a účinná v době oznámení a po celou dobu trvání přepravy, dokud není vydáno potvrzení podle čl. 15 písm. e), čl. 16 písm. e) nebo případně čl. 15 písm. d).
3. Smlouva musí obsahovat povinnost:
a)
oznamovatele převzít v souladu s článkem 22 a čl. 24 odst. 2 odpady zpět, pokud přeprava odpadů nebo jejich využití či odstranění nebylo dokončeno tak, jak bylo plánováno, nebo pokud se jedná o nedovolenou přepravu;
b)
příjemce využít nebo odstranit odpad podle čl. 24 odst. 3, pokud se jedná o nedovolenou přepravu;
c)
zařízení poskytnout v souladu s čl. 16 písm. e) potvrzení, že odpad byl využit nebo odstraněn v souladu s oznámením, podmínkami v něm uvedenými a požadavky tohoto nařízení.
4. Pokud jsou přepravované odpady určeny k předběžnému využívání nebo odstraňování, smlouva musí obsahovat tyto dodatečné povinnosti:
a)
povinnost zařízení místa určení poskytnout v souladu s čl. 15 písm. d) a případně s čl. 15 písm. e) potvrzení, že odpad byl využit nebo odstraněn v souladu s oznámením, podmínkami v něm uvedenými a požadavky tohoto nařízení, a
b)
povinnost příjemce případně podat prvotnímu příslušnému orgánu prvotní země odeslání oznámení podle čl. 15 písm. f) bodu ii).
5. Pokud jsou odpady přepravovány mezi dvěma zařízeními, která jsou ovládána týmž právním subjektem, může být tato smlouva nahrazena prohlášením tohoto právního subjektu, že se zavazuje využít nebo odstranit oznámený odpad.
Článek 6
Finanční záruka
1. U všech přeprav odpadů, u nichž se vyžaduje oznámení, musí být poskytnuta finanční záruka nebo odpovídající pojištění, které pokrývají:
a)
dopravní náklady;
b)
náklady na využití nebo odstranění, včetně nezbytných předběžných postupů, a
c)
náklady na uskladnění po dobu 90 dnů.
2. Finanční záruka nebo odpovídající pojištění má pokrývat náklady vzniklé:
a)
v případě, kdy přepravu nebo využití či odstranění odpadů nelze dokončit podle plánu, jak je uvedeno v článku 22, a
b)
v případě, kdy se jedná o nedovolenou přepravu, využití či odstranění odpadů, jak je uvedeno v článku 24.
3. Finanční záruku nebo odpovídající pojištění poskytne oznamovatel nebo jiná fyzická či právnická osoba jménem oznamovatele a tato finanční záruka nebo odpovídající pojištění musí být v době oznámení, nebo pokud to povolí příslušný orgán, který tuto záruku nebo pojištění schvaluje, nejpozději při zahájení přepravy účinné a platit pro oznámenou přepravu nejpozději od okamžiku jejího zahájení.
4. Finanční záruku nebo odpovídající pojištění, včetně jejich druhu, znění a výše krytí, schválí příslušný orgán místa odeslání.
Při dovozu do Společenství však přezkoumá výši krytí a případně schválí dodatečnou finanční záruku nebo odpovídající pojištění příslušný orgán místa určení ve Společenství.
5. Finanční záruky nebo odpovídající pojištění musí platit pro a vztahovat se na oznámenou přepravu a využití nebo odstranění oznámeného odpadu.
Finanční záruka nebo odpovídající pojištění se uvolní, pokud dotčený příslušný orgán obdrží potvrzení uvedené v čl. 16 písm. e) nebo případně v čl. 15 písm. e), pokud jde o předběžné využití a odstranění.
6. Odchylně od odstavce 5, pokud je přepravovaný odpad určen k předběžnému využití nebo odstranění a další využívání nebo odstraňování se uskutečňuje v zemi určení, je možno uvolnit finanční záruku nebo odpovídající pojištění, pokud odpad opustí zařízení, které provedlo předběžný postup, a dotčený příslušný orgán obdrží potvrzení uvedené v čl. 15 písm. d). V tomto případě se na další přepravu do zařízení k využití nebo odstranění odpadů vztahuje nová finanční záruka nebo odpovídající pojištění, ledaže je příslušný orgán místa určení toho názoru, že tato finanční záruka nebo odpovídající pojištění není nutné. V tomto případě odpovídá příslušný orgán místa určení za závazky vzniklé v případě nedovolené přepravy nebo za převzetí odpadů zpět, pokud nelze přepravu nebo další využití nebo odstranění dokončit tak, jak bylo plánováno.
7. Příslušný orgán ve Společenství, který finanční záruku nebo odpovídající pojištění schválil, k nim má přístup a využívá je ke splnění závazků vzniklých podle článků 23 a 25, včetně plateb jiným dotčeným orgánům.
8. V případě obecného oznámení podle článku 13 lze místo jediné finanční záruky nebo odpovídajícího pojištění, které se vztahují na celé obecné oznámení, poskytnout finanční záruku nebo odpovídající pojištění, které se vztahují pouze na jeho části. V těchto případech finanční záruka nebo odpovídající pojištění platí pro přepravu nejpozději od zahájení oznámené přepravy, kterou pokrývají.
Finanční záruka nebo odpovídající pojištění se uvolní, pokud dotčený příslušný orgán obdrží potvrzení uvedené v čl. 16 písm. e) nebo případně v čl. 15 písm. e), pokud jde o předběžné využití nebo odstranění dotyčného odpadu. Ustanovení odstavce 6 se použije obdobně.
9. Členské státy uvědomí Komisi o vnitrostátních právních předpisech přijatých podle tohoto článku.
Článek 7
Předání oznámení příslušným orgánem místa odeslání
1. Po obdržení řádně podaného oznámení podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 2 si příslušný orgán místa odeslání ponechá kopii oznámení a oznámení předá příslušnému orgánu místa určení a kopii příslušným orgánům pro tranzit a o předání uvědomí oznamovatele. Toto je nutno provést do tří pracovních dnů po obdržení oznámení.
2. Pokud není oznámení řádně podané, vyžádá si příslušný orgán místa odeslání od oznamovatele informace a dokumentaci podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 2.
Toto je nutno provést do tří pracovních dnů po obdržení oznámení.
V tomto případě má příslušný orgán místa odeslání tři pracovní dny po obdržení požadovaných informací nebo dokumentace na to, aby dodržel ustanovení odstavce 1.
3. Příslušný orgán místa odeslání může ve lhůtě tří pracovních dnů po obdržení řádně podaného oznámení podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 2 rozhodnout, že oznámení nepostoupí dále, pokud má podle článků 11 a 12 k přepravě námitky.
Neprodleně oznamovatele uvědomí o svém rozhodnutí a o námitkách.
4. Pokud ve lhůtě 30 dnů po obdržení oznámení příslušný orgán místa odeslání nepředal oznámení podle odstavce 1, poskytne oznamovateli na jeho žádost vysvětlení s uvedením důvodů. To však neplatí, pokud nebylo vyhověno žádosti o informace podle odstavce 2.
Článek 8
Žádosti dotčených příslušných orgánů o informace a dokumentaci a potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení
1. Pokud po předání oznámení příslušným orgánem místa odeslání má některý z dotčených příslušných orgánů za to, že potřebuje doplňující informace a dokumentaci podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 3, vyžádá si od oznamovatele tyto informace a dokumentaci a uvědomí o své žádosti ostatní příslušné orgány. Toto je nutno provést do tří pracovních dnů od obdržení oznámení. V takových případech mají dotčené příslušné orgány tři pracovní dny od obdržení požadovaných informací a dokumentace na to, aby uvědomily příslušný orgán místa určení.
2. Pokud má příslušný orgán místa určení za to, že oznámení bylo řádně provedeno podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 3, zašle potvrzení o přijetí oznamovateli a kopie ostatním dotčeným příslušným orgánům. Toto je nutno provést do tří pracovních dnů po obdržení řádně provedeného oznámení.
3. Pokud do 30 dnů po obdržení oznámení příslušný orgán místa určení nepotvrdí příjem oznámení podle odstavce 2, poskytne oznamovateli na jeho žádost vysvětlení s uvedením důvodů.
Článek 9
Souhlas příslušných orgánů místa určení, místa odeslání a pro tranzit a lhůty pro dopravu, využití nebo odstranění
1. Příslušné orgány místa určení, místa odeslání a pro tranzit mají 30 dnů ode dne předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8 na to, aby písemně vydaly jedno z níže uvedených, řádně odůvodněných rozhodnutí o oznámené přepravě:
a)
souhlas bez uložení podmínek;
b)
souhlas s uložením podmínek podle článku 10 nebo
c)
námitky podle článků 11 a 12.
Tichý souhlas příslušného orgánu pro tranzit lze předpokládat, pokud v uvedené lhůtě 30 dnů nebyla vznesena žádná námitka.
2. Příslušné orgány místa určení, místa odeslání a případně pro tranzit předají oznamovateli své rozhodnutí s uvedením důvodů písemně ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 a kopii zašlou ostatním dotčeným příslušným orgánům.
3. Příslušné orgány místa určení, místa odeslání a případně pro tranzit stvrdí svůj písemný souhlas tak, že formulář oznámení nebo jeho kopii náležitě opatří razítkem, podpisem a datem.
4. Písemný souhlas s plánovanou přepravou pozbude platnosti jeden kalendářní rok od jeho udělení nebo k pozdějšímu dni uvedenému ve formuláři oznámení. To však naplatí, pokud dotčené příslušné orgány uvedou kratší lhůtu.
5. Tichý souhlas s plánovanou přepravou pozbude platnosti jeden kalendářní rok od uplynutí lhůty 30 dnů uvedené v odstavci 1.
6. Plánovanou přepravu je možno provést pouze tehdy, pokud byly splněny požadavky čl. 16 písm. a) a b), a pouze v době platnosti tichých nebo písemných souhlasů všech příslušných orgánů.
7. Využití nebo odstranění odpadů v souvislosti s plánovanou přepravou musí být dokončeno nejpozději jeden kalendářní rok od převzetí odpadů zařízením, pokud dotyčné příslušné orgány neuvedou kratší lhůtu.
8. Dotčené příslušné orgány zruší svůj souhlas, pokud je jim známo, že:
a)
složení odpadu neodpovídá oznámení nebo
b)
nejsou dodrženy podmínky, které byly pro přepravu uloženy, nebo
c)
odpad není využit nebo odstraněn v souladu s povolením zařízení, které dotyčný postup provádí, nebo
d)
odpad má být nebo byl přepraven, využit nebo odstraněn způsobem, který neodpovídá informacím uvedeným ve formuláři oznámení a průvodním dokladu nebo v jejich příloze.
9. Zrušení souhlasu se oznamovateli sdělí prostřednictvím úředního sdělení a kopie se zašlou ostatním dotčeným příslušným orgánům a příjemci.
Článek 10
Podmínky přepravy
1. Příslušné orgány místa odeslání, místa určení a pro tranzit mohou do 30 dnů od předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8 stanovit v souvislosti se svým souhlasem s oznámenou přepravou podmínky. Tyto podmínky se mohou zakládat na jednom nebo více důvodech uvedených v článku 11 nebo článku 12.
2. Příslušné orgány místa odeslání, místa určení a pro tranzit mohou rovněž ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 stanovit podmínky, pokud jde o dopravu odpadů v jejich jurisdikci. Tyto podmínky pro dopravu nesmějí být přísnější než podmínky stanovené pro podobné přepravy prováděné plně v jejich jurisdikci a musí zohledňovat stávající dohody, zejména příslušné mezinárodní dohody.
3. Příslušné orgány místa odeslání, místa určení a pro tranzit mohou rovněž ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 stanovit podmínku, že jejich souhlas má být považován za zrušený, pokud finanční záruka nebo odpovídající pojištění nejsou podle čl. 6 odst. 3 platné nejpozději od okamžiku zahájení oznámené přepravy.
4. Podmínky sdělí oznamovateli příslušný orgán, který je stanoví, písemně a kopie zašle dotčeným příslušným orgánům.
Podmínky uvede dotčený příslušný orgán ve formuláři oznámení nebo jeho příloze.
5. Příslušný orgán místa určení může také ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 stanovit podmínku, že zařízení, které odpad přijímá, musí vést pravidelnou evidenci vstupů a výstupů nebo objemu odpadů a souvisejících využití nebo odstranění, jak jsou uvedeny v oznámení, a to po dobu platnosti oznámení. Takovou evidenci podepíše osoba právně odpovědná za toto zařízení a zašle se příslušnému orgánu místa určení do jednoho měsíce od ukončení oznámeného využití nebo odstranění.
Článek 11
Námitky k přepravě odpadů určených k odstranění
1. Pokud je podáno oznámení o plánované přepravě odpadů určených k odstranění, mohou příslušné orgány místa určení a místa odeslání do 30 dnů od předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8 vznést v souladu se Smlouvou odůvodněné námitky na základě jednoho nebo více z níže uvedených důvodů:
a)
plánovaná přeprava nebo odstranění by nebyly v souladu s opatřeními, která byla přijata k provádění zásad blízkosti, priority využití a soběstačnosti na úrovni Společenství a na vnitrostátní úrovni podle směrnice 2006/12/ES a k úplnému nebo částečnému zákazu přepravy odpadů nebo k soustavnému vznášení námitek proti přepravě nebo
b)
plánovaná přeprava nebo odstranění by nebyly v souladu s vnitrostátními právními předpisy na ochranu životního prostředí, veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo ochrany zdraví, pokud jde o činnosti prováděné v namítající zemi, nebo
c)
oznamovatel nebo příjemce byl v minulosti uznán vinným z nedovolené přepravy nebo jiného nedovoleného jednání v souvislosti s ochranou životního prostředí. V tomto případě mohou příslušné orgány místa odeslání a místa určení v souladu s vnitrostátními právními předpisy odmítnout všechny přepravy odpadů, na kterých se dotyčná osoba podílí, nebo
d)
oznamovatel nebo zařízení při minulých přepravách opakovaně porušili články 15 a 16 nebo
e)
členský stát hodlá uplatnit své právo podle čl. 4 odst. 1 Basilejské úmluvy zakázat dovoz nebezpečných odpadů nebo odpadů uvedených v příloze II této úmluvy nebo
f)
plánovaná přeprava nebo odstranění je v rozporu se závazky vyplývajícími z mezinárodních úmluv uzavřených jedním nebo více dotčenými členskými státy nebo Společenstvím nebo
g)
plánovaná přeprava nebo odstranění odpadů není při zohlednění zeměpisných okolností nebo potřeby specializovaného zařízení pro určité druhy odpadů v souladu se směrnicí 2006/12/ES, a zejména s články 5 a 7 uvedené směrnice,
i)
podle které má být prováděna zásada soběstačnosti na úrovni Společenství a na vnitrostátní úrovni nebo
ii)
v případě, kdy je specializované zařízení povinno odstraňovat odpady z bližšího zdroje a příslušný orgán upřednostňuje tento odpad, nebo
iii)
podle které má být zajištěno, aby přeprava byla v souladu s plány nakládání s odpady, nebo
h)
odpady budou zpracovány v zařízení, na které se vztahuje směrnice 96/61/ES, ale které nepoužívá nejlepší dostupné techniky ve smyslu čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice v souladu s povolením zařízení, nebo
i)
odpadem je směsný komunální odpad sebraný v soukromých domácnostech (položka odpadů 20 03 01) nebo
j)
dotčené odpady nebudou zpracovávány v souladu s právně závaznými normami v oblasti ochrany životního prostředí ve vztahu k odstraňování odpadů, jež jsou stanoveny v právních předpisech Společenství, a to i v případě, kdy jsou uděleny dočasné výjimky.
2. Příslušný orgán či orgány pro tranzit mohou ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 vznést odůvodněné námitky pouze na základě odst. 1 písm. b), c), d) a f).
13. V případě nebezpečných odpadů, které se v členském státu odeslání produkují v tak malých množstvích za rok, že zřízení nových specializovaných zařízení k odstraňování odpadů v tomto členském státě by bylo nehospodárné, se odst. 1 písm. a) neuplatní.
Příslušný orgán místa určení spolupracuje s příslušným orgánem místa odeslání, který se domnívá, že by se měl použít tento odstavec, a nikoliv odst. 1 písm. a), s cílem vzájemného vyřešení problému.
Pokud není nalezeno uspokojivé řešení, může kterýkoli členský stát předložit záležitost Komisi. Komise o otázce rozhodne postupem podle čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES.
4. Mají-li ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 příslušné orgány za to, že problémy, které vedly k vznesení jejich námitek, byly vyřešeny, neprodleně o tom písemně uvědomí oznamovatele a kopie zašlou příjemci a ostatním dotčeným příslušným orgánům.
5. Jestliže problémy, které vedly k vznesení námitek, nebyly vyřešeny ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1, pozbude oznámení platnosti. Pokud oznamovatel nadále zamýšlí přepravu provést, musí být podáno nové oznámení, pokud se všechny dotčené příslušné orgány a oznamovatel nedohodnou jinak.
6. Opatření, která přijmou členské státy podle odst. 1 písm. a) k úplnému nebo částečnému zákazu přepravy odpadu určeného k odstranění nebo k soustavnému vznášení námitek proti takové přepravě nebo která přijmou podle odst. 1 písm. e), se bezodkladně oznámí Komisi, která uvědomí ostatní členské státy.
Článek 12
Námitky k přepravě odpadů určených k využití
1. Pokud je podáno oznámení o plánované přepravě odpadů určených k využití, mohou příslušné orgány místa určení a místa odeslání do 30 dnů ode dne předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8 vznést v souladu se Smlouvou odůvodněné námitky na základě jednoho nebo více z níže uvedených důvodů:
a)
plánovaná přeprava nebo využití by nebyly v souladu se směrnicí 2006/12/ES, a zejména články 3, 4, 7 a 10 uvedené směrnice, nebo
b)
plánovaná přeprava nebo využití by nebyly v souladu s vnitrostátními právními předpisy na ochranu životního prostředí, veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo ochrany zdraví, pokud jde o činnosti prováděné v namítající zemi, nebo
c)
plánovaná přeprava nebo využití by nebyly v souladu s vnitrostátními právními předpisy v zemi odeslání, které se týkají využití odpadů, a to i pokud by se plánovaná přeprava týkala odpadů určených k využití v zařízení, které má méně přísné normy pro zpracování určitých odpadů, než jsou normy v zemi odeslání, přičemž je nutno přihlédnout k potřebě zajistit řádné fungování vnitřního trhu.
Toto se nepoužije, pokud:
i)
existují odpovídající právní předpisy Společenství, zejména pro odpady, a pokud požadavky, které jsou přinejmenším stejně přísné jako požadavky stanovené v právních předpisech Společenství, byly do vnitrostátních právních předpisů zavedeny při provádění těchto právních předpisů Společenství,
ii)
využívání se v zemi určení uskutečňuje za podmínek, které všeobecně odpovídají podmínkám stanoveným ve vnitrostátních právních předpisech země odeslání,
iii)
vnitrostátní právní předpisy v zemi odeslání, kromě předpisů uvedených v bodu i), nebyly oznámeny v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti (19), pokud to uvedená směrnice vyžaduje, nebo
d)
oznamovatel nebo příjemce byl v minulosti uznán vinným z nedovolené přepravy nebo jiného nedovoleného jednání v souvislosti s ochranou životního prostředí. V tomto případě mohou příslušné orgány místa odeslání a místa určení v souladu s vnitrostátními právními předpisy odmítnout všechny přepravy odpadů, na kterých se dotyčná osoba podílí, nebo
e)
oznamovatel nebo zařízení při minulých přepravách opakovaně porušili články 15 a 16 nebo
f)
plánovaná přeprava nebo využití je v rozporu se závazky vyplývajícími z mezinárodních úmluv uzavřených jedním nebo více dotčenými členskými státy nebo Společenstvím nebo
g)
poměr využitelných a nevyužitelných odpadů, odhadovaná hodnota materiálů, které mají být využitím nakonec získány, či náklady na využití a náklady na odstranění nevyužitelných částí využití z hlediska hospodárnosti či životního prostředí neospravedlňují nebo
h)
přepravovaný odpad je určen k odstranění a nikoliv k využití nebo
i)
odpady budou zpracovány v zařízení, na které se vztahuje směrnice 96/61/ES, ale které nepoužívá nejlepší dostupné techniky ve smyslu v čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice v souladu s povolením zařízení, nebo
j)
dotyčné odpady nebudou zpracovávány v souladu s právně závaznými normami v oblasti ochrany životního prostředí ve vztahu k využívání nebo právně závaznými povinnostmi týkajícími se využití nebo recyklace, které jsou stanoveny v právních předpisech Společenství, a to i v případě, kdy jsou uděleny dočasné výjimky, nebo
k)
dotyčné odpady nebudou zpracovávány v souladu s plány nakládání s odpady vypracovanými podle článku 7 směrnice 2006/12/ES za účelem zajištění splnění právně závazných povinností týkajících se využití nebo recyklace, které jsou stanoveny v právních předpisech Společenství.
2. Příslušný orgán či orgány pro tranzit mohou ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 vznést odůvodněné námitky pouze na základě odst. 1 písm. b), d), e) a f).
3. Mají-li ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1 příslušné orgány za to, že problémy, které vedly k vznesení jejich námitek, byly vyřešeny, neprodleně o tom písemně uvědomí oznamovatele a kopie zašlou příjemci a ostatním dotčeným příslušným orgánům.
4. Jestliže problémy, které vedly k vznesení námitek, nebyly vyřešeny ve lhůtě 30 dnů uvedené v odstavci 1, pozbude oznámení platnosti. Pokud oznamovatel nadále zamýšlí přepravu provést, musí být podáno nové oznámení, pokud se všechny dotčené příslušné orgány a oznamovatel nedohodnou jinak.
5. Námitky, které příslušné orgány vznesly podle odst. 1 písm. c), oznámí členské státy Komisi podle článku 51.
6. Členský stát odeslání sdělí Komisi a ostatním členským státům vnitrostátní právní předpisy, na jejichž základě mohou příslušné orgány vznést námitky podle odst. 1 písm. c), a uvede, kterých odpadů a postupů využívání odpadů se tyto námitky týkají, a to dříve, než se těchto právních předpisů využije ke vznesení odůvodněných námitek.
Článek 13
Obecné oznámení
1. Oznamovatel může podat obecné oznámení, které se vztahuje na více přeprav, pokud při každé přepravě:
a)
má odpad v podstatě stejné fyzikální a chemické vlastnosti a
b)
odpad se přepravuje stejnému příjemci a stejnému zařízení a
c)
trasa přepravy uvedená ve formuláři oznámení je stejná.
2. Pokud z důvodu nepředvídaných okolností nelze dodržet stejnou trasu, uvědomí oznamovatel co nejdříve dotčené příslušné orgány, pokud možno před zahájením přepravy, je-li již známa nutnost změny.
Pokud je změna trasy známá před zahájením přepravy a pokud se týká jiných příslušných orgánů, než jsou orgány dotčené obecným oznámením, nelze obecné oznámení použít a je nutno podat nové oznámení.
3. Dotčené příslušné orgány mohou podmínit svůj souhlas s použitím obecného oznámení pozdějším předložením doplňujících informací a dokumentace podle čl. 4 druhého pododstavce bodů 2 a 3.
Článek 14
Zařízení k využití odpadů s předchozím souhlasem
1. Příslušné orgány místa určení, pod jejichž jurisdikci spadají specializovaná zařízení k využití odpadů, mohou rozhodnout o vydání předchozího souhlasu pro tato zařízení.
Tato rozhodnutí jsou omezena na určitou dobu a lze je kdykoli odvolat.
2. V případě obecného oznámení podaného podle článku 13 může příslušný orgán místa určení po dohodě s ostatními dotčenými příslušnými orgány prodloužit období platnosti souhlasu uvedené v čl. 9 odst. 4 a 5 až na tři roky.
3. Příslušné orgány, které se rozhodnou vydat předchozí souhlas pro zařízení podle odstavců 1 a 2, sdělí Komisi a případně sekretariátu OECD tyto údaje:
a)
název, registrační číslo a adresu zařízení k využití odpadů;
b)
popis používaných technologií, včetně kódů R;
c)
odpady podle příloh IV a IVA nebo odpady, na které se rozhodnutí vztahuje;
d)
celkové předem odsouhlasené množství;
e)
období platnosti;
f)
případné změny předchozího souhlasu;
g)
jakoukoliv změnu sdělených informací a
h)
odvolání předchozího souhlasu.
K tomuto účelu se použije formulář uvedený v příloze VI.
4. Odchylně od článků 9, 10 a 12 podléhají souhlas udělený podle článku 9, podmínky uložené podle článku 10 nebo námitky vznesené podle článku 12 dotčenými příslušnými orgány lhůtě v délce sedmi pracovních dnů ode dne předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8.
5. Bez ohledu na odstavec 4 může příslušný orgán místa odeslání rozhodnout, že je zapotřebí více času, aby od oznamovatele obdržel další informace nebo dokumentaci.
V takových případech uvědomí příslušný orgán oznamovatele písemně ve lhůtě sedmi pracovních dnů a kopie zašle ostatním dotčeným příslušným orgánům.
Celková potřebná doba nepřekročí 30 dnů ode dne předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8.
Článek 15
Dodatečná ustanovení o předběžném využití a odstranění
Na přepravu odpadů určených k předběžnému využití nebo odstranění se vztahují tato dodatečná ustanovení:
a)
Pokud je přepravovaný odpad určen k předběžnému využití nebo odstranění, uvedou se ve formuláři oznámení kromě prvotního předběžného využití nebo odstranění rovněž všechna zařízení, ve kterých se navrhuje následné předběžné i jiné než předběžné využívání nebo odstraňování.
b)
Příslušné orgány místa odeslání a místa určení mohou udělit svůj souhlas s přepravou odpadů určených k předběžnému využití nebo odstranění pouze tehdy, pokud neexistují žádné důvody pro vznesení námitek podle článku 11 nebo 12 k přepravě odpadů do zařízení, která provádějí jakékoli následné předběžné nebo jiné než předběžné využívání nebo odstraňování.
c)
Do tří dnů od převzetí odpadů zařízením, které provádí toto předběžného využívání nebo odstraňování, poskytne uvedené zařízení písemné potvrzení, že odpad obdrželo.
Toto potvrzení se uvede v průvodním dokladu nebo jeho příloze. Uvedené zařízení zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
d)
Co nejdříve, avšak nejdéle do 30 dnů od dokončení předběžného využití nebo odstranění, a nejpozději ve lhůtě jednoho kalendářního roku od převzetí odpadů, nebo v kratší lhůtě podle čl. 9 odst. 7, zařízení, které tento postup provádí, na vlastní odpovědnost potvrdí, že bylo předběžné využití nebo odstranění dokončeno.
Toto potvrzení se uvede v průvodním dokladu nebo jeho příloze.
Uvedené zařízení zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
e)
Pokud zařízení k využití nebo odstranění odpadů, které provádí předběžné využívání nebo odstraňování, dodá odpad pro jakékoli následné předběžné nebo jiné než předběžné využití nebo odstranění v zařízení umístěném v zemi určení, získá co nejdříve, avšak nejpozději ve lhůtě jednoho kalendářního roku od dodání odpadů, nebo v kratší lhůtě podle čl. 9 odst. 7, potvrzení od uvedeného zařízení, že bylo dokončeno následné, jiné než předběžné využití nebo odstranění.
Zařízení, které provádí předběžné využívání nebo odstraňování, zašle neprodleně příslušná potvrzení oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům, přičemž uvede přepravu, na kterou se potvrzení vztahuje.
f)
Pokud se dodávka podle písmene e) uskutečňuje do zařízení, které se nachází:
i)
v prvotní zemi odeslání nebo v jiném členském státu, vyžaduje se nové oznámení podle ustanovení této hlavy, nebo
ii)
v třetí zemi, vyžaduje se nové oznámení podle ustanovení tohoto nařízení s tím, že ustanovení o dotčených příslušných orgánech se použijí rovněž na prvotní příslušný orgán prvotní země odeslání.
Článek 16
Požadavky po odsouhlasení přepravy
Po odsouhlasení oznámené přepravy dotčenými příslušnými orgány vyplní všechny dotčené podniky na příslušných místech průvodní doklad, nebo v případě obecného oznámení průvodní doklady, podepíší je a ponechají si kopie. Musí být splněny tyto požadavky:
a)
Vyplnění průvodního dokladu oznamovatelem: jakmile oznamovatel obdrží od příslušného orgánu místa odeslání, místa určení a pro tranzit souhlas nebo může s ohledem na příslušný orgán pro tranzit předpokládat tichý souhlas, zapíše skutečné datum přepravy a v možném rozsahu vyplní ostatní údaje v průvodním dokladu.
b)
Předchozí informace o skutečném zahájení přepravy: oznamovatel zašle podepsané kopie vyplněného průvodního dokladu podle písmene a) dotčeným příslušným orgánům a příjemci nejméně tři pracovní dny před zahájením přepravy.
c)
Doklady provázející každou dopravu: oznamovatel si ponechá kopii průvodního dokladu. Každou dopravu provází průvodní doklad a kopie formuláře oznámení s uvedením písemných souhlasů a podmínek dotčených příslušných orgánů. Průvodní doklad si ponechá zařízení, které přijímá odpad.
d)
Písemné potvrzení o přijetí odpadu zařízením: do tří dnů od přijetí odpadu poskytne zařízení písemné potvrzení, že odpad přijalo.
Toto potvrzení se uvede v průvodním dokladu nebo jeho příloze.
Zařízení zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
e)
Potvrzení o jiném než předběžném využití nebo odstranění zařízením: co nejdříve, avšak nejdéle do 30 dnů od dokončení jiného než předběžného využití nebo odstranění, a nejpozději ve lhůtě jednoho kalendářního roku po převzetí odpadu, nebo v kratší lhůtě podle čl. 9 odst. 7, zařízení, které tento postup provádí, na vlastní odpovědnost potvrdí, že bylo jiné než předběžné využití nebo odstranění dokončeno.
Toto potvrzení se uvede v průvodním dokladu nebo jeho příloze.
Zařízení zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
Článek 17
Změny v přepravě po odsouhlasení
1. Dojde-li k podstatným změnám v podrobnostech nebo podmínkách odsouhlasené přepravy, včetně změn plánovaného množství, trasy, plánu přepravy, data přepravy nebo dopravce, uvědomí oznamovatel neprodleně dotčené příslušné orgány a příjemce, a to pokud možno před zahájením přepravy.
2. V tomto případě se podá nové oznámení, ledaže se všechny dotčené příslušné orgány domnívají, že navržené změny nové oznámení nevyžadují.
3. Pokud se tyto změny týkají jiných příslušných orgánů, než jsou orgány dotčené původním oznámením, podá se nové oznámení.
KAPITOLA 2
Obecné požadavky na informace
Článek 18
Odpady, které mají být doprovázeny určitými informacemi
1. Odpady uvedené v čl. 3 odst. 2 a 4, které mají být přepraveny, podléhají těmto procedurálním požadavkům:
a)
Aby bylo možno lépe sledovat přepravu těchto odpadů, osoba v jurisdikci země odeslání, která přepravu zařizuje, zajistí, aby byl odpad doprovázen dokladem obsaženým v příloze VII.
b)
Doklad obsažený v příloze VII podepíše před zahájením přepravy osoba, která přepravu zařizuje, a po převzetí daného odpadu jej podepíše zařízení k využití odpadů nebo laboratoř a příjemce.
2. Smlouva o využití odpadů mezi osobou, která přepravu zařizuje, a příjemcem uvedená v příloze VII musí být při zahájení přepravy účinná a musí obsahovat závazek, že pokud přepravu odpadů nebo jejich využití nelze dokončit podle plánu nebo pokud byla provedena jako nedovolená přeprava, osoba, která přepravu zařizuje, nebo pokud tato osoba není s to přepravu odpadů nebo jejich využití dokončit (např. je v platební neschopnosti), příjemce:
a)
převezme odpad zpět nebo zajistí jeho využití jiným způsobem a
b)
je-li to nezbytné, zajistí jeho prozatímní uskladnění.
Osoba, která přepravu zařizuje, nebo příjemce poskytne dotčenému příslušnému orgánu na jeho žádost kopii smlouvy.
3. Pro účely kontroly, vymáhání, plánování a pro statistické účely mohou členské státy podle svých vnitrostátních právních předpisů požadovat informace uvedené v odstavci 1 o přepravách, na které se vztahuje tento článek.
4. S informacemi uvedenými v odstavci 1 se nakládá jako s důvěrnými, pokud je to vyžadováno právními předpisy Společenství a vnitrostátními právními předpisy.
KAPITOLA 3
Obecné požadavky
Článek 19
Zákaz směšování odpadů během přepravy
Od zahájení přepravy odpadů do jejich převzetí v zařízení k využití nebo odstranění odpadů se nesmí odpady uvedené ve formuláři oznámení nebo v článku 18 směšovat s jinými odpady.
Článek 20
Uchovávání dokladů a informací
1. Veškeré doklady zaslané příslušným orgánům nebo zaslané těmito orgány, jež se týkají oznámené přepravy, uchovávají ve Společenství příslušné orgány, oznamovatel, příjemce a zařízení, které přijímá odpad, po dobu nejméně tří let ode dne zahájení přepravy.
2. Informace poskytnuté podle čl. 18 odst. 1 uchovává ve Společenství osoba, která přepravu zařizuje, příjemce a zařízení, které přijímá odpad, po dobu nejméně tří let ode dne zahájení přepravy.
Článek 21
Zpřístupnění oznámení veřejnosti
Příslušné orgány místa odeslání nebo místa určení mohou vhodným způsobem, např. prostřednictvím internetu, zpřístupnit veřejnosti informace týkající se oznámení přepravy, kterou povolily, pokud takové informace nejsou podle vnitrostátních právních předpisů nebo právních předpisů Společenství důvěrné.
KAPITOLA 4
Povinnost zpětného převzetí
Článek 22
Zpětné převzetí v případě, kdy přepravu nelze dokončit podle plánu
1. Pokud se některý z dotčených příslušných orgánů dozví, že přepravu odpadů, včetně jejich využití nebo odstranění, nelze dokončit podle plánu v souladu s podmínkami formuláře oznámení a průvodního dokladu nebo smlouvy uvedené v čl. 4 bodu 4 druhém pododstavci a v článku 5, uvědomí neprodleně příslušný orgán místa odeslání. Pokud zařízení k využití nebo odstranění odpadů odmítne převzít přepravené odpady, uvědomí neprodleně příslušný orgán místa určení.
2. Příslušný orgán místa odeslání zajistí, aby s výjimkou případů uvedených v odstavci 3 dotyčný odpad převzal zpět oznamovatel určený podle pořadí uvedeného v čl. 2 bodu 15, nebo pokud to není možné, samotný příslušný orgán nebo fyzická či právnická osoba jednající jeho jménem, do oblasti jeho jurisdikce nebo do jiné oblasti v zemi odeslání.
To se provede ve lhůtě 90 dnů nebo v jiné lhůtě, která může být dohodnuta mezi dotčenými příslušnými orgány, poté, co se příslušný orgán místa odeslání dozví nebo je příslušnými orgány místa určení nebo pro tranzit písemně zpraven, že odsouhlasenou přepravu odpadů nebo jejich využití či odstranění nelze dokončit, a je informován o důvodech. Taková zpráva může vyplývat z informací poskytnutých příslušným orgánům místa určení nebo pro tranzit mimo jiné ostatními příslušnými orgány.
3. Povinnost převzít odpady zpět podle odstavce 2 se neuplatní, pokud jsou příslušné orgány místa odeslání, pro tranzit nebo místa určení, které jsou dotčeny odstraňováním nebo využíváním odpadů, toho názoru, že odpad může v zemi určení nebo jinde využít nebo odstranit jiným způsobem oznamovatel, nebo pokud to není možné, příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická či právnická osoba jednající jeho jménem.
Povinnost převzít odpady zpět podle odstavce 2 se neuplatní, pokud přepravovaný odpad byl během zpracování v dotčeném zařízení nevratným způsobem smíchán s jiným odpadem před tím, než se dotčený příslušný orgán dověděl o skutečnosti, že oznámenou přepravu nelze dokončit, jak je uvedeno v odstavci 1. Taková směs se využije nebo odstraní jiným způsobem v souladu s prvním pododstavcem.
4. V případě převzetí odpadů zpět podle odstavce 2 se podá nové oznámení, ledaže se dotčené příslušné orgány dohodnou, že postačuje řádně odůvodněná žádost prvotního příslušného orgánu místa odeslání.
Případné nové oznámení podá prvotní oznamovatel, nebo pokud to není možné, jiné fyzické nebo právnické osoby určené podle čl. 2 bodu 15, nebo pokud to není možné, prvotní příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická či právnická osoba jednající jeho jménem.
Příslušné orgány nesmí bránit vrácení odpadů z přepravy, kterou nebylo možno dokončit, nebo souvisejícímu využívání nebo odstraňování či proti nim vznášet námitky.
5. V případě jiného postupu mimo prvotní zemi určení podle odstavce 3 podá případné nové oznámení prvotní oznamovatel, nebo pokud to není možné, jiné fyzické nebo právnické osoby určené podle čl. 2 bodu 15, nebo pokud to není možné, prvotní příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická nebo právnická osoba jednající jeho jménem.
Pokud toto nové oznámení podává oznamovatel, podá se toto oznámení také u příslušného orgánu prvotní země odeslání.
6. V případě jiného postupu v prvotní zemi určení podle odstavce 3 se nevyžaduje nové oznámení a postačuje řádně odůvodněná žádost. Tuto řádně odůvodněnou žádost o souhlas s jiným postupem zašle příslušnému orgánu místa určení a místa odeslání prvotní oznamovatel, nebo pokud to není možné, příslušnému orgánu místa určení prvotní příslušný orgán místa odeslání.
7. Pokud se podle odstavců 4 a 6 nepožaduje podání nového oznámení, vyplní nový průvodní doklad v souladu s článkem 15 nebo 16 prvotní oznamovatel, nebo pokud to není možné, jiné fyzické nebo právnické osoby určené podle čl. 2 bodu 15, nebo pokud to není možné, prvotní příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická nebo právnická osoba jednající jeho jménem.
Pokud nové oznámení podává podle odstavců 4 nebo 5 prvotní příslušný orgán místa odeslání, nevyžaduje se nová finanční záruka nebo odpovídající pojištění.
8. Povinnost oznamovatele a doplňující povinnost země odeslání převzít odpady zpět nebo zajistit jiné využití nebo odstranění končí, jakmile zařízení vydá potvrzení o jiném než předběžném využití nebo odstranění podle čl. 16 písm. e) nebo případně čl. 15 písm. e). V případech předběžného využívání nebo odstraňování podle čl. 6 odst. 6 doplňující povinnost země odeslání končí, jakmile zařízení vydá potvrzení uvedené v čl. 15 písm. d).
Pokud zařízení vydá potvrzení o využití nebo odstranění způsobem, který vede k nedovolené přepravě a v jehož důsledku je uvolněna finanční záruka, použijí se čl. 24 odst. 3 a čl. 25 odst. 2.
9. Pokud je v členském státu odhalen odpad z přepravy, kterou nelze dokončit, včetně jeho využití nebo odstranění, příslušný orgán s jurisdikcí pro oblast, ve které byl odpad odhalen, odpovídá za zajištění toho, že budou přijata opatření k bezpečnému uskladnění odpadu až do jeho vrácení nebo jiného než předběžného využití nebo odstranění jiným způsobem.
Článek 23
Náklady na převzetí odpadů zpět, pokud přeprava nemůže být dokončena
1. Náklady vzniklé při vrácení odpadů z přepravy, kterou nelze dokončit, včetně nákladů na jejich dopravu, využití nebo odstranění podle čl. 22 odst. 2 nebo 3 a nákladů na uskladnění podle čl. 22 odst. 9 ode dne, kdy se příslušný orgán místa odeslání dověděl, že přepravu odpadů nebo jejich využití či odstranění nelze dokončit, se účtují:
a)
oznamovateli určenému podle pořadí uvedeného v čl. 2 bodu 15, nebo pokud to není možné,
b)
případně jiným fyzickým nebo právnickým osobám, nebo pokud to není možné,
c)
příslušnému orgánu místa odeslání, nebo pokud to není možné,
d)
podle jiné dohody mezi dotčenými příslušnými orgány.
2. Tímto článkem nejsou dotčeny vnitrostátní předpisy nebo předpisy Společenství týkající se odpovědnosti.
Článek 24
Převzetí odpadů zpět v případě nedovolené přepravy
1. Pokud příslušný orgán odhalí přepravu, kterou považuje za nedovolenou, neprodleně uvědomí ostatní dotčené příslušné orgány.
2. Pokud za nedovolenou přepravu odpovídá oznamovatel, příslušný orgán místa odeslání zajistí, že dotyčný odpad:
a)
převezme zpět oznamovatel de facto, nebo pokud nebylo podáno oznámení,
b)
převezme zpět oznamovatel de iure, nebo pokud to není možné,
c)
převezme zpět samotný příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická nebo právnická osoba jednající jeho jménem, nebo pokud to není možné,
d)
bude jiným způsobem využit nebo odstraněn v zemi určení nebo zemi odeslání samotným příslušným orgánem místa odeslání nebo fyzickou nebo právnickou osobou jednající jeho jménem, nebo pokud to není možné,
e)
bude jiným způsobem využit nebo odstraněn v jiné zemi samotným příslušným orgánem místa odeslání nebo fyzickou nebo právnickou osobou jednající jeho jménem, pokud s tím všechny dotčené příslušné orgány souhlasí.
Toto převzetí zpět, využití nebo odstranění se provede do 30 dnů nebo v jiné lhůtě, která může být dohodnuta mezi dotčenými příslušnými orgány, poté, co se příslušný orgán místa odeslání dozví nebo je příslušnými orgány místa určení nebo pro tranzit písemně zpraven o nedovolené přepravě a je informován o důvodech. Toto oznámení může vyplývat z informací poskytnutých příslušným orgánům místa určení nebo pro tranzit mimo jiné ostatními příslušnými orgány.
V případě převzetí odpadů zpět podle písmen a), b) a c) se podá nové oznámení, ledaže se dotčené příslušné orgány dohodnou, že postačuje řádně odůvodněná žádost prvotního příslušného orgánu místa odeslání.
Nové oznámení podá osoba nebo orgán uvedení v písmenech a), b) nebo c), v uvedeném pořadí.
Příslušné orgány nesmí bránit vracení odpadů z nedovolené přepravy či proti tomu vznášet námitky. V případě jiného postupu podle písmen d) a e) příslušného orgánu místa odeslání podá nové oznámení prvotní příslušný orgán místa odeslání nebo fyzická nebo právnická osoba jednající jeho jménem, ledaže se dotčené příslušné orgány dohodnou, že postačuje řádně odůvodněná žádost tohoto orgánu.
3. Pokud za nedovolenou přepravu odpovídá příjemce, příslušný orgán místa určení zajistí, že dotyčný odpad využije nebo odstraní způsobem šetrným k životnímu prostředí:
a)
příjemce, nebo pokud to není možné,
b)
samotný příslušný orgán nebo fyzická nebo právnická osoba jednající jeho jménem.
Toto využití nebo odstranění se provede do 30 dnů nebo v jiné lhůtě, která může být dohodnuta dotčenými příslušnými orgány, poté, co se příslušný orgán místa určení dozví nebo je příslušnými orgány místa odeslání nebo pro tranzit písemně zpraven o nedovolené přepravě a je informován o důvodech. Toto oznámení může vyplývat z informací poskytnutých příslušným orgánům místa odeslání nebo pro tranzit mimo jiné ostatními příslušnými orgány.
Za tímto účelem dotčené příslušné orgány v případě potřeby při využívání nebo odstraňování odpadů spolupracují.
4. Pokud nemá být podáno nové oznámení, vyplní nový průvodní doklad v souladu s články 15 nebo 16 osoba odpovědná za převzetí odpadů zpět, nebo pokud to není možné, prvotní příslušný orgán místa odeslání.
Pokud nové oznámení podává prvotní příslušný orgán místa odeslání, nevyžaduje se nová finanční záruka nebo odpovídající pojištění.
5. Ve zvláštních případech, kdy odpovědnost za nedovolenou přepravu nelze přičíst oznamovateli ani příjemci, spolupracují dotčené příslušné orgány při zajištění využití nebo odstranění dotyčného odpadu.
6. V případě předběžného využití nebo odstranění podle čl. 6 odst. 6, pokud je nedovolená přeprava odhalena po dokončení předběžného využití nebo odstranění, doplňující povinnost země odeslání převzít odpady zpět nebo zařídit jiné využití nebo odstranění končí, jakmile zařízení vydá potvrzení uvedené v čl. 15 písm. d).
Pokud zařízení vydá potvrzení o využití nebo odstranění způsobem, který vede k nedovolené přepravě a v jehož důsledku je uvolněna finanční záruka, použije se odstavec 3 a čl. 25 odst. 2.
7. Pokud je v členském státu odhalen odpad z nedovolené přepravy, příslušný orgán s jurisdikcí pro oblast, ve které byl odpad odhalen, odpovídá za zajištění toho, že budou přijata opatření k bezpečnému uskladnění odpadů až do jejich vrácení nebo jiného než předběžného využití nebo odstranění jiným způsobem.
8. Články 34 a 36 se nepoužijí v případech, kdy se odpady z nedovolené přepravy vracejí do země odeslání, na kterou se vztahují zákazy stanovené v uvedených článcích.
9. V případě nedovolené přepravy podle čl. 2 bodu 35 písm. g) má osoba, která přepravu zařizuje, stejné povinnosti stanovené v tomto článku jako oznamovatel.
10. Tímto článkem nejsou dotčeny vnitrostátní předpisy nebo předpisy Společenství týkající se odpovědnosti.
Článek 25
Náklady na převzetí odpadů zpět v případě nedovolené přepravy
1. Náklady vzniklé při převzetí zpět odpadů z nedovolené přepravy, včetně nákladů na jejich dopravu, využití nebo odstranění podle čl. 24 odst. 2 a nákladů na uskladnění podle čl. 24 odst. 7 ode dne, kdy se příslušný orgán místa odeslání dověděl, že se jedná o nedovolenou přepravu odpadů, se účtují:
a)
oznamovateli de facto určenému podle pořadí uvedeného v čl. 2 bodu 15, nebo pokud nebylo podáno oznámení,
b)
oznamovateli de iure nebo případně jiným fyzickým či právnickým osobám, nebo pokud to není možné,
c)
příslušnému orgánu místa odeslání.
2. Náklady vzniklé při využívání nebo odstraňování odpadů podle čl. 24 odst. 3, včetně případných nákladů na jejich dopravu a uskladnění podle čl. 24 odst. 7, se účtují:
a)
příjemci, nebo pokud to není možné,
b)
příslušnému orgánu místa určení.
3. Náklady vzniklé při využívání nebo odstraňování odpadů podle čl. 24 odst. 5, včetně případných nákladů na jejich dopravu a uskladnění podle čl. 24 odst. 7, se účtují:
a)
oznamovateli určenému podle pořadí uvedeného v čl. 2 bodu 15 nebo příjemci podle rozhodnutí dotčených příslušných orgánů, nebo pokud to není možné,
b)
případně jiným fyzickým nebo právnickým osobám, nebo pokud to není možné,
c)
příslušným orgánům místa odeslání a místa určení.
4. V případě nedovolené přepravy podle čl. 2 bodu 35 písm. g) má osoba, která přepravu zařizuje, stejné povinnosti stanovené v tomto článku jako oznamovatel.
5. Tímto článkem nejsou dotčeny vnitrostátní předpisy nebo předpisy Společenství týkající se odpovědnosti.
KAPITOLA 5
Obecná správní ustanovení
Článek 26
Forma sdělení
1. Tyto informace a doklady lze zasílat poštou:
a)
oznámení o plánované přepravě podle článků 4 a 13;
b)
žádost o informace a dokumentaci podle článků 4, 7, a 8;
c)
poskytnutí informací a dokumentace podle článků 4, 7, a 8;
d)
písemný souhlas s oznámenou přepravou podle článku 9;
e)
podmínky přepravy podle článku 10;
f)
námitky k přepravě podle článků 11 a 12;
g)
informace o rozhodnutích vydat předchozí souhlas pro specializovaná zařízení k využití odpadů podle čl. 14 odst. 3;
h)
písemné potvrzení o převzetí odpadů podle článků 15 a 16;
i)
potvrzení o využití nebo odstranění odpadů podle článků 15 a 16;
j)
předchozí informace o skutečném zahájení přepravy podle článku 16;
k)
informace o změnách v přepravě po odsouhlasení podle článku 17;
l)
písemné souhlasy a průvodní doklady, které mají být zaslány podle hlav IV, V a VI.
2. Se souhlasem dotčených příslušných orgánů a oznamovatele lze doklady uvedené v odstavci 1 alternativně předat některým z těchto způsobů:
a)
faxem nebo
b)
faxem s následným odesláním poštou nebo
c)
elektronickou poštou s digitálním podpisem. V tomto případě nahrazuje potřebné razítko nebo podpis digitální podpis, nebo
d)
elektronickou poštou bez digitálního podpisu s následným odesláním poštou.
3. Doklady, které v souladu s čl. 16 písm. c) a článkem 18 mají provázet každou dopravu, mohou mít elektronickou podobu s digitálním podpisem pouze tehdy, pokud je lze během přepravy kdykoli učinit čitelnými a pokud to je pro dotčené příslušné orgány přijatelné.
4. Se souhlasem dotčených příslušných orgánů a oznamovatele lze informace a doklady uvedené v odstavci 1 zasílat a vyměňovat prostřednictvím elektronické výměny údajů s elektronickým podpisem nebo elektronickým ověřením pravosti podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy (20) nebo srovnatelného systému elektronického ověřování pravosti, který zajišťuje stejnou úroveň bezpečnosti. V těchto případech je možno přijmout organizační opatření týkající se elektronické výměny údajů.
Článek 27
Jazyk
1. Oznámení, informace, dokumentace a jiná sdělení předávaná podle ustanovení této hlavy se předloží v jazyce, který je pro dotčené příslušné orgány přijatelný.
2. Na žádost dotčených příslušných orgánů jim oznamovatel poskytne ověřené překlady do jazyka, který je pro ně přijatelný.
Článek 28
Neshody týkající se zařazení
1. Pokud se příslušné orgány místa odeslání a místa určení nemohou dohodnout na zařazení, pokud jde o rozlišení, co je a co není odpad, nakládá se s dotyčným materiálem jako s odpadem. Tím není dotčeno právo země určení nakládat s přepravovaným materiálem po jeho doručení podle svých vnitrostátních právních předpisů, pokud jsou tyto předpisy v souladu s právem Společenství nebo mezinárodním právem.
2. Pokud se příslušné orgány místa odeslání a místa určení nemohou dohodnout, zda má být oznámený odpad zařazen jako odpad uvedený v příloze III, IIIA, IIIB nebo IV, považuje se odpad za uvedený v příloze IV.
3. Pokud se příslušné orgány místa odeslání a místa určení nemohou dohodnout, zda se u oznámeného postupu zpracování odpadů jedná o využití nebo odstranění, použijí se ustanovení pro odstranění.
4. Odstavce 1 až 3 se použijí pouze pro účely tohoto nařízení a nejsou jimi dotčena práva dotčených stran vyřešit případný spor týkající se těchto otázek soudní cestou.
Článek 29
Správní náklady
Oznamovateli mohou být účtovány příslušné a přiměřené správní náklady na provádění postupů oznamování a kontroly a obvyklé náklady příslušných analýz a inspekcí.
Článek 30
Dohody pro příhraniční oblasti
1. Ve výjimečných případech, pokud takovýto krok odůvodňují zvláštní zeměpisné nebo demografické podmínky, mohou členské státy uzavřít dvoustranné dohody o zjednodušení postupu oznamování u přeprav zvláštních toků odpadů, pokud jde o přeshraniční přepravy do nejbližšího vhodného zařízení, které se nachází v příhraniční oblasti mezi těmito dvěma členskými státy.
2. Takovéto dvoustranné dohody lze rovněž uzavřít, pokud se odpad přepravuje ze země odeslání a v této zemi se i zpracovává, ale přeprava se uskutečňuje tranzitem přes jiný členský stát.
3. Členské státy mohou rovněž uzavřít tyto dohody se zeměmi, které jsou smluvními stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
4. Tyto dohody se před jejich vstupem v platnost oznámí Komisi.
KAPITOLA 6
Přeprava v rámci Společenství s tranzitem přes třetí země
Článek 31
Přeprava odpadů určených k odstranění
Dochází-li k přepravě odpadu v rámci Společenství s tranzitem přes jednu nebo více třetích zemí a jsou-li odpady určeny k odstranění, příslušný orgán místa odeslání se kromě ustanovení této hlavy dotáže příslušného orgánu ve třetích zemích, zda si přeje zaslat jeho písemný souhlas s plánovanou přepravou:
a)
v případě smluvních stran Basilejské úmluvy během 60 dnů, pokud se tato nezřekla tohoto práva v souladu s ustanoveními této úmluvy, nebo
b)
v případě států, které nejsou smluvními stranami Basilejské úmluvy, ve lhůtě dohodnuté mezi příslušnými orgány.
Článek 32
Přeprava odpadů určených k využití
1. Dochází-li k přepravě odpadů v rámci Společenství s tranzitem přes jednu nebo více třetích zemí, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD a jsou-li odpady určeny k využití, použije se článek 31.
2. Dochází-li k přepravě odpadů v rámci Společenství, včetně přepravy mezi místy v témže členském státě, s tranzitem přes jednu nebo více třetích zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, a jsou-li odpady určeny k využití, může být souhlas uvedený v článku 9 tichý, a pokud nebyly vzneseny námitky nebo uloženy podmínky, může být přeprava zahájena 30 dnů ode dne předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem místa určení podle článku 8.
HLAVA III
PŘEPRAVA VÝHRADNĚ V RÁMCI ČLENSKÝCH STÁTŮ
Článek 33
Použití tohoto nařízení na přepravy výhradně v rámci členských států
1. Členské státy zavedou vhodný systém pro dozor nad přepravami odpadů výhradně v jejich jurisdikci a pro jejich kontrolu. Tento systém zohlední nutnost souladu se systémem Společenství, zavedeným hlavami II a VII.
2. Členské státy uvědomí Komisi o svých systémech pro dozor nad přepravami odpadů a pro jejich kontrolu. Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
3. Členské státy mohou v rámci své jurisdikce uplatnit systém stanovený v hlavách II a VII.
HLAVA IV
VÝVOZ ZE SPOLEČENSTVÍ DO TŘETÍCH ZEMÍ
KAPITOLA 1
Vývoz odpadů určených k odstranění
Článek 34
Zákaz vývozu s výjimkou do zemí ESVO
1. Veškerý vývoz odpadů určených k odstranění se zakazuje.
2. Zákaz uvedený v odstavci 1 se nevztahuje na vývoz odpadů určených k odstranění v zemích ESVO, které jsou rovněž smluvními stranami Basilejské úmluvy.
3. Vývoz odpadů určených k odstranění do některé země ESVO, která je smluvní stranou Basilejské úmluvy, se však rovněž zakazuje,
a)
jestliže země ESVO dovoz takových odpadů zakáže nebo
b)
jestliže se příslušný orgán místa odeslání může důvodně domnívat, že s odpadem nebude v dotyčné zemi určení nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 49.
4. Tímto ustanovením nejsou dotčeny povinnosti převzít odpady zpět podle článků 22 a 24.
Článek 35
Postupy při vývozu do zemí ESVO
1. Pokud se ze Společenství vyváží odpad určený k odstranění v zemích ESVO, které jsou smluvními stranami Basilejské úmluvy, použijí se přiměřeně ustanovení hlavy II s úpravami a doplněními uvedenými v odstavcích 2 a 3.
2. Použijí se tyto úpravy:
a)
příslušný orgán pro tranzit mimo Společenství má 60 dnů od předání svého potvrzení o přijetí oznámení na to, aby požádal o doplňující informace k oznámené přepravě, poskytl tichý souhlas, pokud se dotyčná země rozhodla nevyžadovat předchozí písemný souhlas a informovala o tom ostatní smluvní strany podle čl. 6 odst. 4 Basilejské úmluvy, nebo udělil písemný souhlas s podmínkami nebo bez nich, a
b)
příslušný orgán místa odeslání ve Společenství vydá rozhodnutí o souhlasu s přepravou podle článku 9 až poté, kdy obdrží písemný souhlas od příslušného orgánu místa určení a případně tichý nebo písemný souhlas od příslušného orgánu pro tranzit mimo Společenství, a to nejdříve 61 dnů od předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem pro tranzit. Příslušný orgán místa odeslání může vydat rozhodnutí před uplynutím 61denní lhůty, pokud obdržel písemný souhlas ostatních dotčených příslušných orgánů.
3. Použijí se tato doplňující ustanovení:
a)
příslušný orgán pro tranzit ve Společenství potvrdí oznamovateli přijetí oznámení;
b)
příslušné orgány místa odeslání a případně pro tranzit ve Společenství zašlou orazítkovanou kopii svých rozhodnutí o souhlasu s přepravou celnímu úřadu vývozu a celnímu úřadu výstupu ze Společenství;
c)
dopravce předá kopii průvodního dokladu celnímu úřadu vývozu a celnímu úřadu výstupu ze Společenství;
d)
jakmile odpad opustí Společenství, zašle celní úřad výstupu ze Společenství orazítkovanou kopii průvodního dokladu příslušnému orgánu místa odeslání ve Společenství, ve které uvede, že odpad opustil Společenství;
e)
pokud příslušný orgán místa odeslání ve Společenství neobdrží do 42 dnů poté, co odpad opustil Společenství, informace od zařízení o převzetí odpadu, informuje neprodleně příslušný orgán místa určení a
f)
smlouva uvedená v čl. 4 bodu 4 druhém pododstavci a v článku 5 stanoví, že:
i)
pokud zařízení vydá nesprávné potvrzení o odstranění, jehož následkem je uvolněna finanční záruka, příjemce nese náklady vzniklé z povinnosti vrátit odpady do oblasti jurisdikce příslušného orgánu místa odeslání a z jejich využití nebo odstranění způsobem šetrným k životnímu prostředí,
ii)
do tří dnů od převzetí odpadů určených k odstranění zašle zařízení oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie vyplněného průvodního dokladu, kromě potvrzení o odstranění odpadu uvedeného v bodě iii), a
iii)
co nejdříve, avšak nejdéle do 30 dnů od dokončení odstranění, a nejpozději do jednoho kalendářního roku od převzetí odpadů zařízení na svou odpovědnost potvrdí, že odstranění bylo dokončeno, a zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
4. Přeprava může být provedena, pouze pokud:
a)
oznamovatel obdržel písemný souhlas od příslušných orgánů místa odeslání, místa určení a případně pro tranzit mimo Společenství a pokud jsou splněny stanovené podmínky;
b)
byla uzavřena smlouva mezi oznamovatelem a příjemcem, která je účinná, jak je požadováno podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 4 a článku 5;
c)
byla poskytnuta finanční záruka nebo odpovídající pojištění, které jsou účinné, jak je požadováno podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 5 a článku 6;
d)
je zajištěno nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 49.
5. Pokud se odpad vyváží, musí být určen k odstranění v zařízení, které je v zemi určení provozováno nebo jehož provozování je povoleno podle platného vnitrostátního práva.
6. Pokud celní úřad vývozu nebo celní úřad výstupu ze Společenství odhalí nedovolenou přepravu, informuje neprodleně příslušný orgán v zemi celního úřadu, který:
a)
informuje neprodleně příslušný orgán místa odeslání ve Společenství a
b)
zajistí zadržení odpadu, dokud příslušný orgán místa odeslání nerozhodne jinak a neoznámí toto rozhodnutí písemně příslušnému orgánu v zemi celního úřadu, ve které je odpad zadržen.
KAPITOLA 2
Vývoz odpadů určených k využití
Oddíl 1
Vývoz do zemí, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD
Článek 36
Zákaz vývozu
1. Vývoz ze Společenství těchto odpadů určených k využití v zemích, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD, se zakazuje:
a)
nebezpečné odpady uvedené v příloze V;
b)
odpady uvedené v příloze V části 3;
c)
nebezpečné odpady nezařazené pod jednu položku v příloze V;
d)
směsi nebezpečných odpadů a směsi nebezpečných a nikoliv nebezpečných odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze V;
e)
odpady, které země určení oznámila jako nebezpečné podle článku 3 Basilejské úmluvy;
f)
odpady, jejichž dovoz země určení zakázala, nebo
g)
odpady, u nichž se příslušný orgán místa odeslání může důvodně domnívat, že s nimi nebude v dotyčné zemi určení nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 49.
2. Tímto ustanovením nejsou dotčeny povinnosti převzít odpady zpět podle článků 22 a 24.
3. Členské státy mohou ve výjimečných případech na základě dokladů předložených oznamovatelem stanovit, že určitý nebezpečný odpad uvedený v příloze V je vyloučen ze zákazu vývozu, pokud nevykazuje vlastnosti uvedené v příloze III směrnice 91/689/EHS, přičemž se s ohledem na vlastnosti H3 až H8, H10 a H11 vymezené v uvedené příloze přihlédne k mezním hodnotám stanoveným v rozhodnutí Komise 2000/532/ES ze dne 3. května 2000, kterým se nahrazuje rozhodnutí 94/3/ES, kterým se stanoví seznam odpadů podle čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS o odpadech, a rozhodnutí Rady 94/904/ES, kterým se stanoví seznam nebezpečných odpadů ve smyslu čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS o nebezpečných odpadech (21).
4. Skutečnost, že odpad není uveden jako nebezpečný odpad v příloze V nebo je uveden v příloze V části 1 seznamu B, nevylučuje možnost charakterizovat ve výjimečných případech takovýto odpad jako nebezpečný odpad, na který se tedy vztahuje zákaz vývozu, pokud vykazuje některé z vlastností uvedených v příloze III směrnice 91/689/EHS, přičemž se s ohledem na vlastnosti H3 až H8, H10 a H11 vymezené v uvedené příloze přihlédne k mezním hodnotám stanoveným v rozhodnutí Komise 2000/532/ES, jak je stanoveno v čl. 1 odst. 4 druhé odrážce směrnice 91/689/EHS a v úvodním odstavci přílohy III tohoto nařízení.
5. V případech uvedených v odstavcích 3 a 4 dotčený členský stát informuje předpokládanou zemi určení před vydáním rozhodnutí. Do konce každého kalendářního roku oznámí členské státy tyto případy Komisi. Komise předá tyto informace všem členským státům a sekretariátu Basilejské úmluvy. Na základě poskytnutých informací může Komise uvést připomínky a případně v souladu s článkem 58 upravit přílohu V.
Článek 37
Postupy při vývozu odpadů uvedených v příloze III nebo IIIA
1. V případě odpadů uvedených v příloze III nebo IIIA, jejichž vývoz není podle článku 36 zakázán, zašle Komise ve lhůtě 20 dnů ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost každé zemi, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, písemnou žádost o:
i)
písemné potvrzení, že odpady je možno vyvážet ze Společenství k využití v této zemi, a
ii)
uvedení případného kontrolního postupu, který bude země určení uplatňovat.
Země, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD, mají tyto možnosti:
a)
zákaz nebo
b)
postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle článku 35 nebo
c)
žádnou kontrolu v zemi určení.
2. Přede dnem použitelnosti tohoto nařízení Komise přijme nařízení, které vezme v úvahu všechny odpovědi obdržené podle odstavce 1, a informuje výbor zřízený podle článku 18 směrnice 2006/12/ES.
Pokud země nevydala potvrzení podle odstavce 1 nebo pokud z nějakého důvodu země nebyla kontaktována, použije se odst. 1 písm. b).
Přijaté nařízení Komise pravidelně aktualizuje.
3. Pokud země ve své odpovědi uvede, že určité přepravy odpadů nepodléhají kontrole, použije se na tyto přepravy přiměřeně článek 18.
4. Pokud se odpad vyváží, musí být určen k využití v zařízení, které je v zemi určení provozováno nebo jehož provozování je povoleno podle platného vnitrostátního práva.
5. V případě přepravy odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze III nebo přepravy směsí odpadů nezařazených pod jednu položku v příloze III nebo IIIA nebo přepravy odpadů zařazených do přílohy IIIB a pokud není vývoz zakázán podle článku 36, použije se odst. 1 písm. b) tohoto článku.
Oddíl 2
Vývoz do zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD
Článek 38
Vývoz odpadů uvedených v přílohách III, IIIA, IIIB, IV a IVA
1. Pokud se ze Společenství vyváží odpady uvedené v příloze III, IIIA, IIIB, IV a IVA nebo odpady či směsi odpadů nezařazené do jedné položky v příloze III, IV nebo IVA a jsou určeny k využití v zemích, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, a to též s tranzitem přes země, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, použijí se přiměřeně ustanovení hlavy II s úpravami a doplněními uvedenými v odstavcích 2, 3 a 5.
2. Použijí se tyto úpravy:
a)
směsi odpadů uvedených v příloze IIIA, určené pro předběžné postupy, podléhají postupu předchozího písemného oznámení a souhlasu, pokud se případné následné předběžné nebo jiné než předběžné využití nebo odstranění má uskutečnit v zemi, na kterou se rozhodnutí OECD nevztahuje;
b)
odpady uvedené v příloze IIIB podléhají postupu předchozího písemného oznámení a souhlasu;
c)
souhlas vyžadovaný podle článku 9 může příslušný orgán místa určení mimo Společenství udělit ve formě tichého souhlasu.
3. Pokud jde o vývoz odpadů uvedených v přílohách IV a IVA, použijí se tato doplňující ustanovení:
a)
příslušné orgány místa odeslání a případně pro tranzit ve Společenství zašlou orazítkovanou kopii svých rozhodnutí o souhlasu s přepravou celnímu úřadu vývozu a celnímu úřadu výstupu ze Společenství;
b)
dopravce předá kopii průvodního dokladu celnímu úřadu vývozu a celnímu úřadu výstupu ze Společenství;
c)
jakmile odpad opustí území Společenství, celní úřad výstupu ze Společenství zašle orazítkovanou kopii průvodního dokladu příslušnému orgánu místa odeslání ve Společenství, ve které uvede, že odpad opustil Společenství;
d)
pokud příslušný orgán místa odeslání ve Společenství neobdrží do 42 dnů poté, kdy odpad opustil Společenství, informace od zařízení o převzetí odpadu, informuje neprodleně příslušný orgán místa určení a
e)
smlouva uvedená v čl. 4 bodu 4 druhém pododstavci a v článku 5 stanoví, že:
i)
pokud zařízení vydá nesprávné potvrzení o využití, jehož následkem je uvolněna finanční záruka, nese příjemce náklady vzniklé z povinnosti vrátit odpady do oblasti jurisdikce příslušného orgánu místa odeslání a z jejich využití nebo odstranění způsobem šetrným k životnímu prostředí,
ii)
do tří dnů od převzetí odpadů určených k využití zašle zařízení oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie vyplněného průvodního dokladu kromě potvrzení o využití odpadu uvedeného v bodu iii) a
iii)
co nejdříve, avšak nejdéle do 30 dnů od dokončení využití, a nejpozději do jednoho kalendářního roku po převzetí odpadů zařízení na svou odpovědnost potvrdí, že bylo dokončeno využití, a zašle oznamovateli a dotčeným příslušným orgánům podepsané kopie průvodního dokladu, které obsahují toto potvrzení.
4. Přeprava může být provedena, pouze pokud:
a)
oznamovatel obdržel písemný souhlas od příslušných orgánů místa odeslání, místa určení a případně pro tranzit nebo příslušné orgány místa určení a pro tranzit mimo Společenství udělily tichý souhlas nebo lze takovýto souhlas předpokládat a pokud jsou splněny stanovené podmínky;
b)
jsou dodržena ustanovení čl. 35 odst. 4 písm. b), c) a d).
5. Pokud se vývoz podle odstavce 1 odpadů uvedených v přílohách IV a IVA uskutečňuje s tranzitem přes zemi, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, použijí se tyto úpravy:
a)
příslušný orgán pro tranzit země, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, má 60 dnů od předání svého potvrzení o přijetí oznámení na to, aby požádal o doplňující informace k oznámené přepravě, poskytl tichý souhlas, pokud se dotyčná země rozhodla nevyžadovat předchozí písemný souhlas a informovala o tom ostatní smluvní strany podle čl. 6 odst. 4 Basilejské úmluvy, nebo vydal písemný souhlas s podmínkami nebo bez nich;
b)
příslušný orgán místa odeslání ve Společenství vydá rozhodnutí o souhlasu s přepravou podle článku 9 až poté, kdy obdržel tichý nebo písemný souhlas od příslušného orgánu pro tranzit země, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, a to nejdříve 61 dnů od předání potvrzení o přijetí příslušným orgánem pro tranzit. Příslušný orgán místa odeslání může vydat rozhodnutí před uplynutím 61denní lhůty, pokud obdržel písemný souhlas ostatních dotčených příslušných orgánů.
6. Pokud se odpad vyváží, musí být určen k využití v zařízení, které je v zemi určení provozováno nebo jehož provozování je povoleno podle platného vnitrostátního práva.
7. Pokud celní úřad vývozu nebo celní úřad výstupu ze Společenství odhalí nedovolenou přepravu, informuje neprodleně příslušný orgán v zemi celního úřadu, který:
a)
informuje neprodleně příslušný orgán místa odeslání ve Společenství a
b)
zajistí zadržení odpadu, dokud příslušný orgán místa odeslání nerozhodne jinak a neoznámí toto rozhodnutí písemně příslušnému orgánu v zemi celního úřadu, ve které je odpad zadržen.
KAPITOLA 3
Obecná ustanovení
Článek 39
Vývoz do Antarktidy
Vývoz odpadů ze Společenství do Antarktidy se zakazuje.
Článek 40
Vývoz do zámořských zemí a území
1. Vývoz odpadů určených k odstranění v zámořských zemích nebo územích ze Společenství se zakazuje.
2. Pokud jde o vývoz odpadů určených k využití v zámořských zemích nebo územích, použije se obdobně zákaz uvedený v článku 36.
3. Pokud jde o vývoz odpadů určených k využití v zámořských zemích a územích, na které se nevztahuje zákaz uvedený v odstavci 2, použijí se obdobně ustanovení hlavy II.
HLAVA V
DOVOZ DO SPOLEČENSTVÍ ZE TŘETÍCH ZEMÍ
KAPITOLA 1
Dovoz odpadů určených k odstranění
Článek 41
Zákaz dovozu s výjimkou ze zemí, které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, nebo zemí, s nimiž byla uzavřena dohoda, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války
1. Dovoz odpadů určených k odstranění do Společenství se zakazuje s výjimkou dovozu:
a)
ze zemí, které jsou smluvními stranami Basilejské úmluvy, nebo
b)
z jiných zemí, se kterými Společenství nebo Společenství a jeho členské státy uzavřely v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy dvoustranné nebo mnohostranné dohody nebo ujednání, které jsou slučitelné s právními předpisy Společenství, nebo
c)
z jiných zemí, se kterými jednotlivé členské státy uzavřely dvoustranné dohody nebo ujednání v souladu s odstavcem 2, nebo
d)
z jiných oblastí v případech, kdy z výjimečných důvodů během krize nebo války nebo během operací k nastolení nebo udržení míru nelze uzavřít dvoustranné dohody nebo ujednání podle písmen b) nebo c) nebo pokud příslušný orgán v zemi odeslání nebyl určen nebo nemůže jednat.
2. Ve výjimečných případech mohou jednotlivé členské státy uzavřít dvoustranné dohody a ujednání o odstranění určitých odpadů v těchto členských státech, pokud by v zemi odeslání nebylo s těmito odpady nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 49.
Tyto dohody a ujednání musí být slučitelné s právními předpisy Společenství a článkem 11 Basilejské úmluvy.
Tyto dohody a ujednání zaručí, že odstraňování proběhne ve schváleném zařízení a že přitom budou dodrženy požadavky na nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí.
Tyto dohody a ujednání rovněž zaručí, že odpad vznikl v zemi odeslání a že odstranění bude provedeno výhradně v členském státu, který dohodu nebo ujednání uzavřel.
Tyto dohody a ujednání se před uzavřením oznámí Komisi. V mimořádných situacích však mohou být oznámeny do jednoho měsíce po uzavření.
3. Dvoustranné nebo mnohostranné dohody nebo ujednání uzavřené podle odst. 1 písm. b) a c) jsou založeny na procedurálních požadavcích článku 42.
4. Od zemí uvedených v odst. 1 písm. a), b) a c) se vyžaduje, aby příslušnému orgánu členského státu určení předem předložily řádně odůvodněnou žádost založenou na skutečnosti, že nemají a nemohou přiměřeným způsobem získat technickou kapacitu a nezbytná zařízení pro odstranění odpadů způsobem šetrným k životnímu prostředí.
Článek 42
Procedurální požadavky při dovozu ze zemí, které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války
1. Pokud se do Společenství dováží odpad určený k odstranění ze zemí, které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, použijí se přiměřeně ustanovení hlavy II s úpravami a doplněními uvedenými v odstavcích 2 a 3.
2. Použijí se tyto úpravy:
a)
příslušný orgán pro tranzit mimo Společenství má 60 dnů od předání svého potvrzení o přijetí oznámení na to, aby požádal o doplňující informace k oznámené přepravě, poskytl tichý souhlas, pokud se dotyčná země rozhodla nevyžadovat předchozí písemný souhlas a informovala o tom ostatní smluvní strany podle čl. 6 odst. 4 Basilejské úmluvy, nebo vydal písemný souhlas s podmínkami nebo bez nich;
b)
v případech uvedených v čl. 41 odst. 1 písm. d), které se týkají krize, války nebo operací k nastolení nebo udržení míru, se nevyžaduje souhlas příslušných orgánů místa odeslání.
3. Použijí se tato doplňující ustanovení:
a)
příslušný orgán pro tranzit ve Společenství potvrdí oznamovateli přijetí oznámení a kopie zašle dotčeným příslušným orgánům;
b)
příslušné orgány místa určení a případně pro tranzit ve Společenství zašlou orazítkovanou kopii svých rozhodnutí o souhlasu s přepravou celnímu úřadu vstupu do Společenství;
c)
dopravce předá kopii průvodního dokladu celnímu úřadu vstupu do Společenství a
d)
po vyřízení nezbytných celních formalit zašle celní úřad vstupu do Společenství orazítkovanou kopii průvodního dokladu příslušným orgánům místa určení a pro tranzit ve Společenství, ve které uvede, že odpad vstoupil do Společenství.
4. Přeprava může být provedena, pouze pokud:
a)
oznamovatel obdržel písemný souhlas od příslušných orgánů místa odeslání, místa určení a případně pro tranzit a pokud jsou splněny stanovené podmínky;
b)
byla uzavřena smlouva mezi oznamovatelem a příjemcem, která je účinná, jak je požadováno podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 4 a článku 5;
c)
byla poskytnuta finanční záruka nebo odpovídající pojištění, které jsou účinné, jak je požadováno podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 5 a článku 6, a
d)
je zajištěno nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 49.
5. Pokud celní úřad vstupu do Společenství odhalí nedovolenou přepravu, informuje neprodleně příslušný orgán v zemi celního úřadu, který:
a)
informuje neprodleně příslušný orgán místa určení ve Společenství, který informuje příslušný orgán místa odeslání mimo Společenství, a
b)
zajistí zadržení odpadu, dokud příslušný orgán místa odeslání mimo Společenství nerozhodne jinak a neoznámí toto rozhodnutí písemně příslušnému orgánu v zemi celního úřadu, ve které je odpad zadržen.
KAPITOLA 2
Dovoz odpadů k využití
Článek 43
Zákaz dovozu s výjimkou ze zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD nebo které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, nebo zemí, s nimiž byla uzavřena dohoda, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války
1. Veškerý dovoz odpadů určených k využití do Společenství se zakazuje, s výjimkou dovozu:
a)
ze zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, nebo
b)
z jiných zemí, které jsou smluvními stranami Basilejské úmluvy, nebo
c)
z jiných zemí, se kterými Společenství nebo Společenství a jeho členské státy uzavřely v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy dvoustranné nebo mnohostranné dohody nebo ujednání, které jsou slučitelné s právními předpisy Společenství, nebo
d)
z jiných zemí, se kterými jednotlivé členské státy uzavřely dvoustranné dohody nebo ujednání podle odstavce 2, nebo
e)
z jiných oblastí v případech, kdy z výjimečných důvodů během krize, války nebo během operací k nastolení nebo udržení míru nelze uzavřít dvoustranné dohody nebo ujednání podle písmen b) nebo c) nebo pokud příslušný orgán v zemi odeslání nebyl určen nebo nemůže jednat.
2. Ve výjimečných případech mohou jednotlivé členské státy uzavřít dvoustranné dohody nebo ujednání o využití určitých odpadů v těchto členských státech, pokud by v zemi odeslání nebylo s těmito odpady nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 49.
V těchto případech se použije čl. 41 odst. 2.
3. Dvoustranné nebo mnohostranné dohody a ujednání uzavřené podle odst. 1 písm. c) a d) jsou založeny na procedurálních požadavcích článku 42, pokud to může být významné.
Článek 44
Procedurální požadavky při dovozu ze zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války
1. Pokud se do Společenství dováží odpad určený k využití ze zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, použijí se přiměřeně ustanovení hlavy II s úpravami a doplněními uvedenými v odstavcích 2 a 3.
2. Použijí se tyto úpravy:
a)
souhlas vyžadovaný podle článku 9 může příslušný orgán místa odeslání mimo Společenství udělit ve formě tichého souhlasu;
b)
předchozí písemné oznámení podle článku 4 může podat oznamovatel a
c)
v případech uvedených v čl. 43 odst. 1 písm. e), které se týkají krize, války nebo operací k nastolení nebo udržení míru, se nevyžaduje souhlas příslušných orgánů místa odeslání.
3. Kromě toho musí být dodržena ustanovení čl. 42 odst. 3 písm. b), c) a d).
4. Přeprava může být provedena, pouze pokud:
a)
oznamovatel obdržel písemný souhlas od příslušných orgánů místa odeslání, místa určení a případně pro tranzit nebo pokud byl udělen tichý souhlas příslušného orgánu místa odeslání mimo Společenství nebo jej lze předpokládat a pokud jsou splněny stanovené podmínky;
b)
byla uzavřena smlouva mezi oznamovatelem a příjemcem, která je účinná, jak je požadováno podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 4 a článku 5;
c)
byla poskytnuta finanční záruka nebo odpovídající pojištění, které jsou účinné, jak je požadováno podle čl. 4 druhého pododstavce bodu 5 a článku 6;
d)
je zajištěno nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí podle článku 49.
5. Pokud celní úřad vstupu do Společenství odhalí nedovolenou přepravu, informuje neprodleně příslušný orgán v zemi celního úřadu, který:
a)
informuje neprodleně příslušný orgán místa určení ve Společenství, který informuje příslušný orgán místa odeslání mimo Společenství, a
b)
zajistí zadržení odpadu, dokud příslušný orgán místa odeslání mimo Společenství nerozhodne jinak a neoznámí toto rozhodnutí písemně příslušnému orgánu v zemi celního úřadu, ve které je odpad zadržen.
Článek 45
Procedurální požadavky při dovozu ze zemí, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD a které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války
Pokud se odpad určený k využití dováží do Společenství:
a)
ze země, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, nebo
b)
přes zemi, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD a která je zároveň smluvní stranou Basilejské úmluvy,
použije se obdobně článek 42.
KAPITOLA 3
Obecná ustanovení
Článek 46
Dovoz ze zámořských zemí nebo území
1. Pokud se do Společenství dováží odpad ze zámořských zemí nebo území, použije se obdobně hlava II.
2. Zámořské země a území a členské státy, se kterými jsou spojeny, mohou na přepravu ze zámořské země a území do daného členského státu použít vnitrostátní postupy.
3. Členské státy, které uplatňují odstavec 2, oznámí Komisi používané vnitrostátní postupy.
HLAVA VI
TRANZIT PŘES SPOLEČENSTVÍ ZE TŘETÍCH ZEMÍ A DO TŘETÍCH ZEMÍ
KAPITOLA 1
Tranzit odpadů určených k odstranění
Článek 47
Tranzit odpadů určených k odstranění přes Společenství
Pokud jsou odpady určené k odstranění přepravovány přes členské státy ze třetích zemí a do třetích zemí, použije se obdobně článek 42 s těmito úpravami a doplněními:
a)
první a poslední příslušný orgán pro tranzit ve Společenství zašle případně orazítkovanou kopii rozhodnutí o souhlasu s přepravou, nebo pokud udělil tichý souhlas, kopii potvrzení o přijetí podle čl. 42 odst. 3 písm. a) celním úřadům vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství, a
b)
jakmile odpad opustí Společenství, zašle celní úřad výstupu ze Společenství orazítkovanou kopii průvodního dokladu příslušným orgánům pro tranzit ve Společenství, ve které uvede, že odpad opustil Společenství.
KAPITOLA 2
Tranzit odpadů určených k využití
Článek 48
Tranzit odpadů určených k využití přes Společenství
1. Pokud jsou odpady určené k využití přepravovány přes členské státy ze země a do země, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD, použije se obdobně článek 47.
2. Pokud jsou odpady určené k využití přepravovány přes členské státy ze země a do země, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, použije se obdobně článek 44 s těmito úpravami a doplněními:
a)
první a poslední příslušný orgán pro tranzit ve Společenství zašle případně orazítkovanou kopii rozhodnutí o souhlasu s přepravou, nebo pokud udělil tichý souhlas, kopii potvrzení o přijetí podle čl. 42 odst. 3 písm. a) celním úřadům vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství, a
b)
jakmile odpad opustí Společenství, zašle celní úřad výstupu ze Společenství orazítkovanou kopii průvodního dokladu příslušnému orgánu či orgánům pro tranzit ve Společenství, ve které uvede, že odpad opustil Společenství.
3. Pokud se odpad určený k využití přepravuje přes členské státy ze země, na kterou se nevztahuje rozhodnutí OECD, do země, na kterou se rozhodnutí OECD vztahuje, nebo naopak, použije se odstavec 1 na zemi, na kterou se rozhodnutí OECD nevztahuje, a odstavec 2 na zemi, na kterou se rozhodnutí OECD vztahuje.
HLAVA VII
JINÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
Doplňkové povinnosti
Článek 49
Ochrana životního prostředí
1. Původce, oznamovatel nebo jiné podniky, které se podílejí na přepravě odpadů nebo na jejich využití či odstranění, podniknou všechny nezbytné krok pro zajištění toho, že je s jimi přepravovanými odpady během celé doby přepravy a během jejich využívání a odstraňování nakládáno tak, aby nebylo ohroženo lidské zdraví, a způsobem šetrným k životnímu prostředí. Pokud se přeprava uskutečňuje ve Společenství, musí být zejména dodrženy požadavky článku 4 směrnice 2006/12/ES a ostatních právních předpisů Společenství o odpadech.
2. V případě vývozu ze Společenství příslušný orgán místa odeslání ve Společenství:
a)
stanoví a snaží se zajistit, aby se v třetí zemi určení nakládalo s veškerými vyváženými odpady během celé doby přepravy, včetně využívání podle článků 36 a 38 nebo odstraňování podle článku 34, způsobem šetrným k životnímu prostředí;
b)
zakáže vývoz odpadů do třetích zemí, pokud se může důvodně domnívat, že s odpadem nebude nakládáno podle požadavků písmene a).
Nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí při daném využívání nebo odstraňování lze mimo jiné předpokládat, pokud může oznamovatel nebo příslušný orgán v zemi určení prokázat, že zařízení, které přebírá odpad, bude provozováno v souladu s normami na ochranu lidského zdraví a životního prostředí, které všeobecně odpovídají normám stanoveným v právních předpisech Společenství.
Tímto předpokladem však není dotčeno celkové posouzení nakládání způsobem šetrným k životnímu prostředí během celé doby přepravy, včetně využívání nebo odstraňování v třetí zemi určení.
Jako vodítko pro nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí lze použít pokyny uvedené v příloze VIII.
3. V případě dovozů do Společenství příslušný orgán místa určení ve Společenství:
a)
stanoví a přijme opatření pro zajištění toho, že je s veškerými odpady přepravovanými do oblasti jeho jurisdikce během celé doby přepravy včetně jejich využívání nebo odstraňování v zemi určení nakládáno tak, aby nebylo ohroženo lidské zdraví a bez použití postupů nebo metod, které by mohly poškodit životní prostředí, a v souladu s článkem 4 směrnice 2006/12/ES a s ostatními právními předpisy Společenství o odpadech;
b)
zakáže dovoz odpadů z třetích zemí, pokud se může důvodně domnívat, že s odpadem nebude nakládáno podle požadavků písmene a).
Článek 50
Prosazování v členských státech
1. Členské státy stanoví předpisy pro sankce použitelné v případě porušení tohoto nařízení a přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění jejich provádění. Stanovené sankce musejí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí Komisi své vnitrostátní právní předpisy týkající se předcházení nedovoleným přepravám odpadů, jejich odhalování a sankcí za takové přepravy.
2. Prostřednictvím opatření k prosazování tohoto nařízení členské státy mimo jiné stanoví kontroly zařízení a podniků v souladu s článkem 13 směrnice 2006/12/ES a namátkové kontroly přeprav odpadů nebo souvisejícího využívání nebo odstraňování.
3. Kontroly přeprav mohou být prováděny zejména:
a)
na místě vzniku za účasti původce, držitele nebo oznamovatele;
b)
na místě určení za účasti příjemce nebo zařízení;
c)
na hranicích Společenství nebo
d)
během přepravy uvnitř Společenství.
4. Kontroly přeprav zahrnují prohlídku dokladů, potvrzení totožnosti a případně i fyzickou kontrolu odpadů.
5. Členské státy navzájem dvoustranně nebo mnohostranně spolupracují, aby usnadnily předcházení nedovoleným přepravám a jejich odhalování.
6. Členské státy určí stálé zaměstnance odpovědné za spolupráci podle odstavce 5 a těžiště fyzických kontrol podle odstavce 4. Informaci zašlou Komisi, která předá jejich soupis kontaktním subjektům uvedeným v článku 54.
7. Na žádost jiného členského státu může členský stát přijmout donucovací opatření vůči osobám podezřelým z účasti na nedovolené přepravě odpadů, které se nacházejí v tomto členském státě.
Článek 51
Zprávy podávané členskými státy
1. Před koncem každého kalendářního roku zašlou členské státy Komisi kopii zprávy za předchozí kalendářní rok, kterou podle čl. 13 odst. 3 Basilejské úmluvy vypracovaly a zaslaly sekretariátu Basilejské úmluvy.
2. Před koncem každého kalendářního roku vypracují členské státy rovněž zprávu za předchozí rok na základě doplňujícího dotazníku v příloze IX a zašlou ji Komisi.
3. Zprávy vypracované členskými státy podle odstavců 1 a 2 se Komisi zasílají v elektronické podobě.
4. Komise na základě těchto zpráv vypracuje každé tři roky zprávu o provádění tohoto nařízení Společenstvím a jeho členskými státy.
Článek 52
Mezinárodní spolupráce
Členské státy, je-li to vhodné a nezbytné, ve spojení s Komisí spolupracují s ostatními smluvními stranami Basilejské úmluvy a s mezistátními organizacemi, mimo jiné prostřednictvím výměny nebo sdílení informací, podpory technologií šetrných k životnímu prostředí a vypracovávání pravidel osvědčené praxe.
Článek 53
Určení příslušných orgánů
Členské státy určí příslušný orgán nebo orgány odpovědné za provádění tohoto nařízení. Každý členský stát určí pouze jeden příslušný orgán pro tranzit.
Článek 54
Určení kontaktních subjektů
Členské státy a Komise určí každý jeden nebo více kontaktních subjektů, které odpovídají za informování a poskytování poradenství osobám a podnikům požadujícím informace. Kontaktní subjekt Komise postoupí kontaktním subjektům členských států jakékoli otázky, které mu byly položeny a které se jich týkají, a naopak.
Článek 55
Určení celních úřadů vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství
Členské státy mohou určit zvláštní celní úřady na vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství pro přepravy odpadů, které vstupují do Společenství nebo z něj vystupují. Jestliže se členský stát rozhodne určit tyto celní úřady, nelze pro žádnou přepravu odpadů použít pro účely vstupu do Společenství nebo výstupu z něj žádný jiný hraniční přechod v tomto členském státu.
Článek 56
Oznámení určení a s ním související údaje
1. Členské státy oznámí Komisi určení:
a)
příslušných orgánů podle článku 53;
b)
kontaktních subjektů podle článku 54 a
c)
případně celních úřadů vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství podle článku 55.
2. Ve vztahu k těmto určením sdělí členské státy Komisi tyto údaje:
a)
názvy;
b)
poštovní adresy;
c)
elektronické adresy;
d)
telefonní čísla;
e)
faxová čísla a
f)
jazyky přijatelné pro příslušné orgány.
3. Členské státy neprodleně Komisi oznámí veškeré změny těchto údajů.
4. Tyto údaje, jakož i všechny jejich změny, se předávají Komisi v elektronické podobě a v případě potřeby rovněž v listinné podobě.
5. Komise zveřejní seznamy určených příslušných orgánů, kontaktních subjektů a celních úřadů vstupu do Společenství a výstupu ze Společenství na své internetové stránce a tyto seznamy případně aktualizuje.
KAPITOLA 2
Jiná ustanovení
Článek 57
Zasedání kontaktních subjektů
Komise na žádost členských států nebo v jiných vhodných případech pravidelně pořádá zasedání kontaktních subjektů, aby posoudila otázky vznesené v souvislosti s prováděním tohoto nařízení. Pokud se všechny členské státy a Komise shodnou na tom, že je to vhodné, budou na taková zasedání nebo jejich části pozváni hlavní aktéři.
Článek 58
Změny příloh
1. Komise může změnit přílohy prostřednictvím nařízení a v souladu s postupem podle čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES, aby zohlednila vědecký a technický pokrok. Kromě toho se:
a)
změní přílohy I, II, III, IIIA, IV a V, aby se zohlednily změny dohodnuté v rámci Basilejské úmluvy a rozhodnutí OECD; mimo to se příloha IC o zvláštních pokynech pro vyplnění formuláře oznámení a průvodního dokladu dokončí nejpozději ke dni použitelnosti tohoto nařízení s ohledem na pokyny OECD;
b)
nezařazené odpady mohou prozatímně doplnit do přílohy IIIB, IV nebo V, dokud nebude rozhodnuto o jejich zařazení do příslušných příloh Basilejské úmluvy nebo rozhodnutí OECD;
c)
na základě žádosti podané členským státem může zvážit prozatímní zahrnutí směsí dvou nebo více odpadů uvedených v příloze III do přílohy IIIA v případech uvedených v čl. 3 odst. 2, dokud nebude rozhodnuto o jejich zařazení do příslušných příloh Basilejské úmluvy nebo rozhodnutí OECD. Původní položky, které mají být zahrnuty do přílohy IIIA, se pokud možno vloží do dne použitelnosti tohoto nařízení a nejpozději do šesti měsíců od uvedeného dne. Příloha IIIA může obsahovat výhradu, že jednu nebo více jejích položek nelze použít na vývozy do zemí, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD;
d)
stanoví výjimečné případy podle čl. 3 odst. 3 a tyto odpady se případně doplní do příloh IVA a V a odstraní z přílohy III;
e)
změní příloha V, aby se zohlednily dohodnuté změny seznamu nebezpečných odpadů přijaté podle čl. 1 odst. 4 směrnice 91/689/EHS;
f)
změní příloha VIII, aby se zohlednily příslušné mezinárodní úmluvy a dohody.
2. Při změnách přílohy IX se jednání plně účastní výbor zřízený směrnicí Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí (22).
3. Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
Článek 59
Dodatečná opatření
1. Komise může k provádění tohoto nařízení přijmout tato dodatečná opatření:
a)
způsob výpočtu finanční záruky nebo odpovídajícího pojištění podle článku 6;
b)
pokyny pro uplatňování čl. 12 odst. 1 písm. g);
c)
další podmínky a požadavky týkající se zařízení k využití odpadů s předchozím souhlasem podle článku 14;
d)
pokyny pro uplatňování článku 15, pokud jde o identifikaci a sledování odpadů, u kterých při předběžném využívání nebo odstraňování dochází k podstatným změnám;
e)
pokyny pro spolupráci příslušných orgánů, pokud jde o nedovolené přepravy podle článku 24;
f)
technické a organizační požadavky pro praktické provádění elektronické výměny údajů k poskytování dokladů a informací podle čl. 26 odst. 4;
g)
další pokyny týkající se používání jazyků podle článku 27;
h)
další vyjasnění procedurálních požadavků hlavy II, pokud jde o jejich použití na vývozy odpadů ze Společenství, dovozy odpadů do Společenství a tranzity odpadů přes Společenství;
i)
další pokyny týkající se nedefinovaných právních pojmů.
2. O těchto opatřeních se rozhodne postupem podle čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES.
3. Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
Článek 60
Přezkum
1. Do 15. července 2006 Komise dokončí přezkum vztahu mezi stávajícími oborovými předpisy o zdraví lidí a zvířat, včetně přeprav odpadů, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 1774/2002, a ustanoveními tohoto nařízení. K tomuto přezkumu se v případě potřeby připojí vhodné návrhy týkající se dosažení rovnocenné úrovně postupů a úpravy kontrol pro přepravu těchto odpadů.
2. Do pěti let od 12. července 2007 Komise přezkoumá provádění čl. 12 odst. 1 písm. c), včetně jeho dopadu na ochranu životního prostředí a fungování vnitřního trhu. K tomuto přezkumu se v případě potřeby připojí vhodné návrhy na změnu tohoto ustanovení.
Článek 61
Zrušení
1. Nařízení (EHS) č. 259/93 a rozhodnutí 94/774/ES se zrušují s účinkem od 12. července 2007.
2. Odkazy na zrušené nařízení (EHS) č. 259/93 se považují za odkazy na toto nařízení.
3. Rozhodnutí 1999/412/ES se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2008.
Článek 62
Přechodná ustanovení
1. Na přepravu, která byla oznámena a pro kterou příslušný orgán místa určení vydal potvrzení o přijetí před 12. červencem 2007, se vztahuje nařízení (EHS) č. 259/93.
2. Každá přeprava, k níž dotčené příslušné orgány dají souhlas v souladu s nařízením (EHS) č. 259/93, se dokončí nejpozději do jednoho roku od 12. července 2007.
3. Předkládání zpráv podle čl. 41 odst. 2 nařízení (EHS) č. 259/93 a článku 51 tohoto nařízení za rok 2007 je založeno na dotazníku uvedeném v rozhodnutí 1999/412/ES.
Článek 63
Přechodná ustanovení pro některé členské státy
1. Do 31. prosince 2010 se na všechny přepravy odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravy odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, do Lotyšska vztahuje postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle hlavy II.
Odchylně od článku 12 vznesou příslušné orgány námitky proti přepravě odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravě odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, určených pro zařízení, na které se vztahuje dočasná odchylka od některých ustanovení směrnice 96/61/ES, během období, po které je dočasná odchylka uplatňována pro zařízení místa určení.
2. Do 31. prosince 2012 se na všechny přepravy odpadů k využití uvedených v příloze III do Polska vztahuje postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle hlavy II.
Odchylně od článku 12 mohou do 31. prosince 2007 vznést příslušné orgány námitky proti přepravě následujících odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV do Polska v souladu s důvody námitek stanovenými v článku 11:
B2020 a GE020 (odpadní sklo)
B2070
B2080
B2100
B2120
B3010 a GH013 (odpad z tuhých plastů)
B3020 (odpadní papír)
B3140 (odpadní pneumatiky)
Y46
Y47
A1010 a A1030 (pouze odrážky týkající se arsenu a rtuti)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A2040
A3030
A3040
A3070
A3120
A3130
A3160
A3170
A3180 (pouze s ohledem na polychlorované naftaleny (PCN))
A4010
A4050
A4060
A4070
A4090
AB030
AB070
AB120
AB130
AB150
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AD150
S výjimkou odpadního skla, odpadního papíru a odpadních pneumatik může být toto období prodlouženo nejdéle do 31. prosince 2012 postupem podle čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES.
Odchylně od článku 12 mohou do 31. prosince 2012 vznést příslušné orgány námitky v souladu s důvody námitek stanovenými v článku 11 proti přepravám do Polska:
a)
těchto odpadů k využití uvedených v příloze IV:
A2050
A3030
A3180, kromě polychlorovaných naftalenů (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020
a
b)
odpadů k využití, které v přílohách nejsou uvedeny.
Odchylně od článku 12 vznesou příslušné orgány námitky proti přepravě odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravě odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, určených pro zařízení, na které se vztahuje dočasná odchylka od některých ustanovení směrnice 96/61/ES, během období, po které je dočasná odchylka uplatňována pro zařízení v místě určení.
3. Do 31. prosince 2011 se na všechny přepravy odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravy odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, na Slovensko vztahuje postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle hlavy II.
Odchylně od článku 12 vznesou příslušné orgány námitky proti přepravě odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravě odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, určených pro zařízení, na které se vztahuje dočasná odchylka od některých ustanovení směrnice Rady 94/67/ES (23) a směrnice 96/61/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů (24) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/80/ES ze dne 23. října 2001 o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení (25), během období, po které je dočasná odchylka uplatňována pro zařízení v místě určení.
4. Do 31. prosince 2014 se na všechny přepravy odpadů k využití uvedených v příloze III do Bulharska vztahuje postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle hlavy II.
Odchylně od článku 12 mohou do 31. prosince 2009 vznést příslušné bulharské orgány námitky proti přepravě následujících odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV do Bulharska v souladu s důvody námitek stanovenými v článku 11:
B2070
B2080
B2100
B2120
Y46
Y47
A1010 a A1030 (pouze odrážky týkající se arzenu a rtuti)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A2040
A3030
A3040
A3070
A3120
A3130
A3160
A3170
A3180 (pouze s ohledem na polychlorované naftaleny (PCN))
A4010
A4050
A4060
A4070
A4090
AB030
AB070
AB120
AB130
AB150
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AD150
Toto období může být prodlouženo nejdéle do 31. prosince 2012 v souladu s postupem uvedeným v čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES.
Odchylně od článku 12 mohou do 31. prosince 2009 vznést příslušné bulharské orgány námitky v souladu s důvody námitek stanovenými v článku 11 proti přepravám do Bulharska:
a)
těchto odpadů k využití uvedených v příloze IV:
A2050
A3030
A3180, kromě polychlorovaných naftalenů (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020
a
b)
odpadů k využití, které v přílohách nejsou uvedeny.
Odchylně od článku 12 vznesou příslušné bulharské orgány námitky proti přepravě odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravě odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, určených pro zařízení, na které se vztahuje dočasná odchylka od některých ustanovení směrnice 96/61/ES nebo směrnice 2001/80/ES, během období, po které je dočasná odchylka uplatňována pro zařízení v místě určení.
5. Do 31. prosince 2015 se na všechny přepravy odpadů k využití uvedených v příloze III do Rumunska vztahuje postup předchozího písemného oznámení a souhlasu podle hlavy II.
Odchylně od článku 12 mohou do 31. prosince 2011 vznést příslušné rumunské orgány námitky proti přepravě následujících odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV do Rumunska v souladu s důvody námitek stanovenými v článku 11:
B2070
B2100, s výjimkou odpadního oxidu hlinitého
B2120
B4030
Y46
Y47
A1010 a A1030 (pouze odrážky týkající se arzenu, rtuti a thalia)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A3030
A3040
A3050
A3060
A3070
A3120
A3130
A3140
A3150
A3160
A3170
A3180 (pouze s ohledem na polychlorované naftaleny (PCN))
A4010
A4030
A4040
A4050
A4080
A4090
A4100
A4160
AA060
AB030
AB120
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AC270
AD120
AD150
Toto období může být prodlouženo nejdéle do 31. prosince 2015 v souladu s postupem uvedeným v čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES.
Odchylně od článku 12 mohou do 31. prosince 2011 vznést příslušné rumunské orgány námitky v souladu s důvody námitek stanovenými v článku 11 proti přepravám do Rumunska:
a)
těchto odpadů k využití uvedených v příloze IV:
A2050
A3030
A3180, kromě polychlorovaných naftalenů (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020
a
b)
odpadů k využití, které v přílohách nejsou uvedeny.
Toto období může být prodlouženo nejdéle do 31. prosince 2015 v souladu s postupem uvedeným v čl. 18 odst. 3 směrnice 2006/12/ES.
Odchylně od článku 12 vznesou příslušné rumunské orgány námitky proti přepravě odpadů k využití uvedených v přílohách III a IV a přepravě odpadů k využití, které nejsou v těchto přílohách uvedeny, určených pro zařízení, na které se vztahuje dočasná odchylka od některých ustanovení směrnice 96/61/ES, směrnice 2000/76/ES nebo směrnice 2001/80/ES, během období, po které je dočasná odchylka uplatňována pro zařízení v místě určení.
6. Odkazuje-li se v tomto článku v souvislosti s odpady uvedenými v příloze III na hlavu II, nepoužije se čl. 3 odst. 2, čl. 4 druhý pododstavec bod 5 a články 6, 11, 22, 23, 24, 25 a 31.
Článek 64
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 12. července 2007.
2. Přistoupí-li Bulharsko nebo Rumunsko až po dni použitelnosti uvedeném v odstavci 1, použije se čl. 63 odst. 4 a 5, odchylně od odstavce 1 tohoto článku, ode dne přistoupení.
3. S výhradou souhlasu dotčených členských států je možno použít čl. 26 odst. 4 před 12. červencem 2007.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 14. června 2006.
REGULAMENTO (CE) n.o 1013/2006 do Parlamento Europeu e do Conselho,
de 14 de Junho de 2006,
relativo a transferências de resíduos
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, nomeadamente o n.o 1 do artigo 175.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão,
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu (1),
Após consulta ao Comité das Regiões,
Deliberando nos termos do artigo 251.o do Tratado (2),
Considerando o seguinte:
(1)
O principal e mais predominante objectivo e elemento do presente regulamento é a protecção do ambiente, sendo os seus efeitos no comércio internacional meramente secundários.
(2)
O Regulamento (CEE) n.o 259/93 do Conselho, de 1 de Fevereiro de 1993, relativo à fiscalização e ao controlo das transferências de resíduos no interior, à entrada e à saída da Comunidade (3), foi por diversas vezes alterado de forma substancial e necessita ainda de outras alterações. É, em especial, necessário integrar nesse regulamento as disposições da Decisão 94/774/CE da Comissão, de 24 de Novembro de 1994, relativa ao documento de acompanhamento uniforme previsto no Regulamento (CEE) n.o 259/93 do Conselho (4) e da Decisão 1999/412/CE da Comissão, de 3 de Junho de 1999, relativa ao questionário para a comunicação de informações por parte dos Estados-Membros prevista no n.o 2 do artigo 41.o do Regulamento (CEE) n.o 259/93 do Conselho (5). O Regulamento (CEE) n.o 259/93 deve, por conseguinte, ser substituído por uma questão de clareza.
(3)
A Decisão 93/98/CEE do Conselho (6) diz respeito à celebração, em nome da Comunidade, da Convenção de Basileia de 22 de Março de 1989 sobre o Controlo dos Movimentos Transfronteiriços de Resíduos Perigosos e sua Eliminação (7), na qual a Comunidade é parte desde 1994. Ao proceder à aprovação do Regulamento (CEE) n.o 259/93, o Conselho estabeleceu regras para a limitação e controlo desses movimentos, destinadas, nomeadamente, a harmonizar o actual sistema comunitário de fiscalização e controlo dos movimentos de resíduos com os requisitos da Convenção de Basileia.
(4)
A Decisão 97/640/CE do Conselho (8) diz respeito à aprovação, em nome da Comunidade, da alteração à Convenção de Basileia estabelecida na Decisão III/1 da Conferência das Partes. Nos termos dessa alteração são proibidas todas as exportações de resíduos perigosos destinados a eliminação provenientes dos países enumerados no anexo VII à Convenção e com destino a países não incluídos nessa lista, tal como acontecia, com efeitos a 1 de Janeiro de 1998, com todas essas exportações de resíduos perigosos referidos na alínea a) do n.o 1 do artigo 1.o da Convenção e destinados a valorização. O Regulamento (CEE) n.o 259/93 foi alterado nesse sentido pelo Regulamento (CE) n.o 120/97 do Conselho (9).
(5)
Dado que a Comunidade aprovou a Decisão do Conselho da OCDE C (2001) 107/Final relativa à revisão da Decisão da OCDE C (1992) 39/Final sobre o controlo dos movimentos transfronteiriços de resíduos destinados a operações de valorização a fim de harmonizar as listas de desperdícios pela Convenção de Basileia e rever determinados outros requisitos, torna-se assim necessário integrar as disposições da referida decisão na legislação comunitária.
(6)
A Comunidade assinou a Convenção de Estocolmo de 22 de Maio de 2001 sobre os Poluentes Orgânicos Persistentes.
(7)
É importante organizar e regulamentar a fiscalização e o controlo das transferências de resíduos de um modo que tome em consideração a necessidade de preservar, proteger e melhorar a qualidade do ambiente e da saúde humana e que promova uma aplicação mais uniforme do regulamento em toda a Comunidade.
(8)
É importante ter em conta o requisito definido na alínea d) do n.o 2 do artigo 4.o da Convenção de Basileia, que estabelece que as transferências de resíduos perigosos devem ser reduzidas ao mínimo consistente com uma gestão ambientalmente correcta e eficiente desses resíduos.
(9)
É importante ter em conta o direito de cada parte na Convenção de Basileia, nos termos do respectivo n.o 1 do artigo 4.o, de proibir a importação de resíduos perigosos ou de resíduos constantes do anexo II dessa Convenção.
(10)
As transferências de resíduos produzidos pelas forças armadas ou por organizações humanitárias são excluídas do âmbito do presente regulamento quando os resíduos forem importados para a Comunidade em determinadas situações (incluindo trânsito na Comunidade quando os resíduos entram no seu território), mas o direito internacional e os acordos internacionais devem ser respeitados em relação a tais transferências. Nesses casos, todas as autoridades competentes de trânsito e a autoridade competente de destino na Comunidade deverão ser informadas antecipadamente da transferência e do seu destino.
(11)
É necessário evitar uma duplicação com o Regulamento (CE) n.o 1774/2002 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 3 de Outubro de 2002, que estabelece regras sanitárias relativas aos subprodutos animais não destinados ao consumo humano (10), que já contém disposições que abrangem globalmente a expedição, encaminhamento e movimento (recolha, transporte, manipulação, processamento, valorização ou eliminação, conservação de registos, documentos de acompanhamento e rastreabilidade) de subprodutos animais no interior, à entrada e à saída da Comunidade.
(12)
Até à data de entrada em vigor do presente regulamento, a Comissão deverá apresentar um relatório sobre a relação entre a legislação sectorial em vigor em matéria de saúde pública e animal e as disposições do presente regulamento e apresentar até essa data as propostas necessárias para alinhar essa legislação pelo presente regulamento a fim de alcançar um nível de controlo equivalente.
(13)
Embora a fiscalização e o controlo das transferências de resíduos no interior de um Estado-Membro seja uma matéria da competência desse Estado-Membro, os sistemas nacionais relativos às transferências de resíduos deverão ter em conta a necessidade de ser coerentes com o sistema comunitário, a fim de garantir um nível elevado de protecção do ambiente e da saúde humana.
(14)
No caso das transferências de resíduos destinados a operações de eliminação e dos resíduos não constantes dos anexos III, III-A ou III-B destinados a operações de valorização, justifica-se que seja garantida uma optimização da fiscalização e controlo através da exigência de um consentimento escrito prévio para essas transferências. Esse procedimento deverá, por seu lado, implicar uma notificação prévia, a fim de permitir que as autoridades competentes se encontrem devidamente informadas, de modo a poderem tomar todas as medidas necessárias para a protecção da saúde humana e do ambiente. Tal permitirá também a essas autoridades apresentar objecções fundamentadas relativamente a essas transferências.
(15)
No caso de transferências de resíduos constantes dos anexos III, III-A ou III-B destinados a operações de valorização, é adequado garantir um nível mínimo de fiscalização e controlo exigindo que essas transferências sejam acompanhadas por determinadas informações.
(16)
Tendo em conta a necessidade de uma aplicação uniforme do presente regulamento e de um bom funcionamento do mercado interno, é necessário estabelecer, por uma questão de eficiência, que essas notificações sejam tratadas por intermédio da autoridade competente de expedição.
(17)
É também importante clarificar o sistema de garantias financeiras ou de seguro equivalente.
(18)
Tendo em conta a responsabilidade dos produtores de resíduos de efectuarem uma gestão ambientalmente correcta dos resíduos, os documentos de notificação e acompanhamento das transferências de resíduos deverão ser preenchidos, sempre que possível, pelos produtores de resíduos.
(19)
É necessário proporcionar ao notificador salvaguardas processuais, tanto por uma questão de segurança jurídica como para garantir a aplicação uniforme do presente regulamento e o bom funcionamento do mercado interno.
(20)
No caso de transferências de resíduos destinados a eliminação, os Estados-Membros deverão ter em conta os princípios da proximidade, da prioridade da valorização e da auto-suficiência aos níveis comunitário e nacional, nos termos da Directiva 2006/12/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 5 de Abril de 2006, relativa aos resíduos (11), tomando medidas ao abrigo do Tratado para proibir, de um modo geral ou parcial, essas transferências de resíduos ou para colocar sistematicamente objecções a essas transferências. Deverá também ser tido em consideração o requisito previsto na Directiva 2006/12/CE, ao abrigo da qual os Estados-Membros devem criar uma rede integrada e adequada de instalações de eliminação de resíduos, a fim de permitir à Comunidade no seu conjunto tornar-se auto-suficiente em matéria de eliminação de resíduos, e aos Estados-Membros tenderem individualmente para esse objectivo, de acordo com as suas circunstâncias geográficas ou com a necessidade de instalações especializadas para determinados tipos de resíduos. Os Estados-Membros deverão também estar em condições de garantir que as instalações de gestão de resíduos abrangidas pela Directiva 96/61/CE do Conselho, de 24 de Setembro de 1996, relativa à prevenção e controlo integrados da poluição (12), apliquem as melhores técnicas disponíveis conforme definidas nessa directiva em conformidade com a licença de que é titular a instalação e que os resíduos sejam tratados de acordo com as normas de protecção ambiental estabelecidas na legislação comunitária e juridicamente vinculativas relativas a operações de eliminação.
(21)
No caso de transferências de resíduos destinados a valorização, os Estados-Membros deverão estar em condições de garantir que as instalações de gestão de resíduos abrangidas pela Directiva 96/61/CE apliquem as melhores técnicas disponíveis tal como estabelecido nessa directiva em conformidade com a licença de que é titular a instalação. Os Estados-Membros deverão também estar em condições de garantir que os resíduos sejam tratados de acordo com normas de protecção ambiental estabelecidas na legislação comunitária e juridicamente vinculativas relativas a operações de valorização e que, tendo em conta o n.o 4 do artigo 7.o da Directiva 2006/12/CE, os resíduos sejam tratados de acordo com os planos de gestão de resíduos elaborados nos termos daquela directiva, a fim de garantir o cumprimento das obrigações estabelecidas na legislação comunitária e juridicamente vinculativas relativas a valorização ou reciclagem.
(22)
O desenvolvimento de requisitos obrigatórios em matéria de instalações destinadas a resíduos e de tratamento de materiais específicos de resíduos a nível comunitário, para além das disposições em vigor na legislação comunitária, pode contribuir para a concretização de um nível elevado de protecção do ambiente em toda a Comunidade, bem como de condições equitativas em matéria de reciclagem, e para garantir que não sejam criados obstáculos ao desenvolvimento de um mercado interno da reciclagem economicamente viável. É, por conseguinte, necessário desenvolver condições equitativas a nível da Comunidade, mediante a aplicação apropriada de normas comuns em determinadas áreas relacionadas com a reciclagem, a fim de aumentar a qualidade desta última, nomeadamente no que diz respeito aos materiais secundários. A Comissão deverá apresentar, logo que possível, propostas adequadas relativamente a essas normas harmonizadas, no que diz respeito a determinados resíduos e instalações de reciclagem, com base na análise ulterior da estratégia relativa aos resíduos e tendo em conta a legislação comunitária em vigor, bem como a legislação dos Estados-Membros. Provisoriamente, deverá ser possível opor-se a transferências previstas sempre que a respectiva valorização não cumpra a legislação do país de expedição em matéria de valorização de resíduos, devendo a Comissão acompanhar a situação no que se refere a transferências indesejáveis de resíduos para os novos Estados-Membros e, se necessário, apresentar propostas que permitam resolver essas situações.
(23)
Os Estados-Membros deverão ser obrigados a velar por que, em conformidade com a Convenção da Comissão Económica para a Europa das Nações Unidas (UNECE) sobre o acesso à informação, a participação pública no processo decisório e o acesso à justiça em matéria de ambiente de 25 de Junho de 1988 (Convenção de Aarhus), as autoridades competentes relevantes publiquem, pelos meios apropriados, as informações relativas às notificações de transferências, quando estas informações não sejam confidenciais por força da legislação nacional ou comunitária.
(24)
Deverá ser estabelecida a obrigação de os resíduos que sejam objecto de uma transferência que não pode ser concluída como previsto serem reenviados para o país de expedição ou valorizados ou eliminados de uma forma alternativa.
(25)
Deverá também passar a ser obrigatório que a pessoa que está na origem de transferências ilícitas aceite a retoma dos resíduos em causa ou providencie formas alternativas para a sua valorização ou eliminação, sem o que as autoridades competentes de expedição ou destino, conforme adequado, devem elas próprias intervir.
(26)
A fim de proteger o ambiente dos países em causa, é necessário clarificar o âmbito da proibição, estabelecida de acordo com a Convenção de Basileia, de exportações da Comunidade de quaisquer resíduos destinados a eliminação num país terceiro que não seja membro da Associação Europeia de Comércio Livre (EFTA).
(27)
Os países partes no Acordo sobre o Espaço Económico Europeu podem adoptar os procedimentos de controlo previstos para as transferências na Comunidade.
(28)
A fim de proteger o ambiente dos países em causa, é igualmente necessário clarificar o âmbito da proibição, também estabelecida de acordo com a Convenção de Basileia, de exportações de resíduos perigosos destinados a valorização num país não abrangido pela decisão da OCDE. É, em especial, necessário clarificar qual é a lista de resíduos à qual é aplicável essa proibição e garantir que esta inclua também os resíduos enumerados no anexo II da Convenção de Basileia, nomeadamente os resíduos recolhidos em habitações e os resíduos resultantes da incineração de resíduos domésticos.
(29)
Deverão ser mantidas providências específicas para as exportações de resíduos não perigosos destinados a valorização em países não abrangidos pela decisão da OCDE e previstas disposições sobre essa matéria, a aperfeiçoar mais tarde.
(30)
As importações para a Comunidade de resíduos destinados a eliminação deverão ser permitidas quando o país de exportação é parte na Convenção de Basileia. As importações para a Comunidade de resíduos destinados a valorização deverão ser permitidas quando o país de exportação está abrangido pela decisão da OCDE ou é parte na Convenção de Basileia. Nos outros casos, todavia, as importações só deverão ser permitidas se o país de exportação estiver vinculado por um acordo ou convénio bilateral ou multilateral compatível com a legislação comunitária e nos termos do artigo 11.o da Convenção de Basileia, excepto quando tal não seja possível em situações de crise, de restabelecimento ou de manutenção da paz, ou de guerra.
(31)
O presente regulamento deverá ser aplicado nos termos do direito marítimo internacional.
(32)
O presente regulamento deverá reflectir as regras relativas a exportações e importações de resíduos provenientes de países e territórios ultramarinos ou a eles destinados, como previsto na Decisão 2001/822/CE do Conselho, de 27 de Novembro de 2001, relativa à associação dos países e territórios ultramarinos à Comunidade Europeia (13).
(33)
Deverão ser tomadas as medidas necessárias para assegurar que, nos termos da Directiva 2006/12/CE e de outra legislação comunitária em matéria de resíduos, os resíduos transferidos dentro da Comunidade e para ela importados sejam geridos durante todo o período de transferência, incluindo a valorização ou eliminação no país de destino, sem perigo para a saúde humana e sem a utilização de processos ou métodos que possam prejudicar o ambiente. No que diz respeito às exportações para fora da Comunidade que não sejam proibidas, é necessário desenvolver esforços para assegurar que os resíduos sejam geridos de uma forma ambientalmente racional durante todo o período de transferência, incluindo a sua valorização ou eliminação no país terceiro de destino. A instalação que recebe os resíduos deverá funcionar segundo normas de protecção da saúde humana e de protecção ambiental amplamente comparáveis às estabelecidas na legislação comunitária. Deverá ser elaborada uma lista não vinculativa de directrizes que possam fornecer orientações em matéria de gestão ambientalmente correcta.
(34)
Os Estados-Membros deverão enviar à Comissão informações relativas à aplicação do presente regulamento, tanto através dos relatórios apresentados ao Secretariado da Convenção de Basileia como com base num questionário separado.
(35)
Afigura-se indispensável zelar por que o desmantelamento de navios se processe de uma forma segura e ambientalmente correcta, a fim de proteger a saúde humana e o ambiente. Além disso, importa assinalar que um navio se pode tornar resíduo na acepção do artigo 2.o da Convenção de Basileia e que pode ser simultaneamente definido como um navio, por força de outras disposições do direito internacional. Importa recordar que estão a ser desenvolvidos esforços, envolvendo nomeadamente a cooperação inter-agências entre a Organização Internacional do Trabalho (OIT), a Organização Marítima Internacional (OMI) e o Secretariado da Convenção de Basileia, para criar, a nível mundial, normas vinculativas que garantam uma solução eficaz para o problema do desmantelamento de navios.
(36)
Uma cooperação internacional eficiente em matéria de controlo das transferências de resíduos é um instrumento importante para garantir o controlo das transferências de resíduos perigosos. Dever-se-á promover o intercâmbio de informações, a partilha de responsabilidades e os esforços de cooperação entre a Comunidade e os seus Estados-Membros e países terceiros, com vista a garantir uma gestão racional dos resíduos.
(37)
Alguns anexos do presente regulamento deverão ser adoptados pela Comissão pelo procedimento previsto no n.o 3 do artigo 18.o da Directiva 2006/12/CE. O mesmo procedimento deverá aplicar-se à alteração dos anexos para tomar em consideração os progressos técnicos e científicos, as alterações relevantes da legislação comunitária ou quaisquer eventos relacionados com a decisão da OCDE, com a Convenção de Basileia e com outras convenções ou acordos internacionais.
(38)
Ao elaborar as instruções de preenchimento dos documentos de notificação e acompanhamento a estabelecer no anexo I-C, competirá à Comissão, tendo em conta a decisão da OCDE e a Convenção de Basileia, especificar, nomeadamente, que os documentos de notificação e acompanhamento deverão, na medida do possível, constar de duas páginas e estabelecer o calendário exacto para o preenchimento dos documentos de notificação e acompanhamento que constam dos anexos I-A e I-B, tendo em conta o anexo II. Além disso, sempre que a terminologia empregue e os requisitos previstos no presente regulamento difiram dos da Convenção de Basileia e da decisão da OCDE, haverá que clarificar os requisitos específicos.
(39)
Ao considerar as misturas de resíduos a aditar no anexo III-A, haverá que ter em conta, nomeadamente, as seguintes informações: as propriedades dos resíduos, tais como eventuais características perigosas, potencial de contaminação e estado físico dos resíduos; os aspectos de gestão, como sejam a capacidade tecnológica de valorizar os resíduos e os benefícios ambientais decorrentes da operação de valorização, incluindo a possibilidade de obstar à gestão ambientalmente correcta dos resíduos. A Comissão deverá procurar, tanto quanto possível, ultimar o referido anexo antes da data de entrada em vigor do presente regulamento e, o mais tardar, seis meses após essa data.
(40)
As medidas adicionais relacionadas com a execução do presente regulamento deverão igualmente ser adoptadas pela Comissão nos termos do n.o 3 do artigo 18.o da Directiva 2006/12/CE. Essas medidas deverão incluir, em especial, um método para o cálculo da garantia financeira ou seguro equivalente, a completar pela Comissão antes da data de aplicação do presente regulamento, se possível.
(41)
As medidas necessárias à execução do presente regulamento serão aprovadas nos termos da Decisão 1999/468/CE do Conselho, de 28 de Junho de 1999, que fixa as regras de exercício das competências de execução atribuídas à Comissão (14).
(42)
Atendendo a que o objectivo do presente regulamento, nomeadamente assegurar a protecção do ambiente quando se verifica a transferência de resíduos, não pode ser suficientemente realizado pelos Estados-Membros e pode, pois, devido à escala e efeitos da acção proposta, ser mais bem alcançado ao nível comunitário, a Comunidade pode tomar medidas em conformidade com o princípio da subsidiariedade consagrado no artigo 5.o do Tratado. Em conformidade com o princípio da proporcionalidade consagrado no mesmo artigo, o presente regulamento não excede o necessário para atingir aquele objectivo,
ADOPTARAM O PRESENTE REGULAMENTO:
TÍTULO I
ÂMBITO DE APLICAÇÃO E DEFINIÇÕES
Artigo 1.o
Âmbito de aplicação
1. O presente regulamento estabelece procedimentos e regimes de controlo relativos a transferências de resíduos, de acordo com a origem, o destino e o itinerário dessas transferências, o tipo de resíduos transferidos e o tipo de tratamento a aplicar aos resíduos no seu destino.
2. O presente regulamento é aplicável a transferências de resíduos:
a)
Entre Estados-Membros, no interior da Comunidade ou com trânsito por países terceiros;
b)
Importados de países terceiros para a Comunidade;
c)
Exportados da Comunidade para países terceiros;
d)
Em trânsito na Comunidade, em proveniência de países terceiros ou a eles destinados.
3. Não são abrangidas pelo presente regulamento:
a)
As descargas em terra de resíduos gerados pelo funcionamento normal dos navios e das plataformas offshore, incluindo águas residuais e produtos residuais, desde que esses resíduos se encontrem abrangidos pelas disposições da Convenção Internacional sobre a Prevenção da Poluição por Navios de 1973, tal como alterada pelo respectivo Protocolo de 1978 (Marpol 73/78) ou por outros instrumentos internacionais vinculativos;
b)
Os resíduos gerados a bordo de veículos, comboios, aeronaves e navios, até que tais resíduos sejam descarregados com vista a serem valorizados ou eliminados;
c)
As transferências de resíduos radioactivos conforme definidos no artigo 2.o da Directiva 92/3/Euratom do Conselho, de 3 de Fevereiro de 1992, relativa à fiscalização e ao controlo das transferências de resíduos radioactivos entre Estados-Membros e para dentro e fora da Comunidade (15);
d)
As transferências sujeitas aos requisitos de aprovação do Regulamento (CE) n.o 1774/2002;
e)
As transferências dos resíduos referidos nas subalíneas ii), iv) e v) da alínea b) do n.o 1 do artigo 2.o da Directiva 2006/12/CE, no caso de estarem já abrangidos por outra legislação comunitária que estabeleça disposições similares;
f)
As transferências de resíduos da Antárctida para a Comunidade que preencham os requisitos do protocolo relativo à Protecção do Ambiente do Tratado da Antárctida (1991);
g)
As importações para a Comunidade de resíduos gerados pelas forças armadas ou organizações de ajuda humanitária em situações de crise ou em operações de pacificação ou de manutenção da paz, desde que os resíduos sejam directamente transferidos pelas forças armadas ou pelas organizações de ajuda humanitária, ou em seu nome, directa ou indirectamente para o país de destino. Nesses casos, todas as autoridades competentes de trânsito e a autoridade competente de destino na Comunidade serão informadas antecipadamente da transferência e do seu destino.
4. As transferências de resíduos do Antárctico para países fora da Comunidade que por ela transitem estão sujeitas ao disposto nos artigos 36.o e 49.o
5. As transferências de resíduos realizadas exclusivamente no interior de um Estado-Membro estão sujeitas apenas ao disposto no artigo 33.o
Artigo 2.o
Definições
Para efeitos do presente regulamento, entende-se por:
1.
«Resíduos», os resíduos definidos na alínea a) do n.o 1 do artigo 1.o da Directiva 2006/12/CE;
2.
«Resíduos perigosos», os resíduos definidos no n.o 4 do artigo 1.o da Directiva 91/689/CEE do Conselho, de 12 de Dezembro de 1991, relativa aos resíduos perigosos (16);
3.
«Mistura de resíduos», os resíduos que resultem de uma mistura deliberada ou não deliberada de dois ou mais tipos de resíduos diferentes e relativamente à qual não exista uma rubrica própria nos anexos III, III-B, IV e IV-A. Uma única transferência de resíduos composta por dois ou mais resíduos e em que cada resíduo se encontre separado não é considerada uma mistura de resíduos;
4.
«Eliminação», as operações definidas na alínea e) do n.o 1 do artigo 1.o da Directiva 2006/12/CE;
5.
«Eliminação intermédia», as operações de eliminação D 13 a D 15 definidas no anexo II-A da Directiva 2006/12/CE;
6.
«Valorização», as operações definidas na alínea f) do n.o 1 do artigo 1.o da Directiva 2006/12/CE;
7.
«Valorização intermédia», as operações de valorização R12 e R13 definidas no anexo II-B da Directiva 2006/12/CE;
8.
«Gestão ambientalmente correcta», todos os passos viáveis a seguir com vista a assegurar uma gestão dos resíduos de maneira a proteger a saúde humana e o ambiente contra os efeitos nocivos que possam advir desses resíduos;
9.
«Produtor», qualquer pessoa cuja actividade produza resíduos (produtor inicial) e/ou qualquer pessoa que efectue operações de pré-tratamento, de mistura ou outras operações que resultem numa alteração da natureza ou da composição desses resíduos (novo produtor), definido na alínea b) do n.o 1 do artigo 1.o da Directiva 2006/12/CE;
10.
«Detentor», o produtor dos resíduos ou a pessoa singular ou colectiva que tenha os resíduos na sua posse, definido na alínea c) do n.o 1 do artigo 1.o da Directiva 2006/12/CE;
11.
«Agente de recolha», qualquer pessoa que se dedique à recolha de resíduos, definido na alínea g) do n.o 1 do artigo 1.o da Directiva 2006/12/CE;
12.
«Comerciante», qualquer pessoa que intervenha a título principal na compra e subsequente venda de resíduos, incluindo os comerciantes que não tomem fisicamente posse dos resíduos, bem como os casos referidos no artigo 12.o da Directiva 2006/12/CE;
13.
«Corretor», qualquer pessoa que organize a valorização ou eliminação dos resíduos por conta de outrem, incluindo os corretores que não tomem fisicamente posse dos resíduos, referido no artigo 12.o da Directiva 2006/12/CE;
14.
«Destinatário», a pessoa ou a empresa, sob a jurisdição do país de destino, para a qual os resíduos são transferidos para fins de valorização ou eliminação;
15.
«Notificador»:
a)
No caso de uma transferência originária de um Estado-Membro, uma pessoa singular ou colectiva, sob a jurisdição desse Estado-Membro, que tenciona efectuar ou mandar efectuar uma transferência de resíduos e à qual cabe o dever de notificação. O notificador é uma das pessoas ou organismos a seguir enumerados, seleccionado de acordo com a hierarquia seguinte:
i)
produtor inicial, ou
ii)
o novo produtor autorizado que efectue operações antes da transferência, ou
iii)
um agente de recolha autorizado que, a partir de várias pequenas quantidades do mesmo tipo de resíduos recolhidos numa grande variedade de fontes, tenha reunido os resíduos para fins de transferência, que deverá ter início a partir de um único local notificado, ou
iv)
um comerciante registado que tenha sido autorizado por escrito pelo produtor inicial, novo produtor ou agente de recolha autorizado nas subalíneas i), ii) e iii) a agir em seu nome como notificador,
v)
um corretor registado que tenha sido autorizado por escrito pelo produtor inicial, novo produtor ou agente de recolha autorizado especificados, respectivamente, nas subalíneas i), ii) e iii) a agir em seu nome como notificador,
vi)
caso todas as pessoas referidas nas subalíneas i), ii), iii), iv) e v), quando aplicável, sejam desconhecidas ou insolventes, o detentor dos resíduos.
Caso um notificador especificado nas subalíneas iv) ou v) não cumpra alguma das obrigações de retoma estabelecidas nos artigos 22.o a 25.o, o produtor inicial, novo produtor ou agente de recolha autorizado especificado respectivamente nas subalíneas i), ii) e iii) que autorizou o comerciante ou corretor a agir em seu nome será considerado como sendo o notificador para efeitos das referidas obrigações de retoma. No caso de transferência ilícita, notificada por um comerciante ou corretor especificado nas subalíneas iv) ou v), a pessoa especificada nas subalíneas i), ii) e iii) que autorizou o comerciante ou corretor a agir em seu nome será considerado como sendo o notificador para efeitos do presente regulamento;
b)
No caso de importações para a Comunidade ou de trânsito pela Comunidade de resíduos que não tenham origem num dos Estados-Membros, qualquer das seguintes pessoas singulares ou colectivas sob a jurisdição do país de destino que tencione efectuar uma transferência de resíduos ou que tencione mandar efectuar ou tenha mandado efectuar uma transferência de resíduos:
i)
a pessoa designada pelo direito do país de destino ou, na ausência de tal designação,
ii)
o detentor dos resíduos quando a expedição se efectuou.
16.
«Convenção de Basileia», a Convenção de Basileia, de 22 de Março de 1989, relativa ao Controlo dos Movimentos Transfronteiriços de Resíduos Perigosos e à sua Eliminação;
17.
«Decisão da OCDE», a Decisão do Conselho da OCDE C(2001) 107/Final relativa à revisão da Decisão C(1992) 39/Final sobre o controlo dos movimentos transfronteiriços de resíduos destinados a operações de valorização;
18.
«Autoridade competente»:
a)
No caso dos Estados-Membros, o órgão designado pelo Estado-Membro em causa nos termos do artigo 53.o; ou
b)
No caso de um Estado terceiro que seja parte na Convenção de Basileia, o órgão designado por esse país como autoridade competente para fins da Convenção, nos termos do seu artigo 5.o; ou
c)
No caso de um país não abrangido pelas alíneas a) ou b), o órgão designado como autoridade competente pelo país ou região em causa ou, na falta dessa designação, a autoridade reguladora desse país ou região, conforme adequado, que tenha jurisdição sobre as transferências de resíduos para valorização ou eliminação ou para trânsito, consoante o caso;
19.
«Autoridade competente de expedição», a autoridade competente da área em que tem início ou está previsto que tenha início a transferência de resíduos;
20.
«Autoridade competente de destino», a autoridade competente da área para a qual se efectua ou está previsto que se efectue a transferência de resíduos, ou na qual os resíduos são carregados antes da sua valorização ou eliminação numa área não abrangida pela jurisdição nacional de qualquer país;
21.
«Autoridade competente de trânsito», a autoridade competente em qualquer país que não seja o país da autoridade competente de expedição ou destino pelo qual transita ou está previsto que transite a transferência de resíduos;
22.
«País de expedição», o país no qual tem início ou está previsto que tenha início a transferência de resíduos;
23.
«País de destino», o país para o qual se efectua ou está previsto que se efectue a transferência de resíduos para fins de valorização ou eliminação nesse país ou para fins de carregamento antes da sua valorização ou eliminação numa área que não se encontre sob a jurisdição nacional de qualquer país;
24.
«País de trânsito», qualquer país, excluindo o país de expedição ou de destino, pelo qual transita ou está previsto que transite a transferência de resíduos;
25.
«Área abrangida pela jurisdição nacional de um país», qualquer território ou área marinha em que um Estado exerça responsabilidades reguladoras e administrativas nos termos do direito internacional no que se refere à protecção da saúde humana ou do ambiente;
26.
«Países e territórios ultramarinos», os países e territórios ultramarinos enumerados no anexo I-A da Decisão 2001/822/CE;
27.
«Estância aduaneira de exportação da Comunidade», a estância aduaneira definida no n.o 5 do artigo 161.o do Regulamento (CEE) n.o 2913/92 do Conselho, de 12 de Outubro de 1992, que estabelece o Código Aduaneiro Comunitário (17);
28.
«Estância aduaneira de saída da Comunidade», a estância aduaneira definida no n.o 2 do artigo 793.o do Regulamento (CEE) n.o 2454/93 da Comissão, de 2 de Julho de 1993, que fixa determinadas disposições de aplicação do Regulamento (CEE) n.o 2913/92 do Conselho que estabelece o Código Aduaneiro Comunitário (18);
29.
«Estância aduaneira de entrada na Comunidade», a estância aduaneira para a qual serão dirigidos os resíduos que entram no território aduaneiro da Comunidade nos termos do n.o 1 do artigo 38.o do Regulamento (CEE) n.o 2913/92;
30.
«Importação», qualquer entrada de resíduos na Comunidade, com exclusão do trânsito através da Comunidade;
31.
«Exportação», o acto de fazer sair os resíduos da Comunidade, com exclusão do trânsito através da Comunidade;
32.
«Trânsito», a transferência de resíduos efectiva ou prevista efectuada através de um ou mais países com excepção do país de expedição ou de destino;
33.
«Transporte», o transporte rodoviário, ferroviário, aéreo, marítimo ou fluvial de resíduos;
34.
«Transferência»: o transporte de resíduos com vista à valorização ou à eliminação, que se efectue ou esteja previsto:
a)
Entre dois países; ou
b)
Entre um país e países e territórios ultramarinos ou outras áreas sob a protecção do primeiro; ou
c)
Entre um país e qualquer área que não faça parte de qualquer país ao abrigo do direito internacional; ou
d)
Entre um país e o Antárctico; ou
e)
A partir de um país transitando por qualquer uma das áreas supramencionadas; ou
f)
No interior de um país, transitando por qualquer uma das áreas supramencionada e que tenha origem e se conclua no mesmo país; ou
g)
Numa área geográfica não sujeita à jurisdição de qualquer país, com destino a um país.
35.
«Transferência ilegal», qualquer transferência de resíduos efectuada:
a)
Sem ter sido notificada a todas as autoridades competentes envolvidas, nos termos do presente regulamento; ou
b)
Sem ter obtido a autorização das autoridades competentes envolvidas, nos termos do presente regulamento; ou
c)
Tendo obtido a autorização das autoridades competentes envolvidas através de falsificação, deturpação ou fraude; ou
d)
De um modo não especificado de forma material na notificação ou nos documentos de acompanhamento; ou
e)
De tal modo que resulte na valorização ou eliminação em violação das regras comunitárias e internacionais; ou
f)
Em contrário ao disposto nos artigos 34.o, 36.o, 39.o, 40.o, 41.o e 43.o; ou
g)
De tal modo que, em relação às transferências de resíduos referidas nos n.os 2 e 4 do artigo 3.o:
i)
se tenha verificado que os resíduos não constam dos anexos III, III-A ou III-B, ou
ii)
não tenha sido respeitado o n.o 4 do artigo 3.o,
iii)
a transferência tenha sido efectuada de um modo não especificado materialmente no documento do anexo VII.
TÍTULO II
TRANSFERÊNCIAS NO INTERIOR DA COMUNIDADE COM OU SEM TRÂNSITO POR PAÍSES TERCEIROS
Artigo 3.o
Quadro processual global
1. As transferências dos resíduos a seguir enumerados estão sujeitas ao procedimento prévio de notificação e consentimento escrito nos termos do presente título:
a)
Quando destinadas a operações de eliminação:
todos os resíduos;
b)
Quando destinadas a operações de valorização:
i)
resíduos enumerados no anexo IV, que inclui resíduos constantes dos anexos II e VIII da Convenção de Basileia,
ii)
resíduos enumerados no anexo IV-A,
iii)
resíduos não classificados em qualquer rubrica própria nos anexos III, III-B, IV ou IV-A,
iv)
misturas de resíduos não classificadas em qualquer rubrica própria nos anexos III, III-B, IV ou IV-A, excepto se enumeradas no anexo III-A.
2. As transferências dos seguintes resíduos destinados a valorização estão sujeitas aos requisitos gerais de informação estabelecidos no artigo 18.o, se a quantidade dos resíduos transferidos for superior a 20 kg:
a)
Resíduos enumerados nos anexos III ou III-B;
b)
Misturas, não classificadas em qualquer rubrica própria no anexo III, de dois ou mais resíduos enumerados no anexo III, desde que a composição dessas misturas não afecte a respectiva valorização em boas condições ambientais e que essas misturas estejam enumeradas no anexo III-A, nos termos do artigo 58.o
3. Em relação aos resíduos enumerados no anexo III, em casos excepcionais são aplicáveis as disposições relevantes como se estes estivessem enumerados no anexo IV, caso apresentem qualquer uma das características de perigo enumeradas no anexo III da Directiva 91/689/CEE. Esses casos serão tratados nos termos do artigo 58.o
4. As transferências de resíduos explicitamente destinados a análise laboratorial para efeitos de avaliação das suas características físicas ou químicas ou de determinação da sua adequação para operações de valorização ou eliminação não estão sujeitas ao procedimento prévio de notificação e consentimento escrito referido no n.o 1. Pelo contrário, são aplicáveis os requisitos processuais do artigo 18.o A quantidade desses resíduos excluídos quando explicitamente destinados a análise laboratorial será determinada pela quantidade mínima razoavelmente necessária para a boa execução da análise em cada caso específico, e não poderá exceder os 25 kg.
5. As transferências de misturas de resíduos urbanos e equiparados (rubrica de resíduos 20 03 01) recolhidos em habitações particulares, nomeadamente nos casos em que essa recolha abranja também resíduos do mesmo tipo provenientes de outros produtores, para instalações de valorização ou de eliminação estão, nos termos do presente regulamento, sujeitas às mesmas disposições que as transferências de resíduos destinados a eliminação.
CAPÍTULO 1
Notificação e consentimento escrito prévios
Artigo 4.o
Notificação
Quando o notificador tiver intenção de transferir os resíduos referidos nas alíneas a) ou b) do n.o 1 do artigo 3.o, deve efectuar uma notificação escrita prévia à autoridade competente de expedição e por via desta, e, caso efectue uma notificação geral, deve cumprir o disposto no artigo 13.o
Quando é efectuada uma notificação devem ser cumpridos os seguintes requisitos:
1.
Documentos de notificação e de acompanhamento:
A notificação será efectuada por meio dos seguintes documentos:
a)
Documento de notificação do anexo I-A; e
b)
Documento de acompanhamento do anexo I-B.
Ao efectuar uma notificação, o notificador deve preencher o documento de notificação e, se pertinente, o documento de acompanhamento.
Nos casos em que o notificador não seja o produtor inicial na acepção do n.o 15, alínea a), subalínea i), do artigo 2.o o notificador deve assegurar que o produtor ou uma das pessoas referidas no n.o 15, alínea a), subalínea ii) ou iii), do artigo 2.o, se possível, assine também o documento de notificação do anexo I-A.
O documento de notificação e o documento de acompanhamento serão emitidos pela autoridade competente de expedição e postos à disposição do notificador.
2.
Informações e documentação nos documentos de notificação e de acompanhamento:
O notificador deve incluir ou anexar no documento de notificação as informações e a documentação enumeradas na parte 1 do anexo II. O notificador deve fornecer, no documento de acompanhamento ou em anexo a ele, as informações e a documentação incluídas na parte 2 do anexo II na medida do possível por ocasião da notificação.
A notificação é considerada devidamente apresentada quando a autoridade competente de expedição considerar que o documento de notificação e o documento de acompanhamento foram preenchidos nos termos do primeiro parágrafo.
3.
Informações e documentação adicionais:
Se for solicitado por qualquer das autoridades competentes envolvidas, o notificador deve fornecer informações e documentação adicionais. Na parte 3 do anexo II é apresentada uma lista das informações e documentação adicionais que podem ser solicitadas.
A notificação é considerada devidamente instruída quando a autoridade competente de destino considerar que o documento de notificação e o documento de acompanhamento foram preenchidos e que o notificador forneceu as informações e documentação enumeradas nas partes 1 e 2 do anexo II, bem como as informações e documentação adicionais solicitadas nos termos previstos no presente número e enumeradas na parte 3 do anexo II.
4.
Celebração de um contrato entre o notificador e o destinatário:
O notificador celebra um contrato com o destinatário, nos termos do artigo 5.o, para fins de valorização ou eliminação dos resíduos notificados.
Ao efectuar-se a notificação, será fornecida às autoridades competentes envolvidas prova desse contrato ou uma declaração que ateste a sua existência, nos termos do anexo I-A. A pedido da autoridade competente, o notificador ou destinatário deve fornecer uma cópia do contrato ou provas da sua existência que satisfaçam a autoridade competente.
5.
Constituição de uma garantia financeira ou seguro equivalente:
Deve ser constituída uma garantia financeira ou um seguro equivalente, nos termos do artigo 6.o O notificador faz uma declaração para o efeito, mediante o preenchimento da parte adequada do formulário de notificação do anexo I-A.
A garantia financeira ou o seguro equivalente (ou, se a autoridade competente o permitir, uma prova dessa garantia ou seguro ou uma declaração que ateste a sua existência) devem ser fornecidos como parte do documento de notificação aquando da notificação ou, se a autoridade competente o permitir através da legislação nacional, atempadamente antes do início da transferência.
6.
Âmbito da notificação:
A notificação abrange a transferência desde o local original de expedição, incluindo as operações intermédias e não intermédias de valorização ou eliminação.
Se se realizarem operações intermédias e não intermédias subsequentes num país que não seja o primeiro país de destino, a operação não intermédia e o seu destino serão indicadas na notificação e aplicar-se-á o disposto na alínea f) do artigo 15.o
Cada notificação deverá apenas abranger um código de identificação de resíduos, excepto nos seguintes casos:
a)
Resíduos não classificados em qualquer rubrica própria nos anexos III, III-B, IV ou IV-A. Neste caso, deverá ser especificado apenas um tipo de resíduos;
b)
Misturas de resíduos não classificadas em qualquer rubrica própria nos anexos III, III-B, IV ou IV-A excepto se enumeradas no anexo III-A. Neste caso, o código de cada fracção dos resíduos deverá ser especificado por ordem de importância.
Artigo 5.o
Contrato
1. Todas as transferências de resíduos que exijam notificação estão sujeitas ao requisito de celebração de um contrato entre o notificador e o destinatário para a valorização ou eliminação dos resíduos notificados.
2. O contrato é celebrado e produz efeitos no momento da notificação e pelo período de duração da transferência até ser emitido um certificado nos termos da alínea e) do artigo 15.o, da alínea e) do artigo 16.o ou, se adequado, da alínea d) do artigo 15.o
3. O contrato inclui a obrigação de:
a)
O notificador aceitar a retoma dos resíduos, caso a transferência, a valorização ou a eliminação não seja concluída como previsto ou tenha sido efectuada como transferência ilegal, nos termos do artigo 22.o e o n.o 2 do artigo 24.o;
b)
O destinatário valorizar ou eliminar os resíduos caso estes tenham sido objecto de transferência ilegal, nos termos do n.o 3 do artigo 24.o; e
c)
Quanto à instalação, fornecer, nos termos da alínea e) do artigo 16.o, um certificado que comprove que os resíduos foram valorizados ou eliminados de acordo com a notificação e as condições aí definidas e os requisitos do presente regulamento.
4. Se uma transferência de resíduos se destinar a operações intermédias de valorização ou eliminação, o contrato incluirá as seguintes obrigações adicionais:
a)
Para a instalação de destino, fornecer, nos termos da alínea d) e, se adequado, da alínea e) do artigo 15.o, os certificados de valorização ou eliminação final de acordo com a notificação e as condições aí definidas e os requisitos do presente regulamento; e
b)
Para o destinatário, quando aplicável, apresentar uma notificação à autoridade competente do país de expedição inicial nos termos da subalínea ii) da alínea f) do artigo 15.o
5. Caso os resíduos sejam transferidos entre dois estabelecimentos que se encontrem sob o controlo da mesma entidade jurídica, este contrato pode ser substituído por uma declaração da entidade em causa na qual esta se comprometa a proceder à valorização ou eliminação dos resíduos notificados.
Artigo 6.o
Garantia financeira
1. Todas as transferências de resíduos que exijam notificação estão sujeitas ao requisito de constituição de garantia financeira ou seguro equivalente que abranja:
a)
Os custos de transporte;
b)
Os custos de valorização ou eliminação, incluindo quaisquer operações intermédias necessárias; e
c)
Os custos de armazenagem durante 90 dias.
2. A garantia financeira ou o seguro equivalente destinam-se a cobrir os custos verificados em:
a)
Casos em que a transferência, a valorização ou a eliminação não possa ser concluída como previsto, conforme referido no artigo 22.o; e
b)
Caso em que a transferência, a valorização ou a eliminação seja ilegal conforme referido no artigo 24.o
3. A garantia financeira ou o seguro equivalente devem ser constituídos pelo notificador ou por qualquer outra pessoa singular ou colectiva em seu nome e produzem efeito no momento da notificação ou, caso a autoridade competente que aprova a garantia financeira ou seguro equivalente o permita, o mais tardar aquando do início da transferência, aplicando-se à transferência notificada o mais tardar no início da mesma.
4. A garantia financeira ou seguro equivalente, incluindo o formulário, a redacção e o montante coberto, são aprovados pela autoridade competente de expedição.
No entanto, em casos de importação para a Comunidade, a autoridade competente de destino na Comunidade deve rever o montante coberto e, se necessário, aprovar uma garantia financeira ou um seguro equivalente adicionais.
5. A garantia financeira ou seguro equivalente são válidos e abrangem a transferência notificada e a conclusão da valorização ou eliminação final dos resíduos notificados.
A garantia financeira ou seguro equivalente são liberados quando a autoridade competente tiver recebido o certificado referido na alínea e) do artigo 16.o ou, se adequado, na alínea e) do artigo 15.o no que diz respeito a operações intermédias de valorização ou eliminação.
6. Em derrogação do n.o 5, se os resíduos transferidos se destinarem a operações intermédias de valorização ou eliminação e se realizar uma nova operação de valorização ou eliminação no país de destino, a garantia financeira ou seguro equivalente poderão ser liberados quando os resíduos deixarem a instalação intermédia e a autoridade competente tiver recebido o certificado referido na alínea d) do artigo 15.o Nesse caso, qualquer nova transferência para uma instalação de valorização ou eliminação será coberta por uma nova garantia financeira ou seguro equivalente a menos que a autoridade competente de destino tenha garantias de que essa garantia financeira ou seguro equivalente não são necessários. Nestas circunstâncias, a autoridade competente será responsável pelas obrigações que surjam no caso de uma transferência ilegal, ou pela retoma quando a transferência ou a nova operação de valorização ou eliminação não puderem ser concluídas como previsto.
7. A autoridade competente na Comunidade que os tenha aprovado terá acesso à garantia financeira ou ao seguro equivalente e fará uso desses fundos, nomeadamente para pagamentos às outras autoridades envolvidas, por forma a cumprir as obrigações decorrentes dos artigos 23.o e 25.o
8. No caso de uma notificação geral ao abrigo do artigo 13.o, podem ser constituídas uma ou várias garantias financeiras ou seguros equivalentes que cubram partes da notificação geral, em vez de uma que cubra toda a notificação geral. Nesses casos, a garantia financeira ou o seguro equivalente serão aplicáveis o mais tardar aquando do início da transferência notificada coberta.
A garantia financeira ou o seguro equivalente são liberados quando a autoridade competente tiver recebido o certificado referido na alínea e) do artigo 16.o ou, quando apropriado, na alínea e) do artigo 15.o, no respeitante às operações de valorização ou eliminação intermédias dos resíduos em causa. O n.o 6 é aplicável com as necessárias adaptações.
9. Os Estados-Membros devem informar a Comissão das disposições de direito interno adoptadas em aplicação do presente artigo.
Artigo 7.o
Transmissão da notificação pela autoridade competente de expedição
1. Após recepção de uma notificação devidamente apresentada nos termos do segundo parágrafo do n.o 2 do artigo 4.o, a autoridade competente de expedição conserva uma cópia da notificação e envia a notificação à autoridade competente de destino, com cópia para todas as autoridades competentes de trânsito e informa o notificador desse envio, no prazo de três dias úteis a contar da recepção da notificação.
2. Se a notificação não for devidamente apresentada, a autoridade competente de expedição solicitará ao notificador informações e documentação nos termos do segundo parágrafo do n.o 2 do artigo 4.o
Esse pedido deve ser enviado no prazo de três dias úteis a contar da recepção da notificação.
Nesse caso, a autoridade competente de expedição dispõe de três dias úteis a contar da recepção das informações e/ou da documentação solicitadas para cumprir o disposto no n.o 1.
3. A autoridade competente de expedição pode decidir, no prazo de três dias úteis a contar da recepção de uma notificação devidamente apresentada nos termos do segundo parágrafo do n.o 2 do artigo 4.o, não dar seguimento à notificação se tiver objecções a apresentar em relação à transferência, nos termos dos artigos 11.o e 12.o
A sua decisão e essas objecções serão imediatamente comunicadas ao notificador.
4. Se, no prazo de 30 dias a contar da recepção da notificação, a autoridade competente de expedição não tiver enviado a notificação nos termos do n.o 1, deverá apresentar uma justificação fundamentada ao notificador, a pedido deste. O mesmo não se aplica quando o pedido de informações referido no n.o 2 não tenha sido satisfeito.
Artigo 8.o
Pedidos de informação e documentação das autoridades competentes envolvidas e aviso de recepção da autoridade competente de destino
1. Na sequência do envio da notificação pela autoridade competente de expedição, se alguma das autoridades competentes envolvidas considerar que são necessárias informações e documentação adicionais tal como referido no segundo parágrafo do n.o 3 do artigo 4.o, solicitará essas informações e documentação ao notificador e informará as outras autoridades competentes desse pedido, no prazo de três dias úteis a contar da recepção da notificação. Nesse caso, as autoridades competentes em questão dispõem de três dias úteis a contar da recepção das informações e/ou da documentação solicitadas para informar a autoridade competente de destino.
2. Quando a autoridade competente de destino considerar que a notificação está devidamente apresentada nos termos do n.o 3 do artigo 4.o, deve enviar um aviso de recepção ao notificador e cópias às outras autoridades competentes envolvidas no prazo de três dias úteis a contar da recepção da notificação devidamente instruída.
3. Se, no prazo de 30 dias a contar da recepção da notificação, a autoridade competente de destino não enviar o aviso de recepção da notificação nos termos do n.o 2, deverá apresentar uma justificação fundamentada ao notificador, a pedido deste.
Artigo 9.o
Consentimento das autoridades competentes de destino, de expedição e de trânsito e prazos de transporte, valorização ou eliminação
1. As autoridades competentes de destino, de expedição e de trânsito disporão de um prazo de 30 dias a contar da data de envio do aviso de recepção pela autoridade competente de destino, nos termos do artigo 8.o, para tomar uma das seguintes decisões fundamentadas por escrito em relação à transferência notificada:
a)
Autorização sem condições;
b)
Autorização com condições nos termos do artigo 10.o; ou
c)
Objecção nos termos dos artigos 11.o e 12.o
Pode-se presumir a autorização tácita da autoridade competente de trânsito se não forem apresentadas objecções no referido prazo de 30 dias.
2. As autoridades competentes de destino, de expedição e, se apropriado, de trânsito enviam ao notificador a sua decisão e respectivas razões, por escrito, no prazo de 30 dias previsto no n.o 1, com cópia para as outras autoridades competentes envolvidas.
3. As autoridades competentes de destino, de expedição e, se apropriado, de trânsito dão a sua autorização escrita através da aposição do carimbo, assinatura e data nos documentos de notificação ou respectivas cópias.
4. A autorização escrita de uma transferência prevista tem um prazo de validade de um ano civil a contar da data de emissão ou a contar de uma data posterior, consoante o que for indicado no documento de notificação. No entanto, tal não será aplicado se as autoridades competentes em causa fixarem um prazo mais curto.
5. A autorização tácita de uma transferência prevista é válida durante um ano civil após o termo do prazo de 30 dias referido no n.o 1.
6. A transferência prevista só pode ter lugar após o cumprimento dos requisitos das alíneas a) e b) do artigo 16.o e durante o prazo de validade das autorizações tácitas ou escritas de todas as autoridades competentes.
7. A valorização ou eliminação de resíduos relacionada com uma transferência prevista deve ser concluída no prazo máximo de um ano civil a contar da recepção dos resíduos pela instalação, excepto se for indicado um prazo mais curto pelas autoridades competentes envolvidas.
8. As autoridades competentes envolvidas devem retirar a sua autorização, quando tenham conhecimento de que:
a)
A composição dos resíduos não é a notificada; ou
b)
As condições estabelecidas para a transferência não foram respeitadas; ou
c)
Os resíduos não foram valorizados ou eliminados de acordo com a licença de que é titular a instalação que efectua a referida operação; ou
d)
Está prevista ou foi efectuada a transferência, valorização ou eliminação dos resíduos de uma forma que não corresponde às informações incluídas nos documentos de notificação e de acompanhamento ou a eles anexas.
9. A retirada da autorização é transmitida por meio de comunicação oficial ao notificador com cópia para as outras autoridades competentes envolvidas e para o destinatário.
Artigo 10.o
Condições de transferência
1. As autoridades competentes de expedição, de destino e de trânsito podem, no prazo de 30 dias a contar da data de envio do aviso de recepção da autoridade competente de destino, nos termos do artigo 8.o, estabelecer condições para dar a sua autorização a uma transferência notificada. Essas condições podem basear-se numa ou mais das razões referidas nos artigos 11.o ou 12.o
2. As autoridades competentes de expedição, de destino e de trânsito podem também, no prazo de 30 dias referido no n.o 1, estabelecer condições para o transporte de resíduos na área sob a sua jurisdição. Essas condições de transporte não podem ser mais rigorosas do que as estabelecidas para transferências semelhantes totalmente efectuadas na área sob a sua jurisdição e devem respeitar os acordos existentes, especialmente os acordos internacionais relevantes.
3. As autoridades competentes de expedição, de destino e de trânsito podem também, no prazo de 30 dias referido no n.o 1, estabelecer como condição que a sua autorização seja considerada nula caso a garantia financeira ou o seguro equivalente não seja aplicável o mais tardar no início da transferência notificada, como previsto no n.o 3 do artigo 6.o
4. As condições são transmitidas por escrito ao notificador pela autoridade competente que as estabelece, com cópia para as outras autoridades competentes envolvidas.
As condições são indicadas no documento de notificação ou anexas a esse documento pela autoridade competente.
5. A autoridade competente de destino pode igualmente, no prazo de 30 dias a que se refere o n.o 1, prever que a instalação que recebe os resíduos proceda a um registo regular das entradas, das saídas e/ou balanços para os resíduos e operações de valorização ou eliminação associadas que figuram na notificação e para o período de validade da mesma. Estes registos serão assinados pela pessoa legalmente responsável pela instalação e enviados à autoridade competente de destino no prazo de um mês a contar do termo da operação de valorização ou de eliminação notificada.
Artigo 11.o
Objecções a transferências de resíduos destinados a eliminação
1. Ao efectuar uma notificação relativa a uma transferência prevista de resíduos destinados a eliminação, as autoridades competentes de destino e de expedição podem, no prazo de 30 dias a contar da data de envio do aviso de recepção da autoridade competente de destino e nos termos do artigo 8.o, apresentar objecções fundamentadas com base num ou em vários dos motivos a seguir indicados e de acordo com o Tratado:
a)
A transferência ou eliminação planeada não ser consentânea com medidas tomadas em aplicação dos princípios da proximidade, prioridade da valorização e auto-suficiência aos níveis comunitário e nacional, de acordo com a Directiva 2006/12/CE, para proibir de um modo geral ou parcial as transferências de resíduos ou levantar sistematicamente objecções às mesmas; ou
b)
A transferência ou eliminação planeada não ser consentânea com a legislação nacional relativa à protecção do ambiente, ordem pública, segurança pública ou protecção da saúde no que se refere a acções realizadas no país que apresenta a objecção; ou
c)
O notificador ou o destinatário ter sido anteriormente condenado por transferências ilegais ou por qualquer outro acto ilegal relacionado com a protecção do ambiente. Nesse caso, as autoridades competentes de expedição e de destino podem indeferir todas as transferências que envolvam a pessoa em causa, de acordo com a legislação nacional; ou
d)
O notificador ou a instalação não ter reiteradamente cumprido o disposto nos artigos 15.o e 16.o em relação a anteriores transferências; ou
e)
O Estado-Membro pretender exercer o direito que lhe assiste nos termos do n.o 1 do artigo 4.o da Convenção de Basileia de proibir a importação de resíduos perigosos ou resíduos constantes do anexo II dessa Convenção; ou
f)
A transferência ou eliminação planeada ser incompatível com obrigações decorrentes de convenções internacionais celebradas pelo Estado-Membro ou Estados-Membros em causa ou pela Comunidade; ou
g)
A transferência ou eliminação prevista não cumprir o disposto na Directiva 2006/12/CE, nomeadamente nos seus artigos 5.o e 7.o, embora tendo em conta circunstâncias geográficas ou a necessidade de instalações especializadas para determinados tipos de resíduos:
i)
com vista à aplicação do princípio da auto-suficiência aos níveis comunitário e nacional,
ii)
em casos em que a instalação especializada tenha de eliminar resíduos de uma fonte mais próxima e a autoridade competente tenha dado prioridade a esses resíduos, ou
iii)
com vista a assegurar que as transferências respeitem os planos de gestão de resíduos; ou
h)
Os resíduos serem tratados numa instalação abrangida pela Directiva 96/61/CE mas que não aplica as melhores técnicas disponíveis definidas no n.o 4 do artigo 9.o da referida directiva, de acordo com a licença da instalação; ou
i)
Tratar-se de misturas de resíduos urbanos e equiparados recolhidos em habitações particulares (rubrica 20 03 01); ou
j)
Os resíduos em causa sejam tratados de acordo com as normas de protecção do ambiente estabelecidas na legislação comunitária e juridicamente vinculativas relativas às operações de eliminação também nos casos em que sejam concedidas derrogações temporárias.
2. As autoridades competentes de trânsito podem, no prazo de 30 dias referido no n.o 1, apresentar objecções fundamentadas com base apenas nas alíneas b), c), d) e f) do n.o 1.
3. A alínea a) do n.o 1 não é aplicável no caso de resíduos perigosos produzidos num Estado-Membro de expedição em quantidades globais anuais tão pequenas que a construção de novas instalações de eliminação especializadas nesse Estado não teria viabilidade económica.
A autoridade competente de destino coopera com a autoridade competente de expedição que considere que é aplicável o presente número, e não a alínea a) do n.o 1, para resolução bilateral da questão.
Se não se obtiver uma solução satisfatória, cada Estado-Membro pode submeter o assunto à apreciação da Comissão. A Comissão deve, então, decidir sobre esta questão, nos termos do n.o 3 do artigo 18.o da Directiva 2006/12/CE.
4. Se, no prazo de 30 dias referido no n.o 1, as autoridades competentes considerarem que os problemas que motivaram as suas objecções foram resolvidos, comunicarão esse facto imediatamente por escrito ao notificador, com cópia para o destinatário e para as outras autoridades competentes envolvidas.
5. Se os problemas que deram origem às objecções não tiverem sido resolvidos no prazo de 30 dias referido no n.o 1, a notificação caduca. Se o notificador ainda tencionar efectuar a transferência, será enviada uma nova notificação, excepto em caso de decisão contrária das autoridades competentes envolvidas e do notificador.
6. As medidas tomadas pelos Estados-Membros, nos termos da alínea a) do n.o 1, de proibição geral ou parcial das transferências de resíduos destinados a eliminação ou de objecção sistemática às mesmas, ou nos termos da alínea e) do n.o 1, são imediatamente notificadas à Comissão, que informará os outros Estados-Membros.
Artigo 12.o
Objecções a transferências de resíduos destinados a valorização
1. Ao efectuar uma notificação relativa a uma transferência prevista de resíduos destinados a valorização, as autoridades competentes de destino e de expedição podem, no prazo de 30 dias a contar da data de envio do aviso de recepção da autoridade competente de destino e nos termos do artigo 8.o, apresentar objecções fundamentadas baseadas numa ou em várias das razões a seguir indicadas e de acordo com o Tratado:
a)
A transferência ou valorização prevista não ser consentânea com a Directiva 2006/12/CE, nomeadamente com os seus artigos 3.o, 4.o, 7.o e 10.o; ou
b)
A transferência ou valorização prevista não ser consentânea com a legislação nacional relativa à protecção do ambiente, ordem pública, segurança pública ou protecção da saúde no que se refere a acções realizadas no país que levanta a objecção; ou
c)
Respeitando a necessidade de assegurar o bom funcionamento do mercado interno, a transferência ou valorização prevista não seja consentânea com a legislação do país de expedição em matéria de valorização, incluindo no caso de a transferência prevista se destinar à valorização numa instalação com normas de tratamento menos rigorosas para os resíduos específicos do que as estabelecidas no país de expedição;
Tal não se aplica se:
i)
existir legislação comunitária correspondente, nomeadamente relacionada com resíduos, e tiverem sido introduzidas no direito nacional, em transposição dessa legislação comunitária, disposições pelo menos tão rigorosas como as estabelecidas na legislação comunitária,
ii)
a operação de valorização no país de destino se realizar em condições sensivelmente equivalentes às estabelecidas no direito nacional do país de expedição,
iii)
a legislação nacional do país de expedição, que não a abrangida pela subalínea i), não tiver sido notificada nos termos da Directiva 98/34/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 22 de Junho de 1998, relativa a um procedimento de informação no domínio das normas e regulamentações técnicas e às regras dos serviços da sociedade da informação (19), se exigido nessa directiva; ou
d)
O notificador ou o destinatário ter sido anteriormente condenado por transferência ilegal ou por qualquer outro acto ilegal relacionado com a protecção do ambiente. Nesse caso, as autoridades competentes de expedição e de destino podem indeferir todas as transferências que envolvam a pessoa em causa, de acordo com a legislação nacional; ou
e)
O notificador ou a instalação não terem reiteradamente cumprido o disposto nos artigos 15.o e 16.o em relação a anteriores transferências; ou
f)
A transferência ou a valorização prevista ser incompatível com obrigações decorrentes de convenções internacionais celebradas pelo ou pelos Estados-Membros em causa ou pela Comunidade; ou
g)
A relação entre os resíduos susceptíveis e não susceptíveis de valorização, o valor estimado dos materiais objecto de valorização final ou o custo da valorização e o custo da eliminação da fracção não valorizável dos resíduos não justificar a valorização por questões de ordem económica e/ou ambiental; ou
h)
A transferência de resíduos se destinar a eliminação e não a valorização; ou
i)
Os resíduos serem tratados numa instalação abrangida pela Directiva 96/61/CE, mas que não aplica as melhores técnicas disponíveis definidas no n.o 4 do artigo 9.o da referida directiva de acordo com a licença da instalação; ou
j)
Os resíduos em causa não sejam tratados de acordo com normas de protecção do ambiente juridicamente vinculativas relativas às operações de valorização ou com obrigações de valorização ou reciclagem juridicamente vinculativas estabelecidas na legislação comunitária (incluindo nos casos em que sejam concedidas derrogações temporárias); ou
k)
Os resíduos em causa não sejam tratados de acordo com os planos de gestão de resíduos elaborados ao abrigo do artigo 7.o da Directiva 2006/12/CE, com vista a garantir a aplicação das obrigações de valorização ou reciclagem juridicamente vinculativas estabelecidas na legislação comunitária.
2. As autoridades competentes de trânsito podem, no prazo de 30 dias referido no n.o 1, apresentar objecções fundamentadas à transferência prevista com base apenas nas alíneas b), d), e) e f) do n.o 1.
3. Se, no prazo de 30 dias referido no n.o 1, as autoridades competentes considerarem que os problemas que motivaram as suas objecções foram resolvidos, comunicarão esse facto imediatamente por escrito ao notificador, com cópia para o destinatário e para as outras autoridades competentes envolvidas.
4. Se os problemas que deram origem às objecções não tiverem sido resolvidos no prazo de 30 dias referido no n.o 1, a notificação caduca. Se o notificador ainda tencionar efectuar a transferência, será enviada uma nova notificação, excepto em caso de decisão em contrário das autoridades competentes envolvidas e do notificador.
5. As objecções levantadas pelas autoridades competentes nos termos da alínea c) do n.o 1 devem ser transmitidas pelos Estados-Membros à Comissão nos termos do artigo 51.o
6. O Estado-Membro de expedição informa a Comissão e os outros Estados-Membros da legislação nacional em que se podem basear as objecções levantadas pelas autoridades competentes nos termos da alínea c) do n.o 1 e declaram os resíduos ou operações de recuperação de resíduos a que essas objecções se aplicam antes de essa legislação ser invocada para levantar objecções fundamentadas.
Artigo 13.o
Notificação geral
1. O notificador pode apresentar uma notificação geral que abranja várias transferências se, no caso de cada transferência:
a)
Os resíduos apresentarem características físicas e químicas essencialmente semelhantes; e
b)
Os resíduos forem transferidos para o mesmo destinatário e para a mesma instalação; e
c)
O itinerário da transferência, conforme indicado no documento de notificação, for o mesmo.
2. Se, por circunstâncias imprevistas, não puder ser seguido o mesmo itinerário, o notificador informa as autoridades competentes envolvidas o mais rapidamente possível, e de preferência antes do início da transferência, se a necessidade de alteração do itinerário já for conhecida.
Se a alteração do itinerário for conhecida antes do início da transferência e implicar outras autoridades competentes que não as incluídas na notificação geral, esta não poderá ser utilizada e deverá ser apresentada uma nova notificação.
3. As autoridades competentes envolvidas podem condicionar o seu acordo à utilização da notificação geral ao fornecimento subsequente de informações e documentação adicionais, nos termos dos nos 2 e 3 do artigo 4.o
Artigo 14.o
Instalações de valorização titulares de uma autorização prévia
1. As autoridades competentes de destino com jurisdição sobre instalações de valorização específicas podem decidir emitir autorizações prévias para essas instalações.
Essas decisões são limitadas a um determinado período e podem ser revogadas em qualquer momento.
2. Em caso de uma notificação geral nos termos do artigo 13.o, o prazo de validade da autorização referida nos n.os 4 e 5 do artigo 9.o pode ser prorrogado até um máximo de três anos pela autoridade competente de destino, com o acordo das outras autoridades competentes envolvidas.
3. As autoridades competentes que decidam conceder uma autorização prévia a uma instalação nos termos dos n.os 1 e 2 devem enviar as seguintes informações à Comissão e, se adequado, ao Secretariado da OCDE:
a)
Nome, número de registo e endereço da instalação de valorização;
b)
Descrição das tecnologias utilizadas, incluindo código(s) R;
c)
Resíduos enumerados nas listas dos anexos IV e IV-A, ou resíduos aos quais é aplicável a decisão;
d)
Quantidade total objecto de autorização prévia;
e)
Prazo de validade;
f)
Qualquer alteração da autorização prévia;
g)
Qualquer alteração das informações notificadas; e
h)
Qualquer revogação da autorização prévia.
Para este fim deve ser utilizado o formulário constante do anexo VI.
4. Em derrogação dos artigos 9.o, 10.o e 12.o, a autorização concedida nos termos do artigo 9.o, as condições impostas nos termos do artigo 10.o ou as objecções levantadas nos termos do artigo 12.o pelas autoridades competentes envolvidas estão sujeitas a um prazo de sete dias úteis a contar da data de envio do aviso de recepção pela autoridade competente de destino nos termos do artigo 8.o
5. Sem prejuízo do disposto no n.o 4, a autoridade competente de expedição pode decidir da necessidade de mais tempo para a recepção de informações ou documentação adicionais do notificador.
Nesse caso, a autoridade competente deve, no prazo de sete dias úteis, informar o notificador por escrito, com cópia para as outras autoridades competentes envolvidas.
O tempo total necessário não pode exceder 30 dias a contar da data de envio do aviso de recepção pela autoridade competente de destino nos termos do artigo 8.o
Artigo 15.o
Disposições adicionais relativas a operações intermédias de valorização e eliminação
As transferências de resíduos destinados a operações intermédias de valorização ou eliminação estão sujeitas às seguintes disposições adicionais:
a)
Se a transferência de resíduos se destinar a uma operação intermédia de valorização ou eliminação, todas as instalações em que estejam previstas operações subsequentes, intermédias ou não, de valorização ou eliminação devem ser igualmente indicadas no documento de notificação além da operação intermédia de valorização ou eliminação inicial;
b)
As autoridades competentes de expedição e de destino só podem dar a sua autorização a uma transferência destinada a uma operação intermédia de valorização e eliminação se não houver motivos para objecção, nos termos dos artigos 11.o ou 12.o, à transferência de resíduos para as instalações que realizam as operações subsequentes, intermédias ou não, de valorização ou eliminação;
c)
No prazo de três dias após a recepção dos resíduos pela instalação que efectua essa operação intermédia de valorização ou eliminação, a instalação em questão fornecerá uma confirmação escrita da recepção dos resíduos.
Essa confirmação será indicada no documento de acompanhamento ou a ele anexada. A referida instalação enviará ao notificador e às autoridades competentes envolvidas cópias assinadas do documento de acompanhamento contendo essa confirmação;
d)
O mais cedo possível, mas o mais tardar 30 dias após a conclusão das operações intermédias de valorização ou eliminação e o mais tardar um ano civil - ou um período mais curto nos termos do n.o 7 do artigo 9.o - após a recepção dos resíduos, a instalação que efectua essa operação deve, sob a sua responsabilidade, certificar que foi concluída a operação de valorização ou eliminação.
Esse certificado será indicado no documento de acompanhamento ou a ele anexado.
A referida instalação enviará ao notificador e às autoridades competentes envolvidas cópias assinadas do documento de acompanhamento contendo esse certificado;
e)
Ao entregar resíduos para uma operação subsequente, intermédia ou não, de valorização ou eliminação numa instalação localizada no país de destino, a instalação de valorização ou eliminação que efectua operações intermédias de valorização ou eliminação deve obter, tão cedo quanto possível e o mais tardar um ano civil - ou um período mais curto nos termos do n.o 7 do artigo 9.o - após a entrega dos resíduos, um certificado dessa instalação em como foi concluída a subsequente operação não intermédia de valorização ou eliminação final.
A referida instalação que efectua operações intermédias de valorização ou eliminação enviará imediatamente o certificado ou os certificados aplicáveis ao notificador e às autoridades competentes envolvidas, identificando as transferências a que o(s) certificado(s) dizem respeito;
f)
Quando é efectuada uma entrega conforme descrito na alínea e) numa instalação localizada respectivamente:
i)
no país de expedição inicial ou noutro Estado-Membro, é necessária uma nova notificação de acordo com as disposições do presente título, ou
ii)
num país terceiro fora da Comunidade, é necessária uma nova notificação de acordo com as disposições do presente regulamento, ao que se acrescenta que as disposições relativas às autoridades competentes envolvidas serão também aplicáveis à autoridade inicial competente do país de expedição inicial.
Artigo 16.o
Requisitos a respeitar após a autorização de uma transferência
Após a autorização de uma transferência notificada pelas autoridades competentes envolvidas, todas as empresas em causa devem preencher o documento de acompanhamento ou, no caso de uma notificação geral, os documentos de acompanhamento, nos pontos indicados, assiná-lo ou assiná-los e conservar uma cópia ou cópias. Devem ser preenchidos os seguintes requisitos:
a)
Preenchimento do documento de acompanhamento pelo notificador: logo que receba a autorização das autoridades competentes de expedição, de destino e de trânsito ou, relativamente à autoridade competente de trânsito, possa presumir uma autorização tácita, o notificador indica a data efectiva da transferência e completa o documento de acompanhamento na medida do possível;
b)
Informação prévia relativa ao início efectivo da transferência: o notificador envia cópias assinadas do documento de acompanhamento já completado, conforme descrito na alínea a), às autoridades competentes envolvidas e ao destinatário pelo menos três dias úteis antes do início da transferência;
c)
Documentos de acompanhamento de cada transporte: o notificador deve conservar uma cópia do documento de acompanhamento. O documento de acompanhamento e as cópias do documento de notificação que contenham a autorização por escrito e as condições das autoridades competentes envolvidas devem acompanhar cada transporte. O documento de acompanhamento deve ser conservado pela instalação que recebe os resíduos;
d)
Confirmação escrita da recepção dos resíduos pela instalação: no prazo de três dias após a recepção dos resíduos, a instalação deve fornecer a confirmação por escrito da recepção dos mesmos.
Essa confirmação é indicada no documento de acompanhamento ou a ele anexa.
A instalação envia ao notificador e às autoridades competentes envolvidas cópias assinadas do documento de acompanhamento com essa confirmação;
e)
Certificado de valorização não intermédia ou eliminação pela instalação: o mais cedo possível, mas o mais tardar 30 dias após a conclusão das operações de valorização não intermédia ou eliminação e o mais tardar um ano civil - ou um período mais curto nos termos do n.o 7 do artigo 9.o - após a recepção dos resíduos, a instalação que efectua essa operação deve, sob a sua responsabilidade, certificar que foi concluída a operação não intermédia de valorização ou eliminação.
Esse certificado é indicado no documento de acompanhamento ou a ele anexo.
A instalação envia ao notificador e às autoridades competentes envolvidas cópias assinadas do documento de acompanhamento contendo esse certificado.
Artigo 17.o
Alterações da transferência após a autorização
1. Caso sejam efectuadas alterações essenciais dos dados e/ou condições da transferência autorizada, incluindo alterações relativas à quantidade prevista, ao itinerário, ao encaminhamento, à data da transferência ou ao transportador, o notificador informa imediatamente e, sempre que possível, antes do início da transferência, as autoridades competentes envolvidas e o destinatário.
2. Nesses casos é efectuada uma nova notificação, a não ser que todas as autoridades competentes envolvidas considerem que as alterações propostas não a exigem.
3. Será efectuada uma nova notificação se essas alterações envolverem outras autoridades competentes para além das incluídas na notificação original.
CAPÍTULO 2
Requisitos gerais de informação
Artigo 18.o
Resíduos que devem ser acompanhados de determinadas informações
1. Os resíduos referidos nos n.os 2 e 4 do artigo 3.o que se destinem a ser transferidos estão sujeitos aos seguintes requisitos processuais:
a)
A fim de permitir o seguimento das transferências desses resíduos, a pessoa sob a jurisdição do país de expedição que trata da transferência deve garantir que os resíduos sejam acompanhados do documento incluído no anexo VII;
b)
O documento incluído no anexo VII deve ser assinado pela pessoa que trata da transferência antes de esta ter lugar e pelo representante da instalação de valorização ou do laboratório e pelo destinatário no momento da recepção dos resíduos em causa.
2. O contrato referido no anexo VII entre a pessoa que trata da transferência e o destinatário com vista à valorização dos resíduos produz efeitos no momento do início da transferência e incluirá a obrigação, caso a transferência dos resíduos ou a sua valorização não possa ser concluída como previsto ou seja efectuada como transferência ilícita, para a pessoa que trata da transferência ou, caso essa pessoa não esteja em condições de completar a transferência dos resíduos ou a sua valorização (por exemplo, seja insolvente), para o destinatário, de:
a)
Retomar os resíduos ou garantir a sua valorização de modo alternativo; e
b)
Providenciar entretanto o seu armazenamento, se necessário.
A pessoa que trata da transferência ou o destinatário deve fornecer uma cópia do contrato a pedido da autoridade competente envolvida.
3. Para fins de inspecção, controlo do cumprimento, planeamento e estatísticas, os Estados-Membros podem, de acordo com a legislação nacional, solicitar as informações referidas no n.o 1 sobre transferências sujeitas ao presente artigo.
4. As informações referidas no n.o 1 devem ser tratadas como informações confidenciais sempre que tal for exigido pela legislação nacional e comunitária.
CAPÍTULO 3
Requisitos gerais
Artigo 19.o
Proibição de mistura de resíduos durante a transferência
Desde o início da transferência até à sua recepção numa instalação de valorização ou eliminação, os resíduos especificados no documento de notificação ou referidos no artigo 18.o não podem ser misturados com outros.
Artigo 20.o
Conservação de documentos e informações
1. Todos os documentos dirigidos às autoridades competentes ou por estas enviados relativos a uma transferência notificada devem ser conservados na Comunidade pelas autoridades competentes, pelo notificador, pelo destinatário e pela instalação que recebe os resíduos, durante pelo menos três anos a contar da data de início da transferência.
2. As informações fornecidas nos termos do n.o 1 do artigo 18.o são conservadas na Comunidade, pela pessoa que trata da transferência, pelo destinatário e pela instalação que recebe os resíduos, durante pelo menos três anos a contar da data de início da transferência.
Artigo 21.o
Acesso público a notificações
As autoridades competentes de expedição ou de destino poderão tornar públicas, pelos meios apropriados, como a internet, as informações sobre as notificações de transferências que tenham autorizado, caso essas informações não sejam consideradas confidenciais por força da legislação nacional ou comunitária.
CAPÍTULO 4
Obrigações de retoma
Artigo 22.o
Retoma quando uma transferência não pode ser concluída como previsto
1. Sempre que uma autoridade competente envolvida tenha conhecimento de que uma transferência de resíduos, incluindo a sua valorização ou eliminação, não pode ser concluída como previsto de acordo com as condições estabelecidas nos documentos de notificação e de acompanhamento e/ou no contrato referido no segundo parágrafo do n.o 4 do artigo 4.o e no artigo 5.o, deve informar imediatamente a autoridade de expedição competente. Quando uma instalação de valorização ou eliminação rejeitar uma transferência recebida, deve imediatamente informar a autoridade de destino competente.
2. A autoridade competente de expedição garante que, excepto nos casos referidos no n.o 3, os resíduos em causa sejam retomados pelo notificador identificado de acordo com a hierarquia estabelecida no n.o 15 do artigo 2.o, ou, se inviável, pela própria autoridade competente ou por uma pessoa singular ou colectiva em seu nome, para a área sob a sua jurisdição ou para outro local no país de expedição.
Tal será efectuado no prazo de 90 dias, ou em qualquer outro prazo acordado pelas autoridades competentes envolvidas, após a autoridade competente de expedição ter tomado conhecimento ou ter sido avisada por escrito pelas autoridades competentes de destino ou de trânsito de que a transferência autorizada de resíduos ou a sua valorização ou eliminação não podem ser concluídas, e da respectiva razão ou razões. Esse aviso pode resultar de informações apresentadas às autoridades competentes de destino ou de trânsito nomeadamente por outras autoridades competentes.
3. A obrigação de retoma prevista no n.o 2 não é aplicável se as autoridades competentes de expedição, trânsito e destino envolvidas na valorização ou eliminação dos resíduos considerarem que os resíduos podem ser valorizados ou eliminados de uma forma alternativa no país de destino ou noutro local pelo notificador ou, se inviável, pela autoridade competente de expedição ou por uma pessoa singular ou colectiva em seu nome.
A obrigação de retoma prevista no n.o 2 não é aplicável se os resíduos transferidos tiverem, durante a operação na instalação em questão, sido irreversivelmente misturados com outros resíduos antes de a autoridade competente envolvida ter tido conhecimento da impossibilidade de conclusão da transferência notificada, tal como referido no n.o 1. Essas misturas devem ser valorizadas ou eliminadas de uma forma alternativa, nos termos do primeiro parágrafo.
4. Nos casos de retoma referidos no n.o 2 é efectuada uma nova notificação, excepto se as autoridades competentes envolvidas acordarem em que é suficiente um pedido devidamente fundamentado da autoridade competente de expedição inicial.
Se apropriado, a nova notificação será efectuada pelo notificador inicial ou, se inviável, pelas outras pessoas singulares ou colectivas identificadas nos termos do n.o 15 do artigo 2.o, ou, se inviável, pela autoridade competente de expedição inicial ou por uma pessoa singular ou colectiva em seu nome.
As autoridades competentes não podem opor-se ou levantar objecções à devolução dos resíduos de uma transferência que não possa ser concluída ou à operação de valorização ou eliminação respectiva.
5. Se forem adoptadas soluções alternativas fora do país de destino inicial, conforme referido no n.o 3, será efectuada, se apropriado, uma nova notificação pelo notificador inicial ou, se inviável, pelas outras pessoas singulares ou colectivas identificadas nos termos do n.o 15 do artigo 2.o, ou, se inviável, pela autoridade competente de expedição inicial ou por uma pessoa singular ou colectiva em seu nome.
Caso o notificador apresente uma nova notificação, esta deve igualmente ser apresentada à autoridade competente do país de expedição inicial.
6. Se forem adoptadas soluções alternativas no país de destino inicial, conforme referido no n.o 3, não será necessária uma nova notificação, sendo suficiente um pedido devidamente fundamentado. Esse pedido devidamente fundamentado, procurando um acordo quanto à solução alternativa, será transmitido à autoridade competente de destino e de expedição pelo notificador inicial ou, se inviável, à autoridade competente de destino pela autoridade competente de expedição inicial.
7. Se não for necessário efectuar nova notificação nos termos dos n.os 4 ou 6, será preenchido um novo documento de acompanhamento nos termos dos artigos 15.o ou 16.o pelo notificador inicial ou, se inviável, pelas outras pessoas singulares ou colectivas identificadas nos termos do n.o 15 do artigo 2.o, ou, se inviável, pela autoridade competente de expedição inicial ou por uma pessoa singular ou colectiva em seu nome.
Se for efectuada nova notificação pela autoridade competente de expedição inicial nos termos dos n.os 4 ou 5, não será exigida uma nova garantia financeira ou seguro equivalente.
8. A obrigação do notificador e a obrigação subsidiária do país de expedição de aceitar a retoma dos resíduos ou de providenciar uma valorização ou eliminação alternativa terminará quando a instalação emitir o certificado de eliminação ou valorização não intermédia referido na alínea e) do artigo 16.o ou, se adequado, na alínea e) do artigo 15.o Nos casos de operações intermédias de valorização ou eliminação referidas no n.o 6 do artigo 6.o, a obrigação subsidiária do país de expedição termina quando a instalação emitir o certificado referido na alínea d) do artigo 15.o
Se a instalação emitir um certificado de valorização ou eliminação de forma a dar origem a uma transferência ilícita, tendo por consequência a libertação da garantia financeira, são aplicáveis o n.o 3 do artigo 24.o e o n.o 2 do artigo 25.o
9. Sempre que, num Estado-Membro, sejam detectados resíduos de uma transferência que não pode ser concluída, incluindo a respectiva valorização ou eliminação, a autoridade competente com jurisdição sobre a área em que os resíduos foram detectados é responsável por providenciar uma armazenagem segura dos resíduos enquanto se aguarda a sua devolução ou a sua eliminação ou valorização não intermédia de uma forma alternativa.
Artigo 23.o
Custos da retoma quando uma transferência não pode ser concluída
1. Os custos decorrentes da devolução dos resíduos de uma transferência que não pode ser concluída, incluindo os custos de transporte, valorização ou eliminação nos termos dos n.os 2 ou 3 do artigo 22.o e, a contar da data em que a autoridade competente de expedição tenha tido conhecimento de que uma transferência de resíduos, respectiva valorização ou eliminação não poderá ser concluída, os custos de armazenagem nos termos do n.o 9 do artigo 22.o são imputados:
a)
Ao notificador identificado de acordo com a hierarquia estabelecida no n.o 15 do artigo 2.o; ou, se inviável,
b)
A outras pessoas singulares ou colectivas, conforme adequado; ou, se inviável,
c)
À autoridade competente de expedição; ou, se inviável,
d)
Conforme acordado pelas autoridades competentes envolvidas.
2. O presente artigo não prejudica as disposições comunitárias e nacionais em matéria de responsabilidade.
Artigo 24.o
Retoma em caso de transferência ilegal
1. Uma autoridade competente que descubra a ocorrência de uma transferência que considere ilegal, deverá informar imediatamente as outras autoridades competentes envolvidas.
2. Se a transferência ilegal for da responsabilidade do notificador, a autoridade competente de expedição assegurará que os resíduos em questão sejam:
a)
Retomados pelo notificador de facto ou, se não tiver sido efectuada qualquer notificação;
b)
Retomados pelo notificador de jure; ou, se inviável,
c)
Retomados pela própria autoridade competente de expedição ou, em seu nome, por uma pessoa singular ou colectiva; ou, se inviável,
d)
Eliminados ou valorizados de forma alternativa no país de destino ou de expedição, pela própria autoridade competente de expedição ou, em seu nome, por uma pessoa singular ou colectiva; ou, se inviável,
e)
Eliminados ou valorizados de forma alternativa noutro país pela própria autoridade competente de expedição ou, em seu nome, por uma pessoa singular ou colectiva, se todas as autoridades competentes envolvidas assim o acordarem.
Esta retoma, valorização ou eliminação serão efectuadas no prazo de 30 dias, ou em qualquer outro prazo acordado entre as autoridades competentes envolvidas, após a autoridade competente de expedição ter tomado conhecimento ou sido avisada por escrito pelas autoridades competentes de destino ou de trânsito sobre a transferência ilegal e respectiva razão ou razões. Esse aviso pode resultar de informações apresentadas às autoridades competentes de destino ou de trânsito nomeadamente por outras autoridades competentes.
Nos casos de retoma referidos nas alíneas a), b) e c) é efectuada uma nova notificação, excepto se as autoridades competentes envolvidas acordarem em que é suficiente um pedido devidamente fundamentado da autoridade competente de expedição inicial.
A nova notificação é efectuada por uma das pessoas enumeradas nas alíneas a), b) ou c) e segundo esta ordem.
As autoridades competentes não podem opor-se ou levantar objecções à devolução de resíduos de uma transferência ilegal. No caso de adopção de soluções alternativas pela autoridade competente de expedição referidas nas alíneas d) e e), será efectuada uma nova notificação pela autoridade competente de expedição inicial ou, em seu nome, por uma pessoa singular ou colectiva, excepto se as autoridades competentes envolvidas acordarem em que é suficiente um pedido devidamente fundamentado dessa autoridade.
3. Se a transferência ilegal for da responsabilidade do destinatário, a autoridade competente de destino deve assegurar que os resíduos em questão sejam valorizados ou eliminados de uma forma ambientalmente correcta:
a)
Pelo destinatário; ou, se inviável,
b)
Pela própria autoridade competente ou por uma pessoa singular ou colectiva em seu nome.
Essa valorização ou eliminação será efectuada no prazo de 30 dias, ou em qualquer outro prazo acordado pelas autoridades competentes envolvidas, após a autoridade competente de destino ter tomado conhecimento ou sido avisada por escrito pelas autoridades competentes de expedição ou de trânsito sobre a transferência ilegal e respectiva razão ou razões. Esse aviso pode resultar de informações apresentadas às autoridades competentes de expedição e de trânsito, nomeadamente por outras autoridades competentes.
Para o efeito, as autoridades competentes envolvidas devem cooperar, segundo as necessidades, para a valorização ou eliminação dos resíduos.
4. Se não for necessário efectuar nova notificação, deverá ser preenchido um novo documento de acompanhamento nos termos dos artigos 15.o ou 16.o pela pessoa responsável pela retoma ou, se inviável, pela autoridade competente de expedição inicial.
Se for feita nova notificação pela autoridade competente de expedição inicial, não é exigida nova garantia financeira ou seguro equivalente.
5. Sobretudo nos casos em que a responsabilidade pela transferência ilegal não possa ser atribuída nem ao notificador nem ao destinatário, as autoridades competentes envolvidas devem cooperar para garantir que os resíduos em questão sejam eliminados ou valorizados.
6. Nos casos de valorização ou eliminação intermédia referidos no n.o 6 do artigo 6.o, quando se detecta uma transferência ilegal após conclusão da operação de valorização ou eliminação intermédia, a obrigação subsidiária do país de expedição de aceitar a retoma dos resíduos ou de providenciar uma valorização ou eliminação alternativa terminará quando a instalação emitir o certificado referido na alínea d) do artigo 15.o
Se a instalação emitir um certificado de valorização ou eliminação de forma a dar origem a uma transferência ilegal, tendo por consequência a liberação da garantia financeira, são aplicáveis o n.o 3 do presente artigo e o n.o 2 do artigo 25.o
7. Sempre que sejam detectados resíduos de uma transferência ilegal num Estado-Membro, a autoridade competente com jurisdição sobre a área em que os resíduos foram detectados é responsável por providenciar uma armazenagem segura dos resíduos enquanto se aguarda a sua devolução ou a sua valorização ou eliminação não intermédia de forma alternativa.
8. Os artigos 34.o e 36.o não são aplicáveis aos casos em que as transferências ilegais são devolvidas ao país de expedição e em que o país de expedição está abrangido pelas proibições previstas nesses artigos.
9. Em caso de transferência ilegal definida na alínea g) do n.o 35 do artigo 2.o, a pessoa que trata da transferência fica sujeita a obrigações idênticas às estabelecidas para o notificador no presente artigo.
10. O presente artigo não prejudica a as disposições comunitárias e nacionais em matéria de responsabilidade.
Artigo 25.o
Custos da retoma em caso de transferência ilegal
1. Os custos decorrentes da retoma dos resíduos de uma transferência ilegal, incluindo os custos de transporte e valorização ou eliminação, nos termos do n.o 2 do artigo 24.o e, a partir da data em que a autoridade competente de expedição tenha tido conhecimento do carácter ilegal da transferência, os custos de armazenagem, nos termos do n.o 7 do artigo 24.o, serão imputados:
a)
Ao notificador de facto, identificado de acordo com a hierarquia estabelecida no n.o 15 do artigo 2.o; ou, se foi feita a notificação,
b)
Ao notificador de jure ou a outras pessoas singulares ou colectivas, consoante o caso; ou, se inviável,
c)
À autoridade competente de expedição.
2. Os custos decorrentes da valorização ou eliminação, nos termos do n.o 3 do artigo 24.o, incluindo eventuais custos de transporte e armazenagem, nos termos do n.o 7 do artigo 24.o, são imputados:
a)
Ao destinatário; ou, se inviável,
b)
À autoridade competente de destino.
3. Os custos decorrentes da valorização ou eliminação, nos termos do n.o 5 do artigo 24.o, incluindo eventuais custos de transporte e armazenagem, nos termos do n.o 7 do artigo 24.o, de resíduos de uma transferência ilegal, são imputados:
a)
Ao notificador, identificado de acordo com a hierarquia estabelecida no artigo 2.o e/ou ao destinatário consoante a decisão das autoridades competentes envolvidas; ou, se inviável;
b)
A outras pessoas singulares ou colectivas, consoante o caso; ou, se inviável,
c)
Às autoridades competentes de expedição e de destino.
4. Em caso de transferência ilegal definida na alínea g) do n.o 35 do artigo 2.o, a pessoa que trata da transferência fica sujeita às obrigações estabelecidas para o notificador no presente artigo.
5. O presente artigo não prejudica as disposições comunitárias e nacionais em matéria de responsabilidade.
CAPÍTULO 5
Disposições administrativas gerais
Artigo 26.o
Formato das comunicações
1. As informações e documentos adiante enunciados podem ser transmitidos por envio postal:
a)
Notificação de uma transferência prevista, nos termos dos artigos 4.o e 13.o;
b)
Pedido de informações e documentação, nos termos dos artigos 4.o, 7.o e 8.o;
c)
Apresentação de informações e documentação, nos termos dos artigos 4.o, 7.o e 8.o;
d)
Autorização por escrito de uma transferência notificada, nos termos do artigo 9.o;
e)
Condições de transferência, nos termos do artigo 10.o;
f)
Objecções a uma transferência, nos termos dos artigos 11.o e 12.o;
g)
Informações sobre decisões relativas à concessão de autorização prévia a instalações de valorização, nos termos do n.o 3 do artigo 14.o;
h)
Confirmação escrita da recepção dos resíduos, nos termos dos artigos 15.o e 16.o;
i)
Certificado de valorização ou eliminação dos resíduos, nos termos dos artigos 15.o e 16.o;
j)
Informação prévia relativa ao início efectivo da transferência, nos termos do artigo 16.o;
k)
Informação sobre alterações na transferência após a autorização, nos termos do artigo 17.o; e
l)
Autorização por escrito e documentos de acompanhamento a enviar nos termos dos títulos IV, V e VI.
2. Mediante acordo das autoridades competentes envolvidas e do notificador, os documentos referidos no n.o 1 podem ser apresentados por qualquer um dos seguintes meios de comunicação:
a)
Telefax; ou
b)
Telefax seguido de envio postal; ou
c)
Correio electrónico com assinatura digital. Neste caso, qualquer selo ou assinatura são substituídos pela assinatura digital; ou
d)
Correio electrónico sem assinatura digital seguido de envio postal.
3. Os documentos de acompanhamento de cada transporte nos termos da alínea c) do artigo 16.o e do artigo 18.o podem ser emitidos em formato electrónico com assinatura digital se puderem ser lidos em qualquer momento durante o transporte e se for aceitável pelas autoridades competentes envolvidas.
4. Sob reserva de acordo das autoridades competentes envolvidas e do notificador, as informações e documentos enumerados no n.o 1 podem ser apresentados e enviados por meio de transferência electrónica de dados com assinatura electrónica ou autenticação electrónica, nos termos da Directiva 1999/93/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 13 de Dezembro de 1999, relativa a um quadro legal comunitário para as assinaturas electrónicas (20), ou de um sistema de autenticação electrónica comparável que proporcione o mesmo nível de segurança. Nesse caso, poderão ser tomadas disposições organizativas relativas à transferência electrónica de dados.
Artigo 27.o
Língua
1. As notificações, informações, documentação ou outras comunicações enviadas nos termos do presente título devem ser apresentadas numa língua aceitável pelas autoridades competentes envolvidas.
2. Quando solicitado pelas autoridades competentes envolvidas, o notificador fornece uma ou mais traduções autenticadas numa língua aceitável por essas autoridades.
Artigo 28.o
Desacordo sobre questões de classificação
1. Se as autoridades competentes de expedição e de destino não puderem concordar quanto à classificação no que diz respeito à distinção entre resíduos e não resíduos, as matérias transferidas serão tratadas como se fossem resíduos, sem prejuízo do direito do país de destino de as tratar, após a sua chegada, de acordo com o seu direito interno, desde que esse direito interno cumpra o direito comunitário ou o direito internacional.
2. Se as autoridades competentes de expedição e de destino não chegarem a acordo quanto à classificação dos resíduos notificados como resíduos enumerados nos anexos III, III-A, III-B ou IV, os resíduos serão considerados como enumerados no anexo IV.
3. Se as autoridades competentes de expedição e de destino não chegarem a acordo quanto à classificação da operação de tratamento de resíduos notificada como tratando-se de uma valorização ou eliminação, serão aplicáveis as disposições relativas à eliminação.
4. Os n.os 1 a 3 são aplicáveis apenas para efeitos do presente regulamento e não prejudicam os direitos das partes interessadas na resolução judicial de qualquer litígio relacionado com estas questões.
Artigo 29.o
Custos administrativos
Podem ser imputados ao notificador custos administrativos adequados e proporcionais de execução dos procedimentos de notificação e de fiscalização e os custos habituais das análises e inspecções adequadas.
Artigo 30.o
Acordos transfronteiriços
1. Em casos excepcionais, quando a situação geográfica ou demográfica específica assim o requeira, os Estados-Membros interessados podem, relativamente às transferências transfronteiras para as instalações adequadas mais próximas situadas na zona fronteiriça entre os mesmos Estados-Membros, celebrar acordos bilaterais destinados à simplificação do procedimento de notificação no contexto da transferência de fluxos especiais de resíduos.
2. Esses acordos bilaterais também podem ser celebrados quando os resíduos sejam transferidos a partir do país de expedição e tratados nesse país mas transitem por outro Estado-Membro.
3. Os Estados-Membros também podem celebrar acordos desse tipo com países que sejam partes no Acordo sobre o Espaço Económico Europeu.
4. Estes acordos são comunicados à Comissão antes do início da respectiva aplicação.
CAPÍTULO 6
Transferências no interior da Comunidade, com trânsito por países terceiros
Artigo 31.o
Transferências de resíduos destinados a eliminação
Quando seja efectuada uma transferência de resíduos destinados a eliminação no interior da Comunidade, com trânsito por um ou mais países terceiros, a autoridade competente de expedição deve, além do disposto no presente título, perguntar à autoridade competente dos países terceiros se deseja enviar a sua autorização por escrito quanto à transferência prevista:
a)
No caso de partes na Convenção de Basileia, no prazo de 60 dias, a não ser que essa autoridade renuncie a esse direito nos termos da referida Convenção; ou
b)
No caso de países que não são partes na Convenção de Basileia, num prazo acordado entre as autoridades competentes.
Artigo 32.o
Transferências de resíduos destinados a valorização
1. Quando seja efectuada uma transferência de resíduos destinados a valorização no interior da Comunidade, com trânsito por um ou mais países terceiros não abrangidos pela decisão da OCDE, é aplicável o artigo 31.o
2. Quando seja efectuada uma transferência de resíduos destinados a valorização no interior da Comunidade, inclusivamente entre localidades de um mesmo Estado-Membro, com trânsito por um ou mais países terceiros abrangidos pela decisão da OCDE, a autorização referida no artigo 9.o pode ser tácita e, caso não seja apresentada nenhuma objecção nem estabelecidas nenhumas condições, a transferência pode iniciar-se 30 dias a contar da data de envio do aviso de recepção da autoridade competente de destino nos termos do artigo 8.o
TÍTULO III
TRANSFERÊNCIAS EXCLUSIVAMENTE NO INTERIOR DE ESTADOS-MEMBROS
Artigo 33.o
Aplicação do presente regulamento a transferências exclusivamente no interior de Estados-Membros
1. Os Estados-Membros devem criar um sistema apropriado de fiscalização e controlo das transferências de resíduos realizadas exclusivamente no território sob a sua jurisdição. Esse sistema deve tomar em consideração a necessidade de assegurar a coerência com o sistema comunitário estabelecido nos títulos II e VII do presente regulamento.
2. Os Estados-Membros devem informar a Comissão do seu sistema de fiscalização e controlo das transferências de resíduos. A Comissão deve informar os outros Estados-Membros.
3. Os Estados-Membros podem aplicar o sistema previsto nos títulos II e VII no território sob a sua jurisdição.
TÍTULO IV
EXPORTAÇÕES DA COMUNIDADE PARA PAÍSES TERCEIROS
CAPÍTULO 1
Exportação de resíduos destinados a eliminação
Artigo 34.o
Exportação proibida excepto para países da EFTA
1. São proibidas todas as exportações da Comunidade de resíduos destinados a eliminação.
2. A proibição prevista no n.o 1 não é aplicável a exportações de resíduos destinados a eliminação em países da EFTA que também sejam partes na Convenção de Basileia.
3. Todavia, as exportações de resíduos destinados a eliminação para um país da EFTA que seja parte na Convenção de Basileia são também proibidas, quando:
a)
O país da EFTA proíba as importações desses resíduos; ou
b)
A autoridade competente de expedição tenha razões para crer que os resíduos não serão geridos da forma ambientalmente correcta prevista no artigo 49.o, no país de destino em causa.
4. A presente disposição não prejudica a aplicação das obrigações de retoma previstas nos artigos 22.o e 24.o
Artigo 35.o
Procedimentos de exportação para países da EFTA
1. Quando são exportados resíduos destinados a eliminação, da Comunidade para países da EFTA partes na Convenção de Basileia, é aplicável o disposto no título II, mutatis mutandis, com as adaptações e disposições adicionais enunciadas nos n.os 2 e 3.
2. São aplicáveis as seguintes modificações:
a)
A autoridade competente de trânsito fora da Comunidade tem 60 dias a contar da data de envio do aviso de recepção da notificação para pedir informações suplementares sobre a transferência notificada, dar autorização tácita se o país em causa tiver decidido não solicitar autorização prévia por escrito e tiver do facto informado as outras partes nos termos do n.o 4 do artigo 6.o da Convenção de Basileia, ou dar autorização por escrito com ou sem condições; e
b)
A autoridade competente de expedição da Comunidade só toma a sua decisão de autorização da transferência prevista no artigo 9.o depois de recebida a autorização por escrito das autoridades competentes de destino e, se necessário, a autorização tácita ou a autorização por escrito das autoridades competentes de trânsito não comunitárias e, no mínimo, 61 dias após o envio do aviso de recepção da autoridade competente de trânsito. A autoridade competente de expedição deve tomar a sua decisão antes do termo do prazo de 61 dias, desde que tenha a autorização por escrito das outras autoridades competentes envolvidas.
3. São aplicáveis as seguintes disposições adicionais:
a)
A autoridade competente de trânsito na Comunidade envia ao notificador o aviso de recepção da notificação;
b)
As autoridades competentes de expedição e, se necessário, de trânsito na Comunidade enviam uma cópia autenticada das suas decisões de autorização da transferência à estância aduaneira de exportação e à estância aduaneira de saída da Comunidade;
c)
O transportador entrega uma cópia do documento de acompanhamento à estância aduaneira de exportação e à estância aduaneira de saída da Comunidade;
d)
Logo que os resíduos tenham saído da Comunidade, a estância aduaneira de saída da Comunidade envia uma cópia autenticada do documento de acompanhamento à autoridade competente de expedição na Comunidade declarando que os resíduos saíram da Comunidade;
e)
Se, 42 dias depois de os resíduos terem saído da Comunidade, a autoridade competente de expedição na Comunidade não tiver recebido da instalação nenhuma informação de recepção dos resíduos, deve informar imediatamente desse facto a autoridade competente de destino; e
f)
O contrato referido no segundo parágrafo do n.o 4 do artigo 4.o e no artigo 5.o deve estipular o seguinte:
i)
se a instalação emitir um certificado de eliminação incorrecto que dê origem à liberação da garantia financeira, o destinatário deverá suportar os custos resultantes da obrigação de devolução dos resíduos para a área de jurisdição da autoridade competente de expedição e resultantes da sua valorização ou eliminação de uma forma alternativa e ambientalmente correcta,
ii)
no prazo de três dias a contar da data de recepção dos resíduos para eliminação, a instalação deve enviar ao notificador e às autoridades competentes envolvidas cópia do documento de acompanhamento completado, com excepção do certificado de eliminação referido na subalínea iii) da presente alínea, e
iii)
o mais cedo possível, mas o mais tardar 30 dias após a conclusão da eliminação e não mais de 1 ano civil após a recepção dos resíduos, a instalação deve certificar a eliminação, sob a sua responsabilidade, e enviar ao notificador e às autoridades competentes envolvidas cópias assinadas do documento de acompanhamento contendo esse certificado.
4. A transferência só pode ter início se:
a)
O notificador tiver recebido a autorização por escrito das autoridades competentes de expedição, de destino e, se necessário, de trânsito fora da Comunidade, e as condições estabelecidas tiverem sido cumpridas;
b)
For celebrado, entre o notificador e o destinatário, um contrato aplicável nos termos do segundo parágrafo do n.o 4 do artigo 4.o e do artigo 5.o;
c)
Estiver constituída uma garantia financeira ou um seguro equivalente aplicável nos termos do segundo parágrafo do n.o 5 do artigo 4.o e do artigo 6.o; e
d)
For garantida a gestão ambientalmente correcta prevista no artigo 49.o
5. Sempre que sejam exportados resíduos, estes devem destinar-se a operações de eliminação numa instalação que, ao abrigo da legislação nacional aplicável, funcione ou esteja autorizada a funcionar no país de destino.
6. Caso uma estância aduaneira de exportação ou uma estância aduaneira de saída da Comunidade detecte uma transferência ilegal, deve informar imediatamente a autoridade competente do país da estância aduaneira que:
a)
Informará imediatamente a autoridade competente de expedição na Comunidade; e
b)
Garantirá a imobilização dos resíduos até que a autoridade competente de expedição tome uma decisão em contrário e a comunique por escrito à autoridade competente do país da estância aduaneira que detém os resíduos.
CAPÍTULO 2
Exportação de resíduos destinados a valorização
Secção 1
Exportação para países não abrangidos pela decisão da OCDE
Artigo 36.o
Proibição de exportação
1. São proibidas as exportações da Comunidade dos seguintes resíduos destinados a valorização em países não abrangidos pela decisão da OCDE:
a)
Resíduos enumerados no anexo V como resíduos perigosos;
b)
Resíduos enumerados na parte 3 do anexo V;
c)
Resíduos perigosos não classificados numa rubrica própria na lista do anexo V;
d)
Misturas de resíduos perigosos e misturas de resíduos perigosos com resíduos não perigosos não classificadas numa rubrica própria da lista do anexo V;
e)
Resíduos que o país de destino tenha notificado como sendo perigosos, ao abrigo do artigo 3.o da Convenção de Basileia;
f)
Resíduos cuja importação tenha sido proibida pelo país de destino; ou
g)
Resíduos que a autoridade competente de expedição tenha razões para crer que não serão geridos da forma ambientalmente correcta prevista no artigo 49.o, no país de destino em causa.
2. Esta disposição não prejudica a aplicação das obrigações de retoma previstas nos artigos 22.o e 24.o
3. Os Estados-Membros podem, em casos excepcionais, adoptar disposições para determinar, com base em provas documentais fornecidas de modo adequado pelo notificador, que um determinado tipo de resíduo perigoso constante do anexo V seja isento da proibição de exportação, desde que não apresente nenhuma das propriedades enumeradas no anexo III da Directiva 91/689/CEE, tendo em conta, em relação às propriedades H3 a H8, H10 e H11 desse anexo, os valores-limite definidos pela Decisão 2000/532/CE da Comissão, de 3 de Maio de 2000, que substitui a Decisão 94/3/CE, que estabelece uma lista de resíduos em conformidade com a alínea a) do artigo 1.o da Directiva 75/442/CEE do Conselho relativa aos resíduos, e a Decisão 94/904/CE do Conselho, que estabelece uma lista de resíduos perigosos em conformidade com o n.o 4 do artigo 1.o da Directiva 91/689/CEE do Conselho relativa aos resíduos perigosos (21).
4. O facto de um resíduo não estar enumerado no anexo V como resíduo perigoso, ou de estar incluído na lista B da parte 1 do anexo V, não exclui, em casos excepcionais, a classificação do mesmo como perigoso e, portanto, a proibição da sua exportação, se apresentar alguma das propriedades enumeradas no anexo III da Directiva 91/689/CEE, tendo em conta, em relação às propriedades H3 a H8, H10 e H11 desse anexo, os valores-limite definidos pela Decisão 2000/532/CE, tal como previsto no segundo travessão do n.o 4 do artigo 1.o da Directiva 91/689/CEE e no cabeçalho do anexo III do presente regulamento.
5. Nos casos referidos nos n.os 3 e 4, o Estado-Membro em causa informa o país de destino previsto antes de tomar uma decisão. Os Estados-Membros devem notificar a Comissão desses casos antes do final de cada ano civil. A Comissão deve transmitir essas informações a todos os Estados-Membros e ao secretariado da Convenção de Basileia. A Comissão pode, com base nas informações fornecidas, apresentar observações e, quando necessário, adaptar o anexo V nos termos do artigo 58.o
Artigo 37.o
Procedimentos na exportação de resíduos enumerados nos anexos III ou III-A
1. No caso de resíduos enumerados nos anexos III ou III-A e cuja exportação não seja proibida pelo artigo 36.o, a Comissão deve, no prazo de 20 dias a contar da data de entrada em vigor do presente regulamento, enviar: um pedido escrito a cada país não abrangido pela decisão da OCDE, solicitando:
i)
Confirmação escrita de que os resíduos podem ser exportados da Comunidade para valorização nesse país; e
ii)
Uma indicação do eventual procedimento de controlo seguido no país de destino.
Cada país não abrangido pela decisão da OCDE tem as seguintes opções:
a)
Proibição;
b)
Procedimento de notificação e autorização prévio por escrito, previsto no artigo 35.o; ou
c)
Nenhum controlo no país de destino.
2. Antes da data de aplicação do presente regulamento, a Comissão deve adoptar um regulamento que tome em consideração todas as respostas recebidas ao abrigo do n.o 1 e informar o comité instituído nos termos do artigo 18.o da Directiva 2006/12/CE.
Se um país não enviar a confirmação prevista no n.o 1 ou se um país não tiver sido contactado, por qualquer motivo, é aplicável a alínea b) do n.o 1.
A Comissão actualiza periodicamente o regulamento adoptado.
3. Se um país indicar na sua resposta que determinadas transferências de resíduos não estão sujeitas a qualquer controlo, será aplicável a essas transferências o artigo 18.o, mutatis mutandis.
4. Sempre que sejam exportados resíduos, estes devem destinar-se a operações de valorização numa instalação que, ao abrigo da legislação nacional aplicável, funcione ou esteja autorizada a funcionar no país de destino.
5. No caso de uma transferência de resíduos que não se encontre classificada numa entrada individual do anexo III ou de uma transferência de misturas de resíduos que não se encontre classificada numa entrada individual dos anexos III ou III-A ou de uma transferência de resíduos classificada no anexo III-B, e desde que a exportação não seja proibida nos termos do artigo 36.o, é aplicável o disposto na alínea b) do n.o 1 do artigo 36.o
Secção 2
Exportação para países abrangidos pela decisão da OCDE
Artigo 38.o
Exportações de resíduos enumerados nos anexos III, III-A, III-B, IV e IV-A
1. Sempre que os resíduos enumerados nos anexos III, III-A, III-B, IV e IV-A, os resíduos não classificados ou as misturas de resíduos não classificadas numa das entradas individuais dos anexos III, IV e IV-A sejam exportados da Comunidade com o destino de serem valorizados em países abrangidos pela decisão da OCDE, com ou sem trânsito por países abrangidos pela decisão da OCDE, é aplicável o disposto no título II, mutatis mutandis, com as adaptações e disposições adicionais enunciadas nos n.os 2, 3 e 5.
2. São aplicáveis as seguintes adaptações:
a)
As misturas de resíduos enumeradas no anexo III-A destinados a uma operação intermédia são sujeitas ao procedimento de notificação e autorização prévio por escrito nos casos em que devam realizar-se quaisquer operações subsequentes intermédias ou não intermédias de valorização ou eliminação num país não abrangido pela decisão da OCDE;
b)
Os resíduos enumerados no anexo III-B são sujeitos ao procedimento de notificação e autorização prévio por escrito.
c)
A autorização prevista no artigo 9.o pode ser concedida por autorização tácita da autoridade competente de destino fora da Comunidade.
3. São aplicáveis as seguintes disposições adicionais às exportações de resíduos enumerados nos anexos IV e IV-A:
a)
As autoridades competentes de expedição e, se necessário, de trânsito na Comunidade enviam uma cópia autenticada das suas decisões de autorização da transferência à estância aduaneira de exportação e à estância aduaneira de saída da Comunidade;
b)
O transportador entrega uma cópia do documento de acompanhamento à estância aduaneira de exportação e à estância aduaneira de saída da Comunidade;
c)
Logo que os resíduos tenham saído da Comunidade, a estância aduaneira de saída da Comunidade envia uma cópia autenticada do documento de acompanhamento à autoridade competente de expedição na Comunidade declarando que os resíduos saíram da Comunidade;
d)
Se, 42 dias depois de os resíduos terem saído da Comunidade, a autoridade competente de expedição na Comunidade não tiver recebido da instalação qualquer informação de recepção dos resíduos, deve informar imediatamente desse facto a autoridade competente de destino; e
e)
O contrato referido no segundo parágrafo do n.o 4 do artigo 4.o e no artigo 5.o deve estipular o seguinte:
i)
se a instalação emitir um certificado de eliminação incorrecto que dê origem à liberação da garantia financeira, o destinatário deve suportar os custos resultantes da obrigação de devolução dos resíduos para a área de jurisdição da autoridade competente de expedição e da sua valorização ou eliminação de uma forma alternativa e ambientalmente correcta,
ii)
no prazo de três dias a contar da data de recepção dos resíduos para valorização, a instalação deve enviar ao notificador e às autoridades competentes envolvidas cópias assinadas do documento de acompanhamento completo, com excepção do certificado de valorização referido na subalínea iii), e
iii)
o mais cedo possível, mas o mais tardar 30 dias após a conclusão da valorização e não mais de um ano civil após a recepção dos resíduos, a instalação deve certificar a valorização, sob a sua responsabilidade, e enviar ao notificador e às autoridades competentes envolvidas cópia do documento de acompanhamento contendo esse certificado.
4. A transferência só pode ter lugar se:
a)
O notificador tiver recebido a autorização por escrito das autoridades competentes de expedição, de destino e, se necessário, de trânsito, ou se tiver sido dada ou puder ser presumida uma autorização tácita das autoridades competentes de destino e de trânsito fora da Comunidade, e as condições estabelecidas tiverem sido cumpridas;
b)
Tiver sido cumprido o disposto nas alíneas b), c) e d) do n.o 4 do artigo 35.o
5. Se uma exportação, descrita no n.o 1, de resíduos enumerados no anexo IV e IV-A transitar por um país não abrangido pela decisão da OCDE, são aplicáveis as seguintes adaptações:
a)
A autoridade competente de trânsito não abrangida pela decisão da OCDE tem 60 dias a contar da data de envio do aviso de recepção da notificação para pedir informações suplementares sobre a transferência notificada, dar autorização tácita se o país em causa tiver decidido não solicitar autorização prévia por escrito e tiver informado as outras partes do facto nos termos do n.o 4 do artigo 6.o da Convenção de Basileia, ou dar autorização por escrito com ou sem condições; e
b)
A autoridade competente de expedição na Comunidade só toma a sua decisão de autorização da transferência prevista no artigo 9.o depois de ter recebido a autorização por escrito ou tácita dessa autoridade competente de trânsito não abrangida pela decisão da OCDE e, no mínimo, 61 dias a contar da data de envio do aviso de recepção da autoridade competente de trânsito. A autoridade competente de expedição deve tomar a sua decisão antes do termo do prazo de 61 dias, desde que tenha a autorização por escrito das outras autoridades competentes envolvidas.
6. Sempre que sejam exportados resíduos, estes devem destinar-se a operações de valorização numa instalação que, ao abrigo da legislação nacional aplicável, funcione ou esteja autorizada a funcionar no país de destino.
7. Caso uma estância aduaneira de exportação ou uma estância aduaneira de saída da Comunidade detecte uma transferência ilegal, deve informar imediatamente a autoridade competente do país da estância aduaneira que:
a)
Informará imediatamente a autoridade competente de expedição na Comunidade; e
b)
Garantirá a imobilização dos resíduos até que a autoridade competente de expedição tome uma decisão em contrário e a comunique por escrito à autoridade competente do país da estância aduaneira que detém os resíduos.
CAPÍTULO 3
Disposições gerais
Artigo 39.o
Exportações para o Antárctico
São proibidas as exportações de resíduos da Comunidade para o Antárctico.
Artigo 40.o
Exportações para países ou territórios ultramarinos
1. São proibidas as exportações pela Comunidade de resíduos destinados a eliminação nos países ou territórios ultramarinos.
2. A proibição prevista no artigo 36.o é aplicável, mutatis mutandis, às exportações de resíduos destinados a valorização nos países ou territórios ultramarinos.
3. O título II é aplicável, mutatis mutandis, às exportações de resíduos destinados a valorização nos países ou territórios ultramarinos não abrangidos pela proibição prevista no n.o 2.
TÍTULO V
IMPORTAÇÕES PARA A COMUNIDADE PROVENIENTES DE PAÍSES TERCEIROS
CAPÍTULO 1
Importações de resíduos destinados a eliminação
Artigo 41.o
Importações proibidas com excepção das provenientes de países partes na Convenção de Basileia ou com um acordo em vigor ou de outras zonas durante situações de crise ou de guerra
1. São proibidas as importações para a Comunidade de resíduos destinados a eliminação, com excepção das provenientes de:
a)
Países que sejam partes na Convenção de Basileia; ou
b)
Outros países com os quais a Comunidade, ou a Comunidade e os seus Estados-Membros, tenham celebrado acordos ou convénios bilaterais ou multilaterais compatíveis com a legislação comunitária e que cumpram o disposto no artigo 11.o da Convenção de Basileia; ou
c)
Outros países com os quais Estados-Membros tenham celebrado individualmente acordos ou convénios bilaterais nos termos do n.o 2; ou
d)
Outras zonas onde, por motivos excepcionais em caso de crise, operações de paz, manutenção de paz, ou guerra, não possam ser celebrados acordos ou convénios bilaterais nos termos das alíneas b) ou c), ou no caso de não ter sido nomeada ou não poder actuar nenhuma autoridade competente do país de expedição.
2. Em casos excepcionais, os Estados-Membros podem celebrar acordos ou convénios bilaterais para a eliminação de resíduos específicos, quando esses resíduos não possam ser geridos, no país de expedição, da forma ambientalmente correcta prevista no artigo 49.o
Esses acordos e convénios devem ser compatíveis com a legislação comunitária e cumprir o disposto no artigo 11.o da Convenção de Basileia.
Esses acordos e convénios devem garantir que as operações de eliminação sejam executadas numa instalação autorizada e preencham os requisitos de uma gestão ambientalmente correcta.
Esses acordos e convénios devem também garantir que os resíduos sejam produzidos no país de expedição e que a eliminação seja executada exclusivamente no Estado-Membro que celebrou o acordo ou convénio.
A Comissão será notificada desses acordos ou convénios antes da sua celebração. Todavia, em situações de emergência, a notificação pode ser efectuada até um mês após a celebração do contrato.
3. Os acordos ou convénios bilaterais ou multilaterais celebrados nos termos das alíneas b) e c) do n.o 1 devem basear-se nos requisitos processuais do artigo 42.o
4. Os países referidos nas alíneas a), b) e c) do n.o 1 devem apresentar um pedido prévio devidamente fundamentado à autoridade competente do Estado-Membro de destino, com base no facto de não possuírem e não poderem razoavelmente adquirir a capacidade técnica e as instalações necessárias para proceder à eliminação dos resíduos de uma forma ambientalmente correcta.
Artigo 42.o
Requisitos processuais para importações de países partes da Convenção de Basileia ou de outras zonas durante situações de crise ou de guerra
1. Quando são importados para a Comunidade resíduos destinados a eliminação provenientes de países que são partes na Convenção de Basileia, é aplicável o disposto no título II, mutatis mutandis, com as adaptações e disposições adicionais enunciadas nos n.os 2 e 3.
2. São aplicáveis as seguintes adaptações:
a)
A autoridade competente de trânsito fora da Comunidade tem 60 dias a contar da data de envio do aviso de recepção da notificação para pedir informações suplementares sobre a transferência notificada, dar autorização tácita se o país em causa tiver decidido não solicitar autorização prévia por escrito e tiver informado as outras partes nos termos do n.o 4 do artigo 6.o da Convenção de Basileia, ou dar autorização por escrito com ou sem condições; e
b)
Nos casos referidos na alínea d) do n.o 1 do artigo 41.o, em situações de crise ou de guerra, operações de paz, manutenção de paz, ou guerra, não é necessária a autorização das autoridades competentes de expedição.
3. São aplicáveis as seguintes disposições adicionais:
a)
A autoridade competente de trânsito na Comunidade envia ao notificador o aviso de recepção da notificação, com cópia para as autoridades competentes envolvidas;
b)
As autoridades competentes de destino e, se necessário, de trânsito na Comunidade enviam uma cópia autenticada das suas decisões de autorização da transferência à estância aduaneira de entrada na Comunidade;
c)
O transportador entrega uma cópia do documento de acompanhamento à estância aduaneira de entrada na Comunidade; e
d)
Depois de cumprir as formalidades aduaneiras necessárias, a estância aduaneira de entrada na Comunidade envia uma cópia autenticada do documento de acompanhamento às autoridades competentes de destino e de trânsito na Comunidade declarando que os resíduos entraram na Comunidade.
4. A transferência só pode ter lugar se:
a)
O notificador tiver recebido a autorização por escrito das autoridades competentes de expedição, de destino e, se necessário, de trânsito e as condições estabelecidas tiverem sido cumpridas;
b)
Tiver sido celebrado, entre o notificador e o destinatário, um contrato aplicável nos termos do segundo parágrafo do n.o 4 do artigo 4.o e do artigo 5.o;
c)
Estiver constituída uma garantia financeira ou um seguro equivalente, aplicável nos termos do segundo parágrafo do n.o 5 do artigo 4.o e do artigo 6.o; e
d)
For garantida uma gestão ambientalmente correcta nos termos do artigo 49.o
5. Caso uma estância aduaneira de entrada na Comunidade detecte uma transferência ilegal, deve informar imediatamente a autoridade competente do país da estância aduaneira que:
a)
Informará imediatamente a autoridade competente de destino na Comunidade, a qual informará a autoridade competente de expedição fora da Comunidade; e
b)
Garantirá a imobilização dos resíduos até que a autoridade competente de expedição fora da Comunidade tome uma decisão em contrário e a comunique por escrito à autoridade competente do país da estância aduaneira que detém os resíduos.
CAPÍTULO 2
Importações de resíduos destinados a valorização
Artigo 43.o
Importações proibidas com excepção das provenientes de países abrangidos pela decisão da OCDE ou partes na Convenção de Basileia ou com um acordo em vigor ou de outras zonas em situações de crise ou de guerra
1. São proibidas todas as importações para a Comunidade de resíduos destinados a valorização, excepto as provenientes de:
a)
Países abrangidos pela decisão da OCDE; ou
b)
Outros países que sejam partes na Convenção de Basileia; ou
c)
Outros países com os quais a Comunidade, ou a Comunidade e os seus Estados-Membros, tenham celebrado acordos ou convénios bilaterais ou multilaterais compatíveis com a legislação comunitária e que cumpram o disposto no artigo 11.o da Convenção de Basileia; ou
d)
Outros países com os quais Estados-Membros tenham celebrado individualmente acordos ou convénios bilaterais nos termos do n.o 2; ou
e)
Outras zonas onde, por motivos excepcionais em caso de crise, de operações de paz, manutenção de paz, ou de guerra, não possam ser celebrados acordos ou convénios bilaterais nos termos previstos nas alíneas b) ou c), ou no caso de não ter sido nomeada ou não poder actuar nenhuma autoridade competente do país de expedição.
2. Em casos excepcionais, os Estados-Membros podem celebrar acordos ou convénios bilaterais para a valorização de resíduos específicos, quando esses resíduos não possam ser geridos, no país de expedição, da forma ambientalmente correcta prevista no artigo 49.o
Nesses casos é aplicável o n.o 2 do artigo 41.o
3. Os acordos ou convénios bilaterais ou multilaterais celebrados nos termos das alíneas c) e d) do n.o 1 devem basear-se nos requisitos processuais do artigo 42.o, conforme relevante.
Artigo 44.o
Requisitos processuais para importações provenientes de países abrangidos pela decisão da OCDE ou de outras zonas durante situações de crise ou de guerra
1. Quando são importados para a Comunidade resíduos destinados a valorização provenientes de países ou através de países abrangidos pela decisão da OCDE, é aplicável o disposto no título II, mutatis mutandis, com as adaptações e disposições adicionais enunciadas nos n.os 2 e 3.
2. São aplicáveis as seguintes adaptações:
a)
A autorização prevista no artigo 9.o pode ser dada tacitamente pela autoridade competente de expedição fora da Comunidade;
b)
Pode ser enviada pelo notificador uma notificação prévia escrita nos termos do artigo 4.o; e
c)
Nos casos referidos na alínea e) do n.o 1 do artigo 43.o, em situações de crise, operações de paz, manutenção de paz, ou guerra não é necessária a autorização das autoridades de expedição competentes.
3. Deve, além disso, cumprir-se o disposto nas alíneas b), c) e d) do n.o 3 do artigo 42.o
4. A transferência só pode ser efectuada se:
a)
O notificador tiver recebido a autorização por escrito das autoridades competentes de expedição, de destino e, se necessário, de trânsito, ou tiver sido dada e puder ser presumida a autorização tácita da autoridade competente de expedição fora da Comunidade e as condições estabelecidas tiverem sido cumpridas;
b)
Tiver sido celebrado, entre o notificador e o destinatário, um contrato aplicável nos termos do segundo parágrafo do n.o 4 do artigo 4.o e do artigo 5.o;
c)
Estiver constituída uma garantia financeira ou um seguro equivalente aplicável nos termos do segundo parágrafo do n.o 5 do artigo 4.o e do artigo 6.o; e
d)
For garantida uma gestão ambientalmente correcta nos termos do artigo 49.o
5. Caso uma estância aduaneira de entrada na Comunidade detecte uma transferência ilegal, deve informar imediatamente a autoridade competente do país da estância aduaneira, que:
a)
Informará imediatamente a autoridade competente de destino na Comunidade, a qual informará a autoridade competente de expedição fora da Comunidade; e
b)
Garantirá a imobilização dos resíduos até que a autoridade competente de expedição fora da Comunidade tome uma decisão em contrário e a comunique por escrito à autoridade competente do país da estância aduaneira que detém os resíduos.
Artigo 45.o
Requisitos processuais para importações provenientes de países não abrangidos pela decisão da OCDE ou partes na Convenção de Basileia ou de outras zonas durante situações de crise ou de guerra
Quando são importados para a Comunidade resíduos destinados a valorização:
a)
Provenientes de países não abrangidos pela decisão da OCDE; ou
b)
Que transitem por qualquer país não abrangido pela decisão da OCDE e que seja também parte na Convenção de Basileia,
o artigo 42.o é aplicável, mutatis mutandis.
CAPÍTULO 3
Disposições gerais
Artigo 46.o
Importações provenientes de países ou territórios ultramarinos
1. O título II é aplicável, mutatis mutandis, à importação para a Comunidade de resíduos provenientes de países ou territórios ultramarinos.
2. Um ou mais países e territórios ultramarinos e o Estado-Membro ao qual estes estejam ligados podem aplicar procedimentos nacionais às transferências do país e território ultramarino para esse Estado-Membro.
3. Os Estados-Membros que apliquem o disposto no n.o 2 notificam a Comissão dos procedimentos nacionais aplicados.
TÍTULO VI
TRÂNSITO PELA COMUNIDADE DE RESÍDUOS COM PROVENIÊNCIA E DESTINO EM PAÍSES TERCEIROS
CAPÍTULO 1
Resíduos destinados a eliminação
Artigo 47.o
Trânsito pela Comunidade de resíduos destinados a eliminação
O artigo 42.o é aplicável, mutatis mutandis, com as modificações e adaptações adicionais enunciadas a seguir ao trânsito por um Estado-Membro de resíduos destinados a eliminação com proveniência e destino em países terceiros:
a)
A primeira e a última autoridade competente de trânsito na Comunidade devem enviar, se necessário, uma cópia autenticada das decisões de autorização da transferência ou, em caso de autorização tácita, cópia do aviso de recepção nos termos da alínea a) do n.o 3 do artigo 42.o às estâncias aduaneiras de entrada e de saída na Comunidade, respectivamente; e
b)
Logo que os resíduos tenham saído da Comunidade, a estância aduaneira de saída da Comunidade deve enviar uma cópia autenticada do documento de acompanhamento às autoridades competentes de trânsito na Comunidade declarando que os resíduos saíram da Comunidade.
CAPÍTULO 2
Resíduos destinados a valorização
Artigo 48.o
Trânsito pela Comunidade de resíduos destinados a valorização
1. O artigo 47.o é aplicável, mutatis mutandis, ao trânsito por um Estado-Membro de resíduos destinados a valorização provenientes de um país não abrangido pela decisão da OCDE e a ele destinados.
2. O artigo 44.o é aplicável, mutatis mutandis, com as adaptações e disposições adicionais adiante enunciadas ao trânsito por um ou vários Estados-Membros de resíduos destinados a valorização provenientes de um país abrangido pela decisão da OCDE e a ele destinados:
a)
A primeira e a última autoridade competente de trânsito na Comunidade devem enviar, se necessário, uma cópia autenticada das decisões de autorização da transferência ou, em caso de autorização tácita, cópia do aviso de recepção nos termos da alínea a) do n.o 3 do artigo 42.o às estâncias aduaneiras de entrada e de saída na Comunidade, respectivamente; e
b)
Logo que os resíduos tenham saído da Comunidade, a estância aduaneira de saída da Comunidade deve enviar uma cópia autenticada do documento de acompanhamento às autoridades competentes de trânsito na Comunidade declarando que os resíduos saíram da Comunidade.
3. Quando transitem por um Estado-Membro resíduos destinados a valorização com proveniência e destino num país não abrangido pela decisão da OCDE para um país abrangido pela decisão da OCDE, ou vice-versa, é aplicável o n.o 1 no que se refere ao país não abrangido pela decisão da OCDE e o n.o 2 no que se refere ao país abrangido pela decisão da OCDE.
TÍTULO VII
OUTRAS DISPOSIÇÕES
CAPÍTULO 1
Obrigações adicionais
Artigo 49.o
Protecção do ambiente
1. O produtor, o notificador e outras empresas envolvidas numa transferência e/ou na valorização ou eliminação de resíduos devem tomar as medidas necessárias para garantir que quaisquer resíduos por si transferidos sejam geridos sem pôr em perigo a saúde humana e de uma forma ambientalmente correcta durante todo o período de transferência e durante a operação de valorização e a eliminação. Em especial, sempre que a transferência ocorra no interior da Comunidade, tal implica o cumprimento dos requisitos do artigo 4.o da Directiva 2006/12/CE e da legislação comunitária em matéria de resíduos.
2. No caso de exportações da Comunidade, a autoridade competente de expedição na Comunidade deve:
a)
Exigir e procurar garantir que todos os resíduos exportados sejam geridos de forma ambientalmente correcta durante todo o período de transferência, incluindo a eliminação, referida no artigo 34.o, ou a valorização referida nos artigos 36.o e 38.o, no país terceiro de destino;
b)
Proibir uma exportação de resíduos para países terceiros se tiver motivos para crer que os resíduos não serão geridos de acordo com os requisitos da alínea a).
A operação de valorização ou de eliminação de resíduos em causa pode, nomeadamente, considerar-se gerida de forma ambientalmente correcta se o notificador ou a autoridade competente do país de destino puder comprovar que a instalação que recebe os resíduos funcionará segundo normas de protecção da saúde humana e de protecção ambiental essencialmente equivalentes às da legislação comunitária.
Todavia, esta presunção em nada prejudica a avaliação global da gestão ambientalmente correcta durante todo o período da transferência, incluindo a valorização ou eliminação no país terceiro de destino.
As orientações constantes do anexo VIII podem ser tomadas em consideração para efeito das orientações relativas à gestão ambientalmente correcta.
3. No caso de importações para a Comunidade, a autoridade competente de destino na Comunidade deve:
a)
Exigir e tomar as medidas necessárias para que todos os resíduos transferidos para a área sob a sua jurisdição sejam geridos sem pôr em perigo a saúde humana e sem utilização de processos ou métodos que possam prejudicar o ambiente, de acordo com o artigo 4.o da Directiva 2006/12/CE e com a legislação comunitária em matéria de resíduos, durante todo o período de transferência, incluindo a valorização ou a eliminação no país de destino;
b)
Proibir uma importação de resíduos de países terceiros se tiver motivos para crer que os resíduos não serão geridos de acordo com os requisitos da alínea a).
Artigo 50.o
Controlo do cumprimento nos Estados-Membros
1. Os Estados-Membros devem estabelecer regras sobre as sanções aplicáveis às infracções ao presente regulamento e tomar todas as medidas necessárias para garantir a sua aplicação. As sanções previstas devem ser efectivas, proporcionadas e dissuasivas. A Comissão deve ser notificada da legislação nacional relativa à prevenção e à detecção de transferências ilegais e às sanções aplicáveis a essas transferências.
2. Os Estados-Membros, por meio de medidas de controlo do cumprimento do presente regulamento, tomarão providências para, nomeadamente, efectuar inspecções a estabelecimentos e empresas nos termos do artigo 13.o da Directiva 2006/12/CE, e controlos locais de transferências de resíduos ou da respectiva valorização ou eliminação.
3. Os controlos das transferências podem ser efectuados, nomeadamente:
a)
Na origem, onde serão realizados com o produtor, o detentor ou o notificador;
b)
No destino, onde serão realizados com o destinatário final ou a instalação;
c)
Nas fronteiras da Comunidade; e/ou
d)
Durante a transferência no interior da Comunidade.
4. Os controlos das transferências incluirão a inspecção de documentos, a confirmação da identidade e, se necessário, o controlo físico dos resíduos.
5. Os Estados-Membros cooperarão entre si, bilateral ou multilateralmente, a fim de facilitar a prevenção e detecção de transferências ilegais.
6. Os Estados-Membros devem identificar os membros do seu pessoal permanente responsável pela cooperação referida no n.o 5 e identificar os pontos centrais para os controlos físicos referidos no n.o 4. A informação será enviada à Comissão que distribuirá uma lista compilada aos correspondentes a que se refere o artigo 54.o
7. Um Estado-Membro pode, a pedido de outro Estado-Membro, proceder a acções de controlo de pessoas suspeitas de envolvimento numa transferência ilegal de resíduos presentes nesse Estado-Membro.
Artigo 51.o
Relatórios dos Estados-Membros
1. Antes do final de cada ano civil, cada Estado-Membro deve enviar à Comissão uma cópia do relatório relativo ao ano civil anterior que, nos termos do n.o 3 do artigo 13.o da Convenção de Basileia, elaborou e enviou ao secretariado da referida Convenção.
2. Antes do final de cada ano civil, os Estados-Membros também devem elaborar um relatório relativo ao ano anterior baseado no questionário adicional de comunicação do anexo IX, que enviarão à Comissão.
3. Os relatórios elaborados pelos Estados-Membros nos termos dos n.os 1 e 2 são enviados à Comissão em formato electrónico.
4. Com base nesses relatórios, a Comissão deve elaborar um relatório trienal sobre a aplicação do presente regulamento pela Comunidade e pelos seus Estados-Membros.
Artigo 52.o
Cooperação internacional
Os Estados-Membros, eventualmente e quando necessário em articulação com a Comissão, devem cooperar com outras partes na Convenção de Basileia e com organizações interestatais, nomeadamente através do intercâmbio e/ou partilha de informações, da promoção de tecnologias ambientalmente correctas e da elaboração dos códigos de boas práticas adequados.
Artigo 53.o
Designação das autoridades competentes
Os Estados-Membros designam a ou as autoridades competentes responsáveis pela aplicação do presente regulamento. Cada Estado-Membro designa uma única autoridade competente de trânsito.
Artigo 54.o
Designação de correspondentes
Cada Estado-Membro e a Comissão designam um ou mais correspondentes responsáveis pela informação e orientação de pessoas ou empresas que peçam informações. Os correspondentes da Comissão remetem para os correspondentes dos Estados-Membros quaisquer questões que lhes sejam dirigidas e que a estes digam respeito e vice-versa.
Artigo 55.o
Designação das estâncias aduaneiras de entrada e saída na Comunidade
Os Estados-Membros podem designar estâncias aduaneiras específicas de entrada e saída na Comunidade para as transferências de resíduos que entrem ou saiam da Comunidade. Se os Estados-Membros decidirem designar essas estâncias aduaneiras, nenhuma transferência de resíduos pode entrar ou sair da Comunidade por quaisquer outros pontos das fronteiras dos Estados-Membros.
Artigo 56.o
Notificação e informação sobre designações
1. Os Estados-Membros notificam a Comissão das designações de:
a)
Autoridades competentes, nos termos do artigo 53.o;
b)
Correspondentes, nos termos do artigo 54.o; e
c)
Se necessário, estâncias aduaneiras de entrada e saída da Comunidade, nos termos do artigo 55.o
2. Os Estados-Membros comunicam à Comissão as seguintes informações relativas a essas designações:
a)
Nome(s);
b)
Endereço(s) postal(is);
c)
Endereço(s) electrónico(s);
d)
Número(s) de telefone;
e)
Número(s) de telefax; e
f)
Línguas aceitáveis pelas autoridades competentes.
3. Os Estados-Membros notificam imediatamente a Comissão de quaisquer alterações a essas informações.
4. Essas informações, bem como as eventuais alterações, são apresentadas à Comissão em formato electrónico e em papel, se assim for solicitado.
5. A Comissão publica no seu sítio web listas das autoridades competentes e dos correspondentes designados, bem como das estâncias aduaneiras de entrada e de saída na Comunidade, e actualiza essas listas conforme adequado.
CAPÍTULO 2
Outras disposições
Artigo 57.o
Reunião dos correspondentes
A Comissão realiza, a pedido dos Estados-Membros ou sempre que necessário, uma reunião periódica de correspondentes para com eles examinar as questões suscitadas pela aplicação do presente regulamento. Devem ser convidadas para estas reuniões ou para determinados pontos destas reuniões as partes interessadas, desde que todos os Estados-Membros e a Comissão estejam de acordo quanto à pertinência da sua presença.
Artigo 58.o
Alteração dos anexos
1. Os anexos podem ser alterados pela Comissão através de regulamentos nos termos do n.o 3 do artigo 18.o da Directiva 2006/12/CE, a fim de ter em conta o progresso científico e técnico. Além disso:
a)
Os anexos I, II, III, III-A, IV e V são alterados a fim de ter em conta as modificações acordadas no âmbito da Convenção de Basileia e da decisão da OCDE; além disso, a parte C do anexo I sobre instruções específicas para completar os documentos de notificação e de acompanhamento deve ser concluída, o mais tardar, na data de entrada em vigor do presente regulamento, tendo em conta as instruções da OCDE;
b)
Os resíduos não classificados podem ser incluídos provisoriamente nos anexos III-B, IV ou V enquanto se aguarda uma decisão sobre a sua inclusão nos anexos pertinentes da Convenção de Basileia ou da decisão da OCDE;
c)
Na sequência do pedido de um Estado-Membro, as misturas de dois ou mais resíduos «verdes» enumerados no anexo III podem ser consideradas para aditamento no anexo III-A nos casos referidos no n.o 2 do artigo 3.o, provisoriamente, enquanto se aguarda uma decisão sobre a sua inclusão nos anexos relevantes da Convenção de Basileia ou a decisão da OCDE. As entradas iniciais do anexo III-A devem, se possível, ser inseridas até à data de entrada em vigor do presente regulamento ou, o mais tardar, no prazo de seis meses após essa data. O anexo III-A pode prever que uma ou várias das suas entradas não se apliquem às exportações para países não abrangidos pela decisão da OCDE;
d)
Devem ser determinados os casos excepcionais a que se refere o n.o 3 do artigo 3.o e, se necessário, os resíduos correspondentes serão incluídos nos anexos IV-A e V e suprimidos do anexo III;
e)
O anexo V deve ser alterado a fim de reflectir as alterações acordadas relativamente à lista de resíduos perigosos adoptada nos termos do n.o 4 do artigo 1.o da Directiva 91/689/CEE;
f)
O anexo VIII deve ser alterado a fim de reflectir as convenções e acordos internacionais relevantes.
2. Ao alterar o anexo IX, o Comité estabelecido pela Directiva 91/692/CEE do Conselho, de 23 de Dezembro de 1991, relativa à normalização e à racionalização dos relatórios sobre a aplicação de determinadas directivas respeitantes ao ambiente (22), deve ser plenamente associado às deliberações.
3. O prazo previsto no n.o 6 do artigo 5.o da Decisão 1999/468/CE é de três meses.
Artigo 59.o
Medidas adicionais
1. A Comissão pode adoptar as seguintes medidas adicionais relacionadas com a aplicação do presente regulamento:
a)
Método para o cálculo da garantia financeira ou do seguro equivalente, nos termos do artigo 6.o;
b)
Orientações para a aplicação da alínea g) do n.o 1 do artigo 12.o;
c)
Condições e requisitos adicionais no que diz respeito a serviços de renovação previamente autorizados previstos no artigo 14.o;
d)
Orientações sobre a aplicação do artigo 15.o em relação com a identificação e rastreio dos resíduos sujeitos a alterações substanciais durante as operações intermédias de valorização ou eliminação;
e)
Directrizes para a cooperação das autoridades competentes no que diz respeito às transferências ilegais a que se refere o artigo 24.o;
f)
Exigências técnicas e organizativas relativas à aplicação prática do intercâmbio de dados electrónicos para transmissão de documentos e de informações nos termos do n.o 4 do artigo 26.o;
g)
Orientações adicionais no que diz respeito à utilização das línguas a que se refere o artigo 27.o;
h)
Esclarecimentos suplementares sobre os requisitos processuais do título II no que se refere à sua aplicação às exportações, importações e trânsito de resíduos de, para e através da Comunidade;
i)
Orientações adicionais no que diz respeito a termos jurídicos não definidos.
2. Essas medidas são decididas nos termos do n.o 3 do artigo 18.o da Directiva 2006/12/CE.
3. O prazo previsto no n.o 6 do artigo 5.o da Decisão 1999/468/CE é de três meses.
Artigo 60.o
Revisão
1. Até 15 de Julho de 2006, a Comissão deve completar a análise da relação entre a legislação sectorial em vigor em matéria de saúde pública e animal, incluindo as transferências de resíduos abrangidos pelo Regulamento (CE) n.o 1774/2002 e as disposições do presente regulamento. Se necessário, esse exame deverá ser acompanhado de propostas adequadas para assegurar um nível equivalente de procedimentos e de regime de controlo da transferência desses resíduos.
2. Dentro de um prazo de cinco anos a contar de 12 de Julho de 2007, a Comissão analisará a aplicação da alínea c) do n.o 1 do artigo 12.o, nomeadamente os seus efeitos na protecção do ambiente e no funcionamento do mercado interno. Se necessário, essa análise será acompanhada de propostas adequadas de alteração desta disposição.
Artigo 61.o
Revogações
1. O Regulamento (CEE) n.o 259/93 e a Decisão 94/774/CE são revogados com efeitos a partir de 12 de Julho de 2007.
2. As remissões para o regulamento revogado devem entender-se como sendo feitas para o presente regulamento.
3. A Decisão 1999/412/CE é revogada com efeitos a partir de 1 de Janeiro de 2008.
Artigo 62.o
Regras transitórias
1. As transferências notificadas e em relação às quais as autoridades competentes de destino tenham emitido o aviso de recepção antes de 12 de Julho de 2007 estão sujeitas às disposições do Regulamento (CEE) n.o 259/93.
2. As transferências que já tenham sido objecto do consentimento das autoridades competentes interessadas, nos termos do Regulamento (CEE) n.o 259/93, serão completadas no prazo máximo de um ano a contar de 12 de Julho de 2007.
3. O relatório previsto no n.o 2 do artigo 41.o do Regulamento (CEE) n.o 259/93 e no artigo 51.o do presente regulamento, respeitante ao ano de 2007, deve basear-se no questionário constante da Decisão 1999/412/CE.
Artigo 63.o
Disposições transitórias para determinados Estados-Membros
1. Até 31 de Dezembro de 2010, todas as transferências para a Letónia de resíduos destinados a valorização enumerados nos anexos III e IV e as transferências de resíduos destinados a valorização não enumerados nesses anexos estarão sujeitas ao procedimento prévio de notificação e consentimento escrito nos termos do título II.
Em derrogação do disposto no artigo 12.o, durante o período em que a derrogação temporária for aplicável à instalação de destino, as autoridades competentes levantarão objecções às transferências de resíduos para valorização referidos nos anexos III e IV e às transferências de resíduos para valorização não referidos nesses anexos destinados a uma instalação que beneficie de uma derrogação temporária de certas disposições da Directiva 96/61/CE.
2. Até 31 de Dezembro de 2012, todas as transferências para a Polónia de resíduos destinados a valorização enumerados no anexo III estarão sujeitas ao procedimento prévio de consentimento escrito nos termos do título II.
Em derrogação do disposto no artigo 12.
o e até 31 de Dezembro de 2007, as autoridades competentes podem levantar objecções às transferências para a Polónia dos seguintes resíduos para valorização enumerados nos anexos III e IV, em conformidade com os motivos para objecção previstos no artigo 11.
o :
B2020 e GE-020 (resíduos de vidro)
B2070
B2080
B2100
B2120
B3010 e GH-013 (resíduos plásticos na forma sólida)
B3020 (resíduos de papel)
B3140 (resíduos de pneumáticos)
Y46
Y47
A1010 e A1030 (só os travessões referentes ao arsénio e ao mercúrio)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A2040
A3030
A3040
A3070
A3120
A3130
A3160
A3170
A3180 [apenas aplicáveis aos naftalenos policlorados (PCN)]
A4010
A4050
A4060
A4070
A4090
AB030
AB070
AB120
AB130
AB150
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AD150
Com excepção do vidro, dos resíduos de papel e dos resíduos de pneus usados, este período pode ser prorrogado até 31 de Dezembro de 2012, o mais tardar, nos termos do n.o 3 do artigo 18.o da Directiva 2006/12/CE.
Em derrogação do disposto no artigo 12.o e até 31 de Dezembro de 2012, as autoridades competentes podem, pelas razões previstas no artigo 11.o, levantar objecções às transferências para a Polónia:
a)
Dos seguintes resíduos destinados a valorização enumerados no anexo IV:
A2050
A3030
A3180, com excepção dos naftalenos policlorados (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020;
e
b)
De resíduos destinados a valorização não enumerados nos anexos.
Em derrogação do disposto no artigo 12.o, durante o período em que a derrogação temporária for aplicável à instalação de destino, as autoridades competentes levantarão objecções às transferências de resíduos para valorização referidos nos anexos III e IV e às transferências de resíduos para valorização não referidos nesses anexos destinados a uma instalação que beneficie de uma derrogação temporária de certas disposições da Directiva 96/61/CE.
3. Até 31 de Dezembro de 2011, todas as transferências para a Eslováquia de resíduos destinados a valorização enumerados nos anexos III e IV e as transferências de resíduos destinados a valorização não enumerados nesses anexos estarão sujeitas ao procedimento prévio de notificação e consentimento escrito nos termos do título II.
Em derrogação do disposto no artigo 12.o, durante o período em que a derrogação temporária for aplicável à instalação de destino, as autoridades competentes levantarão objecções às transferências de resíduos para valorização referidos nos anexos III e IV e às transferências de resíduos para valorização não referidos nesses anexos destinados a uma instalação que beneficie de uma derrogação temporária de certas disposições das Directivas 94/67/CE (23), 96/61/CE e 2000/76/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 4 de Dezembro de 2000, relativa à incineração de resíduos (24), e da Directiva 2001/80/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 23 de Outubro de 2001, relativa à limitação das emissões para a atmosfera de certos poluentes provenientes de grandes instalações de combustão (25).
4. Até 31 de Dezembro de 2014, todas as transferências para a Bulgária de resíduos destinados a valorização enumerados no anexo III estarão sujeitas ao procedimento prévio de notificação e consentimento escrito nos termos do título II.
Em derrogação do disposto no artigo 12.
o e até 31 de Dezembro de 2009, as autoridades competentes da Bulgária podem, pelos motivos previstos no artigo 11.
o , levantar objecções às transferências para este país dos seguintes resíduos para valorização enumerados nos anexos III e IV:
B2070
B2080
B2100
B2120
Y46
Y47
A1010 e A1030 (só os travessões referentes ao arsénio e mercúrio)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A2040
A3030
A3040
A3070
A3120
A3130
A3160
A3170
A3180 [apenas aplicáveis aos naftalenos policlorados (PCN)]
A4010
A4050
A4060
A4070
A4090
AB030
AB070
AB120
AB130
AB150
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AD150
Este período pode ser prorrogado, no máximo, até 31 de Dezembro de 2012, nos termos do n.o 3 do artigo 18.o da Directiva 2006/12/CE.
Em derrogação do artigo 12.o e até 31 de Dezembro de 2009, as autoridades competentes da Bulgária podem, pelos motivos previstos no artigo 11.o, levantar objecções às transferências para a Bulgária:
a)
Dos seguintes resíduos destinados a valorização enumerados no anexo IV:
A2050
A3030
A3180, com excepção dos naftalenos policlorados (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020;
e
b)
De resíduos destinados a valorização não enumerados nos anexos.
Em derrogação do artigo 12.o, durante o período em que a derrogação temporária for aplicável à instalação de destino, as autoridades competentes da Bulgária levantarão objecções às transferências de resíduos para valorização referidos nos anexos III e IV e às transferências de resíduos para valorização não referidos nesses anexos destinados a instalações que beneficiem de uma derrogação temporária de certas disposições da Directiva 96/61/CE ou da Directiva 2001/80/CE.
5. Até 31 de Dezembro de 2015, todas as transferências para a Roménia de resíduos destinados a valorização enumerados no anexo III estarão sujeitas ao procedimento prévio de notificação e consentimento escrito nos termos do título II.
Em derrogação do artigo 12.
o e até 31 de Dezembro de 2011, as autoridades competentes da Roménia podem, pelos motivos previstos no artigo 11.
o , levantar objecções às transferências para este país dos seguintes resíduos para valorização enumerados nos anexos III e IV:
B2070
B2100, excepto resíduos de alumina
B2120
B4030
Y46
Y47
A1010 e A1030 (só os travessões referentes ao arsénio, ao mercúrio e ao tálio)
A1060
A1140
A2010
A2020
A2030
A3030
A3040
A3050
A3060
A3070
A3120
A3130
A3140
A3150
A3160
A3170
A3180 [apenas aplicáveis aos naftalenos policlorados (PCN)]
A4010
A4030
A4040
A4050
A4080
A4090
A4100
A4160
AA060
AB030
AB120
AC060
AC070
AC080
AC150
AC160
AC260
AC270
AD120
AD150
Este período pode ser prorrogado, no máximo, até 31 de Dezembro de 2015, nos termos do n.o 3 do artigo 18.o da Directiva 2006/12/CE.
Em derrogação do artigo 12.o e até 31 de Dezembro de 2011, as autoridades competentes da Roménia podem, pelos motivos previstos no artigo 11.o, levantar objecções às transferências para a Roménia:
a)
Dos seguintes resíduos destinados a valorização enumerados no anexo IV:
A2050
A3030
A3180, com excepção dos naftalenos policlorados (PCN)
A3190
A4110
A4120
RB020;
e
b)
De resíduos destinados a valorização não enumerados nos anexos.
Este período pode ser prorrogado, no máximo, até 31 de Dezembro de 2015, nos termos do n.o 3 do artigo 18.o da Directiva 2006/12/CE.
Em derrogação do artigo 12.o, durante o período em que a derrogação temporária for aplicável à instalação de destino, as autoridades competentes da Roménia levantarão objecções às transferências de resíduos para valorização referidos nos anexos III e IV e às transferências de resíduos para valorização não referidos nesses anexos destinados a instalações que beneficiem de uma derrogação temporária de certas disposições da Directiva 96/61/CE, da Directiva 2000/76/CE ou da Directiva 2001/80/CE.
6. Sempre que, no presente artigo, seja feita referência ao título II relativamente aos resíduos enumerados no anexo III, não são aplicáveis o n.o 2 do artigo 3.o, o segundo parágrafo do n.o 5 do artigo 4.o e os artigos 6.o, 11.o, o, 22.o, 23.o, 24.o, 25.o e 31.o
Artigo 64.o
Entrada em vigor e aplicação
1. O presente regulamento entra em vigor três dias após a data da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
É aplicável a partir de 12 de Julho de 2007.
2. Se a data de adesão da Bulgária ou da Roménia for posterior à data de início de aplicação fixada no n.o 1, os n.os 4 e 5 do artigo 63.o serão aplicáveis, em derrogação do n.o 1 do presente artigo, a contar da data de adesão.
3. Sob reserva de acordo dos Estados-Membros interessados, o n.o 4 do artigo 26.o pode ser aplicado antes de 12 de Julho de 2007.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Estrasburgo, em 14 de Junho de 2006.