ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 6. listopadu 2008
O státní podpoře č. C 17/05 (ex N 194/05 a PL 34/04), kterou Polsko poskytlo společnosti Stocznia Gdynia
(oznámeno pod číslem K(2008) 6771)
(Pouze polské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2010/47/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Podle ustanovení bodu 3 přílohy IV Smlouvy o přistoupení týkajících se prozatímního mechanismu oznámilo Polsko dopisem ze dne 29. dubna 2004 restrukturalizační opatření pro společnost Stocznia Gdynia S.A. (dále jen „loděnice v Gdyni“). Případ byl zaevidován pod číslem PL 34/04.
(2)
Dopisem ze dne 19. května 2004 Komise Polsko požádala, aby poskytlo některé chybějící dokumenty. Tyto dokumenty byly poskytnuty dne 16. června 2004. Komise si vyžádala další informace dopisy ze dne 30. července 2004, 8. října 2004, 23. listopadu 2004 a 4. března 2005, na něž Polsko odpovědělo dopisem ze dne 3. září 2004, zaevidovaným dne 7. září 2004, 10. listopadu 2004, zaevidovaným dne 15. listopadu 2004, 17. února 2005, zaevidovaným dne 21. února 2005, 30. března 2005, zaevidovaným dne 1. dubna 2005, a 18. dubna 2005, zaevidovaným dne 20. dubna 2005. Dopisem ze dne 22. dubna 2005, zaevidovaným téhož dne, Polsko akceptovalo, že Komise bude považovat oznámení případu PL 34/04 ze dne 29. dubna 2004 za oznámení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES s ohledem na opatření, u nichž bylo zjištěno, že představují novou podporu. Tomuto případu bylo přiděleno nové číslo: N 194/04.
(3)
Dne 1. června 2005 Komise přijala rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, které bylo zveřejněno v Úředním věstníku (2), a vyzvala Polsko a zúčastněné strany, aby podaly své připomínky.
(4)
Po prodloužení lhůty pro podání připomínek (dopis ze dne 9. srpna 2005) Polsko předložilo své připomínky dopisem ze dne 2. září 2005, zaevidovaným dne 5. září 2005. Ve své odpovědi Polsko Komisi předložilo aktualizovaný plán restrukturalizace pro loděnici v Gdyni ze dne 4. března 2004 (dále jen „plán restrukturalizace z roku 2004“).
(5)
Polsko podalo další připomínky dopisem ze dne 3. listopadu 2005, zaevidovaným dne 7. listopadu 2005.
(6)
Loděnice v Gdyni předložila připomínky dopisem ze dne 10. října 2005, zaevidovaným dne 14. října 2005. Připomínky podaly rovněž společnost Ray Car Carriers (dopisem ze dne 7. října 2005, zaevidovaným dne 10. října 2005), úřad stálého zástupce Dánska při Evropské unii (dopisem ze dne 7. října 2005, zaevidovaným dne 11. října 2005), dánský svaz pro námořní dopravu Danske Maritime (dopisem ze dne 7. října 2005, zaevidovaným téhož dne), odborový svaz Solidarita (dopisem ze dne 7. října 2005, zaevidovaným dne 10. října 2005) a polské sdružení stavitelů lodí (dopisem ze dne 10. října 2005, zaevidovaným dne 11. října 2005).
(7)
Komise předložila Polsku tyto připomínky dopisy ze dne 26. října 2005 a 12. prosince 2005 (3). Polsko odpovědělo na připomínky podané loděnicí v Gdyni dopisem ze dne 16. ledna 2006, zaevidovaným dne 18. ledna 2006. K podání ostatních třetích stran Polsko nepředložilo žádné připomínky.
(8)
K posouzení plánu restrukturalizace z roku 2004 si Komise vyžádala pomoc externího poradce. Poradce předložil Komisi zprávu v březnu 2005.
(9)
Dopisem ze dne 13. ledna 2006 Komise Polsko požádala, aby poskytlo aktuální informace o nejnovějším vývoji strategie restrukturalizace loděnice v Gdyni. Polsko odpovědělo dopisem ze dne 20. února 2006, zaevidovaným dne 21. února 2006, a na schůzce mezi zástupci Komise, polských orgánů a loděnice v Gdyni, která se uskutečnila dne 22. února 2006. Polsko oznámilo, že plán restrukturalizace z roku 2004 je zastaralý a že přijalo novou strategii restrukturalizace skupiny gdyňských loděnic zahrnující vyčlenění gdaňské loděnice ze skupiny a částečnou privatizaci loděnice v Gdyni. Polsko rovněž oznámilo, že pozměněný plán restrukturalizace bude Komisi předložen do 30. června 2006 a že privatizace loděnice v Gdyni by měla začít krátce poté.
(10)
V návaznosti na tuto schůzku zaslala Komise dne 8. března 2006 Polsku dopis, na nějž Polsko odpovědělo dopisem ze dne 13. března 2006, zaevidovaným téhož dne, a oznámilo harmonogram privatizace. Polsko poskytlo doplňkové informace o procesu privatizace dopisem ze dne 29. března 2006, zaevidovaným dne 30. března 2006. Komise si vyžádala další informace dopisem ze dne 30. března 2006, na nějž Polsko odpovědělo dopisem ze dne 19. dubna 2006, zaevidovaným dne 20. dubna 2006.
(11)
Dopisem ze dne 6. dubna 2006, zaevidovaným dne 10. dubna 2006, Polsko předložilo první předlohu dokumentu „Strategie pro odvětví stavby lodí (loděnice pro stavbu námořních lodí) v Polsku na období 2006-2010“. Komise podala své připomínky dopisem ze dne 12. dubna 2006. Dokument byl s konečnou platností schválen polskou Radou ministrů dne 31. srpna 2006 a zaslán Komisi dopisem ze dne 1. září 2006, zaevidovaným téhož dne.
(12)
E-mailem ze dne 15. května 2006 poskytla loděnice v Gdyni Komisi „informační memorandum o loděnici v Gdyni“ z května 2006, které bylo potenciálním investorům zpřístupněno ode dne 10. května 2006.
(13)
Dopisem ze dne 26. května 2006, zaevidovaným dne 30. května 2006, Polsko předložilo další informace o probíhajícím procesu privatizace, včetně seznamu společností, kterým Polsko prostřednictvím svého poradce pro privatizaci zaslalo nabídku k účasti na novém navýšení kapitálu, jež bylo valnou hromadou loděnice v Gdyni schváleno dne 19. dubna 2006. Dopisem ze dne 13. července 2006, zaevidovaným dne 17. července 2006, Polsko poskytlo další informace o probíhajícím procesu privatizace a informovalo Komisi, že předběžné nabídky k účasti na navýšení kapitálu předložily dvě společnosti, a poskytlo srovnávací analýzu těchto nabídek, kterou provedl poradce pro privatizaci.
(14)
Loděnice v Gdyni předložila Komisi první předlohu změn plánu restrukturalizace dne 9. června 2006. Dne 13. června 2006 navštívili zástupci Komise loděnici a předložili první připomínky k pozměněnému plánu restrukturalizace. Externí poradce Komise poskytl své připomínky ve zprávě z července 2006. Komise se vyjádřila k nedostatkům předlohy změn plánu restrukturalizace dopisem ze dne 17. července 2006.
(15)
Uskutečnilo se několik schůzek týkajících se procesu privatizace a předložení pozměněného plánu restrukturalizace, kterých se zúčastnili zástupci Komise a polských orgánů: v Bruselu dne 31. ledna, 22. února a 10. května 2006 a v prostorách loděnice v Gdyni dne 13. června 2006.
(16)
Polsko odpovědělo na dopis Komise ze dne 17. července 2006 dopisem ze dne 31. srpna 2006, zaevidovaným dne 1. září 2006.
(17)
Po rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Polsko oznámilo změny „Plánu restrukturalizace loděnice v Gdyni“ ze dne 3. září 2006 (dále jen „plán restrukturalizace z roku 2006“) a novou státní podporu pro loděnici v Gdyni.
(18)
Polsko poskytlo další informace o procesu restrukturalizace loděnice v Gdyni dopisem ze dne 12. září 2006, zaevidovaným dne 13. září 2006, a uvedlo zejména, že došlo k oddělení kapitálu skupiny loděnic v Gdaňsku a Gdyni.
(19)
Další informace o procesu privatizace loděnice v Gdyni byly předloženy dopisem ze dne 26. září 2006, zaevidovaným dne 27. září 2006.
(20)
Polsko oznámilo další novou podporu loděnici v Gdyni dopisem ze dne 21. listopadu 2006, zaevidovaným dne 27. listopadu 2006.
(21)
Dne 7. prosince 2006 se konala schůzka mezi členkou Komise Neelie Kroesovou a polským ministrem hospodářství Piotrem Wozniakem. P. Wozniak uvedl, že Polsko hodlá obnovit proces privatizace loděnice v Gdyni prostřednictvím otevřeného a transparentního řízení, jež má být dokončeno do června 2007. Polsko toto prohlášení potvrdilo dopisem ze dne 27. prosince 2006, zaevidovaným dne 4. ledna 2007, a odkázalo na rozhodnutí Rady ministrů ze dne 19. prosince 2006 o schválení dokumentu s názvem „Informace o stavu odvětví stavby lodí“. Polsko Komisi požádalo, aby se zapojila do jednání o vyrovnávacích opatřeních.
(22)
Dne 19. prosince 2006 zástupci Komise spolu s externím poradcem loděnici navštívili, aby zjistili skutečnosti a získali údaje potřebné k posouzení vyrovnávacích opatření. Externí poradce Komise předložil zprávu o kapacitě loděnice dne 16. ledna 2007.
(23)
Komise odpověděla na dopis ze dne 27. prosince 2006 dopisem ze dne 29. ledna 2007, v němž mimo jiné Polsko požádala, aby do konce února 2007 předložilo návrh vyrovnávacích opatření pro loděnici v Gdyni.
(24)
Dopisem ze dne 28. února 2007, zaevidovaným téhož dne, Polsko předložilo vysvětlení týkající se privatizace loděnice v Gdyni a návrh vyrovnávacích opatření.
(25)
Na základě toho se dne 15. března 2007 uskutečnila technická schůzka zástupců Komise, polských orgánů a zástupců loděnice, která se týkala především vyrovnávacích opatření, byl však na ní projednán rovněž probíhající proces privatizace. Komise a polské orgány se dohodly, že Komise projedná technické záležitosti přímo s loděnicí v Gdyni s cílem opatřit si veškeré údaje potřebné pro posouzení polského návrhu vyrovnávacích opatření. Loděnice v Gdyni předala určité prvotní informace o kapacitě loděnice e-mailem ze dne 12. března 2007, zaevidovaným dne 27. dubna 2007.
(26)
Komise si vyžádala další informace ohledně vyrovnávacích opatření dopisy ze dne 29. března 2007, 27. dubna 2007 a 25. května 2007, na něž loděnice v Gdyni odpověděla dopisem ze dne 20. dubna 2007, zaevidovaným dne 23. dubna 2007, 9. května 2007, zaevidovaným dne 10. května 2007, a 30. května 2007, zaevidovaným dne 31. května 2007. Loděnice v Gdyni předala další informace na schůzce se zástupci Komise dne 6. června 2007 a následně dopisem ze dne 18. června 2007, zaevidovaným dne 21. června 2007. Komise položila další dotazy e-mailem ze dne 20. června 2007, na nějž loděnice v Gdyni odpověděla dopisem ze dne 25. června 2007, zaevidovaným téhož dne.
(27)
Dopisem ze dne 31. července 2007 Komise Polsko informovala, že z její předběžné analýzy vyrovnávacích opatření, které Polsko navrhlo pro loděnici v Gdyni, vyplývá, že opatření jsou přijatelná s výhradou splnění určitých podmínek. Polsko odpovědělo dopisem ze dne 24. srpna 2007, zaevidovaným dne 27. srpna 2007, v němž se vyjádřilo k podmínkám pro provedení vyrovnávacího opatření pro loděnici v Gdyni. Komise uzavřela otázku vyrovnávacích opatření dopisem ze dne 3. října 2007.
(28)
V telefonickém rozhovoru ze dne 24. května 2007 polské orgány Komisi informovaly, že Polsko hodlá obnovit proces privatizace loděnice v Gdyni formou veřejného nabídkového řízení. Komise si vyžádala zevrubné informace o nejnovějším vývoji procesu privatizace dopisem ze dne 29. května 2007 a svou žádost zopakovala v dopise ze dne 6. června 2007. Polsko odpovědělo dopisem ze dne 22. června 2007, zaevidovaným dne 25. června 2007, a po další žádosti o informace ze dne 28. června 2007 doplnilo své podání dopisem ze dne 11. července 2007, zaevidovaným téhož dne. Tímto dopisem Polsko předložilo Komisi rovněž informační memorandum o loděnici v Gdyni ze dne 4. července 2007 (dále jen „informační memorandum“). V dopise ze dne 31. července 2007 Komise uvedla, že proces privatizace již nelze déle protahovat.
(29)
Komise předala své připomínky k informačnímu memorandu dopisem ze dne 30. července 2007. Polsko odpovědělo dopisem ze dne 21. srpna 2007, zaevidovaným dne 27. srpna 2007. Dopisem ze dne 29. srpna 2007, zaevidovaným téhož dne, Polsko předložilo návrh dokumentu s názvem „Doplňkové vysvětlení k informačnímu memorandu o loděnici v Gdyni“ ze dne 29. srpna 2007, jenž má být připojen k informačnímu memorandu ze dne 4. července 2007 (dále jen „příloha informačního memoranda“). Komise podala své připomínky k příloze informačního memoranda dopisem ze dne 4. září 2007, na nějž Polsko odpovědělo dopisem ze dne 7. září 2007, v němž předložilo pozměněnou verzi přílohy informačního memoranda. Komise podala své konečné připomínky dopisem ze dne 14. září 2007.
(30)
Polsko poskytlo informace o nejnovějším vývoji procesu privatizace dopisem ze dne 7. září 2007, zaevidovaným téhož dne, 23. října 2007, zaevidovaným dne 24. října 2007, a 25. října 2007, zaevidovaným téhož dne.
(31)
V odpovědi na dopis Komise ze dne 30. listopadu 2007 Polsko poskytlo další informace o procesu privatizace dopisy ze dne 13., 19. a 21. prosince 2007, zaevidovanými dne 14., 20. a 21. prosince 2007. V posledním dopise Polsko Komisi informovalo, že obdrželo tři závazné nabídky na koupi loděnice v Gdyni. Tyto nabídky byly Komisi předloženy dopisem ze dne 8. února 2008, zaevidovaným dne 11. února 2008.
(32)
Dne 10. ledna 2008 se v Bruselu uskutečnila schůzka zástupců Komise a polských orgánů, jejíž závěry Komise zopakovala v dopisech ze dne 17. a 30. ledna 2008.
(33)
Dopisem ze dne 30. ledna 2008 Polsko Komisi sdělilo, že k jednání se státní pokladnou byli vyzváni dva uchazeči. Dopisem ze dne 14. února 2008, zaevidovaným dne 19. února 2008, Polsko oznámilo, že proces privatizace loděnice v Gdyni bude dokončen do léta 2008. Komise odpověděla dopisem ze dne 28. února 2008.
(34)
Dopisem ze dne 29. února 2008, zaevidovaným dne 3. března 2008, Polsko poskytlo první předlohu nového plánu restrukturalizace vypracovaného jedním z uchazečů, společností Amber Sp. z o.o. Této společnosti byla dne 20. března 2008 udělena dočasná exkluzivita při jednání a společnost předložila aktualizaci předlohy plánu restrukturalizace e-mailem ze dne 9. dubna 2008, zaevidovaným dne 24. dubna 2008. Další informace tento uchazeč poskytl v „Hlavních směrech restrukturalizace“, dokumentu, který byl předložen na schůzce dne 10. dubna 2008 a zaevidován dne 18. dubna 2008. Informace vypracované druhým uchazečem byly předloženy později, dopisem ze dne 7. dubna 2008, zaevidovaným dne 18. dubna 2008, po upomínce ze dne 18. března 2008.
(35)
Polsko předložilo informace o vývoji jednání se společností Amber Sp. z o.o. jakožto výlučným uchazečem dopisem ze dne 28. března 2008, zaevidovaným téhož dne, 7. dubna 2008, zaevidovaným dne 18. dubna 2008, 23. dubna 2008, zaevidovaným téhož dne, a 25. dubna 2008, zaevidovaným téhož dne. Dne 10. dubna 2008 se ve Varšavě konala schůzka zástupců Komise, loděnice v Gdyni, společnosti Amber Sp. z o.o. a polských orgánů. Polsko předložilo Komisi zápis ze schůzky dopisem ze dne 7. května 2008, zaevidovaným dne 13. května 2008.
(36)
Komise uvedla své připomínky k pokroku procesu privatizace dopisy ze dne 21. a 30. dubna 2008.
(37)
Dopisem ze dne 12. května 2008, zaevidovaným téhož dne, Polsko Komisi informovalo, že společnost Amber Sp. z o.o. odstoupila z procesu privatizace. Dopisem ze dne 26. května 2008, zaevidovaným dne 27. května 2008, polské orgány Komisi informovaly, že se dne 15. května 2008 polský ministr financí rozhodl ukončit proces privatizace v rámci veřejné výzvy k účasti na jednáních s uchazeči, jejichž nabídky byly přijaty v řízení, jež bylo zahájeno v roce 2007.
(38)
Polské orgány Komisi rovněž sdělily, že podnikají kroky k obnovení procesu privatizace s cílem podepsat smlouvy o privatizaci v listopadu 2008. Ode dne 3. června 2008 Polsko předkládalo Komisi každodenní zprávy o opatřeních přijatých různými zúčastněnými stranami v obnoveném procesu privatizace. Dopisem ze dne 6. června 2008, zaevidovaným téhož dne, Polsko Komisi předložilo „informační memorandum o loděnici v Gdyni“ ze dne 2. června 2008 (dále jen „informační memorandum z roku 2008“).
(39)
Na žádost polských orgánů se dne 10. června 2008 uskutečnila schůzka mezi zástupci Komise, polských orgánů a společnosti ISD Polska, která byla Komisi představena jako potenciální kupec loděnice v Gdyni. Další schůzka Komise a polských orgánů se konala dne 13. června 2008.
(40)
Dopisem ze dne 26. června 2008, zaevidovaným téhož dne, Polsko předložilo předlohu plánu restrukturalizace loděnic v Gdyni a v Gdaňsku, který vypracovala společnost ISD Polska (vlastník loděnice v Gdaňsku) a předlohu plánu restrukturalizace pro loděnici v Gdyni vyhotoveného společností Polish Shipbuilding Company (dále jen „PSC“).
(41)
Dopisem ze dne 4. července 2008 si Komise vyžádala objasnění určitých otázek souvisejících s předlohou plánu restrukturalizace, který vyhotovila společnost ISD Polska. Polsko odpovědělo dopisy ze dne 7. a 8. července 2008, zaevidovanými vždy týž den. Dne 8. července 2008 se uskutečnila schůzka zástupců polských orgánů, společnosti ISD Polska a Komise.
(42)
Dopisem ze dne 14. července 2008 se Polsko zavázalo, že Komisi poskytne úplný plán restrukturalizace do 12. září téhož roku.
(43)
Dne 16. července 2008 Komise předběžně schválila hodnocení a závěry obsažené v předloze rozhodnutí o ukončení formálního vyšetřovacího řízení, v nichž uvedla, že podpora poskytnutá loděnici v Gdyni není slučitelná se společným trhem a musí být navrácena. Na základě dopisu polských orgánů ze dne 14. července 2008 se však Komise rozhodla odložit přijetí rozhodnutí, aby mohla posoudit, zda nový plán restrukturalizace, který mají polské orgány předložit do 12. září 2008, významně zlepší situaci a umožní, aby byla podpora považována za slučitelnou se společným trhem.
(44)
Od té doby Polsko poskytovalo Komisi každý týden aktuální informace o procesu privatizace (dopisy ze dne 28. července, 4. srpna, 12. srpna, 21. srpna, 25. srpna, 1. září, 8. září, 16. září a 23. září, zaevidované vždy týž den).
(45)
Dopisem ze dne 18. července, zaevidovaným dne 21. července, Polsko požádalo Komisi o tři kola konzultací k předloze plánu restrukturalizace, aby mohlo vypracovat konečnou verzi přihlížející k připomínkám Komise. Komise souhlasila s harmonogramem v dopise ze dne 31. července.
(46)
První neoficiální schůzka mezi polskými orgány a Komisí se však uskutečnila až dne 21. srpna 2008. Další schůzka s polskými orgány za účasti společnosti ISD Polska se konala dne 2. září 2008. Polsko neformálně předložilo předlohu plánu restrukturalizace vypracovaného společností ISD Polska dne 28. srpna 2008 a pozměněnou verzi této předlohy dne 8. září 2008.
(47)
Dopisem ze dne 12. září 2008, zaevidovaným téhož dne, Polsko předložilo plán finanční restrukturalizace loděnic v Gdyni a Gdaňsku vyhotovený společností ISD Polska.
(48)
Dopisem ze dne 16. září 2008, zaevidovaným dne 17. září 2008, Polsko předložilo předlohu smlouvy o privatizaci mezi společností ISD Polska a polskou státní pokladnou.
(49)
Dne 30. září 2008 byla uspořádána schůzka mezi polskými orgány a Komisí. Schůzky se zúčastnili zástupci společnosti ISD Polska.
(50)
Dopisem ze dne 27. října 2008 Komise polské orgány informovala o rámcových podmínkách pro výkon tohoto rozhodnutí. Dopisem ze dne 3. listopadu 2008, zaevidovaným dne 4. listopadu 2008, se Polsko zavázalo dodržet plně tyto podmínky. Komise tento závazek přijala dopisem ze dne 6. listopadu 2008.
(51)
Dopisem ze dne 14. června 2007 Komise polské orgány požádala, aby poskytly informace o veškeré státní podpoře, kterou loděnice obdržela od přistoupení Polska k EU dne 1. května 2004. Polsko odpovědělo dopisem ze dne 11. července 2007, zaevidovaným téhož dne. Komise si vyžádala další vysvětlení dopisem ze dne 13. listopadu 2007, na nějž Polsko odpovědělo dopisem ze dne 9. ledna 2008, zaevidovaným téhož dne. Polsko Komisi informovalo o dodatečné podpoře poskytnuté loděnici v Gdyni dopisem ze dne 6. prosince 2007, zaevidovaným téhož dne, dopisem ze dne 12. února 2008, zaevidovaným dne 13. února 2008, a dopisem ze dne 6. června 2008, zaevidovaným téhož dne.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
1. PŘÍSLUŠNÝ PODNIK
(52)
Příjemcem podpory je loděnice v Gdyni. Podnik se nachází v oblasti Trojměstí Gdaňsk-Gdyně-Sopoty na severu Polska.
(53)
Komise podotýká, že podle pravidel státní podpory jsou podniky v této oblasti způsobilé pro podporu ze strukturálních fondů v rámci cíle Konvergence (4) a z Fondu soudržnosti (5). Podniky usazené v této oblasti jsou případně způsobilé zejména pro podporu z regionálního operačního programu v rámci prioritních os pro podporu malých a středních podniků, inovací a převodu technologií (se zaměřením na tvorbu pracovních příležitostí v dlouhodobém horizontu) a pro rozvoj sociální a vzdělávací infrastruktury za účelem odborného vzdělávání a celoživotního učení. Podniky v této oblasti jsou rovněž způsobilé pro operační programy Inovativní hospodářství a Lidské zdroje, které mají pomoci zejména podnikům a trhu práce přizpůsobit se změnám hospodářství, včetně restrukturalizačních procesů.
(54)
Loděnice v Gdyni působí v odvětví stavby lodí, výroby trupů, konstrukcí ocelových mostů, služeb souvisejících se stavbou lodí i služeb, které s tímto odvětvím nesouvisí.
(55)
Největšími akcionáři loděnice v Gdyni (6) jsou státní pokladna, která vlastní 32 % akcií, což odpovídá 35 % hlasovacích práv, společnost Ray Car Carriers Ltd (16 % a 22 %), Korporacja Polskie Stocznie S.A. (10 % a 6 %), Agentura pro rozvoj průmyslu (Agencja Rozwoju Przemysli S.A.) (9 % a 13 %) a Stoczniowy Fundusz Inwestycyjny S.A. (7 % a 5 %). Žádný ze zbývajících akcionářů nemá podíl převyšující 4 %.
(56)
Loděnice v Gdyni je mateřskou společností skupiny gdyňských loděnic, která zahrnuje dvanáct dceřiných společností. Až donedávna byla jednou z dceřiných společností společnost Stocznia Gdańsk S.A., avšak na základě smlouvy z října 2007 prodala loděnice v Gdyni své zbývající akcie v gdaňské loděnici novému většinovému vlastníkovi společnosti Stocznia Gdańsk S.A. Od roku 1998 až do podzimu 2006 však měla loděnice v Gdyni většinový podíl ve společnosti Stocznia Gdańsk S.A. (dříve s názvem Stocznia Gdańsk - Grupa Stoczni Gdynia), restrukturalizace obou loděnic byla proto prováděna současně.
(57)
Hlavními výrobky loděnice v Gdyni v oblasti stavby lodí jsou kontejnerová plavidla od 1 100 do 5 000 TEU a lodě pro přepravu automobilů typu ro-ro s nosností od 2 100 do 6 000 automobilů. K dalším výrobkům patří víceúčelová plavidla, plavidla pro přepravu výrobků a chemických látek, lodě přepravující volně ložený náklad a lodě pro přepravu zkapalněných směsí plynných uhlovodíků.
(58)
V segmentu kontejnerových lodí do 3 000 TEU jsou jejími hlavními konkurenty evropské loděnice Aker Ostsee a Volkswerft Stralsund v Německu a korejské a čínské loděnice. Loděnice vyrábí největší lodě pro přepravu automobilů na světě (pokud jde o DWT) a její podíl na světové knize zakázek pro tyto výrobky činí 11 % (7). Žádná jiná loděnice v EU nevyrábí lodě pro přepravu automobilů této velikosti a jediným evropským konkurentem je loděnice Uljanik v Chorvatsku. Dalšími konkurenty loděnice v Gdyni jsou korejské a japonské loděnice.
(59)
Mezi roky 2002 a 2006 loděnice v Gdyni vyrobila 48 plavidel. V roce 2004 byla loděnice v Gdyni s ohledem na svou knihu zakázek (měřeno v CGT) 13. největší loděnicí na světě. V roce 2005 se nacházela na 21. místě, dosud však byla největší loděnicí v Evropě.
(60)
V současnosti (stav k dubnu 2008) (8) její kniha zakázek zahrnuje 16 smluv (12 lodí pro přepravu automobilů a 4 kontejnerová plavidla) s celkovým objemem 581 000 CGT a dodáním v roce 2008 a 2009.
(61)
Hlavní výrobní zařízení loděnice v Gdyni představují dva suché doky, SD I a SD II.
(62)
V srpnu 2007 měla loděnice v Gdyni 4 611 zaměstnanců, z nichž se 68 % přímo podílelo na výrobním procesu (9). To představuje snížení o 26 % oproti prosinci 2004, kdy loděnice zaměstnávala 6 249 osob (10).
(63)
Skupina gdyňských loděnic se setkala s potížemi poprvé v roce 2002. Plán restrukturalizace z roku 2004 objasňuje, že faktory, které přispěly k obtížné finanční situaci, byly vnější, například asijská konkurence, zhodnocení zlotého vůči dolaru, rostoucí ceny ocele a problémy s přístupem k finančním prostředkům po úpadku společnosti Stocznia Szczecin Porta Holding S.A. a zřícení portálového jeřábu v gdyňské loděnici během prudké bouře v roce 1999. Jako součást svého úsilí o naplnění knihy zakázek, zejména po získání gdaňské loděnice v roce 1998, které posílilo její výrobní potenciál, loděnice v Gdyni učinila řadu manažerských rozhodnutí, jež se ukázala jako problematická. Loděnice převzala projektová, technologická, finanční a obchodní rizika (nové výrobky, prototypy a ztrátová výstavba plavidel, která byla pro loděnici nová, například malé lodě pro přepravu volně loženého nákladu, lodě pro přepravu chemických látek, plavidla typu ro-ro, tankery pro přepravu plynu, lodě pro přepravu volně loženého nákladu a kontejnerů a lodě pro přepravu běžného nákladu). Rovněž tempo, jakým loděnice v Gdyni snižovala své výrobní náklady, nebylo dostatečné.
(64)
Tyto potíže pokračovaly během celého procesu restrukturalizace. Podle plánu restrukturalizace z roku 2006 patřilo k příčinám těchto přetrvávajících potíží zhodnocování zlotého vůči dolaru a nebývalý růst cen ocele, který se neprojevil ve smlouvách, jež loděnice uzavřela. Dalším důvodem byl nedostatek finančních zdrojů pro rozsáhlé restrukturalizační činnosti.
(65)
Finanční potíže skupiny vedly k zpožděním při placení veřejných a obchodních pohledávek a mezd, chybějícímu materiálu, zpomalení výroby, růstu nákladů (spotřeba práce, pokuty) a významným prodlevám při plnění smluv.
(66)
Finanční situace loděnice v Gdyni se postupně zhoršovala.
Tabulka č. 1
Výroba loděnice v Gdyni
(v milionech PLN)
2002
2003
2004
2005
2006
2007
Obrat
1 724
891
1 327
1 599
1 259
1 040
Výsledek
- 477
- 190
-77
- 114
- 292
- 311
Vlastní kapitál
- 288
- 285
- 576
- 928
Zdroj: plán restrukturalizace z roku 2006 a informační memorandum.
(67)
Loděnice očekává v roce 2008 a 2009 další významné ztráty plynoucí z její stávající knihy zakázek (11).
2. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ PODLE ČL. 88 ODST. 2 SMLOUVY O ES
(68)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise uvedla, že některá oznámená opatření představují novou podporu podle bodu 3 přílohy IV Smlouvy o přistoupení, jelikož byla provedena po přistoupení Polska k EU dne 1. května 2004, nebo nebyla udělena v době vydání rozhodnutí. Komise uvedla tato opatření v části B přílohy I uvedeného rozhodnutí.
(69)
Komise rovněž rozhodla, že řada opatření uvedených v části A přílohy I rozhodnutí byla ve prospěch loděnice v Gdyni provedena přede dnem 1. května 2004 a nebyla použitelná po přistoupení ve smyslu bodu 3 přílohy IV Smlouvy o přistoupení, nebyla proto přezkoumána v rámci řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES. Na tato opatření se proto toto rozhodnutí nevztahuje. Je však nutno k těmto opatřením přihlédnout při posuzování slučitelnosti opatření provedených po přistoupení se společným trhem.
(70)
Co se týká opatření uvedených v části B přílohy I rozhodnutí, Komise tvrdila, že údajně závazné rozhodnutí o těchto opatřeních nebylo vydáno před přistoupením, ačkoliv uznala, že byly podniknuty určité předběžné kroky směrem k takovémuto rozhodnutí.
(71)
Pokud jde o restrukturalizaci veřejných pohledávek v rámci řízení podle kapitoly 5a na základě zákona ze dne 30. října 2002 o státní podpoře (podniky se zvláštním významem pro trh práce), ve znění pozdějších předpisů (12), Komise dospěla k závěru, že rozhodnutí o restrukturalizaci vydané předsedou Agentury pro rozvoj průmyslu, státní agentury odpovědné za vedení řízení podle kapitoly 5a, bylo právně závazné. V tomto případě však nebylo žádné takovéto rozhodnutí o restrukturalizaci vydáno před přistoupením (13). Důvodem je to, že rozhodnutí vydané předsedou Agentury pro rozvoj průmyslu dne 19. dubna 2004 schvalující plán restrukturalizace z roku 2004 nesplnilo procesní a hmotněprávní požadavky, aby mohlo být považováno za rozhodnutí o restrukturalizaci.
(72)
Komise přijala vysvětlení Polska, že narostlé úroky u těchto veřejných pohledávek budou vzhledem k jejich podružné povaze automaticky odepsány spolu s jistinou, aniž by bylo nutno vydat zvláštní rozhodnutí.
(73)
Komise nezjistila žádné důkazy o právně závazných rozhodnutích u řady opatření, včetně záruk za plnění a kapitálového vkladu, emise obligací a přeměny dluhu na kmenové akcie, uvedených jako opatření 28-34 v části B přílohy I rozhodnutí. Komise reagovala zejména na hlavní tvrzení Polska, a to že tato opatření byla zahrnuta do plánu restrukturalizace loděnice v Gdyni z roku 2004, který byl schválen dozorčí radou loděnice, přičemž zástupci státní pokladny uložili příslušným orgánům povinnost provést opatření tím, že hlasovali pro plán.
(74)
Komise zejména měla za to, že pokud akcionáři nepodnikli potřebné kroky za tímto účelem, nebyla dozorčí rada zmocněna přijmout rozhodnutí s finančními důsledky pro akcionáře. Komise se rovněž domnívala, že i při předpokladu, že dozorčí rada byla oprávněna přijmout takováto rozhodnutí jménem a na účet akcionářů, je i nadále nejasné, zda by takovéto rozhodnutí vedlo k pozitivní povinnosti na straně státní pokladny udělit státní podporu, jelikož obvykle nelze připodobnit opatření přijatá státem jako účastníkem trhu opatřením přijatým státem při plnění různých veřejných cílů.
(75)
Co se týká opatření 32 v části B přílohy I rozhodnutí (kapitálový vklad ve výši 40 milionů PLN), Komise měla pochybnosti, zda rozhodnutí zavazující státní pokladnu k uskutečnění navýšení kapitálu před přistoupením Polska bylo platné z právního hlediska, vzhledem k tomu, že nebyl splněn požadavek, aby případné navýšení kapitálu bylo do šesti měsíců zaevidováno u příslušného soudu.
(76)
Poté, co Komise zjistila, že řada opatření pro loděnici v Gdyni představuje novou podporu, vyjádřila pochybnosti, zda byla splněna některá z podmínek proto, aby ji bylo možno schválit jako podporu na restrukturalizaci.
3. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
a) Připomínky loděnice v Gdyni
(77)
Příjemce předložil dva druhy tvrzení: ohledně pravomoci Komise, co se týká opatření uvedených v části B přílohy I rozhodnutí, a ohledně pochybností Komise, co se týká slučitelnosti této podpory se společným trhem, pokud by byla považována za novou podporu.
(78)
Co se týká restrukturalizace veřejných pohledávek podle kapitoly 5a, příjemce tvrdil, že rozhodnutí o restrukturalizaci ze strany předsedy Agentury pro rozvoj průmyslu představovalo udělení podpory. Příjemce však stejně jako Polsko v počáteční fázi šetření Komise tvrdil, že příslušné rozhodnutí přijal předseda Agentury pro rozvoj průmyslu před přistoupením, dne 19. dubna 2004.
(79)
Příjemce tvrdil, že souhlas všech jednotlivých veřejných věřitelů s restrukturalizací podle kapitoly 5a představoval udělení podpory, a to před přistoupením (14).
(80)
V rozporu s tím, co Polsko uvedlo v první fázi šetření Komise, příjemce uvedl, že po dni 30. června 2003 nevznikly u veřejných pohledávek, které byly restrukturovány podle kapitoly 5a, žádné úroky z prodlení.
(81)
Příjemce tvrdil, že přesná účast státu s ohledem na opatření 32 (kapitálový vklad) byla známá před přistoupením, podpora by proto měla být považována za podporu, která byla udělena před přistoupením.
(82)
Příjemce se vyjádřil rovněž k ostatním aspektům rozhodnutí. Zejména uvedl, že záruky za plnění, které loděnici poskytla vývozní úvěrová pojišťovna, nepředstavují státní podporu. Příjemce uvedl, že záruční systém vývozní úvěrové pojišťovny je samofinancovaným systémem, v němž z dlouhodobého hlediska získané prémie převyšují pokrytá rizika a částky, které byly skutečně vyplaceny. Příjemce popsal podmínky, za nichž vývozní úvěrová pojišťovna tyto záruky vydává (prémie a druh požadovaného zajištění).
(83)
Co se týká požadavku, aby byla podpora omezena na nezbytné minimum, příjemce tvrdil, že výše podpory byla omezena na úplné minimum a že by bylo odůvodněné udělení vyšší podpory, kdyby byla k dispozici. Příjemce rovněž uvedl, že i v případě, že by Komise vymezila restrukturalizační náklady úžeji (tj. jako náklady, které nezahrnují běžné náklady loděnice), finanční složka těchto nákladů bez státní podpory by činila přibližně 30 %, splňovala by tudíž podmínku pokynů z roku 1999 pro podporu na restrukturalizaci (15).
(84)
Příjemce rovněž tvrdil, že státní podpora pro loděnici v Gdyni nenarušuje hospodářskou soutěž v Evropě, a uvedl, že skutečná konkurenční hrozba pro evropské loděnice pochází z Dálného východu. Příjemce potvrdil, že kontejnerová plavidla staví i jiné evropské loděnice, zejména v Německu, tvrdil však, že kontejnerová plavidla, která jsou stavěna v Německu, jsou s ohledem na návrh a technické specifikace odlišná. Příjemce prohlásil, že žádné jiné loděnice v EU nestavějí lodě pro přepravu automobilů, a že proto loděnice v Gdyni nesoutěží v tomto segmentu s žádnou jinou loděnicí v EU.
(85)
Příjemce rovněž uvedl, že restrukturalizace bude s konečnou platností dokončena do konce roku 2007.
b) Připomínky ostatních zúčastněných stran
(86)
Dánsko a dánský svaz pro námořní dopravu podpořily snahy Komise zajistit, aby byla státní podpora poskytována v souladu s platnými pravidly. Poukázaly na to, že v důsledku situace v oblasti hospodářské soutěže na světovém trhu pro stavbu lodí byla uzavřena řada dánských loděnic či čelí úpadku, aniž by jim byla poskytnuta státní podpora. Potvrdily rovněž, že sortiment výrobků dánských loděnic je podobný jako v případě polských loděnic, což znamená, že by dánské loděnice mohly být postiženy nekalou hospodářskou soutěží. Dánsko rovněž Komisi vyzvalo, aby od loděnice v Gdyni vyžadovala snížení kapacity, aby státní podpora nebyla použita k zvýšení celosvětové nadměrné kapacity.
(87)
Společnost Ray Car Carriers, největší odběratel loděnice v Gdyni a menšinový akcionář společnosti, zdůraznila význam loděnice v Gdyni pro svou vlastní činnost vzhledem k existujícím smlouvám s loděnicí. Společnost Ray Car Carriers byla přesvědčená, že se loděnice se svými vysoce kvalifikovanými zaměstnanci a vedením stane jednou z nejlepších loděnic v Evropě, pokud bude restrukturována a obdrží státní podporu za tímto účelem.
(88)
Odborový svaz Solidarita vyzdvihl zhoršující se situaci loděnice a tvrdil, že je nezbytná urychlená restrukturalizace. Odborový svaz popsal některá restrukturalizační opatření, která již byla v loděnici provedena, a vyjádřil přesvědčení, že se s technologií a zaměstnanci, které má loděnice k dispozici, zařadí mezi ziskové evropské loděnice. Státní podpora je proto nezbytná k provedení restrukturalizačního plánu.
(89)
Sdružení polských námořních odvětví Forum Okrętowe objasnilo příčiny potíží loděnice a vyslovilo svou podporu procesu restrukturalizace a použití státní podpory za tímto účelem.
c) Připomínky Polska
(90)
Stejně jako příjemce podpory podalo i Polsko připomínky k aspektům pravomoci i slučitelnosti.
(91)
Co se týká restrukturalizace veřejných pohledávek podle kapitoly 5a, Polsko nepředložilo žádná další tvrzení. Ve své reakci na připomínky příjemce však Polsko vyslovilo nesouhlas s jeho výkladem polských právních předpisů.
(92)
Pokud jde o opatření 28-34 v části B přílohy I rozhodnutí, Polsko nevyvrátilo závěry Komise uvedené v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Polsko však předložilo nové tvrzení, že prohlášení zástupců jednotlivých státních orgánů v rámci týmu pro odvětví stavby lodí ohledně plánů na rozšíření těchto opatření je nutno považovat za oficiální závazky. Tato prohlášení byla učiněna před přistoupením.
(93)
Pokud jde o opatření 32 (kapitálový vklad), Polsko tvrdilo, že pokud státní pokladna jednala na valných hromadách akcionářů jako vlastník loděnice v Gdyni, nelze toto jednání oddělit od jejích opatření coby orgánu poskytujícího státní podporu.
(94)
Polsko zároveň uznává, že ačkoli opatření týkající se kapitálových vkladů patří do oblasti vlastnictví (dominium) a vztahuje se na ně občanské právo, při navyšování akciového kapitálu společností je ministr (financí) povinen dodržet další veřejnoprávní pravidla, která se nevztahují na běžné účastníky trhu (imperium).
(95)
Polsko poté objasnilo, že pravidlo šesti měsíců (lhůta pro zaregistrování úpisů akcií u soudu) je pouze formálním požadavkem, který nemá žádný účinek na okamžik, k němuž nabývá účinku povinnost akcionáře upsat akcie. Polsko tvrdilo, že tato povinnost nabyla účinku v roce 2004, před přistoupením, a že k jejímu splnění bylo nutné pouze vydání nového usnesení o navýšení akciového kapitálu loděnice, k němuž došlo dne 4. března 2005. K upsání státní pokladnou došlo posléze, dne 23. června 2005.
(96)
Co se týká slučitelnosti nové podpory se společným trhem, Polsko uvedlo, že plán restrukturalizace z roku 2004 představoval řádný ekonomický základ pro proces restrukturalizace loděnice. Polsko připustilo, že se proces restrukturalizace uskutečnil s omezenými finančními zdroji. Polské orgány poté poskytly stručný popis restrukturalizačních opatření obsažených v plánu restrukturalizace z roku 2004, aby prokázaly, že restrukturalizace nebyla svým rozsahem čistě finanční. Obhajovaly vyrovnávací opatření navrhovaná v plánu restrukturalizace z roku 2004, která byla provedena v rámci skupiny gdyňských loděnic. Co se týká požadavku, aby byla podpora omezena na nezbytné minimum, Polsko uvedlo, že podpora nebyla použita pro jiné účely než na restrukturalizaci, a tvrdilo, že míra podpory činila 31 %, tj. podpora jako procentuální podíl celkových restrukturalizačních nákladů, včetně provozních nákladů. Polsko uvedlo, že za „vlastní příspěvek“ je nutno považovat nové sjednání smluvních cen spolu s kumulovanými zisky a kladnými peněžními toky vytvořenými loděnicí v budoucnu.
(97)
Polské orgány podrobně popsaly, jak fungoval záruční systém vývozní úvěrové pojišťovny, a tvrdily, že tyto záruky nepředstavují státní podporu.
4. CHRONOLOGICKÝ POPIS ROZHODUJÍCÍCH UDÁLOSTÍ PO VYDÁNÍ ROZHODNUTÍ KOMISE O ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(98)
Níže je shrnuto šetření Komise a události, k nimž došlo v jeho průběhu.
(99)
V reakci na rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení na podzim 2005 předložily polské orgány dvě linie argumentace: na straně jedné zpochybnily pravomoc Komise jednat ve věci opatření vymezených v rozhodnutí Komise jako nová podpora a na druhou stranu tvrdily, že i kdyby tato opatření představovala novou podporu, jsou slučitelná se společným trhem jako podpora na restrukturalizaci. Reakce loděnice v Gdyni na rozhodnutí Komise měla podobnou povahu. Obě reakce byly popsány výše.
(100)
K doložení svého tvrzení, že se jedná o slučitelnou podporu, předložilo Polsko Komisi plán restrukturalizace loděnice v Gdyni z roku 2004, který byl totožný s plánem restrukturalizace, s ohledem na nějž Komise zahájila formální vyšetřovací řízení kvůli pochybnostem, co se týká jeho věrohodnosti a spolehlivosti. Komise nicméně plán restrukturalizace z roku 2004 pečlivě přezkoumala a vyžádala si pomoc externího poradce. Komise dospěla k závěru, že plán restrukturalizace z roku 2004 nesplňuje žádnou z podmínek pro schválení restrukturalizační podpory, které jsou stanoveny v platných pokynech. Na schůzce dne 22. února 2006 Komise polským orgánům objasnila své hlavní pochybnosti. Komise vyzdvihla hlavní nedostatky plánu restrukturalizace z roku 2004: nízké investice, nízká plánovaná produktivita, vysoké výrobní náklady, zejména režijní náklady, a nedostatečné posílení vlastní kapitálové základny loděnice. Podporu poskytnutou loděnici je nutno považovat za provozní podporu pro restrukturalizaci dluhu a další činnost loděnice.
(101)
V prosinci 2005 Komise z veřejných zdrojů (16) zjistila, že Korporacja Polskie Stocznia (dále jen „KPS“), kapitálová skupina ve veřejném vlastnictví, byla založena s cílem integrovat tři velké polské loděnice v Gdyni, Gdaňsku a Štětíně pod jednu střechu (dále jen „konsolidační plán“). Hlavní úlohou KPS bylo poskytnout loděnicím finanční prostředky na výrobu. Polsko Komisi o konsolidačním plánu neinformovalo ani před vydáním rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, ani posléze.
(102)
Komise se zároveň z tisku dověděla o probíhajících jednáních o prodeji loděnic v Gdyni a Gdaňsku strategickým investorům a o oddělení obou společností, které až dosud fungovaly jako součást téže skupiny. Komise dopisem ze dne 13. ledna 2006 polskou vládu požádala, aby vysvětlila, jaká je její strategie pro loděnici v Gdyni ve skutečnosti.
(103)
Polsko v dopise ze dne 20. února 2006 objasnilo, že dříve byl konsolidační plán skutečně zvažován, bylo však od něho upuštěno a brzy bude přijata nová strategie restrukturalizace polského odvětví stavby lodí.
(104)
Na schůzce dne 22. února 2006 a dopisem ze dne 13. března 2006 polské orgány Komisi informovaly, že plán restrukturalizace z roku 2004 je zastaralý a je nutno jej pozměnit. Polské orgány se zavázaly, že pozměněný plán restrukturalizace předloží do června 2006. Polské orgány rovněž představily hlavní rysy nové strategie restrukturalizace polského odvětví stavby lodí. Za prvé, gdaňská loděnice má být co nejdříve vyčleněna ze skupiny gdyňských loděnic. Za druhé, vláda umožní vložení soukromého kapitálu do loděnic v Gdaňsku a Gdyni s dlouhodobým cílem loděnice plně privatizovat.
(105)
Valná hromada loděnice v Gdyni dne 19. dubna 2006 rozhodla o navýšení kapitálu ve výši 300 milionů PLN. Správní rada byla pověřena hledáním investorů, kteří by měli zájem se navýšení zúčastnit. V souladu s tím bylo ode dne 10. května 2006 potenciálním investorům zpřístupněno informační memorandum z května 2006 a poradce loděnice v Gdyni pro privatizaci se obrátil přímo na přibližně 80 takovýchto investorů. Loděnice v Gdyni obdržela dvě předběžné nabídky na účast na navýšení kapitálu, a to od ukrajinského výrobce oceli, společnosti Donbas a hlavního odběratele loděnice, společnosti Ray Car Carriers. Tyto dvě společnosti nakonec dne 28. srpna 2006 předložily závazné nabídky, které však byly podmíněny uhrazením a zrušením dluhu prodávajícím - státem. Podle harmonogramu, který oznámilo Polsko (dopis ze dne 26. září 2006), měla jednání s oběma uchazeči skončit do konce října 2006 a úpis nových akcií měl být dokončen do 15. prosince 2006.
(106)
Dne 9. června 2006 Komise obdržela první předlohu plánu restrukturalizace z roku 2006. Po návštěvě loděnice a obdržení stanoviska externího poradce Komise vyjádřila vážné obavy ohledně této předlohy během návštěvy na místě dne 13. června 2006 a písemně dne 17. července a poukázala na skutečnost, že se nezdá, že by plán restrukturalizace byl dostatečně rozsáhlý, aby byla obnovena dlouhodobá životaschopnost loděnice, že nebylo přijato žádné ustanovení o financování restrukturalizace, že neexistuje reálná vyhlídka na financování restrukturalizace ze zdrojů nezahrnujících státní podporu a že nebyla navržena žádná vyrovnávací opatření. S ohledem na další spoléhání se na záruky pro financování lodí poskytované vývozní úvěrovou pojišťovnou, státní agenturou, Komise loděnici a polské orgány upozornila, že tyto záruky představují státní podporu.
(107)
Navzdory těmto upozorněním předložilo Polsko nakonec v září 2006, s dvouměsíčním zpožděním, plán restrukturalizace z roku 2006, který se významně nelišil od první předlohy. Hlavní kritika Komise týkající se plánu restrukturalizace z roku 2006 je popsána níže.
(108)
Na schůzce dne 7. prosince 2006 a dopisem ze dne 29. ledna 2007 Komise polským orgánům sdělila, že předběžné zkoumání bylo ukončeno se závěrem, že plán restrukturalizace z roku 2006 nesplňuje žádnou z podmínek pro schválení podpory na restrukturalizaci podle stávajících pokynů.
(109)
Polské orgány na zmíněné schůzce oznámily, že zamýšlí obnovit proces privatizace loděnice v Gdyni prostřednictvím otevřeného a transparentního řízení s cílem přilákat soukromého investora, který by převzal úplnou kontrolu nad loděnicí. Polsko uvedlo, že proces privatizace má být dokončen do června 2007. Během vypracovávání dokumentů pro privatizaci Polsko Komisi požádalo, aby uvedla, jaká vyrovnávací opatření pro loděnici v Gdyni považuje za nezbytná, aby bylo možno náležitě informovat potenciální investory.
(110)
V následujících měsících loděnice v Gdyni pokračovala v jednání se dvěma investory, společnostmi Donbas a Ray Car Carriers, kteří své nabídky předložili v srpnu 2006. Současně vláda vypracovávala řadu dokumentů pro privatizaci, aby v případě neúspěchu probíhajících jednání mohla obnovit proces privatizace. V květnu 2007 polská vláda oznámila, že jednání ztroskotala a že bude obnoven proces privatizace. Dopisem ze dne 22. června 2007 Polsko předložilo nový harmonogram procesu privatizace a jako předběžnou lhůtu pro jeho dokončení uvedlo prosinec 2007, tj. půl roku po původním termínu, k němuž se Polsko zavázalo v lednu 2007. Dopisem ze dne 31. července 2007 Komise sdělila, že proces privatizace nelze déle protahovat. Komise rovněž Polsko upozornila, že k tomuto okamžiku se zdá, že nebyly splněny podmínky pro obnovení dlouhodobé životaschopnosti loděnice a financování restrukturalizace přinejmenším částečně ze zdrojů nezahrnujících státní podporu.
(111)
Komise se zároveň na základě dohody mezi komisařkou Kroesovou a ministrem Woźniakem z prosince 2006 podílela na intenzivních diskusích s polskými orgány a loděnicí v Gdyni s cílem stanovit potřebná vyrovnávací opatření. Dopisem ze dne 28. února 2007 se Polsko zavázalo uzavřít dok SD I v loděnici Gdyni poté, co budou vyřízeny zbývající zakázky a provedeny potřebné investice v suchém doku SD II, tj. od ledna 2010.
(112)
Za účelem ověření, zda tento návrh představuje skutečné vyrovnávací opatření, Komise loděnici v Gdyni požádala, aby ji poskytla informace o řadě záležitostí. Komise posléze dopisem ze dne 31. července 2007 Polsko informovala, že může předběžně považovat uzavření suchého doku SD I za dostatečné vyrovnávací opatření, pokud bude zařízení nevratně vyřazeno pro účely montáže a spuštění lodí a k uzavření dojde od 1. září 2009, nebo dříve, bude-li před tímto dnem ukončena stavba plavidla 8185/04, posledního z plavidel v knize zakázek ke dni 8. března 2007. V roce 2009 je mimoto možno použít dok SD I pouze pro montáž dvou plavidel, jejichž montáž je v tomto doku naplánována v roce 2009 a nelze ji přesunout do doku SD II (lodě pro přepravu LPG 8185/03 a 8185/04). Základ pro tento závěr Komise je popsán níže.
(113)
V červenci 2007 byl zahájen nový proces privatizace na základě privatizačního zákona ze dne 30. srpna 2006. Dne 5. července 2007 přijala valná hromada akcionářů loděnice v Gdyni usnesení o navýšení kapitálu o částku 515 milionů PLN, přičemž akcie měly být upsány státní pokladnou, nebude-li privatizace úspěšně dokončena. Bylo vypracováno informační memorandum ze dne 4. července 2007. Ode dne 10. května 2007, tj. dne zveřejnění výzvy k účasti v nabídkovém řízení v mezinárodním a polském tisku, bylo zpřístupněno potenciálním investorům. Jak je popsáno výše, Komise předložila k informačnímu memorandu připomínky, k nimž Polsko náležitě přihlédlo.
(114)
Vzhledem k dalším průtahům v procesu privatizace Komise Polsko dopisem ze dne 3. října 2007 vyzvala, aby privatizaci neprodleně dokončilo. Dopisem ze dne 23. října 2007 Polsko Komisi sdělilo, že privatizace nebude dokončena podle plánu, tj. do konce roku 2007. Polsko se místo toho zavázalo zahájit v lednu 2008 jednání s vybranými investory. Komise zopakovala své obavy ohledně prodlev dopisem ze dne 30. listopadu 2007 a uvedla, že očekává, že nový vlastník loděnice v Gdyni předloží první předlohu nového plánu restrukturalizace do konce února 2008. Tato žádost byla poté Komisí mnohokrát zopakována. Komise opakovaně trvala na přísném dodržení harmonogramu privatizace a uvedla, že se nezdá, že by existoval nějaký důvod pro to, aby Polsko obnovilo proces privatizace.
(115)
Polsko Komisi informovalo, že si informační memorandum loděnice v Gdyni vyžádalo jedenáct společnosti a že ve lhůtě do 1. října 2007 předložily první nabídky čtyři společnosti. Těmto čtyřem společnostem bylo umožněno provedení hloubkové kontroly. Ve lhůtě do 20. prosince 2007 byly předloženy tři závazné nabídky. Na konci ledna 2008 se Polsko rozhodlo zahájit jednání se dvěma z těchto investorů. V polovině února 2008 Polsko oznámilo, že proces privatizace loděnice v Gdyni bude dokončen do léta 2008, tj. o rok později, než Polsko původně slibovalo v lednu 2007.
(116)
Ode dne 20. března 2008 byla jednomu z těchto investorů, společnosti Amber Sp. z o.o. (dále jen „Amber“), dceřiné společnosti podniku Złomrex, polské společnosti obchodující s ocelí, udělena výhradní vyjednávací práva, jejichž platnost byla poté několikrát prodloužena a skončila dne 12. května 2008.
(117)
Dne 29. února 2008 Polsko Komisi předložilo první předlohu plánu restrukturalizace loděnice v Gdyni, kterou vypracovala společnost Amber (17). Společnost Amber předložila aktualizované finanční výhledy e-mailem ze dne 9. dubna 2008. Komise předložila ústní připomínky k této předloze na schůzce se zástupci polských orgánů, společnosti Amber a loděnice v Gdyni, která se konala ve Varšavě dne 10. dubna 2008, a zaslala písemné připomínky v dopise ze dne 21. dubna 2008.
(118)
Na schůzce s polskými orgány dne 12. května 2008 společnost Amber oznámila, že odstupuje z procesu privatizace loděnice v Gdyni. Polsko Komisi o tomto vývoji informovalo týž den. Ve svém vysvětlení pro státní pokladnu společnost Amber uvedla, že hlavním důvodem jejího odstoupení je skutečnost, že po hloubkové kontrole situace loděnice dospěla k závěru, že ani po provedení restrukturalizačních opatření, včetně významných investic, nebude loděnice zisková.
(119)
Dne 15. května 2008 se polské orgány rozhodly ukončit proces privatizace formou veřejné výzvy k účasti na jednáních s uchazeči, jejichž nabídky byly přijaty v řízení, které bylo zahájeno v roce 2007.
(120)
Dne 26. května 2008 Polsko Komisi informovalo, že proces privatizace byl obnoven. V následných každodenních zprávách Polsko Komisi informovalo o opatřeních, jež polské orgány přijaly k nalezení kupce pro loděnici v Gdyni. Polsko zaslalo Komisi řadu dopisů, v nichž potenciální investoři žádali o poskytnutí informací o pokračujícím procesu privatizace a o zaslání informačního memoranda, jakmile bude k dispozici.
(121)
Na schůzce dne 10. června 2008 vyšlo najevo, že polské orgány vedou intenzivní jednání se společností ISD Polska, stávajícím vlastníkem gdaňské loděnice, ohledně možné koupě loděnice v Gdyni a o sloučení obou loděnic. Polsko navrhlo nová vyrovnávací opatření a uvedlo, že nový investor jako podmínku účasti v privatizaci požaduje další státní podporu. Polsko rovněž Komisi sdělilo, že společnost ISD Polska vypracovává pro obě loděnice společný plán restrukturalizace, jenž bude Komisi předložen do dne 26. června 2008 v souladu s příkazem k poskytnutí informací, který Komise přijala s ohledem na případ státní podpory C 18/05 (18).
(122)
Na žádost polských orgánů Komise Polsko a společnost ISD Polska na schůzce dne 10. června 2008 a opakovaně na schůzce dne 13. června 2008 informovala, že je nutno splnit určité rámcové podmínky, pokud má společnost ISD Polska koupit loděnici v Gdyni s úmyslem provozovat ji společně s gdaňskou loděnicí. Těmito rámcovými podmínkami bylo to, že společnost ISD Polska musí do 26. června 2008 předložit společný plán restrukturalizace pro obě loděnice, musí významně přispět na restrukturalizační náklady a přijmout smysluplná vyrovnávací opatření v souladu s příslušnými pokyny. Komise uvedla, že navrhovaný příspěvek společnosti ISD Polska na restrukturalizační náklady nepostačuje s přihlédnutím k částce státní podpory, kterou loděnice obdržela v minulosti, a další podpoře, o niž společnost ISD Polska požádala v souvislosti s privatizací.
(123)
Dopisem ze dne 6. června 2008 Polsko Komisi informovalo, že se vláda dne 3. června 2008 rozhodla přispět ke kapitálu loděnice v Gdyni částkou ve výši 515 milionů PLN, částečně k uhrazení předpokládaných ztrát vyplývajících ze stávajících smluv o stavbě lodí.
(124)
Dne 26. června 2008 Komise obdržela předlohu plánu restrukturalizace z června 2008, který vypracovala společnost ISD Polska, s názvem „Plán restrukturalizace nové gdaňsko-gdyňské loděnice“, v němž byla předložena společná strategie restrukturalizace loděnic v Gdaňsku a Gdyni (dále jen „společný plán restrukturalizace (vypracovaný společností ISD)“). Komise obdržela rovněž předlohu plánu restrukturalizace z června 2008, který vypracovala společnost Polish Shipbuilding Company s názvem „Plán restrukturalizace loděnice v Gdyni na období 2008-2012“ (dále jen „plán restrukturalizace vypracovaný PSC“). Stručný popis obou plánů je uveden níže.
(125)
Dopisem ze dne 14. července 2008 Polsko Komisi informovalo, že proces privatizace loděnice v Gdyni pokračuje, a požádalo o dodatečnou lhůtu, aby potenciální investoři mohli dokončit plán restrukturalizace. Polsko se zavázalo předložit Komisi hotový plán restrukturalizace loděnice v Gdyni nejpozději do 12. září 2008.
(126)
Komise souhlasila s navrhovanou lhůtou pro předložení úplného restrukturalizačního plánu.
(127)
Dne 12. září 2008 Polsko předložilo konečný plán restrukturalizace vypracovaný společností ISD Polska s názvem „Plán restrukturalizace nové gdaňsko-gdyňské loděnice“ (dále jen „společný plán restrukturalizace ze dne 12. září“), který byl v podstatě aktualizovanou verzí společného plánu restrukturalizace ze dne 26. června 2008.
5. PLÁN RESTRUKTURALIZACE Z ROKU 2006
(128)
Podle plánu restrukturalizace z roku 2006 byly nezbytné změny plánu restrukturalizace z roku 2004 kvůli změně makroekonomického klimatu, tj. zhodnocení zlotého vůči americkému dolaru z 4,1 PLN na 3,0 PLN za USD a nárůst cen ocele z 300 USD/t na 700 USD/t, což nepříznivě ovlivnilo hospodářskou situaci loděnice společně s nedostatečnou státní podporou, v důsledku čehož nebylo možno provést plně plán restrukturalizace z roku 2004.
(129)
Plán restrukturalizace z roku 2006, který vypracovala loděnice s pomocí společnosti Ernst & Young, se vztahuje na období od roku 2006 do roku 2012. Většina opatření však má být provedena do konce roku 2009. Plán restrukturalizace z roku 2004 se týkal období od roku 2003 do roku 2008.
(130)
K cílům plánu restrukturalizace z roku 2006 patří účinné snížení provozních nákladů, zvýšení efektivnosti loděnice a zajištění ziskovosti loďařských činností. Za tímto účelem loděnice zamýšlela nejprve znovu sjednat stávající smlouvy, a tím vyloučit předpokládané ztráty z lodí, jejichž dokončení je naplánováno na rok 2006 a 2007. Program snížení nákladů byl mimoto zaměřen na snížení výrobních nákladů.
a) Prodejní strategie
(131)
Plánovanou prodejní strategií bylo soustředit se na běžná plavidla, k nimž patřila kontejnerová plavidla a lodě pro přepravu automobilů. Loděnice plánovala rovněž zachování kapacity pro mezery na trhu, pokud se objeví ziskové nabídky.
b) Průmyslová a provozní restrukturalizace
(132)
Hlavní opatření:
-
zvýšení efektivnosti prostřednictvím investic ve výši 61 milionů EUR v období 2007-2009. Tyto investice mají odstranit překážky ve výrobním procesu (zejména výroba ocelových dílů) a zvýšit efektivnost. Plánují se rovněž investice do informačních technologií v hodnotě 6,6 milionu EUR,
-
restrukturalizace zaměstnanosti, tj. zrušení stále běžnějších pracovních smluv na dobu určitou a opatření k dosažení cílových úrovní zaměstnanosti. Zavedení systému pobídek. Loděnice rovněž plánuje zvýšení mezd pro pracovníky, kteří se přímo podílejí na výrobě, a to o 10 % v roce 2006 a o 4 % ročně od roku 2008 do roku 2010. Hlavními problémy, s nimiž se loděnice v současnosti potýká, je vysoká absence v práci a nedostatek kvalifikovaných pracovníků,
-
plán vyzdvihoval význam ochrany loděnice před měnovým rizikem. Za tímto účelem má být 70 % příjmů loděnice od roku 2007 do roku 2012 zajištěno proti měnovému riziku formou devizových transakcí,
-
dojde k dalšímu osamostatnění dceřiných společností (např. Zakładowa Służba Ratownicza, Wydział Technicznej Obsługi Urządzeń Dźwignicowych atd.) a prodeji majetku,
-
zlepšení projektování (normalizace projektových řešení). To zahrnuje rovněž možnost osamostatnění projektové kanceláře, o němž má být rozhodnuto v roce 2007,
-
další opatření, například sjednání nových smluv, používání valorizačních doložek ve smlouvách k zajištění proti měnovým rizikům, systém zaměstnaneckých pobídek, proces optimalizace a prodej finančních aktiv.
c) Opatření v oblasti finanční restrukturalizace
(133)
Loděnice musí provést finanční restrukturalizaci. Na konci roku 2005 činil vlastní kapitál -285,4 milionu PLN. Předpokládá se, že se v období 2006-2007 situace loděnice s ohledem na vlastní kapitál zlepší na základě kapitálového vkladu v celkové výši 1 015 milionů PLN: navýšení kapitálu o 500 milionů PLN v roce 2006 mělo být financováno soukromými investory a navýšení kapitálu o 515 milionů PLN v roce 2007 měl uskutečnit soukromý nebo veřejný investor.
d) Cílové údaje na konci restrukturalizace - obnovení dlouhodobé životaschopnosti
(134)
Na konci období restrukturalizace v roce 2009 má výroba loděnice podle očekávání činit 298 610 CGT, v porovnání s 279 258 CGT v roce 2006. Počet postavených lodí se sníží z 13 v roce 2006 (8 kontejnerových lodí a 5 lodí pro přepravu automobilů) na 11 (5 kontejnerových lodí a 6 lodí pro přepravu automobilů). Výroba se podle očekávání v roce 2012 dále zvýší na 324 110 CGT (12 plavidel).
(135)
Průměrná zaměstnanost se má snížit z 5 208 pracovníků v květnu 2006 na cílovou úroveň 4 530 osob na konci roku 2007.
(136)
Produktivita (podíl spotřebované práce) se má podle očekávání zvýšit z 44,8 osobohodiny/CGT v roce 2007 na 37,0 osobohodin/CGT v roce 2012. Podle poradce Komise je produktivita nejefektivnějších srovnatelných loděnic v Evropě nižší než 20 osobohodin/CGT.
(137)
Obrat má podle očekávání vzrůst z 1599 milionu PLN v roce 2005 na 1869 milionu PLN v roce 2012. Provozní zisk se má podle předpokladů zvýšit z 7,35 milionu PLN v roce 2005 a 23,35 milionu PLN v roce 2006 na 67,68 milionu PLN v roce 2012, přičemž prvním ziskovým rokem má být rok 2009.
e) Analýza citlivosti
(138)
Plán zahrnuje analýzu citlivosti ohledně těchto záležitostí:
-
zhodnocování zlotého vůči USD o 0,05 a 0,1 PLN ročně v porovnání se stálým směnným kurzem 3,00 PLN/USD jako základním scénářem,
-
zachování výroby lodí na úrovni 10 plavidel v období 2009-10, zatímco podle základního scénáře má být v období 2009-10 vyrobeno 11 lodí a v období 2011-12 pak 12 lodí,
-
rychlejší růst sazeb různých úhrad (odměna za práci a sazby za příležitostnou a stálou spolupráci) v období 2008-2012 než podle základního scénáře,
-
pokles cen lodí o 5 % a 10 % v období 2009-2012,
-
zvýšení cen materiálu spolu s růstem cen lodí od roku 2007.
f) Vyrovnávací opatření
(139)
V plánu restrukturalizace z roku 2006 bylo jako vyrovnávací opatření navrhováno omezení výroby na 340 000 CGT ročně za předpokladu, že technická kapacita loděnice činí 540 000 CGT. Jak je podrobně objasněno níže, v únoru 2007 Polsko navrhlo nevratné uzavření suchého doku SD I. Loděnice poskytla údaje prokazující, že stávající technická kapacita je značně nižší než 540 000 CGT. Komise nakonec předběžně souhlasila s navrhovaným snížením kapacity, které nahradilo vyrovnávací opatření uvedená v plánu restrukturalizace z roku 2006.
6. SPOLEČNÝ PLÁN RESTRUKTURALIZACE VYPRACOVANÝ SPOLEČNOSTÍ ISD
(140)
Společnost ISD Polska, jako většinový vlastník gdaňské loděnice, vstoupila do procesu privatizace po odstoupení společnosti Amber z kola privatizace zahájeného v roce 2007. Jak je uvedeno výše, společnost ISD Polska přezkoumala plán restrukturalizace, který předložila Komisi dne 26. června 2008, a dne 12. září 2008 předložila aktualizovanou verzi. Níže uvedený popis případně objasňuje změny ve společném plánu restrukturalizace ze září.
(141)
Odůvodněním společné obchodní strategie vypracované společností ISD Polska je to, že je nutno využít synergie mezi oběma loděnicemi a spojit nejlepší výrobní aktiva obou zařízení (19). Hlavní zařízení pro skladování materiálu se budou nacházet v loděnici v Gdyni, kde se budou vyrábět rovněž plechy a profily. Plechy a profily budou poté přepraveny po vodě do gdaňské loděnice, kde se budou vyrábět jednotlivé části a bloky. Montáž se bude provádět v docích v loděnici v Gdyni a konečné vybavení v přístavištích v obou loděnicích.
(142)
Společný plán restrukturalizace poukazuje na neúspěch plánu restrukturalizace z roku 2006, pokud jde o obnovení životaschopnosti loděnice, a stanoví příčiny stávajících finančních potíží obou loděnic. K nim patří zejména nepodařená privatizace loděnice a související neschopnost loděnice získat kapitál ve výši, jež by umožňovala restrukturalizaci, a skutečnost, že loděnice neobdržela dostatečné částky státní podpory. Společný plán restrukturalizace určuje rovněž makroekonomické faktory, například zhodnocení polského zlotého vůči americkému dolaru, rostoucí ceny ocele a vnitřní činitele, jako je odliv kvalifikovaných pracovníků z loděnice, nízká produktivita a uzavírání smluv bez potřebného zajištění vůči změnám směnného kurzu a materiálových nákladů, což vedlo ke ztrátám loděnice.
(143)
Cílem společného plánu restrukturalizace je obnovení životaschopnosti obou restrukturovaných společností, loděnic v Gdyni a Gdaňsku. Ačkoli se toto rozhodnutí týká pouze loděnice v Gdyni, níže uvedený popis a posouzení společného plánu restrukturalizace musí samozřejmě vzít v úvahu rovněž existenci gdaňské loděnice, její minulé snahy o restrukturalizaci a státní podporu, kterou obdržela a kterou obdrží v budoucnu.
a) Prodejní strategie
(144)
Podle společného plánu restrukturalizace by se sloučené loděnice měly podílet na dvou činnostech: stavbě lodí a činnostech nesouvisejících se stavbou lodí.
(145)
Co se týká stavby lodí, společnost ISD Polska se brzy zaměří na segmenty trhu jako kontejnerové lodě (malé až středně velké, 500-3 000 TEU), běžná nákladní plavidla („klasická“ plavidla pro přepravu suchého nákladu, víceúčelová plavidla a plavidla pro přepravu těžkých kusů) a lodě pro přepravu automobilů (velké lodě čistě pro přepravu automobilů, velikost C6600) a bude rozvíjet činnost rovněž v segmentu pobřežních plavidel (např. vlečná plavidla pro kotevní zařízení, plavidla pro zásobování plošin, čluny pro přepravu posádky), který by se měl ve střednědobém horizontu stát hlavním segmentem.
(146)
Analýza trhu vychází z porovnání s výrobou ostatních evropských loděnic a zkušeností sloučených loděnic. V plánu se připouští, že by bylo nutno vyvinout potřebné know-how pro výrobu pobřežních plavidel a že by výroba byla v prvních několika letech zajišťována pomocí subdodavatelů. Společný plán restrukturalizace ze září popisuje předchozí zkušenosti gdaňské loděnice s výstavbou trupů pobřežních plavidel a objasňuje, že loděnice má plavidla tohoto typu ve své knize zakázek. Plán rovněž uvádí, že gdaňská loděnice nedávno podepsala prohlášení o úmyslu týkající se pětileté spolupráce s renomovaným stavitelem pobřežních plavidel, který bude gdaňské loděnici zadávat stavbu stále složitějších trupů. Plán předpokládal postupný přechod od této subdodavatelské práce k výstavbě plně vybavených pobřežních plavidel a uznává potřebu získat postupně kapacity pro výstavbu plně vybavených lodí a vytvořit síť dodavatelů.
(147)
Plánované výrobní portfolio předpokládá, že zpočátku bude zachována výroba kontejnerových lodí, postupně však bude do roku 2011 omezována a poté bude ukončena. Plán předpokládá portfolio skládající se z pobřežních plavidel a velkých lodí pro přepravu automobilů o velikosti C6600. Podle společného plánu restrukturalizace mají sloučené loděnice po červnu uzavřít smlouvy na 13 plavidel v roce 2008 (3 kontejnerová plavidla, 5 pobřežních plavidel a 5 lodí pro přepravu automobilů), 16 plavidel v roce 2009 (2 kontejnerová plavidla, 8 pobřežních plavidel a 6 lodí pro přepravu automobilů), 15 plavidel v roce 2010 a 2011 (1 kontejnerové plavidlo, 7 pobřežních plavidel a 7 lodí pro přepravu automobilů), 17 plavidel v roce 2012 (10 pobřežních plavidel a 7 lodí pro přepravu automobilů) a 18 plavidel v roce 2013 a 2014 (14 pobřežních plavidel a 4 lodě pro přepravu automobilů). Výrobní plán byl ve společném plánu restrukturalizace ze září pozměněn: mezi roky 2009 a 2011 mělo být ročně postaveno 12-13 plavidel (5-7 lodí pro přepravu automobilů a 6 pobřežních plavidel; po roce 2008 nejsou v knize zakázek žádná kontejnerová plavidla).
(148)
Co se týká činností nesouvisejících se stavbou lodí, společnost ISD Polska zamýšlí zahájit ve sloučených loděnicích výrobu větrných elektráren a ocelových konstrukcí. Plán předpokládá, že výroba větrných elektráren bude zahájena v roce 2011 (75 položek) a od roku 2014 se zvýší na 350 (plánovaná délka 80 m).
(149)
Červnový plán předpokládal výrobu různých ocelových konstrukcí (např. jeřáby, skladové konstrukce, ocelové konstrukce pro stavebnictví a části plavidel), která se bude zvyšovat z 2 174 t v roce 2008 na 13 500 t od roku 2011 (20).
(150)
Zářijový plán restrukturalizace uvádí podrobnosti o know-how společnosti ISD Polska (nebo ostatních společností skupiny Donbas) v oblasti ocelových konstrukcí. Plánuje se přesun určité výroby ze společnosti Huta Częstochowa do sloučených loděnic. Plán shrnuje výsledky studie trhu provedené nezávislým konzultantem (Roland Berger) při přípravě na rozvoj segmentu ocelových konstrukcí v gdaňské loděnici poté, co ji společnost ISD Polska získala počátkem roku 2007. Podle plánu tato studie předpokládá růst segmentu ocelových konstrukcí v Evropě, a zejména v Polsku (např. rozvoj infrastruktury s pomocí strukturálních fondů). Tato studie nebyla Komisi předložena.
(151)
Zářijový plán obsahuje různé prognózy objemu výroby ocelových konstrukcí, jak je uvedeno v tabulce 1a.
Tabulka 1a
Plánovaná výroba ocelových konstrukcí v tunách (společný plán restrukturalizace ze září 2008)
Výrobky
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
Jeřáby
274
2 000
2 000
2 000
2 000
2 000
2 000
Výtahy
0
1 100
1 500
1 500
1 500
1 500
1 500
Skladové konstrukce
1 500
6 000
16 000
22 400
36 000
36 000
36 000
Ocelové konstrukce pro stavebnictví
0
1 100
3 000
4 000
4 000
4 000
4 000
Části plavidel
0
1 000
1 450
5 000
13 000
13 000
13 000
Celkem
1 774
11 200
23 950
34 900
56 500
56 500
56 500
b) Průmyslová a provozní restrukturalizace
(152)
Ve společném plánu restrukturalizace je uvedeno, že se výrobní aktiva obou loděnic značně znehodnotila a jsou na stejné úrovni jako aktiva evropských loděnic na počátku 90. let minulého století. Plánované investice činí 111 milionů EUR pro stavbu lodí a 193 milionů PLN pro činnosti nesouvisející se stavbou lodí (175 milionů PLN pro větrné elektrárny a 18 milionů PLN pro ocelové konstrukce).
(153)
Investice v oblasti stavby lodí se mezi rokem 2009 a 2011 uskuteční ve dvou překrývajících se etapách. Nejvýznamnější investice (21) budou provedeny v oblasti řezání plechů, výroby plochých panelů, nové dílny pro výrobu trubek a nové haly pro objemové součásti. Tyto investice spolu s organizačními změnami by měly vést k zvýšení produktivity ze stávajících 45 osobohodin/CGT na cílových 20 osobohodin/CGT (22).
(154)
Hlavní organizační potřeby se týkají prodeje (smlouvy), pořizování materiálu a služeb, projekčních kapacit, výroby, lidských zdrojů a informačních technologií.
(155)
Společný program restrukturalizace předpokládá vytvoření plánovacího střediska, které bude odpovídat za účinné plánování výroby na všech organizačních úrovních sloučených loděnic. Cílem zřízení tohoto střediska je odstranění nedostatků v plánování, rozvrhování, rozpočtování a kontrole výrobního procesu.
(156)
Co se týká uzavírání smluv, společnost ISD Polska zamýšlí zavést valorizační doložky na ochranu loděnice před růstem cen materiálu a mezd přenesením rizika na majitele lodi. Loděnice by měla zavést rovněž novou vzorovou smlouvu. Výňatky z některých stávajících smluv o stavbě lodi byly připojeny k společnému plánu restrukturalizace ze září s cílem prokázat, že se loděnici podařilo sjednat valorizační doložky k zajištění proti výkyvům cen oceli.
(157)
Na ochranu před rizikem měnových výkyvů hodlá loděnice zavést potřebnou infrastrukturu po stanovení nákladů a příjmů vytvářejících měnové riziko a stanovení přípustných úrovni vystavení tomuto riziku. Systém řízení rizik uvedený ve společném plánu restrukturalizace je založen na čtyřech hlavních prvcích: zohlednění tohoto rizika při stanovení strategie loděnice (vymezení odolnosti vůči riziku a kontroly rizika), přizpůsobení organizační struktury, používání informačních technologií a přijetí různých způsobů snížení rizik na nejnižší možnou míru (přirozený hedging, valorizační doložky ve smlouvách a pořízení finančních produktů jako měnové opce a futures). Společný plán restrukturalizace ze září popisuje podrobněji navrhovanou politiku v oblasti zajištění proti měnovému riziku. Stanoví tři zajišťovací nástroje, které by loděnice měla využít; vyčísluje vystavení knihy zakázek měnovým rizikům až do roku 2012 a na tomto základě odhaduje náklady na tyto zajišťovací nástroje. Podle plánu se společnost ISD Polska obrátila na řadu bank, které jí za účelem vypracování nabídek na hedging požádaly, aby předložila přiměřenou strategii v oblasti hedgingu. Podle plánu by tato strategie měla být vypracována v prvních šesti měsících restrukturalizace.
(158)
Ve výrobní oblasti je cílem odstranit problém neefektivní logistiky v gdaňské loděnici a překážky v loděnici v Gdyni. Plán navrhuje dělbu práce mezi oběma zařízeními a nové schéma toku materiálu.
(159)
Co se týká pořizování a řízení materiálu, hlavním cílem je snížení nákladů. Restrukturalizační opatření zahrnují například pořizování materiálu na základě nejméně tří nabídek, spolupráci při nákupech se společností Huta Częstochowa, řízení zásob atd.
(160)
Loděnice plánuje, že zaměstná a vyškolí kvalifikované pracovníky a rozšíří využívání informačních technologií a zmodernizuje stávající informační technologie.
(161)
V oblasti zaměstnanosti je cílem vypořádat se s vysokou fluktuací a absencí v práci. Společnost ISD Polska hodlá spolupracovat s místní agenturou pro nábor pracovníků. Interně plán předpokládá rozšíření systémů profesního rozvoje, zavedení mzdy spojené s pobídkami (řízení přesčasových hodin, hodnocení zaměstnanců, kontroly absence v práci a mzda na základě vykonané práce, včasnosti a kvality provedení) a rozvoj podnikové identity. Plán zmiňuje potřebu snížit zaměstnanost ze současného počtu 8 137 zaměstnanců (2 651 v gdaňské loděnici, 4 238 v loděnici v Gdyni a 1 248 v dceřiných společnostech loděnice v Gdyni) na rozmezí od 5 000 do 5 395 zaměstnanců. Podle společného plánu restrukturalizace ze září dojde k propouštění nadbytečných pracovníků postupně od roku 2009 do roku 2012. Aktualizovaný plán obsahuje výpočet nákladů a účinků restrukturalizace zaměstnanosti.
(162)
Co se týká projektových činností, plán předpokládá, že dojde k racionalizaci práce projektové kanceláře a že bude úžeji spjata s výrobním procesem.
(163)
Plán obsahuje stručný, obecný popis požadovaných účinků těchto opatření v oblasti organizační restrukturalizace, které vyčísluje s tvrzením, že výsledné zvýšení produktivity bude činit přibližně 12 osobohodin/CGT (23).
c) Finanční restrukturalizace
(164)
Pokud jde o finanční restrukturalizaci, plán předpokládá, že bude poskytnuta státní podpora, která byla Komisi oznámena v průběhu formálního vyšetřovacího řízení (viz část 9 níže). Předpokládá rovněž kapitálový vklad státu ve výši 385 milionů PLN k uhrazení veřejných pohledávek a očekává, že u některých veřejných pohledávek (zejména částek dlužných ZUS v souvislosti s příspěvky na sociální zabezpečení) bude možné uhrazení ve splátkách do roku 2018 (veřejné pohledávky s nominální hodnotou ve výši 418,8 milionu PLN) (24), že stát vloží kapitál ve výši 250 milionů PLN k pokrytí očekávaných ztrát za rok 2008 a prostřednictvím Agentury pro rozvoj průmyslu další kapitál ve výši 200 milionů PLN na financování provozního kapitálu a že převezme možný závazek ve výši 308 milionů PLN související s probíhajícím soudním sporem ohledně daňových nedoplatků gdaňské loděnice.
(165)
Plán předpokládá, že částka restrukturalizačních nákladů ve výši přibližně 712 milionů PLN bude financována z budoucích peněžních toků společnosti.
d) Náklady restrukturalizace a vlastní příspěvek
(166)
Společný plán restrukturalizace vyčísluje restrukturalizační náklady, které až dosud loděnici v Gdyni vznikly, na částku 936 702 419 PLN, včetně investičních nákladů ve výši 98 milionů PLN a restrukturalizace dluhu ve výši 365 milionů PLN (25). Podle společného plánu restrukturalizace činí náklady restrukturalizace v Gdaňsku 311 533 500 PLN, včetně například investičních nákladů ve výši 23 milionů PLN a restrukturalizace dluhu ve výši 48 milionů PLN (26). Společný plán restrukturalizace ze září nemění náklady vzniklé v minulosti, nýbrž odhad restrukturalizačních nákladů pro sloučené loděnice. Lze určit tyto náklady: investiční náklady ve výši 552 milionů PLN, uhrazení veřejných pohledávek ve výši 892 milionů PLN (27), uhrazení obchodních pohledávek ve výši 889 milionů PLN, krytí očekávaných ztrát za rok 2008 ve výši 250 milionů PLN (28), uhrazení možných závazků ve výši 308 milionů PLN v souvislosti s probíhajícím soudním sporem ohledně daňových nedoplatků gdaňské loděnice, náklady na demolici nadbytečných výrobních aktiv (skluzů) ve výši 42,8 milionu PLN a náklady na restrukturalizaci zaměstnanosti ve výši 69 milionů PLN. Očekávané náklady činí celkem 3 miliardy PLN.
(167)
Na schůzce dne 30. září polské orgány navrhly, aby se při posuzování vlastního příspěvku na uhrazení restrukturalizačních nákladů nebrala v úvahu fakticky provozní podpora udělená loděnicím v minulosti. Polské orgány navrhly, aby Komise ve svém posouzení uvážila restrukturalizační náklady vzniklé od okamžiku, kdy investor převzal kontrolu nad loděnicí. Společnost ISD Polska se stala většinovým akcionářem gdaňské loděnice dne 28. listopadu 2008 a polské orgány tvrdí, že restrukturalizační náklady, které loděnici vznikly od té doby, činí 62,5 milionu PLN. Vzhledem ke skutečnosti, že společnost ISD Polska dosud nemá podíly v loděnici v Gdyni, neměly by být brány v úvahu případné restrukturalizační náklady, které této loděnici vznikly v minulosti. V důsledku toho by restrukturalizační náklady, jak Polsko navrhlo na schůzce dne 30. září, činily 3,065 miliardy PLN.
(168)
Společnost ISD Polska uvedla, že vlastní příspěvek loděnice a jejích akcionářů na restrukturalizační náklady, jak je popsán v níže uvedené tabulce č. 1b, odráží návrhy předložené ve společném plánu restrukturalizace ze září.
Tabulka 1b
Vlastní příspěvek na restrukturalizační náklady podle společného plánu restrukturalizace
(v PLN)
Údajný předchozí vlastní příspěvek
1.
Prodej majetku loděnicí v Gdyni
3 783 515
2.
Přeměna dluhu na kmenové akcie provedená zaměstnanci a soukromými věřiteli
70 740 000
3.
Prodej finančních aktiv loděnicí v Gdyni v období od 1. května 2004 do 24. června 2008
72 797 423
4.
Pronájem výrobních aktiv - Gdyně
8 335 000
5.
Investiční výdaje v období 2004-2007 - Gdyně
98 044 000
6.
Nákup akcií společností ISD
35 875 059
7.
Investiční výdaje v období 2004-2007 - Gdaňsk
22 238 900
8.
Pronájem výrobních aktiv - Gdaňsk
14 700 000
9.
Restrukturalizace úvěru od Bank Nord/LB
20 000 000
10.
Úvěr od společnosti ISD
2 000 000
Údajný budoucí vlastní příspěvek
11.
Navýšení kapitálu společností ISD
305 000 000
12.
Navýšení kapitálu společností ISD
100 000 000
13.
Prodej majetku
240 000 000
14.
Úvěr na provozní kapitál
280 000 000
15.
Investiční úvěr pro výrobu nesouvisející se stavbou lodí
185 000 000
16.
Úvěr na provozní kapitál pro výrobu nesouvisející se stavbou lodí
45 000 000
17.
Nákup akcií od Agentury pro rozvoj průmyslu (29)
69 560 400
(169)
Podle vysvětlivek k společnému plánu restrukturalizace, které Polsko poskytlo dne 7. července 2008, a společného plánu restrukturalizace ze září nejsou v současnosti známy vnější zdroje financování uvedené v položkách 14-16.
(170)
Společnost ISD Polska předpokládá, že v roce 2012 získá úvěr na provozní kapitál ve výši 280 milionů PLN, a považuje tento předpoklad za reálný vzhledem k údajně příznivému poměru zadlužení a EBITDA, jež se očekává v roce 2012.
(171)
Co se týká úvěrů pro výrobu nesouvisející se stavbou lodí (výroba větrných elektráren, položky 15-16), společnost ISD Polska hodlá vytvořit zvláštní dceřinou společnost sloučených loděnic pro výrobu větrných elektráren a očekává, že tento podnik přiláká vnější kapitál. Společný plán restrukturalizace ze září poskytuje doplňkové informace o investičním úvěru pro projekt větrných elektráren (položka 15). Obsahuje shrnutí projektu větrných elektráren, které má být předloženo různým bankám k posouzení. K plánu restrukturalizace byla připojena dvě vyjádření zájmu týkající se tohoto projektu, a to od Kredyt Bank (KBC) a Fortis Bank ze dne 4. srpna, resp. 4. září 2008. Fortis Bank tvrdí, že je obecně známo, že se zajímá o projekty obnovitelné energie. Uvádí, že projekt společnosti ISD týkající se větrných elektráren považuje za velmi zajímavý a že by uvítala další jednání o konkrétních otázkách. Kredyt Bank potvrzuje, že se zajímá o financování projektů obnovitelné energie. Banka uvádí analýzy, které bude nutno provést, než posoudí žádost o úvěr: vyhodnocení obchodního plánu a finančního modelu založeného na reálných předpokladech, které odrážejí zákony trhu, vyhodnocení ziskovosti projektu a jeho citlivosti na faktory, jako jsou ceny materiálu a směnný kurz, vyhodnocení stávajících dodavatelských smluv a výsledek probíhajícího správního řízení, které se týká právního statusu pozemků, na nichž má být projekt realizován.
(172)
Dopisem ze dne 8. července 2008 Polsko poskytlo seznam finančních a výrobních aktiv, jež společnost ISD Polska zamýšlí odprodat, aby získala příjmy ve výši 189 milionů PLN. Společný plán restrukturalizace ze září upravuje tento údaj na 240 milionů PLN, přičemž hlavní rozdíl spočívá v ocenění hlavní složky tohoto odprodeje - pozemků, na nichž se v současnosti nacházejí tři skluzy gdaňské loděnice. Zatímco v červnovém plánu restrukturalizace byl uveden předpokládaný čistý výnos z prodeje (prodejní cena po odečtení nákladů na přípravu pozemků na prodej), zářijový plán uvádí nominální hodnotu výnosu z prodeje a náklady na přípravu pozemků zahrnuje do odhadu restrukturalizačních nákladů. K zářijovému plánu bylo připojeno nezávislé ocenění pozemků. V tomto ocenění není uvedena stávající tržní cena pozemků, nýbrž je odhadnuta jejich hodnota pro investora, který je pořizuje za účelem developmentu (domy s nájemními byty, kancelářské budovy).
(173)
Polsko objasnilo, že skluzy v gdaňské loděnici a sousední pozemky v současnosti vlastní společnost s názvem Synergia 99. Loděnice v Gdyni je jedním z akcionářů společnosti Synergia a podle dohody akcionářů je oprávněna získat skluzy a sousední pozemky, bude-li společnost Synergia zlikvidována. Podle informací, které poskytlo Polsko, závisí rozdělení majetku společnosti Synergia mezi její akcionáře na pokroku probíhajícího správního řízení o stanovení hranic přístavu v Gdaňsku.
(174)
Společný plán restrukturalizace ze září objasňuje, že se probíhající správní řízení netýká parcely, která sousedí se skluzy, a obsahuje potvrzení společnosti Synergia 99 ze dne 28. srpna 2008, že příslušným orgánům podá žádost o vynětí pozemků, na nichž se nacházejí skluzy, z oblasti přístavu.
(175)
Zářijový plán objasňuje rovněž opatření k likvidaci společnosti Synergia 99 podle dohody jejích akcionářů. Likvidace se uskuteční ve dvou etapách: za prvé, společnost Synergia 99 bude rozdělena na dvě společnosti, které převezmou vyčleněná aktiva společnosti Synergia 99, a za druhé, loděnice v Gdyni se stane výhradním vlastníkem společnosti, která získala pozemky, na nichž se nacházejí skluzy. Podle plánu by k první etapě procesu likvidace mělo dojít na valné hromadě akcionářů společnosti Synergia dne 15. října 2008. Plánované rozdělení je však podmíněno změnami hranic přístavu. Dohoda akcionářů o opatřeních k likvidaci společnosti Synergia 99 je časově omezená.
(176)
Podle rozvahy loděnice v Gdyni činí podíl loděnice ve společnosti Synergia 99 40 milionů PLN. Podle společného plánu restrukturalizace ze září (30) potvrdila v srpnu 2007 správní rada společnosti Synergia 99 s ohledem na uzavření dohody akcionářů o rozdělení majetku společnosti Synergia v případě její likvidace, že nominální hodnota aktiv společnosti Synergia 99 činí […] (31) milionů PLN, což podle správní rady odráží jejich tržní hodnotu. Nezávislý odborný posudek, který správní rada předložila v té době akcionářům, potvrzoval, že tržní hodnota pozemků, na nichž se nacházejí skluzy, činí […] milionů PLN.
e) Finanční výhledy
(177)
Společný plán restrukturalizace ze září obsahuje pozměněné finanční výhledy. Tyto výhledy jsou založeny na určitých předpokladech ohledně inflace (WIBOR 3m), směnného kurzu USD a PLN a nákladů na materiál, které zase vycházejí z odhadů externích odborníků. Směnný kurz PLN/USD přijatý v červnu činil 2,254 pro rok 2008 a 2,32 pro rok 2009, zatímco zářijový plán na základně externí zprávy (32) přijal směnný kurz PLN/USD ve výši 2,32 pro celé období restrukturalizace. Cena ocele přijatá v červnu pro rok 2008 činila 1 381 USD/t, pro rok 2011 se snížila na 1 211 USD/t a pro rok 2014 se opět zvýšila na 1 359 USD/t. Zářijový plán vychází z vyšších cen ocele (1 539 USD/t v roce 2009, 1 350 USD/t v roce 2011 a 1 516 USD/t v roce 2014). Společný plán restrukturalizace z června předpokládal tyto tendence růstu mezd: 7,6 % v roce 2009, 7 % v roce 2010, 6 % v roce 2011 a přibližně 5 % po roce 2012. Zářijový plán předpokládá nižší tempo růstu: 5,8 % v roce 2009, 5 % v roce 2010, 4 % v roce 2011 a 2012 a 3 % ročně po roce 2012 (33). Červnový plán restrukturalizace předpokládal inflaci ve výši přibližně 2,2 %. Zářijový plán předpokládá vyšší inflaci, která začíná na hodnotě 3,4 % v roce 2009 (34) a postupně se snižuje (na 2,5-2,6 % po roce 2012) (35).
(178)
Hlavní změna ve finančních výhledech v zářijovém plánu se v porovnání s červnovým plánem týká výnosu z prodeje plavidel a z činností nesouvisejících se stavbou lodí. Zářijový plán zejména předpokládá podstatně vyšší ceny lodí pro přepravu automobilů, jednoho ze dvou hlavních výrobků, což je změněný předpoklad, který silně ovlivňuje odhady výkazu zisků a ztrát.
(179)
Odhad konsolidovaného výkazu zisků a ztrát pro loďařské činnosti a činnosti nesouvisející se stavbou lodí v zářijovém plánu ukazuje od roku 2009 kladná zisková rozpětí: (4,1 % v roce 2009, 3,1 % v roce 2010, 7,4 % v roce 2011 a 6,4 % na konci období restrukturalizace v roce 2012). Zisková rozpětí se sníží na 4,3 % v roce 2014 (pokles na trhu) a poté postupně vzrostou na 7,7 % v roce 2017.
(180)
Společný plán restrukturalizace z června zahrnoval stručnou verzi analýzy citlivosti, která zkoumala účinky některých změn v hlavních základních předpokladech ohledně desetiletého EBITDA a desetiletých akumulovaných zisků. Analyzuje zejména účinky dalšího zhodnocení PLN o 5 grošů a další 5 % růst cen ocele a mezd. Společný plán restrukturalizace ze září obsahuje novou a podrobnější analýzu citlivosti, která zejména prokazuje dopad 5 % zhodnocení PLN vůči USD. Společný plán restrukturalizace ze září předpokládá, že Polsko přijme euro v roce 2013 a že poté nebudou činnosti loděnice dotčeny výkyvy směnného kurzu PLN/USD. Nová analýza citlivosti ukazuje dopad 5 % znehodnocení USD vůči euru v období 2013-2017 (tj. poté, co Polsko podle předpokladů přijme euro).
(181)
Podle finančních výhledů v červnovém plánu bude nediskontovaného splacení (bez zohlednění měnící se hodnoty peněz v čase) dosaženo až v 11. roce činnosti, tj. v roce 2019. Tento výpočet bral v úvahu pouze finanční účast investora (440 milionů PLN), což znamená, že akumulované peněžní toky za zkoumané období jsou porovnány pouze s kapitálovými vklady investora a nepřihlížejí ke skutečnosti, že stát podle očekávání vloží napřed významný kapitál. Plán předpokládá, že restrukturalizační náklady ve výši přibližně 712 milionů PLN budou financovány z budoucích peněžních toků společnosti.
(182)
Společný plán restrukturalizace ze září obsahuje diskontovaný výpočet období splacení, jež potrvá 10 let. Plán rovněž předpokládá, že velká část restrukturalizačních nákladů (712 milionů PLN) (36) bude uhrazena budoucími peněžními toky.
7. PLÁN RESTRUKTURALIZACE VYHOTOVENÝ SPOLEČNOSTÍ PSC
(183)
Společnost PSC byla v Polsku založena v roce 2007 za účelem získání loděnice v Gdyni. Patří dvěma společnostem, Marine Co a Maritim Shipyard, které ovládá polský podnikatel p. Janusz Baran. Obě společnosti fungují v Gdyni, Gdaňsku a ve Štětíně od 90. let minulého století a vyrábí lodě a čluny a působí jako subdodavatel pro větší loděnice, zejména v Německu, Norsku, Nizozemsku a Francii, vyrábějící bloky a části a poskytující služby. Celá skupina zaměstnává 1 500 osob.
a) Prodejní strategie
(184)
Co se týká tržní strategie, plán předpokládá, že se společnost soustředí na kontejnerová plavidla, lodě pro přepravu automobilů a tankery pro přepravu plynu a ročně bude vyrobeno až deset plavidel pro zásobování plošin. Předpokládá se rovněž, že v budoucnu bude loděnice vyrábět dvanáct plavidel ročně, což je kapacita loděnice po uzavření malého doku. Oddíl týkající se budoucí výroby předpokládá, že se bude vyrábět rostoucí počet plavidel (nárůst ze 6 v roce 2008 na 12 v roce 2009, 17 v roce 2010 a 21 v roce 2012). Předložený finanční model, na jehož základě byly zjevně vypracovány finanční výhledy, rovněž předpokládá, že se v roce 2012 výroba zvýší na 21 plavidel.
(185)
Plán mimoto předpokládá diverzifikaci činností a zřízení kontejnerového terminálu ve stávající oblasti loděnice. Podle plánu bude mít loděnice po snížení kapacity nadbytečné pobřežní pásmo, na němž by bylo možno vystavět kontejnerový terminál s kapacitou 150 000 TEU ročně.
b) Průmyslová a provozní restrukturalizace
(186)
Hlavními navrhovanými restrukturalizačními opatřeními jsou průmyslová restrukturalizace provedením investičního programu, který má zvýšit produktivitu, snížit náklady a zkrátit výrobní cyklus. Odhadované náklady investičního programu v oblasti stavby lodí činí 80 625 000 EUR. Mají být poskytnuty rovněž investice ve výši 50 milionů PLN (přibližně 15 milionů EUR) na vybudování kontejnerového terminálu. To by znamenalo celkové investiční náklady ve výši 95,6 milionu EUR. Jiná část restrukturalizačního plánu však odhaduje celkové investice na částku 131 milionů EUR (443 milionů PLN). Rozdíl mezi těmito dvěma údaji není v plánu vysvětlen. Podle plánu by provedení těchto opatření během pětiletého období snížilo náklady na plavidlo o 25 %.
(187)
Plán rovněž předpokládá zavedení integrovaného systému informačních technologií, který řídí veškeré oblasti činnosti loděnice, tj. projektování, dodávky, zásoby, zpracování ocele, plánování, kontrola výroby a účetnictví.
(188)
Plán předpokládá zachování stávajícího počtu pracovníků, či jeho snížení o 650 osob. Není zřejmé, které činitele ovlivní výběr jedné z těchto dvou možností. Plán předpokládá zavedení mzdového systému založeného na pobídkách.
(189)
Co se týká jednoho z hlavních problémů loděnice, tj. vystavení výkyvům směnného kurzu a rostoucím cenám ocele, plán navrhuje začlenit do smluv valorizační doložky a přirozený hedging (vznik nákladů v měně, v níž jsou vykazovány příjmy).
(190)
Plán rovněž předpokládá, že financování lodí bude zajištěno formou zálohových plateb se zárukami vývozní úvěrové pojišťovny se zvýhodněnou prémii v porovnání s běžnou praxí v případě zdravých společností a překlenovacích úvěrů zaručených státní pokladnou.
c) Finanční restrukturalizace
(191)
Pokud jde o finanční restrukturalizaci, plán předpokládá, že stávající smlouvy budou sjednány znovu s cílem snížit očekávané ztráty. Podle plánu by restrukturalizace měla zvýšit ceny o 30 % (na úroveň panující na trhu) a zajistit dodatečné příjmy ve výši 100 milionů USD.
(192)
Provedení plánu je podmíněno poskytnutím další státní podpory v podobě kapitálového vkladu ve výši 515 milionů PLN, zrušení a restrukturalizace veřejných pohledávek v celkové výši 497 milionů PLN a uhrazení dalších možných nahromaděných a potenciálních závazků loděnice (například budoucí ztráty vyplývající ze stávajících smluv nebo soudní spory). Investor rovněž požaduje, aby stát zajistil, že vývozní úvěrová pojišťovna bude během období restrukturalizace poskytovat záruky za plnění se zvýhodněnou prémií v porovnání s její běžnou praxí v případě zdravých společností, a aby státní pokladna poskytla záruky pro provozní kapitál ve výši 297 milionů PLN.
d) Vlastní příspěvek
(193)
Co se týká vlastního příspěvku, plán zahrnuje kapitálový vklad investora ve výši 500 milionů PLN na financování investic a pokrytí předpokládaných ztrát vyplývajících ze stávajících smluv. Plán taktéž navrhuje, aby vlastní příspěvek k procesu restrukturalizace zahrnoval rovněž výnos z plánovaného prodeje majetku ve výši 50 milionů PLN a výnos z prodeje majetku, k němuž došlo po přistoupení (124,5 milionu PLN). Je možno tvrdit, že to by navýšilo vlastní příspěvek na 675 milionů PLN. V plánu restrukturalizace však investor uvádí jako vlastní příspěvek pouze částku ve výši 475 milionů PLN.
e) Finanční výhledy
(194)
Finanční výhledy vycházejí ze stálého směnného kurzu PLN ve výši 3,46 za EUR a 2,2 PLN za USD. Výhledy jsou založeny na předpokladu, že se počet plavidel postavených v roce 2012 zvýší na 21 a že investor hodlá rozšířit loďařskou činnost v loděnici: očekává se, že tržby v roce 2008 dosáhnou výše 1,2 miliardy PLN a podle předpokladů se budou trvale zvyšovat, až v roce 2012 dosáhnou výše 2,6 miliardy PLN (116 % oproti roku 2008).
8. VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
(195)
Ve spolupráci s externím poradcem a loděnicí Komise stanovila níže uvedenou metodiku pro posouzení snížení kapacity navrhovaného Polskem jako vyrovnávací opatření.
(196)
Aby byla vyrovnávací opatření účinná, musí být snížení kapacity dostatečné, aby bylo zajištěno, že budoucí kapacita loděnice po restrukturalizaci bude nižší než její stávající kapacita.
(197)
Komise za prvé posoudila stávající technickou kapacitu loděnice a uvedla, že montáž plavidel na skluzech představuje ve výrobním procesu loděnice jednu z překážek, kterou nelze snadno odstranit prostřednictvím externího zadávání. Podle metodiky, kterou Komise použila a kterou polské orgány nebo loděnice nezpochybnily, je kapacita vypočítána pomocí doby trvání montáže v doku a typického portfolia plavidel (jelikož montáž plavidel s různými hodnotami CGT může trvat stejně dlouho).
(198)
Výpočet stávající kapacity vzal v úvahu dobu skutečně potřebnou pro montáž (určitého typu) lodi v docích. Tato doba musí odrážet veškeré stávající nedostatky ve výrobním procesu, například nízkou produktivitu, překážky, zastaralá aktiva, neúčinný výrobní tok a problémy s pracovníky. Kromě doby montáže mohly být zohledněny pouze účinky finančních omezení vyplývajících z obtížné finanční situace loděnice. Nepravidelný přístup či žádný přístup k provoznímu kapitálu může vážně narušit výrobní proces. Jelikož se jedná o vnější činitel, který je typický pro všechny společnosti ve finančních potížích a nesouvisí s neefektivností samotné společnosti, Komise uznala, že skutečná výkonnost loděnice může být upravena za předpokladu bezproblémového přístupu k provoznímu kapitálu.
(199)
Odhad budoucí kapacity přihlížel k době pravděpodobně potřebné pro montáž (určitého typu) lodi v doku za předpokladu, že produktivita loděnice je srovnatelná s měřítkem stanoveným ostatními konkurenčními evropskými loděnicemi. Jinými slovy, je nutno vzít v úvahu účinky nezbytné modernizace zařízení a optimalizace pracovních podmínek (organizace, dodávky, pracovníci).
(200)
Modernizace je nevyhnutelná, pokud loděnice chce obnovit svou dlouhodobou životaschopnost. Související růst produktivity bude znamenat, že loděnice sníží vstupy a urychlí výrobu. Jelikož se zlepší různé aspekty výroby, kapacita ve smyslu schopnosti vyrobit určitý objem se zvýší. Je proto důležité uvést, že uzavření některých zařízení, například navrhované uzavření suchého doku SD I v loděnici v Gdyni, může být zcela vyrovnáno zvýšením kapacity zbývající části doku. Pokud mají být vyrovnávací opatření smysluplná, musí být snížení kapacity takové, aby kapacita loděnice na konci období restrukturalizace, tj. po provedení investic a zvýšení produktivity, byla nižší než její stávající kapacita. Pouze tímto způsobem je možno sladit dva cíle, a to dosažení dlouhodobé životaschopnosti, což vyžaduje zvýšení produktivity, a omezení případného narušení hospodářské soutěže na co nejnižší míru.
(201)
K zajištění konzistentnosti výpočtu stávající i budoucí kapacity je nutno použít stejnou sortimentní skladbu, tj. stejné typy plavidel. Alternativně je možno použít jako náhradní proměnnou „průměrné plavidlo“ (tj. průměrná hodnota CGT s přihlédnutím ke knize zakázek loděnice).
(202)
Na počátku loděnice v Gdyni uvedla, že její technická kapacita činí 540 000 CGT. Po objasnění výše uvedené metodiky a jejím odsouhlasení Komisí a loděnicí v Gdyni loděnice uvedla, že technickými předpoklady pro výpočet její stávající kapacity bez finančních omezení je dokování v délce tří měsíců se souběžnou montáží až tří plavidel v různých fázích kompletace (částečné využití polotandemové metody u velkého doku SD II), což znamená výstavbu až čtrnácti plavidel ročně. Hypotetické portfolio bylo typické pro loděnici, což potvrdila stávající kniha zakázek a prodejní strategie předložená v plánu restrukturalizace z roku 2006. Při průměrné hodnotě 27 000 CGT na plavidlo byla stávající kapacita bez finančních omezení odhadnuta na 378 000 CGT.
(203)
K přezkoumání dopadu stávajících finančních omezení na výrobní proces (tj. o kolik týdnů/měsíců se výrobní cyklus prodlouží v důsledku zpoždění dodávek kvůli nedostatečnému provoznímu kapitálu) a k posouzení, zda je závažnost těchto omezení nadhodnocena či podhodnocena, Komise porovnala tento údaj s nejlepším výsledkem v minulých letech (12 plavidel s celkem 272 000 CGT v roce 2002). Komise za prvé uvádí, že rozdíl mezi nejlepším výsledkem v roce 2002 a stávající technickou kapacitou byl částečně zapříčiněn rozdíly v knihách zakázek. Loděnice v současnosti vyrábí plavidla s vyšší hodnotou CGT. Pokud by loděnice v roce 2002 vyráběla plavidla s průměrnou hodnotou 27 000 CGT, její celkový výstup by činil 324 000 CGT. Zbývající rozdíl lze přičíst dopadu finančních omezení na výrobní proces a odpovídá dvěma plavidlům s průměrnou hodnotou CGT, tj. 14 %, což Komise považuje za přiměřený předpoklad.
(204)
Pokud jde o budoucí kapacitu loděnice, za předpokladu, že by byly využity oba doky, loděnice objasnila, že by velký dok SD II bylo možno využít pro souběžnou výstavbu a pro polotandemovou metodu výstavby, takže by bylo možno současně stavět až čtyři trupy v různých fázích kompletace. Takto by loděnice mohla postavit 18 plavidel za předpokladu dokování v délce 3 měsíců (37). Při průměrné hodnotě 27 000 CGT na plavidlo by budoucí kapacita loděnice s oběma doky činila 486 000 CGT. Budoucí kapacita loděnice po uzavření malého doku SD I bude činit 12 plavidel, tj. 324 000 CGT, za předpokladu průměrné hodnoty 27 000 CGT na plavidlo.
(205)
Na základě těchto údajů Komise zjistila, že snížení kapacity po uzavření malého doku SD I bude odpovídat přibližně 14 %. S přihlédnutím ke skutečnosti, že loděnici zůstane pouze jedno zařízení pro spuštění lodí, suchý dok SD II, a že pomocí podrobné, věrohodné analýzy finanční rovnováhy bylo prokázáno, že by jakékoli snížení kapacity suchého doku SD II kromě uzavření doku SD I ohrozilo dlouhodobou životaschopnost loděnice, Komise dospěla k předběžnému závěru, že uzavření doku SD I navrhované Polskem je postačujícím vyrovnávacím opatřením.
(206)
Společný plán restrukturalizace vypracovaný společností ISD Polska navrhoval s ohledem na přijatou obchodní strategii alternativní soubor vyrovnávacích opatření. V rámci šetření státní podpory pro gdaňskou loděnici a loděnici v Gdyni plán předpokládal tato vyrovnávací opatření: uzavření tří skluzů v gdaňské loděnici do 31. prosince 2008, pokud lze stávající výrobu v gdaňské loděnici převést na malý dok v Gdyni s ohledem na technické, organizační a právní překážky. Na schůzce dne 8. července 2008 společnost ISD Polska uvedla, že předpokládá, že práce na vybavení malého suchého doku v Gdyni neumožní uzavření skluzů před prvním pololetím roku 2009. Společný plán restrukturalizace ze září navrhuje odložit uzavření dvou skluzů do června 2009 a třetího skluzu do října 2009 (38). Kapacita loděnice bude mimoto omezena na 400 000 CGT ročně po dobu deseti let od přistoupení Polska k Evropské unii, tj. do roku 2014.
(207)
Na schůzce dne 30. září společnost ISD Polska Komisi informovala, že by jako dodatečné vyrovnávací opatření mohla dále snížit výrobu na 360 000 CGT ročně po dobu deseti let od okamžiku uzavření skluzů. Společnost ISD Polska rovněž uvedla, že by mohla uzavřít skluzy dříve, než se plánovalo v restrukturalizačním plánu ze dne 12. září, tj. skluzy B3 a B5 by mohla uzavřít do konce dubna 2009 a skluz B1 do konce srpna 2009.
(208)
Plán restrukturalizace vyhotovený společností PSC předpokládá prodej menšího doku počátkem roku 2009. Očekávaný výnos ve výši 170 milionů PLN by navýšil provozní kapitál loděnice.
9. STÁTNÍ PODPORA POSKYTNUTÁ LODĚNICI V GDYNI (STAV K ČERVNU 2008)
(209)
Podle polských orgánů obdržela loděnice v Gdyni od 1. května 2004 státní podporu uvedenou v tabulkách 1-4.
(210)
Tabulka 1 udává podporu poskytnutou v období od 1. května 2004, dne přistoupení Polska k EU, do 30. června 2007. Polsko tato opatření oznámilo dopisem ze dne 13. července 2007. Seznam zahrnuje určitá opatření popsaná v části B přílohy I rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení.
(211)
Polsko poskytlo dodatečné vysvětlení ohledně restrukturalizace závazků podle kapitoly 5a. Polské orgány objasnily, že loděnice převedla na Operatora (39) aktiva v hodnotě nejméně 45 % hodnoty převedených závazků (40). Podle Polska se proto prvek podpory rovná 55 % nominální hodnoty závazků převedených na Operatora. Tato nominální hodnota je uvedena v tabulce 1.
(212)
Úvěry využívající záruky státní poklady uvedené v tabulce č. 1 byly poskytnuty s úrokovou sazbou rovnající se LIBOR 1M + 100 základních bodů, zatímco riziko nesplacení v době vydání záruk polské orgány odhadly na 60-70 %. Záruky státní pokladny byly uděleny oproti zajištění ve formě bianko směnky vydané loděnicí a notářské listiny, v níž loděnice souhlasila s vymáháním aktiv až do výše 120 % hodnoty záruky. Státní pokladna účtovala prémii ve výši 0,4 % zaručené částky.
(213)
Tabulka č. 1 zahrnuje rovněž úvěry udělené Korporacja Polskie Stocznie (dále jen „KPS“), které byly použity k financování požadavků loděnice na provozní kapitál. Polsko ve svých podáních ze dne 11. července 2007 a 9. ledna 2008 tvrdí, že tyto úvěry nepředstavují státní podporu, jelikož účtované úroky odpovídaly posouzení rizika konkrétního projektu, pro nějž byly úvěry určeny.
(214)
U úvěrů poskytnutých v období 2005-2007 KPS účtovala úrok v rozmezí od 9,6 % do 13,46 %, s průměrnou pevnou úrokovou sazbou ve výši 10,64 %. Účtovala rovněž jednorázový poplatek v rozmezí od 0,1 % do 0,4 %. Podle polských orgánů požadovala KPS zajištění v podobě uznání vymáhání, dohody o postoupení pohledávek, bezpodmínečného platebního příkazu, bianko směnky nebo zastavení majetku (41).
(215)
Společnost KPS byla založena v roce 2004 jako dceřiná společnost zcela ve vlastnictví Agentury pro rozvoj průmyslu s funkcí fondu rizikového kapitálu pro agenturu. Měla sloužit především jako prostředek ke konsolidaci tří velkých loděnic v Polsku, od tohoto projektu však bylo v roce 2006 upuštěno. Podle informací, jež Polsko poskytlo v roce 2006 (42), měla být KPS financována kapitálovými vklady Agentury pro rozvoj průmyslu, příspěvky formou věcného plnění (akcie v třetích společnostech) poskytnutými Agenturou pro rozvoj průmyslu a revolvingovým bankovním úvěrem zaručeným agenturou, který byl určen výhradně na podporu financování loděnic. Podle informací, jež jsou k dispozici na internetových stránkách vlády, měla KPS podporovat loďařské činnosti v Polsku rovněž emisemi obligací plně zaručených Agenturou pro rozvoj průmyslu. Dokument s názvem „Strategie pro odvětví stavby lodí (loděnice pro stavbu námořních lodí) v Polsku na období 2006-2010“ (43) skutečně potvrzuje, že KPS měla vytvořit zdroje z emisí dluhových nástrojů v hodnotě přibližně 100 milionů USD zajištěných aktivy vyhrazenými pro restrukturalizaci odvětví stavby lodí v podobě finančních prostředků, které státní pokladna převedla na Agenturu pro rozvoj průmyslu.
(216)
Tabulka 2 udává opatření, o nichž byla Komise informována po dni 13. července 2007 dopisy ze dne 6. prosince 2007 a 12. února 2008: dva úvěry od Agentury pro rozvoj průmyslu na financování provozního kapitálu (mzdy a obchodní závazky). Tabulka 2 uvádí rovněž úvěr, který poskytla KPS na základě svého rozhodnutí č. 02/11/2007, o němž byla Komise informována dopisem ze dne 9. ledna 2008 (44); Komise však nemá žádné podrobné informace o výši a době trvání tohoto úvěru. KPS účtovala úrok ve výši 10,5 % a jednorázový poplatek ve výši 0,1 %.
(217)
Vzhledem k obtížné finanční situaci loděnice nemůže Komise vyloučit, že loděnici v Gdyni byla poskytnuta další státní podpora obdobné povahy.
(218)
V tabulce 3 jsou uvedeny nesplacené veřejné pohledávky loděnice v Gdyni ke dni 30. září 2007. Tyto informace poskytlo Polsko dne 9. ledna 2008. Polsko v tomto dopise potvrdilo, že loděnice v Gdyni nehradí pravidelně své veřejné pohledávky. Loděnice splácela své dluhy vůči správě státního zabezpečení (ZUS), jakmile byly tyto závazky splatné, pokud jí to dovolila její finanční situace.
(219)
Podle přílohy 1 dopisu Polska ze dne 9. ledna 2008 činily neuhrazené závazky vůči příslušným veřejným subjektům ke dni 1. května 2004 přibližně 254 milionů PLN. V období od 1. května 2005 do 30. září 2007 vznikly nové závazky ve výši přibližně 362 milionů PLN. Během této doby loděnice v Gdyni splatila zhruba 194 milionů PLN (45). Ke dni 30. září 2007 činily neuhrazené závazky přibližně 423 milionů PLN.
(220)
Loděnice v Gdyni plánovala splacení přinejmenším části neuhrazených závazků z výnosu kapitálového vkladu ve výši 515 milionů PLN provedeného státní pokladnou, který byl podmíněn vkladem kapitálu soukromého investora, jenž bude vybrán ve výše popsaném privatizačním procesu.
(221)
Po přistoupení Polska k EU loděnice v Gdyni obdržela určitou podporu, o níž Polsko usuzuje, že „byla poskytnuta k jiným účelům než na restrukturalizaci“ (tabulka 4). Jednalo se o státní podporu na výzkum a vývoj a vzdělávání v celkové výši 412 000 PLN.
(222)
Loděnice v Gdyni obdržela kromě podpory uvedené v tabulkách 1-4 rovněž další podporu.
(223)
Za prvé, v dopise ze dne 11. července 2007 (46) Polsko oznámilo soubor opatření označených jako „opatření, která mají být provedena […] v období od 1. července 2007 do konce procesu restrukturalizace“.
(224)
Komise především podotýká, že tato opatření zahrnují možný odpis úroků narostlých v období od 1. července 2003 do 15. března 2005 u veřejných pohledávek restrukturovaných podle kapitoly 5a v celkové výši 6 905 304 PLN. Podle Polska je otázka, zda by tyto úroky měly být odepsány, předmětem sporu u vnitrostátních soudů mezi loděnicí v Gdyni a příslušnými polskými orgány. Jelikož tyto úroky souvisí s hlavními pohledávkami restrukturovanými podle kapitoly 5a, které jsou uvedeny v tabulce 1, Komise se domnívá, že zrušení těchto úroků představuje rovněž státní podporu až do plné výše (47), a vztahuje se na ně toto rozhodnutí.
(225)
Komise rovněž poznamenává, že tato tabulka obsahuje řadu opatření, která se skládají z odkladu platby nebo odpisu veřejných pohledávek. Není zřejmé, nakolik se tato opatření překrývají s veřejnými pohledávkami uvedenými v příloze 1 dopisu Polska ze dne 9. ledna 2008 (shrnutými v tabulce 3).
(226)
Co je nejdůležitější, loděnice v Gdyni využívala záruky za plnění vydávané vývozní úvěrovou pojišťovnou (dále jen „záruky za zálohové platby“ nebo „záruky vývozní úvěrové pojišťovny“). Díky těmto zárukám byla od 1. května 2004 financována výstavba prakticky všech lodí. Loděnice v Gdyni obdržela v období od 1. května 2004 do 12. června 2008 celkem 108 záruk v celkové hodnotě 3 095 529 638 PLN pro plavidla postavená v Gdyni (nikoli v gdaňské loděnici, která byla dříve dceřinou společností loděnice v Gdyni) (48). Ve svém podání ze dne 11. července 2007 Polsko Komisi informovalo, že vývozní úvěrová pojišťovna bude až do konce roku 2008 nadále vydávat záruky pro loděnici v Gdyni.
(227)
Společným znakem tohoto odvětví je, že loděnice obvykle nemají dostatečný provozní kapitál na stavbu lodí a spoléhají na financování z vnějších zdrojů, ať už prostřednictvím půjček (tzv. úvěry na výrobu), nebo zálohových plateb od majitelů lodí, jejichž prostřednictvím je výroba financována. Majitelé lodí obvykle hradí 80 % ceny předem ve splátkách, které se časově shodují s určitými rozhodujícími fázemi výstavby, a zbývajících 20 % je hrazeno při dodání. Účast majitelů lodí na financování výstavby je proto zásadní. Úlohou záruk vývozní úvěrové pojišťovny pro loděnici v Gdyni bylo zajistit zálohové platby majitelů lodí proti riziku nedodání lodě ze strany loděnice.
(228)
Z různých podání Polska o fungování záručního systému vývozní úvěrové pojišťovny (49) vyplývá, že tyto záruky byly loděnici v Gdyni poskytovány takto. Za prvé byla s majitelem lodi podepsána smlouva, která byla obvykle podmíněna tím, že loděnice ve stanovené lhůtě prokáže, že se za financování výroby zaručí vývozní úvěrová pojišťovna. Vývozní úvěrová pojišťovna vydala rozhodnutí za tím účelem, že zajistí financování celé lodi zaručením zálohových plateb. V následných individuálních dohodách vývozní úvěrová pojišťovna aktivovala záruku za každou jednotlivou zálohovou platbu (obvykle čtyři). Celková účast vývozní úvěrové pojišťovny na možném nedodání lodi loděnicí obvykle činí 80 % kupní ceny, což odpovídá celkovým zálohovým platbám uhrazeným majitelem lodi před dodáním. Tato celková účast je známá, když vývozní úvěrová pojišťovna vydává rozhodnutí o zajištění financování lodi majitelem lodi. Platnost záruky skončí při dodání lodi.
(229)
Činnosti vývozní úvěrové pojišťovny se liší (50) a lze je v zásadě rozdělit na komerční část podnikání a činnost prováděnou jménem státní pokladny či zaručenou státní pokladnou. Posledně uvedená činnost je vykonávána prostřednictvím odděleného bankovního účtu, „Interes Narodowy“. Záruky vztahující se na loděnici v Gdyni spadají do činnosti zaručené státní pokladnou.
(230)
Podle informací poskytnutých Polskem byly záruky vývozní úvěrové pojišťovny za zálohové platby pro loděnici v Gdyni poskytovány za poplatek, který se lišil podle hodnoty záruky. Poplatek činil 2 % ročně u záruk nižších než 35 milionů PLN a 1 % ročně u záruk vyšších než 35 milionů PLN. Jako zajištění vývozní úvěrová pojišťovna požaduje převod vlastnictví lodi, lodi nacházející se ve výstavbě nebo materiálu. Stejné podmínky by měly platit pro záruky vývozní úvěrové pojišťovny poskytované do konce období restrukturalizace, tj. do roku 2012.
(231)
Komise poznamenává, že dne 3. června 2008 Polsko přijalo rozhodnutí o poskytnutí dalšího kapitálového vkladu loděnici v Gdyni ve výši 515 milionů PLN.
(232)
Z tabulek 1-4 a výše uvedených informací vyplývá, že od 1. května 2004 měla loděnice v Gdyni prospěch z podpory v celkové nominální hodnotě ve výši 5 018 862 443 PLN (přibližně 1 434 milionů EUR).
Tabulka 1
Státní podpora poskytnutá loděnici v Gdyni v období od 1. května 2004 do 30. června 2007 podle informací poskytnutých polskými orgány
Č. pol.
Orgán poskytující podporu
Nástroj podpory
Právní základ
Č. rozhodnutí nebo smlouvy
Datum udělení podpory
Datum účinnosti
Doba poskytování podpory
Nominální hodnota podpory
(v PLN)
1
2
3
4
5
6
7
8
9
1.
Státní pokladna
Záruka - plavidlo č. 8276/1
Zákon ze dne 8. května 1997 o zárukách vydávaných státní pokladnou a některými právnickými osobami (Dz. U. 2003/174, bod 1689, ve znění pozdějších předpisů)
Nařízení vlády č. 198/2004 ze dne 24.8.2004
24.8.2004
3.9.2004
Do 30.3.2006
75 000 000,00
2.
Státní pokladna
Záruka - plavidlo č. 8276/2
Nařízení vlády č. 198/2004 ze dne 24.8.2004
24.8.2004
3.9.2004
Do 11.12.2006
75 000 000,00
3.
Státní pokladna
Záruka - plavidla č. 8245/1-4
Nařízení vlády č. 213/2004 ze dne 7.9.2004
7.9.2004
17.9.2004
Do 27.2.2007
82 531 200,00
4.
Státní pokladna
Záruka - plavidla č. 8148/11 a 8184/14-17
Nařízení vlády č. 222/2004 ze dne 21.9.2004
21.9.2004
1.10.2004
Do 15.1.2008
147 662 619,46
5.
Maršálek Pomořanského vojvodství
Odpis
Zákon ze dne 30.10.2002
Rozhodnutí č. UPP/11/3/2005 předsedy Agentury pro rozvoj průmyslu ze dne 15.3.2005
4.1.2005
15.3.2005
Jednorázový odpis
600 568,04 (51)
6.
Státní fond pro rehabilitaci osob s omezenou pracovní schopností
Odpis
Rozhodnutí č. UPP/11/3/2005 předsedy Agentury pro rozvoj průmyslu ze dne 15.3.2005
4.1.2005
15.3.2005
Jednorázový odpis
5 331 071,54 (51)
7.
Pomořanské vojvodství
Odpis
Rozhodnutí č. UPP/11/3/2005 předsedy Agentury pro rozvoj průmyslu ze dne 15.3.2005
4.1.2005
15.3.2005
Jednorázový odpis
2 414 962,11 (51)
8.
ZUS
Odpis
Rozhodnutí č. UPP/11/3/2005 předsedy Agentury pro rozvoj průmyslu ze dne 15.3.2005
4.1.2005
15.3.2005
Jednorázový odpis
23 048 186,93 (51)
9.
Agentura pro rozvoj průmyslu
Kapitálový vklad
§ 56, zákon o privatizaci (Dz. U. 2002/171, bod 1397, ve znění pozdějších předpisů)
Smlouva (notářská listina Rep. A No 3255/2005)
23.6.2005
27.6.2005
Jednotlivý vklad kapitálu
40 000 000,00
10.
Sdružení obcí
Ujednání o uhrazení ve splátkách
Zákon ze dne 30.10.2002
Č. 200364/1/ZR -smlouva o restrukturalizaci ze dne 22.11.2004
22.11.2004
Měsíční splátky hrazené od 31.12.2004 do 28.2.2006
Jedna transakce
419 543,25
11.
Státní pokladna
Záruka za plnění pro plavidla: 8184/21-25
Zákon ze dne 8. května 1997 o zárukách vydávaných státní pokladnou a některými právnickými osobami (Dz. U. 2003/174, bod 1689, ve znění pozdějších předpisů)
Nařízení vlády č. 93/2005
12.4.2005
12.9.2007
Do 31.12.2007
97 098 200,00
12.
KPS
Úvěr
Činnost KPS podle jejích stanov
Úvěrová smlouva č. 01/02/2005
10.2.2005
10.2.2005
8.3.2005
7 500 000,00
13.
KPS
Úvěr
Činnost KPS podle jejích stanov
Úvěrová smlouva č. 02/04/2005
12.4.2005
20.4.2005
5.5.2005
7 500 000,00
14.
KPS
Úvěr
Činnost KPS podle jejích stanov
Úvěrová smlouva č. 04/09/2005
21.9.2005
31.10.2005
4.1.2006
14 500 000,00
15.
KPS
Úvěr
Činnost KPS podle jejích stanov
Úvěrová smlouva č. 02/07/2006
24.7.2006
3.8.2006
29.11.2006
10 000 000,00
16.
KPS
Úvěr
Činnost KPS podle jejích stanov
Úvěrová smlouva č. 01/04/2006
21.4.2006
26.4.2006
30.7.2007
4 000 000,00
17.
KPS
Úvěr
Činnost KPS podle jejích stanov
Úvěrová smlouva č. 01/12/2006
5.12.2006
5.12.2006
7.2.2006
5 500 000,00
11.12.2006
2 300 000,00
18.
KPS
Úvěr
Činnost KPS podle jejích stanov
Úvěrová smlouva č. 01/03/2007
20.3.2007
20.3.2007
20.9.2007
6 200 000,00
29.3.2007
2 000 000,00
23.4.2007
5 800 000,00
19.
ZUS
Ujednání o uhrazení ve splátkách
Žádost dlužníka
Oficiálně dosud neuděleno, avšak provedeno v praxi
Ve splátkách do konce roku 2008
Ve splátkách do konce roku 2008
34 272 360,17
Celkem
648 678 711,50
Tabulka 2
Další státní podpora poskytnutá loděnici v Gdyni v období od 1. června 2007 do 15. července 2008 podle informací polských orgánů (v PLN)
Č.
Orgán poskytující podporu
Nástroj podpory
Právní základ
Č. rozhodnutí nebo smlouvy
Datum udělení podpory
Datum účinnosti
Doba poskytování podpory
Nominální hodnota podpory
v (PLN)
20.
Agentura pro rozvoj průmyslu
Úvěr
§ 56, zákon o privatizaci (Dz. U. 2002/171, bod 1397, ve znění pozdějších předpisů)
Úvěrová smlouva č. OPP/11/07
4.12.2007
Ve dvou splátkách:
5.12.2007
4.1.2008
Nejdéle do 31.5.2008
40 000 000
21.
Agentura pro rozvoj průmyslu
Úvěr
5.2.2008
54 000 000
22.
KPS
Úvěr
Činnost KPS podle jejích stanov
Úvěrová smlouva č. 02.11.2007
?
Tabulka 3
Veřejné pohledávky neuhrazené ke dni 30. září 2007 podle informací poskytnutých polskými orgány (v PLN)
Orgán poskytující podporu
Dotčené pohledávky
Dlužná částka ke dni 30. září 2007
v (PLN)
23.
ZUS
Odklad prémií, uhrazení ve splátkách
květen 2004-září 2007
356 708 912
24.
Státní fond pro rehabilitaci osob s omezenou pracovní schopností
Odklad prémií, uhrazení ve splátkách
květen 2004-září 2007
12 192 821
25.
Město Gdaňsk
Odklad daně z nemovitostí, uhrazení ve splátkách
květen 2004-září 2007
50 872 523
26.
Město Gdaňsk
Odklad poplatku za užívání půdy, uhrazení ve splátkách
2005-2007
2 859 684
27.
Maršálek Pomořanského vojvodství
Odklad poplatku za poškození životního prostředí, uhrazení ve splátkách
květen 2004-září 2007
361 781
Celkem
422 995 722
Tabulka 4
Státní podpora pro loděnici v Gdyni poskytnutá za jiným účelem než na restrukturalizaci podle informací polských orgánů (v PLN)
Č.
Orgán poskytující podporu
Nástroj podpory
Účel
Právní základ
Č. rozhodnutí nebo smlouvy
Datum udělení podpory
Datum účinnosti
Doba poskytování podpory
Nominální hodnota podpory
v (PLN)
1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
28.
Agentura pro rozvoj průmyslu
Grant
VaV
Část projektu INTERREG IIIC - 2005 zákon o rozpočtu ze dne 22.12.2004, Dz. U. č. 278 ze dne 29.12.2004, bod 2755
Platební poukázka č. 05/ERR/2006
30.5.2006
30.5.2006
Jednorázová dotace
1 322,19
29.
Ministerstvo školství a výzkumu
Grant
Nařízení předsedy Státního výboru pro vědecký výzkum ze dne 30.11.2001 (Dz. U. č. 146, bod 1642, ve znění pozdějších předpisů)
Projekt EU G3RD-CT-2002-00822-FASTPOD
26.6.2006
26.6.2006
Jednorázová dotace
49 571,98
30.
Ministerstvo školství a výzkumu
Grant
Rozhodnutí č. 03797/C.ZR6-6/2005
12.12.2005
20.11.2006
Projekt bude prováděn do 31.1.2009
279 825,51
31.
Ministr pro vědu a vysokoškolské vzdělávání
Grant
Zákon o financování vědy ze dne 8.10.2004 (Dz. U. č. 238, bod 2390, ve znění pozdějších předpisů)
Rozhodnutí č. 03858/C.ZR8-6/2006
1.9.2006
20.11.2006
Projekt bude prováděn do 31.3.2009
36 509,45
32.
Ministr pro vědu a vysokoškolské vzdělávání
Grant
VaV
Zákon o Státním výboru pro vědecký výzkum ze dne 12.1.1991 (Dz. U. č. 33 z roku 2001, bod 389)
Rozhodnutí č. 960/E-594/SPB/5.PR UE/DZ 29/2003-2005
31.1.2003
30.6.2005
30.6.2005
37 906,00
33.
Polská agentura pro rozvoj podnikání
Grant
Nařízení ministra hospodářství a práce ze dne 16.9.2004 o poskytnutí finanční podpory Polskem (Agentura pro rozvoj průmyslu) jako součást odvětvového operačního programu Lidské zdroje na období 2004-2006 (Dz. U. 2007, bod 2115)
Smlouva č. 30/2006/efs/gdy vzdělávání financované z ESF ze dne 20.1.2006
2.2.2006
25.5.2006
Jednorázová dotace
4 253,02
34.
Polská agentura pro rozvoj podnikání
Grant
Nařízení ministra hospodářství a práce ze dne 16.9.2004 o poskytnutí finanční podpory Polskem (Agentura pro rozvoj průmyslu) jako součást odvětvového operačního programu Lidské zdroje na období 2004-2006 (Dz. U. 2007, bod 2115)
Smlouva č. WSAiB/039
1.2.2007
13.3.2007
Jednorázová dotace
2 209,94
Celkem
411 598,09
III. POSOUZENÍ
1. PRAVOMOCI KOMISE
(233)
Bod 3 přílohy IV Smlouvy o přistoupení stanoví tzv. prozatímní mechanismus. Představuje právní rámec pro posouzení režimů podpory a jednotlivých opatření podpory provedených v novém členském státě přede dnem jeho přistoupení k EU, které jsou nadále použitelné po přistoupení.
(234)
Opatření podpory, která byla provedena před přistoupením a po přistoupení nejsou použitelná, nemůže Komise posoudit na základě prozatímního mechanismu ani řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(235)
Na druhou stranu opatření, která byla provedena až po přistoupení, posoudí Komise jako oznámenou podporu nebo jako protiprávní podporu na základě řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(236)
K zjištění data, k němuž bylo určité opatření provedeno, je příslušným kritériem právně závazný akt, jímž se příslušný vnitrostátní orgán zavazuje k poskytnutí podpory (52). To, zda je správní akt právně závazný, je věcí vnitrostátního práva. Komise však musí (zejména ve sporných případech) být s to přezkoumat tyto správní akty a na základě jejich formy a obsahu posoudit, zda mohou na straně příjemců vést k oprávněným očekáváním, která jsou vymahatelná u polského soudu. Tato schopnost přezkoumat vnitrostátní správní akty je nezbytná pro výkon výlučné pravomoci Komise schvalovat výjimky z obecného zákazu státní podpory s ohledem na opatření, jež Polsko provedlo po 1. květnu 2004.
(237)
Opatření je použitelné po přistoupení, pokud bylo provedeno před přistoupením, avšak po přistoupení vede k poskytnutí další podpory nebo zvýšení částky již udělené podpory, tj. pokud přesná hospodářská účast státu není známa v okamžiku udělení podpory, ani v okamžiku přistoupení.
(238)
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise na základě informací předložených Polskem dospěla k závěru, že řada opatření oznámených dne 29. dubna 2004 ve skutečnosti představovala novou podporu, jež má být udělena po 1. květnu 2004, dni přistoupení Polska k EU. Připomínky, které předložilo Polsko a třetí strany po zahájení vyšetřovacího řízení, nevedly Komisi ke změně jejího závěru. Komise se zejména domnívá, že je oprávněna posoudit, zda jsou opatření uvedená v části B přílohy I rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení slučitelná se společným trhem. Komise nicméně podotýká, že od některých těchto opatření bylo upuštěno (opatření 33 a 34 v části B přílohy I rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení).
(239)
Komise níže objasní důvody, proč nemůže přijmout tvrzení předložená Polskem a zúčastněnými stranami.
a) Restrukturalizace veřejných pohledávek podle kapitoly 5a
(240)
Komise souhlasí s příjemcem podpory, že událostí, která vedla k částečnému odpisu veřejných pohledávek podle kapitoly 5a, bylo přijetí rozhodnutí o restrukturalizaci předsedou Agentury pro rozvoj průmyslu. Komise však nemůže uznat tvrzení, že toto rozhodnutí bylo přijato dne 19. dubna 2004, tj. před přistoupením. Komise objasnila důvody tohoto postoje v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení a Polsko ani příjemce nepředložili žádná další tvrzení. Komise znovu opakuje, že rozhodnutí ze dne 19. dubna pouze schválilo plán restrukturalizace z roku 2004 a nerestrukturovalo veřejné pohledávky podle kapitoly 5a. Předseda Agentury pro rozvoj průmyslu nemohl vydat rozhodnutí o restrukturalizaci před přistoupením, jelikož neměl (jak požaduje kapitola 5a) souhlas všech veřejných věřitelů podílejících se na restrukturalizaci a Operatora, společnosti řídící restrukturalizační činnost (53). Komise podotýká, že předseda Agentury pro rozvoj průmyslu uznal tuto skutečnost, když ve svém rozhodnutí ze dne 19. dubna 2004 zmínil, že k dokončení restrukturalizace podle kapitoly 5a je nezbytné další rozhodnutí, a když nakonec rozhodnutí o restrukturalizaci vydal dne 4. ledna 2005, tj. po přistoupení.
(241)
Komise nemůže uznat tvrzení příjemce, že souhlas všech veřejných věřitelů podílejících se na restrukturalizaci svých pohledávek za loděnicí v Gdyni podle kapitoly 5a představoval právně závazný akt, jak vyžaduje rozsudek ve věci Fleuren Compost. Příjemce podpory v zásadě tvrdil, že kapitola 5a nepředstavuje lex specialis ve vztahu k ostatním zákonům povolujícím restrukturalizaci veřejných pohledávek a že úlohou předsedy Agentury pro rozvoj průmyslu bylo řídit a usnadnit proces restrukturalizace, nikoli nahradit dotyčné orgány, které jsou příslušné pro konkrétní pohledávky. Komise podotýká, že tento výklad polského zákona je v rozporu se všemi dosavadními podáními Polska a s textem a logikou samotné kapitoly 5a. Je pravdou, že (jak tvrdí příjemce) zákon ze dne 30. října 2002„nezakazuje orgánům provádějícím restrukturalizaci, aby vydaly jakákoli rozhodnutí o odpisech, jestliže to umožňují obecné předpisy“. Pokud tak však učiní, tyto pohledávky již nespadají do oblasti působnosti kapitoly 5a se všemi výhodami s tím spojenými, které příjemce sám vypočítal následovně: způsobilost pro úvěr od Agentury pro rozvoj průmyslu, pozastavení probíhajících řízení o vymáhání pohledávky, zproštění od úpadku a to, že u dlužných částek nenarůstají úroky.
(242)
Komise nemůže uznat tvrzení příjemce, že u pohledávek restrukturovaných podle kapitoly 5a ode dne 30. června 2006 nenarostly žádné úroky. Tento výklad polského práva Polsko odmítlo. Polsko mimoto oznámilo jako novou podporu plánovaný (částečný) odpis úroků narostlých po dni 30. června 2006, takže je zřejmé, že tyto úroky skutečně naběhly.
b) Opatření 28-34 v části B přílohy I rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení
(243)
Komise nemůže uznat tvrzení Polska, že tato podpora byla fakticky udělena na základě skutečnosti, že všechny příslušné orgány poskytující podporu učinily na zasedání pracovní skupiny vlády pro restrukturalizaci loděnic v Polsku (tým pro odvětví stavby lodí) ústní prohlášení. Tato prohlášení (byla-li vůbec učiněna) byla čistě ústní a jednoznačně byla nutná další prováděcí opatření, aby mohla vzniknout oprávněná očekávání podle polského práva.
c) Kapitálový vklad Agentury pro rozvoj průmyslu
(244)
Tvrzení příjemce, že podpora byla udělena před přistoupením, jelikož před tímto dnem byla známá přesná hospodářská účast, pramení z nepochopení bodu 3 přílohy IV Smlouvy o přistoupení. Aby bylo opatření způsobilé jako dřívější podpora, musí splňovat dva požadavky: musí být provedeno před přistoupením (což se rovná právně závaznému rozhodnutí příslušného orgánu poskytujícího podporu) a „nesmí být použitelné po přistoupení“. Toto jsou dvě zvláštní a kumulativní podmínky. Tvrzení příjemce, že hospodářská účast státu byla známá před přistoupením, se vztahuje na druhý z těchto požadavků, a nikoli na okamžik, k němuž byla podpora poskytnuta.
(245)
Komise nemůže přijmout tvrzení Polska, že požadavek na registraci úpisu nových akcií do šesti měsíců byl čistě formální. Komise podotýká, že ve skutečnosti byla po uplynutí šestiměsíční lhůty nezbytná dvě zvláštní nová rozhodnutí: nové usnesení valné hromady o navýšení kapitálu a o samotném úpisu akcií. Zdá se, podle polského obchodního práva se nárok společnosti na kapitálový vklad stává účinným ke dni, kdy bylo přijato rozhodnutí o navýšení kapitálu (tj. první rozhodnutí ze dne 17. února 2004). Registrace má význam pro vnější kontakty společnosti, nikoli pro vztahy s akcionáři. Neexistence registrace však má právní účinky rovněž na vztahy mezi společností a jejími akcionáři: nedojde-li k registraci do šesti měsíců, platnost usnesení o navýšení kapitálu společnosti skončí a kapitálový vklad nelze provést. V tomto případě je k navýšení kapitálu společnosti nutné nové usnesení akcionářů. Takovéto usnesení bylo valnou hromadou skutečně přijato dne 4. března 2005. Avšak skutečnost, že usnesení nebylo přijato jednomyslně (tři významní akcionáři vznesli námitky), prokazuje, že toto usnesení nelze považovat za pouze formální požadavek. Komise rovněž poznamenává, že kapitál byl nakonec upsán Agenturou pro rozvoj průmyslu, nikoli státní pokladnou. Usnesení ze dne 17. února 2004 nelze proto považovat za konečné závazné rozhodnutí o udělení podpory formou kapitálového vkladu, jenž byl uveden jako opatření 32 v části B přílohy I rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení.
(246)
Komise rovněž uvádí, že Polsko ani příjemce podpory nezpochybnili její závěr, že opatření 19-27 v části B přílohy I rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení představují novou podporu, spadají tudíž do působnosti Komise podle článku 88 Smlouvy o ES.
2. STÁTNÍ PODPORA VE SMYSLU ČL. 87 ODST. 1 SMLOUVY O ES
2.1 Existence státní podpory
(247)
Čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES stanoví, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
(248)
Komise uvádí, že veškerá podpora popsaná v 209. až 232. bodě odůvodnění byla poskytnuta státem nebo ze státních prostředků a vzhledem k tomu, že byla udělena jednomu konkrétnímu podniku, je selektivní.
(249)
Loděnice v Gdyni je jednou z největších evropských loděnic a na trhu kontejnerových plavidel aktivně soutěží s loděnicemi zejména v Německu a Dánsku, jak potvrdilo Polsko a příjemce podpory a jak poznamenalo Dánsko a dánský svaz pro námořní dopravu v připomínkách k rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Na kontejnerová plavidla na konci roku 2006 připadalo 26 % knih zakázek evropských loděnic (54).
(250)
Zdá se, že loděnice v Gdyni je jedinou loděnicí v EU, která vyrábí určitý druh plavidel typu ro-ro: velké lodě pro přepravu automobilů. Tato specializace však neznamená, že se loděnice v Gdyni neúčastní hospodářské soutěže (přinejmenším potenciálně) s ostatními loděnicemi v EU. Komise poznamenává, že na straně nabídky existuje vysoký stupeň zastupitelnosti, přinejmenším v segmentu nákladních lodí (55), ačkoli vzhledem ke struktuře poptávky po různých kategoriích nákladních lodí tato plavidla nepatří na jeden trh.
(251)
To znamená, že se ostatní loděnice v EU nemusí při zahájení výroby lodí pro přepravu automobilů potýkat s významnými překážkami, přinejmenším s překážkami technologické povahy (výrobní zařízení, know-how atd.). Trvalé dotování loděnice v Gdyni, které jí umožnilo uzavírat smlouvy bez plného ocenění rizik a odškodnění za tato rizika, mohlo pro ostatní loděnice představovat významnou překážku vstupu na trh lodí pro přepravu automobilů.
(252)
Komise podotýká, že loděnice v Gdyni působí rovněž v jiných segmentech nákladních lodí a nabízí produkty jako víceúčelová plavidla, lodě pro přepravu zkapalněných směsí plynných uhlovodíků, tankery pro přepravu výrobků a chemických látek a lodě přepravující volně ložený náklad. Například tankery pro přepravu výrobků a chemických látek představovaly na konci roku 2006 přibližně 8 % knih zakázek evropských loděnic (56). V těchto segmentech působí zejména loděnice v Německu a Rumunsku.
(253)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že státní podpora poskytnuta loděnicí v Gdyni ovlivnila obchod mezi členskými státy.
(254)
Komise musí rovněž určit, zda opatření provedená ve prospěch loděnice v Gdyni jí udělila nepatřičnou výhodu, a tím narušila nebo mohla narušit hospodářskou soutěž. Komise poznamenává, že polské orgány nezpochybnily hodnocení opatření, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, jako státní podpory s výjimkou úvěrů poskytnutých KPS a záruk vydávaných vývozní úvěrovou pojišťovnou, které podle názoru polských orgánů splňují zásadu investora v tržním hospodářství.
(255)
Komise níže objasní, proč zastává názor, že soustavné nevymáhání veřejných pohledávek nesplňuje kritérium věřitele v tržním hospodářství. Komise poté podrobně posoudí opatření, která Polsko zpochybnilo. Komise nakonec posoudí okolnosti, za nichž byla opatření, jichž se týká toto rozhodnutí, provedena a jejich dopad na hospodářskou soutěž.
a) Soustavné nevymáhání veřejných pohledávek
(256)
Zásada, že soustavné nevymáhání veřejných pohledávek může samo o sobě představovat státní podporu, je stanovena v judikatuře (57). Z informací, které předložily polské orgány (58), jednoznačně vyplývá, že loděnice v Gdyni má značné nedoplatky vůči veřejným subjektům, které pocházejí z roku 2004. Loděnice splácela veřejné pohledávky pouze nepravidelně a její nesplacený dluh byl trvale odkládán, se vší pravděpodobností bez jakéhokoli oficiálního rozhodnutí na straně příslušných veřejných věřitelů, nebo se na něj vztahovaly splátkové kalendáře. Polsko objasnilo, že příjemce podpory zamýšlel splatit neuhrazené veřejné pohledávky ke dni 30. září 2007 (celkem 443 milionů PLN) pomocí kapitálového vkladu státní pokladny po privatizaci loděnice. Jelikož se jednalo o nejistou událost s nejistým načasováním, z úmyslu loděnice vyplývá, že v praxi byly veřejné pohledávky odkládány na neurčitou nebo neupřesněnou dobu a byly spláceny pouze příležitostně, jak to umožňoval peněžní tok loděnice. Komise se domnívá, že by žádný investor v tržním hospodářství nepřijal takovýto neomezený odklad splacení svých pohledávek, který by závisel na nejisté události privatizace a rekapitalizace ze strany státu (to představuje státní podporu, jejíž zákonnost a slučitelnost s jednotným trhem je sporná). Mimoto neexistuje žádný náznak, že příslušní veřejní věřitelé podnikli jakékoli kroky k vymáhání svých veřejných pohledávek od loděnice v Gdyni, zejména prostřednictvím řízení o vymáhání pohledávky nebo na základě úpadkového zákona. Komise proto vyvozuje závěr, že soustavné nevymáhání veřejných pohledávek představuje výhodu, kterou by příjemce nezískal od věřitele v tržním hospodářství, představuje proto státní podporu podobnou (bezúročnému) úvěru.
b) Opatření, o nichž se Polsko domnívá, že splňují kritérium soukromého investora
(257)
Komise nemůže přijmout tvrzení Polska, že podpora ve formě úvěrů na provozní kapitál nezahrnuje státní podporu. Komise podotýká, že úroková sazba, kterou KPS účtovala, byla přibližně o 400 základních bodů vyšší než referenční sazba. Komise rovněž podotýká, že se loděnice v Gdyni řadu let nacházela ve velmi obtížné finanční situaci, kdy její závazky značně přesahovaly její aktiva. Loděnice v Gdyni nebyla s to získat žádné jiné financování výroby z vnějších zdrojů. Její provozní kapitál byl financován zálohovými platbami, jež byly plně kryty zárukami vývozní úvěrové pojišťovny, úvěry plně krytými zárukami státní pokladny a úvěry KPS. Nelze proto mít za to, že úroková sazba účtovaná KPS odráží náležitě související riziko. Ačkoli KPS požadovala zajištění, jeho hodnota je sporná; je nutno mít na paměti, že vývozní úvěrová pojišťovna a státní pokladna požadovaly podobné zajištění a vzhledem k poměru pasiv a aktiv loděnice v Gdyni je nepravděpodobné, že by se KPS podařilo jako zajištění získat prvořadé pohledávky za aktivy loděnice. Polsko každopádně neposkytlo podrobné informace, které by Komisi umožnily posoudit skutečnou hodnotu požadovaného zajištění.
(258)
Mimoto neexistuje žádný rozdíl mezi úvěry poskytnutými KPS a úvěry poskytnutými Agenturou pro rozvoj průmyslu, kterou vlastní KPS. Obtížně lze současně tvrdit, jak to učinilo Polsko, že úvěry poskytnuté Agenturou pro rozvoj průmyslu představují státní podporu, zatímco úvěry poskytnuté její dceřinou společností, KPS, splňují požadavky zásady investora v tržním hospodářství.
(259)
Komise podotýká, že společnost KPS byla založena jako fond ovládaný státem s cílem veřejné politiky a její financování bylo zcela poskytnuto nebo zaručeno státem prostřednictvím Agentury pro rozvoj průmyslu. Podle dokumentu „Strategie pro odvětví stavby lodí (loděnice pro stavbu námořních lodí) v Polsku na období 2006-2010“ byla KPS „založena s cílem organizovat financování výroby loděnic, dokud nebudou loděnice převzaty soukromými investory“. Strategie, jejíž cíle nejsou pouze hospodářské, nýbrž rovněž sociální a makroekonomické (59), poskytuje KPS spolu s Agenturou pro rozvoj průmyslu, státní pokladnou a ostatními příslušnými veřejnými subjekty řadu pravomocí. Finanční vazby KPS na Agenturu pro rozvoj průmyslu a státní pokladnu jsou zřejmé a KPS působí spíše jako prostředek pro převod aktiv vyčleněných ve státním rozpočtu pro loděnice v Polsku, včetně loděnice v Gdyni.
(260)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že KPS nejednala jako investor v tržním hospodářství, když loděnici v Gdyni poskytla úvěry na provozní kapitál. Tyto úvěry, uvedené v 158. bodě odůvodnění v tabulkách 1 a 2, proto představují státní podporu.
(261)
Ve svých připomínkách po přijetí rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Polsko uvedlo, že záruky, které vývozní úvěrová pojišťovna poskytla loděnici v Gdyni, nepředstavují státní podporu. Komise nemůže toto tvrzení přijmout.
(262)
Komise za prvé připomíná, že záruky vývozní úvěrové pojišťovny za zálohové platby jsou zaručeny státní pokladnou a že související transakce jsou zaznamenávány na zvláštním bankovním účtu s názvem „Interes Narodowy“. Pokud by tento účet neobsahoval dostatečné finanční prostředky, může vývozní úvěrová pojišťovna čerpat úvěry ze státní pokladny nebo využít úvěrové záruky státní pokladny.
(263)
Komise za druhé připomíná své rozhodnutí ze dne 18. července 2007 ve věci N 105/07 (60), v němž jako režim nezahrnující státní podporu schválila režim, podle něhož vývozní úvěrová pojišťovna uskutečňuje program pojištění vývozních úvěrů zaručených státní pokladnou. Tento režim v současnosti zahrnuje druh záruk za plnění, jež jsou loděnici v Gdyni poskytovány v posledních několika letech. Komise podotýká, že tento režim výslovně vylučuje (61) podniky ve finančních potížích ve smyslu pokynů pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích. Hlavním znakem režimu je to, že záruční prémie jsou stanoveny na základě posouzení rizik. Například záruční prémie pro společnost patřící do nejvyšší rizikové kategorie odpovídá […] % p.a. v případě záruk trvajících po dobu kratší než dva roky a […] % p.a. v případě záruk delších než dva roky. Základní prémie činí […] % p.a. Pro srovnání, záruky pro loděnici v Gdyni poskytovala vývozní úvěrová pojišťovna s prémií ve výši 2 % p.a., pokud byla záruka nižší než 35 milionů PLN, a s prémií ve výši 1 % p.a., jestliže záruka překračovala tuto částku.
(264)
Je proto zřejmé, že loděnice v Gdyni není způsobilá pro záruky, na něž se vztahoval výše popsaný režim, který Komise schválila jako režim neobsahující podporu. Záruky poskytnuté loděnici v Gdyni proto zahrnují podporu.
(265)
Mimoto je zjevné, že záruční prémie účtovaná loděnici v Gdyni je mnohem nižší než základní prémie používaná u záruk pro zdravé společnosti a několikrát nižší než prémie účtovaná vysoce rizikovým společnostem, jež byly v rámci výše popsaného režimu přesto způsobilé. Komise vyvozuje závěr, že záruční prémie hrazená loděnicí v Gdyni neodpovídá tržní prémii, tyto záruky proto představují státní podporu.
(266)
Za třetí, podle sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (62) platí, že aby jednotlivá státní záruka nepředstavovala státní podporu, nesmí mít dlužník finanční potíže. Tak tomu v tomto případě zjevně není. Podle téhož sdělení platí, že má-li dlužník finanční potíže, může prvek podpory v záruce dosáhnout stejné výše jako částka krytá zárukou.
(267)
Komise poznamenává, že se loděnice v Gdyni spoléhala výhradně na záruky vývozní úvěrové pojišťovny a státní pokladny a na trhu se jí nepodařilo získat žádné jiné záruky.
(268)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že vývozní úvěrová pojišťovna nejednala jako investor v tržním hospodářství, když poskytla záruky loděnici v Gdyni.
c) Narušení hospodářské soutěže způsobené státní podporou pro loděnici v Gdyni
(269)
Komise zastává názor, že plné spoléhání se na státní podporu umožnilo loděnici v Gdyni podílet se na praktikách narušujících hospodářskou soutěž, například stanovování cen nižších než výrobní náklady, aniž by neutrpěla důsledky, jež tyto praktiky obvykle přinášejí, tj. odchod z trhu.
(270)
Komise dále poznamenává, že hlavním dlouhodobým problémem loděnice v Gdyni bylo to, že uzavřela smlouvy, jež se ukázaly jako ztrátové kvůli trvalému posilování zlotého vůči dolaru, což je převládající měna v odvětví stavby lodí, a růstu světových cen ocelových plechů. Tyto vnější činitele byly určeny jako hlavní hrozby pro provoz loděnice již v plánu restrukturalizace z roku 2002, pak znovu v pozměněné verzi z roku 2004, v novém plánu restrukturalizace z roku 2006 a nakonec v průběhu privatizace v roce 2008.
(271)
Ačkoli si vedení loděnice bylo vědomo těchto nebezpečí, loděnice nadále uzavírala smlouvy, aniž přijala opatření k snížení těchto rizik. Tyto obchodní praktiky pokračovaly v období nebývalého boomu na trhu pro stavbu lodí mezi roky 2004 a 2008, kdy ceny lodí vzrostly na nebývalé úrovně. V důsledku tohoto jednání se loděnici podařilo zachovat provoz a udržet zaměstnanost, avšak za cenu obrovských ztrát u běžné výroby lodí. Podle hloubkové kontroly, kterou provedla společnost Amber v prvním pololetí 2008, je stávající kniha zakázek s termíny dodání v roce 2008 a 2009 rovněž zatížena rizikem značných ztrát kvůli ztrátovým smlouvám uzavřeným bez jakýchkoliv opatření k snížení rizik; Polsko toto potvrdilo.
(272)
Na tomto základě Komise vyvozuje závěr, že veškerá podpora poskytnutá loděnici v Gdyni popsaná v části II bodu 7 narušila či mohla narušit hospodářskou soutěž na trhu pro stavbu lodí.
(273)
Závěrem se Komise domnívá, že veškerá opatření ve prospěch loděnice v Gdyni představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
2.2 Možnost Polska a zúčastněných třetích stran podat připomínky
(274)
Rozhodnutím ze dne 1. června 2005 zahájila Komise formální vyšetřovací řízení s ohledem na řadu opatření, včetně restrukturalizace dluhu (odpisy, odklady, změny platebního kalendáře), založených na různých právních základech, která se týkala určitého počtu veřejných věřitelů, kapitálových vkladů, záruk za plnění poskytnutých státní pokladnou a opatření k navýšení kapitálu (emise obligací a přeměna dluhu na kmenové akcie).
(275)
Komise rovněž jednoznačně uvedla, že nelze přijmout tvrzení Polska, že zálohové platby majitelů lodí je nutno považovat za vlastní příspěvek. V této souvislosti Komise vyjádřila pochybnosti, zda záruky vývozní úvěrové pojišťovny za zálohové platby nepředstavují státní podporu, a oznámila, že prošetří povahu těchto záruk.
(276)
Polsko i příjemce podpory předložili připomínky; ačkoli zpochybnili pravomoc Komise posoudit slučitelnost některých dotčených opatření, nezpochybnili závěr Komise, že pokud byla tato opatření provedena po přistoupení Polska k EU, představují novou podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Výjimkou byla povaha záruk poskytnutých vývozní úvěrovou pojišťovnou, jež údajně neobsahují státní podporu. Později Polsko rovněž tvrdilo, že úvěry poskytnuté KPS nepředstavují státní podporu. Komise se těmito argumenty Polska a příjemce podpory zabývala výše.
(277)
V průběhu šetření Komise se strategie polské vlády jako většinového vlastníka loděnice v Gdyni několikrát významně změnila, jak dokládá výše uvedený popis událostí. Strategie konsolidace odvětví stavby lodí byla nahrazena strategií oddělení loděnic v Gdyni a Gdaňsku a rozhodnutím o částečné privatizaci loděnice v Gdyni, jež se později změnilo na strategii úplné privatizace. Vyhlídka této strategie je rovněž sporná vzhledem k zjevné neexistenci zájmu na straně účastníků trhu o koupi loděnice.
(278)
Jak bylo popsáno výše, Komise byla v pravidelném kontaktu s polskými orgány jakožto vlastníkem loděnice v Gdyni a se samotnou loděnicí. Komise pravidelně Polsko i loděnici informovala, že veškerá opatření provedená ve prospěch loděnice ze státních prostředků pravděpodobně představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES vzhledem k obtížné finanční situaci loděnice a prakticky neexistenci jakéhokoliv financování z vnějších zdrojů, jež by nezahrnovalo státní podporu. Komise rovněž upozornila, že tato státní podpora byla poskytnuta v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES a není slučitelná se společným trhem. Komise rovněž opakovaně poukázala na skutečnost, že záruky vývozní úvěrové pojišťovny poskytnuté loděnici v Gdyni představují státní podporu.
(279)
Během šetření Komise získala další informace o činnosti KPS a o povaze úvěrů na provozní kapitál, jež KPS poskytla loděnici. Komise sdělila Polsku, že tyto úvěry se vší pravděpodobností představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(280)
Komise v průběhu svého šetření rovněž zaznamenala, že loděnice v Gdyni nadále kumuluje veřejné pohledávky. Komise získala informace o této záležitosti a sdělila Polsku (jakožto vlastníkovi loděnice a věřiteli), že nevymáhání veřejných pohledávek nebo jejich restrukturalizace může představovat státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
3. SLUČITELNOST PODPORY S JEDNOTNÝM TRHEM - VÝJIMKA PODLE ČL. 87 ODST. 3 SMLOUVY O ES
(281)
Hlavním cílem opatření je pomoci společnosti ve finančních potížích a udržet ji. V těchto případech je možno použít výjimku podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, jež umožňuje schválit státní podporu, která má usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem, jsou-li splněny příslušné podmínky.
(282)
Podpora na záchranu a restrukturalizaci upadajících společností je v současnosti upravena pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (63) (dále jen „pokyny“), které nahradily dřívější text přijatý v roce 1999 (64) (dále jen „pokyny z roku 1999“).
(283)
Přechodná ustanovení v pokynech stanoví, že oznámení evidovaná před 10. říjnem 2004 budou posuzována z hlediska kritérií platných v době oznámení (bod 103). V daném případě byla některá opatření Komisi oznámena v rámci prozatímního mechanismu stanoveného v bodě 3 přílohy IV Smlouvy o přistoupení dne 29. dubna 2004, kdy platily pokyny z roku 1999. V pokynech je však stanoveno, že se vztahují na posouzení jakékoli podpory na záchranu či restrukturalizaci poskytnuté bez schválení Komise (protiprávní podpora), pokud je část nebo celá podpora poskytnuta po 1. říjnu 2004 (bod 104 první pododstavec). Vzhledem k tomu, že téměř všechna opatření popsaná v 209. až 232. bodě odůvodnění byla provedena protiprávně po tomto dni, Komise vyvozuje závěr, že platí pokyny z roku 2004.
(284)
Pokyny platí pro podniky ve všech odvětvích s výjimkami uvedenými v bodě 18 pokynů. Bod 12 rámce pro státní podporu pro stavbu lodí (65), který představuje právní rámec pro posouzení státní podpory pro toto odvětví, odkazuje na pokyny jako na příslušný právní základ pro posouzení podpory na záchranu a restrukturalizaci.
A. PODPORA NA ZÁCHRANU
(285)
Pokyny umožňují udělit podporu na záchranu jako dočasnou pomoc pro podniky ve finančních potížích s cílem poskytnout jim čas na vypracování plánu restrukturalizace nebo likvidace nebo vyřešení akutní krize v souvislosti s likviditou.
(286)
Komise podotýká, že státní podpora poskytnutá loděnici v Gdyni nesplňuje požadavek, aby se jednalo o dočasnou pomoc, jelikož veškerá opatření podpory zahrnovala období, jež značně přesahovala stanovených šest měsíců, nebo požadavek, aby se jednalo o vratnou pomoc, jelikož podpora obsahovala nevratná opatření, například kapitálové vklady a odpisy dluhů srovnatelné s granty.
(287)
Komise proto vyvozuje závěr, že opatření uvedená v 209. až 232. bodě odůvodnění nejsou slučitelná se společným trhem jako podpora na záchranu.
B. PODPORA NA RESTRUKTURALIZACI
(288)
Podle definice obsažené v bodě 17 pokynů vychází podpora na restrukturalizaci z uskutečnitelného a vnitřně provázaného plánu s širokým pokrytím, jehož cílem je obnovit v přiměřené lhůtě dlouhodobou životaschopnost podniku. Restrukturalizace obvykle zahrnuje tyto prvky: restrukturalizaci veškerých aspektů činnosti podniku, reorganizaci a racionalizaci činností podniku, včetně ukončení ztrátových činností a finanční restrukturalizace. Restrukturalizaci činností využívající státní podporu však nelze omezit na nápravu minulých ztrát, aniž by se zabývala příčinami těchto ztrát, tj. bez provedení skutečné restrukturalizace. Restrukturalizace musí být mimoto financována alespoň částečně z vlastních zdrojů podniku nebo z vnějších zdrojů, které nezahrnují státní podporu, a státní podpora musí být omezena na minimum nezbytné k obnovení životaschopnosti. Aby se zmírnil narušující účinek podpory, musí být přijata vyrovnávací opatření.
(289)
Vzhledem k povaze podpory na restrukturalizaci, jež velmi narušuje hospodářskou soutěž, se Komise domnívá, že podpora pro podniky v obtížích může přispět k rozvoji hospodářských činností, aniž by nepříznivě ovlivnila obchod v míře, která je v rozporu se zájmem Společenství, pouze tehdy, jsou-li splněny všechny podmínky stanovené v pokynech.
(290)
Komise bude níže analyzovat, zda byly tyto podmínky splněny.
a) Způsobilost
(291)
Aby byl podnik způsobilý pro podporu na záchranu nebo restrukturalizaci, musí být považován za podnik v obtížích ve smyslu pokynů. Komise se domnívá, že se finanční situace loděnice v Gdyni přinejmenším od roku 2002 vyznačovala trvalou nelikviditou a platební neschopností, rostoucími ztrátami a zápornou hodnotou aktiv. Loděnice v Gdyni je proto podnikem v obtížích ve smyslu pokynů.
b) Obnovení dlouhodobé životaschopnosti
(292)
Podle bodu 34 pokynů musí být poskytnutí podpory podmíněno prováděním plánu restrukturalizace, který musí v přiměřené lhůtě podniku umožnit obnovení jeho životaschopnosti. Obnovení životaschopnosti znamená, že podnik je po dokončení restrukturalizace schopen pokrýt všechny své náklady a zajistit dostatečnou kapitálovou návratnost, aby mohl konkurovat na základě vlastních předností. Doba trvání plánu restrukturalizace musí být co nejkratší.
(293)
Komise podotýká, že v průběhu tohoto šetření přezkoumala dva plány restrukturalizace (z roku 2004 a 2006), jež vypracovalo vedení loděnice a které schválil její většinový vlastník, stát. Komise dospěla k závěru, že její vážné obavy, zda oba plány obnoví životaschopnost loděnice, nebyly odstraněny. Jelikož plán restrukturalizace z roku 2006 nahradil plán restrukturalizace z roku 2004, Komise níže objasní důvody svých vážných obav ohledně plánu restrukturalizace z roku 2006. Komise však podotýká, že se tento plán v mnoha aspektech podobá plánu restrukturalizace z roku 2004 a že se její pochybnosti, které vyslovila v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení s ohledem na plán restrukturalizace z roku 2004, týkají plně rovněž plánu restrukturalizace z roku 2006.
(294)
Komise připomíná tvrzení Polska po vydání rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, že plán restrukturalizace z roku 2004 představuje pevný hospodářský základ pro restrukturalizaci loděnice. Skutečnost však ukázala, že plán z roku 2004 nepostačoval k obnovení životaschopnosti loděnice, a již v roce 2006 bylo nutno jej pozměnit.
(295)
Komise uvádí, že se plán restrukturalizace z roku 2006 zaměřoval zejména na finanční restrukturalizaci a že průmyslová hlediska nebyla řešena přesvědčivým způsobem. Z plánu nevyplývala žádná rozsáhlá přesvědčivá průmyslová strategie.
(296)
To dokládá zejména navrhovaná investiční strategie, kterou je možno charakterizovat jako soubor drobných zlepšovacích projektů bez celkové vize, která by byla nezbytná k modernizaci zařízení, z nichž mnohá pocházejí ze 70. let minulého století. Plán podrobně neanalyzuje současný stav výrobních zařízení či jejich nedostatky a neurčuje překážky v loděnici. Podle externího poradce Komise jsou částky vyčleněné na investice (240 milionů PLN; 69 milionů EUR) příliš nízké k zajištění skutečné modernizace.
(297)
K zasazení plánovaných investic do náležitého kontextu je vhodné uvážit rovněž odhady roční amortizace aktiv loděnice a tendence s ohledem na hodnotu fixních aktiv, jak je odhadnuto v plánu restrukturalizace z roku 2006. Amortizace v období 2007-2009, tj. investičním období, je odhadována na 100 milionů PLN. Z toho vyplývá, že nejméně 40 % plánovaných investic ve výši 240 milionů PLN je zapotřebí pouze k udržení aktiv na jejich stávající technické úrovni a zbývajících 60 % by představovalo nejvyšší možnou částku, která by byla k dispozici pro skutečnou modernizaci. Odhad rozvahy ukazuje trvalé zvyšování hodnoty fixních aktiv z 246 milionů PLN v roce 2006 na 361 milionů PLN v roce 2010; tento trend by se však měl zvrátit v roce 2010, přičemž se hodnota fixních aktiv v roce 2012 (poslední rok zahrnutý v odhadu) opět sníží na úroveň ve výši 284 milionů PLN.
(298)
Na základě výše uvedených skutečností se Komise nedomnívá, že investiční strategie je dostatečně rozsáhlá, aby zajistila skutečnou modernizaci a životaschopnost v dlouhodobém horizontu.
(299)
Komise rovněž podotýká, že cílová produktivita pro rok 2012 ve výši 37 osobohodin/CGT je (ačkoli představuje zlepšení oproti dnešní situaci) nízká v porovnání s výkonnými evropskými loděnicemi, které dosahují produktivity ve výši přibližně 20 osobohodin/CGT.
(300)
V plánu se uvádí, že jedním z hlavních problémů loděnice je vysoká absence v práci a nedostatek kvalifikovaných pracovníků, kteří odcházejí za lepší mzdou do ostatních evropských loděnic. Komise má za to, že plánovaný růst mezd o 10 % v roce 2006 a 4 % ročně od roku 2008 nepostačuje k vyřešení tohoto problému.
(301)
Na základě výše uvedených skutečností se Komise nedomnívá, že plánovaná průmyslová a organizační restrukturalizace bude postačovat k obnovení dlouhodobé životaschopnosti loděnice.
(302)
Komise dále poznamenává, že se odhad finančních výsledků loděnice neshoduje s její analýzou citlivosti na základě scénáře zahrnujícího znehodnocení amerického dolaru, pokles cen plavidel a růst cen materiálu a mezd. Z analýzy citlivosti vyplývá, že by znehodnocení amerického dolaru o 0,10 PLN ročně znamenalo, že životaschopnost nebude na základě plánu restrukturalizace z roku 2006 obnovena. Komise proto dospěla k závěru, že plán restrukturalizace z roku 2006 není dostatečně spolehlivý (66).
(303)
Komise rovněž zaznamenala, že restrukturalizační opatření, která se předpokládala v plánu, nebylo možno provést, jelikož neexistoval žádný investor, a že nový kapitál nezbytný k provedení poměrně skromné restrukturalizace je značný, zejména kvůli potřebě provést nákladnou finanční restrukturalizaci (1,015 miliardy PLN) (67). Komise měla pochybnosti, zda byl plán založen na reálných předpokladech, co se týká schopnosti loděnice přilákat nový kapitál.
(304)
Tyto pochybnosti potvrdil skutečný vývoj procesu privatizace loděnice v Gdyni. Jak bylo uvedeno výše, stát jako vlastník loděnice v Gdyni se dvakrát pokoušel nalézt soukromého investora, který by byl ochoten loděnici převzít. Žádný z pokusů o privatizaci (částečná privatizace v roce 2006, ani prodej všech akcií ve vlastnictví státu v roce 2007) neuspěl. Komise podotýká, že k pokusům o privatizaci došlo v době, kdy se trh pro stavbu lodí vyznačoval nebývalým boomem, nabízel proto optimální podmínky pro prodej loděnice. Negativní výsledek procesu privatizace lze vykládat pouze jako nedostatečnou důvěru na straně účastníků trhu, pokud jde o schopnost loděnice obnovit svou dlouhodobou životaschopnost. Toto dále dokládá odstoupení společnosti Amber z procesu privatizace po provedení hloubkové kontroly (68).
(305)
Komise zaznamenala obnovené úsilí polských orgánů o nalezení soukromého investora pro loděnici v Gdyni po odstoupení společnosti Amber. Až do dne vydání tohoto rozhodnutí však žádné důkazy Komisi nepřesvědčily, že obnovené úsilí o privatizaci může v krátké době a v souladu s pokyny dospět k pozitivnímu závěru. Jak je objasněno níže, společný plán restrukturalizace vypracovaný společností ISD Polska i plán restrukturalizace vyhotovený společností PSC je založen na očekávání, že loděnici budou poskytnuty značné částky další státní podpory a že životaschopnost loděnice bude možno obnovit, pokud bude zbavena neuhrazených závazků a očekávaných ztrát plynoucích ze stávajících smluv.
(306)
Komise vyvozuje závěr, že společný plán restrukturalizace neprokazuje, že životaschopnost loděnice v Gdyni bude po spojení s gdaňskou loděnicí obnovena. Komise není zejména přesvědčena o finančních výhledech, ani o spolehlivosti plánu. Zastává názor, že restrukturalizační opatření, která se v plánu předpokládají, nejsou dostatečně rozsáhlá. Ačkoli revidovaný společný plán restrukturalizace přinesl určité zlepšení, Komise dospěla k závěru, že neobnoví životaschopnost sloučených loděnic. Níže Komise posuzuje zářijový plán restrukturalizace, který nahradil červnovou předlohu plánu, a vyzdvihuje rozdíly pouze tehdy, jsou-li důležité pro toto posouzení.
(307)
Předpoklady v červnovém plánu, že návratnosti vlastního kapitálu bude dosaženo až v roce 2020 a návratnosti investic až v roce 2016, vedly Komisi k závěru, že projekt není životaschopný. Tyto výsledky jsou mimoto založeny na nediskontovaných částkách; pokud by byly částky diskontovány, návratnosti vlastního kapitálu a investic by bylo dosaženo ještě později. Zářijový plán přináší v tomto ohledu určité zlepšení, jelikož uvádí diskontované odhady. Plán nicméně předpokládal, že diskontované návratnosti vlastního kapitálu bude dosaženo v roce 2018, tj. 10 let po vstupu nového investora v roce 2009, což je dosud příliš dlouhé období a prokazuje to rizikovost projektu. Komise proto tvrdí, že plán neprokazuje životaschopnost projektu. Komise mimoto poznamenává, že zlepšení finančních výhledů není založeno na přijetí dalekosáhlejších restrukturalizačních opatření (například zvýšení produktivity nebo snížení nákladů), nýbrž na změnách hlavních základních finančních předpokladů, které nebyly dostatečně odůvodněny, jak bude objasněno níže.
(308)
Finanční výhledy předpokládají, že velká část restrukturalizačních nákladů bude uhrazena z budoucích peněžních toků společnosti. Komise toto nepovažuje za reálné u společnosti, která v minulosti vytvořila ohromné ztráty a vyžaduje značnou restrukturalizaci. Podle zářijového plánu bude peněžní tok nepříznivě ovlivněn minulými závazky, které se zvýšily z 592 milionů PLN na 712 milionů PLN. Velká část veřejných pohledávek (více než 400 milionů PLN) má být splacena mezi rokem 2012 a 2018, tj. dlouho po předpokládaném období restrukturalizace (69). Komise uvádí, že investor připustil, že úroveň očekávaných výsledků je na hranici ziskovosti, tvrdí však rovněž, že existují další důvody, proč se společnost ISD Polska zajímá o tento projekt. Investor uvádí, že loděnice vytvoří značnou poptávku pro další společnost ve skupině, ocelárnu Huta Częstochowa, a proto investice do loděnice v Gdyni mají smysl pro celou skupinu ISD Polska.
(309)
Komise podotýká, že společný plán restrukturalizace vychází z předpokladu, že v rámci privatizace bude poskytnuta státní podpora k vyrovnání rozvahy loděnice a uhrazení očekávaných ztát. Plán je založen rovněž na předpokladu, že činnost loděnice bude nadále financována zárukami vývozní úvěrové pojišťovny za výhodných podmínek v porovnání s její běžnou praxí v případě zdravých společností. Finanční výhledy berou v úvahu tuto očekávanou státní podporu. Společný plán restrukturalizace ze září tuto očekávanou státní podporu nesnižuje. Naopak, investor určil další možný závazek ve výši 308 milionů PLN spojený s daňovým sporem mezi gdaňskou loděnicí a státem. Investor předpokládá, že státní pokladna zaručí uhrazení tohoto závazku, pokud vznikne.
(310)
Komise uvádí, že červnový plán ani zářijová aktualizovaná verze neobsahují plnohodnotný obchodní plán pro výrobu ocelových konstrukcí. To je závažný nedostatek, jelikož toto podnikání by mělo na konci období restrukturalizace zajistit obrat ve výši 300 milionů PLN, využít značnou kapacitu nové loděnice v oblasti zpracování ocele (nárůst ze 4 % v roce 2009 na 20 % v roce 2012) a mělo by představovat přibližně 10 % tržeb nové loděnice.
(311)
Zářijový plán odkazuje na nezávislou studii trhu, která (jak se zdá) prokazuje, že poptávka po ocelových konstrukcích v Polsku a celé Evropě v několika příštích letech poroste. Studie však neanalyzuje, jak by mohla tento růst využít sloučená loděnice. Zářijový plán sice poskytuje podrobnější informace o činnosti v oblasti ocelových konstrukcí, neanalyzuje však, zda je odhad objemu výroby pro novou loděnici reálný. Naopak, obsahuje další signály, že tyto odhady nemusí být reálné.
(312)
Stávající výroba ocelových konstrukcí činí 2 000 t, zatímco cílová výroba je 56 000 t. Ve srovnání s červnovým plánem zářijový plán předpokládá již v roce 2010 zdvojnásobení výroby (24 000 t v porovnání s 12 000 t v červnovém plánu) a od roku 2012 čtyřnásobný objem výroby (56 000 t oproti 13 000 t v červnovém plánu). Společnost Huta Częstochowa, jeden z největších výrobců oceli v Polsku, má objem výroby ocelových konstrukcí ve výši 100 000 t.
(313)
Společnost ISD Polska uvádí stávající smlouvy gdaňské loděnice týkající se ocelových konstrukcí, včetně jedné smlouvy na zařízení pro skladování ropy s hodnotou přibližně 5 000 t ročně v roce 2008 a 2009. Podle plánu by výroba tohoto konkrétního výrobku měla do roku 2010 činit 16 000 t a v roce 2012 se zvýšit na 36 000 t.
(314)
Nebyla předložena žádná analýza trhu ani prognostické zprávy, které by objasňovaly odhady zisku z výroby ocelových konstrukcí (9,5 % v roce 2010 a přibližně 8 % posléze). Komise poznamenává, že podle polského statistického úřadu vzrostla v roce 2006 ziskovost odvětví ocelových konstrukcí v Polsku na 6 % a v roce 2007 zůstala na této úrovni.
(315)
Na základě dostupných informací vyvozuje Komise závěr, že výroba ocelových konstrukcí, která má tvořit nedílnou a významnou část činnosti nové loděnice, není založena na věrohodné analýze konkurenčního postavení nové loděnice. Analýza trhu neprokazuje, že odhadovaná výroba nové loděnice bude pravděpodobně absorbována poptávkou na trhu. Plán neprokazuje, že je pro segment ocelových konstrukcí založen na reálných předpokladech.
(316)
Co se týká restrukturalizace smluv, plán řeší dvě nejvýznamnější příčiny stávajících potíží loděnice (rostoucí materiálové náklady a zhodnocení zlotého) řadou výše popsaných opatření. Plán vychází zejména z předpokladu, že bude možné zahrnout do smluv o stavbě lodí valorizační doložky přenášející přinejmenším částečně rizika spojená s měnovými výkyvy a náklady na materiál na majitele lodi. Plán však neprokazuje, že tyto valorizační doložky byly či budou majiteli lodí přijaty. Zářijový plán poskytuje určité informace o této záležitosti, zejména výňatky ze stávajících smluv obou loděnic, včetně valorizačních doložek tohoto druhu.
(317)
Komise přezkoumala tyto důkazy a uvádí, že smlouvy předložené v plánu zpočátku zahrnovaly valorizační doložky, podle nichž by bylo případné zvýšení cen ocele pokryto kupujícím, tyto doložky však byly pozdějším dodatkem zrušeny a nahrazeny ujednáním, podle něhož loděnice a kupující pořizují materiál společně a po provedení nákupu se dohodnou na úpravě ceny. Ujednání o této úpravě ceny budou dohodnuta v následném dodatku. Tento dodatek však nebyl Komisi předložen.
(318)
Komise rovněž podotýká, že tyto smlouvy byly uzavřeny a znovu sjednány v období nejvyšší poptávky (v roce 2005 a posléze), kdy flexibilita na straně majitelů lodí byla reakcí na omezení na straně nabídky. Ačkoli Komisi je známo, že se v odvětví stavby lodí nedávno rozvinula praxe indexace cen ocele, je nutno zmínit, že dříve nebyly tyto doložky přijímány, zejména v době špatné ekonomické situace.
(319)
Podle dostupných informací se Komise nedomnívá, že plán prokazuje, že loděnice bude s to uzavírat smlouvy s valorizačními doložkami. Zkušenosti loděnice v Gdyni v tomto ohledu (jak je popsáno v plánu) nejsou podle názoru Komise průkazné.
(320)
Zářijový plán obsahuje v porovnání s červnovou předlohou podrobnější informace o zamýšlené strategii v oblasti hedgingu ke zmírnění měnových rizik. Plán však neprokazuje, že některá z obou loděnic tyto nástroje využila (včetně přirozeného hedgingu zdarma), přinejmenším v posledních letech (70). Ačkoli zářijový plán vyčísluje náklady a účinky navrhované politiky v oblasti hedgingu, neprokazuje, že se nové loděnici podaří získat takovýto hedging na trhu. Na druhou stranu je zřejmé, že banky požadují, aby investoři vypracovali plnohodnotnou strategii v oblasti hedgingu dříve, než se rozhodnou, zda hedging poskytnou.
(321)
Vzhledem k významu tohoto činitele pro činnosti loděnice se plán touto otázkou nezabývá přesvědčivě. Z analýzy citlivosti ve skutečnosti vyplývá, že navzdory zavedení těchto opatření k snížení rizik, jež byly údajně zohledněny ve finančních výhledech, tyto jsou nadále citlivé na malé změny směnného kurzu, jak bude popsáno níže. Komise proto není přesvědčená, že zamýšlená politika v oblasti hedgingu je dostatečně rozsáhlá, aby zajistila dlouhodobou životaschopnost loděnice.
(322)
Pokud jde o restrukturalizaci zaměstnanosti, plán neobsahuje žádnou analýzu potřeb racionalizace, nýbrž pouze uvádí, že se počet pracovníků sníží. Plán zmiňuje (avšak opět bez jakéhokoliv dalšího odůvodnění), že toto snížení bude znamenat náklady ve výši přibližně 69 milionů PLN. Zářijový plán vyčísluje náklady a účinky restrukturalizace zaměstnanosti, nevysvětluje však ani neodůvodňuje základ pro odhad těchto nákladů a účinků. Na základě těchto skutečností nemůže Komise vyvodit závěr, že plán určuje podrobně příčiny a účinky propuštění nadbytečných pracovníků a že vyčíslení nákladů a účinků vychází ze spolehlivých předpokladů.
(323)
Co se týká finančních výhledů, Komise si všímá zejména níže uvedených nedostatků základního scénáře, s nímž pracuje finanční model vypracovaný společností ISD Polska, což zpochybňuje věrohodnost těchto výhledů.
(324)
Za prvé, zářijový plán ve srovnání s červnovou předlohou plánu předpokládá podstatně vyšší prodejní ceny u lodí pro přepravu automobilů, jednoho ze dvou hlavních výrobků nové loděnice. Plán zakládá výhledy pro několik prvních let na stávajících smlouvách, které uzavřela loděnice v Gdyni. Neodůvodňuje však výhledy pro následující roky ani v tomto ohledu neposkytuje žádné externí odhady (71).
(325)
Za druhé, předpoklad, že mzdy porostou během období restrukturalizace přibližně o 4-6 % ročně, se jeví jako podhodnocený vzhledem k vážnému nedostatku kvalifikovaných pracovníků, fluktuaci a absenci v práci a konkurenci v oblasti mezd, s níž se obě loděnice potýkají ze strany loděnic v zahraničí a v Polsku. Zářijový plán předpokládá ještě nižší úrovně růstu mezd než červnový plán. Komise uvádí, že od ledna 2007 do ledna 2008 se průměrná hrubá mzda v Polsku zvýšila o 11,5 % (72) a očekává se další růst. Různé zdroje, včetně zdrojů uvedených v zářijovém plánu restrukturalizace (například Polská národní banka, OECD, jarní hospodářská prognóza EK pro rok 2008, Goldman Sachs) odhadují ve střednědobém horizontu značný růst mezd v Polsku a rostoucí nedostatek pracovních sil. Každopádně se jedná o činitele, který bylo nutno vzít v analýze citlivosti v úvahu.
(326)
Za třetí, základní scénář předpokládá náklady na záruky za provozní kapitál ve výši 1,5 %. Tento odhad je založen na předpokladu, že záruky za zálohové platby budou zcela poskytnuty vývozní úvěrovou pojišťovnou a že tyto záruky budou uděleny za podmínek, které jsou výhodnější než podmínky záruk vývozní úvěrové pojišťovny pro ostatní (zdravé) společnosti. Pokud by sloučené loděnice měly získat podobné záruky na trhu (jak Polsko uvádí ve svém vysvětlení ze dne 7. července 2008), náklady na kapitál by byly podstatně vyšší, než se předpokládá v základním scénáři (73), s přímými negativními důsledky pro finanční výhledy.
(327)
S ohledem na tyto předpoklady plán neposkytuje dostatečné ujištění, že základní scénář finančních výhledů je reálný a dosažitelný.
(328)
Analýza citlivosti mimoto neprokazuje, že plán je dostatečně spolehlivý s ohledem na některé z hlavních rizikových faktorů spojených s činností loděnice. Zářijová revize plánu neukazuje průkazné zlepšení.
(329)
Z analýzy citlivosti vyplývá, že by 5 % znehodnocení amerického dolaru vůči zlotému vedlo k 35 % snížení desetiletého akumulovaného čistého zisku i v případě, že by základní scénář bral v úvahu restrukturalizační opatření k snížení kurzového rizika.
(330)
Ze zvláštní analýzy připojené k zářijovému plánu vyplývá, že by 5 % zhodnocení eura vůči americkému dolaru v období od roku 2013 do roku 2017 (tj. po naplánovaném přijetí eura Polskem) vedlo k 44 % snížení desetiletého akumulovaného čistého zisku v porovnání se základním scénářem.
(331)
Komise podotýká, že by se v případě zhodnocení obou měn (jednorázové zhodnocení zlotého v roce 2009 a jednorázové zhodnocení eura v roce 2013) vůči americkému dolaru ve výši 5 % oproti základnímu scénáři desetiletý akumulovaný zisk ve srovnání se základním scénářem snížil o 80 %.
(332)
Komise vyvozuje závěr, že analýza citlivosti prokazuje, že finanční výhledy jsou citlivé na menší změny základních předpokladů, zejména s ohledem na směnný kurz, což je podle samotného plánu jeden z hlavních faktorů vedoucích k současným finančním potížím loděnice. Na základě těchto skutečností nemůže Komise vyvodit závěr, že společný plán restrukturalizace je dostatečně spolehlivý, aby zajistil obnovení životaschopnosti sloučených loděnic z dlouhodobého hlediska.
(333)
Plán obsahuje v mnoha ohledech vážné nedostatky, což Komisi vedlo k závěru, že neprokazuje obnovení životaschopnosti v přiměřené lhůtě. Vážné nesrovnalosti v plánu restrukturalizace vyvolávají značné obavy, co se týká životaschopnosti a spolehlivosti. Jsou přijaty protichůdné předpoklady s ohledem na tržní strategii a budoucí výrobu a kapacitu loděnice. Mimoto neexistuje žádná analýza trhu, která by odůvodňovala vybranou strategii a prokazovala, jak hypotetické portfolio přinese zisk.
(334)
Co se týká finanční restrukturalizace, předpoklady ohledně nákladů na kapitál, ujednání o financování výroby a směnného kurzu vykazují tyto vážné nedostatky. Plán předpokládá, že směnné kurzy budou během celého období restrukturalizace stálé a na optimističtější úrovni, než je tomu v současnosti (3,46 PLN/EUR a 2,23 PLN/USD, oproti stávajícím kurzům ve výši 3,32 PLN/EUR a 2,12 PLN/USD). Předpoklad, že se loděnici novým sjednáním stávajících smluv podaří zvýšit výnosy o 30 % a získat dodatečnou částku ve výši 100 milionů USD, je nutno posoudit na základě skutečnosti, že loděnice již vyvinula značné úsilí o nové sjednání stávajících smluv a že v důsledku toho bylo mnoho těchto smluv zrušeno. Plán neodůvodňuje předpoklad, že bude možné sjednání dalších nových smluv, Komise to proto nepovažuje za reálné.
(335)
Pokud jde o restrukturalizaci zaměstnanosti, samotná skutečnost, že investor navrhuje dvě možnosti (zachování zaměstnanosti na stávající úrovni, nebo její snížení o 650 zaměstnanců), může znamenat, že dosud nemá jasnou strategii, pokud jde o obnovení životaschopnosti loděnice. Tyto alternativní předpoklady rovněž zpochybňují finanční výhledy, jelikož není objasněno, která úroveň zaměstnanosti sloužila jako základ pro odhady.
(336)
Plán neobjasňuje podrobně, jak jednotlivá restrukturalizační opatření, včetně investic a různých opatření k snížení nákladů, ovlivní finanční výhledy. Jinými slovy, není jasné, jaká je vazba mezi plánovanými restrukturalizačními opatřeními a finančními výhledy, zejména co se týká výroby a režijních nákladů. Plán například neprokazuje, jak bude dosaženo plánovaného 25 % snížení nákladů na výrobu plavidel v pětiletém období. Věrohodnost výhledu je narušena rovněž rozpory s ohledem na plánovanou výši investic. Komise proto není přesvědčená, že základní scénář pro finanční výhledy je věrohodný a že vychází z reálných předpokladů.
(337)
Neexistuje žádná analýza testující citlivost těchto výhledů na rizikové činitele, jako jsou tendence na trhu a změny cen, nákladů na materiál, směnných kurzů, mezd atd. Při neexistenci podrobného popisu a odůvodnění předpokladů, na nichž jsou založeny finanční výhledy, finanční model použitý pro tyto výhledy a analýza citlivosti, se Komise domnívá, že věrohodnost těchto výhledů a spolehlivost plánu nebyly prokázány.
(338)
Komise rovněž uvádí, že investor podmiňuje úspěšné provedení plánu restrukturalizace udělením další státní podpory.
(339)
Na základě výše uvedených skutečností se Komise domnívá, že nebyla prokázána schopnost plánu restrukturalizace z června 2008, který vypracovala společnost PSC, obnovit životaschopnost loděnice.
(340)
Jelikož neexistuje žádný reálný a rozsáhlý plán restrukturalizace, Komise vyvozuje závěr, že podpora poskytnutá loděnici v Gdyni, která byla popsána v 209. až 232. bodě odůvodnění, je čistě provozní podporou, která není slučitelná se společným trhem jako podpora na restrukturalizaci.
c) Podpora omezená na úplné minimum
(341)
Podle bodu 43 pokynů musí být výše podpory omezená na úplné minimum, tj. náklady nezbytné pro provedení restrukturalizace. Od příjemce podpory se očekává, že významně přispěje k restrukturalizaci z vlastních zdrojů nebo z vnějších zdrojů za tržních podmínek. Toto přispění svědčí na jedné straně o tom, že jsou hospodářské subjekty přesvědčeny o možnosti opětovné životaschopnosti podniku, a na druhou stranu představuje způsob, jak zajistit, aby státní podpora byla omezena na minimum. V případě velkých podniků, jako je loděnice v Gdyni, by tento příspěvek měl činit nejméně 50 % restrukturalizačních nákladů. Vlastní příspěvek musí být opravdový, bez všech očekávaných budoucích výnosů, jako je peněžní tok (bod 43 pokynů).
(342)
Komise posoudila, zda plán restrukturalizace z roku 2006 splňuje toto kritérium, a dospěla k závěru, že nikoli, a to ze dvou důvodů. Za prvé, plán je založen na pokračujícím státním financování ve formě záruk, kapitálových vkladů a odepsání dluhů a neprokazuje, že tato úroveň státní podpory je nezbytná k obnovení životaschopnosti loděnice (zejména že nelze provést alternativní restrukturalizační strategie vyžadující nižší úroveň státního zásahu). Za druhé, vlastní příspěvek je velmi omezený a vstup investora, který by mohl poskytnout vnější zdroje financování za tržních podmínek, je pouhou možnou budoucí událostí. Vlastní příspěvek mohl zahrnovat opatření jako účast na navýšení akciového kapitálu vedením, přeměnu dluhu na kmenové akcie ze strany soukromých věřitelů a prodej majetku. Tato opatření společně přispěla na restrukturalizaci společnosti částkou ve výši přibližně 127 milionů PLN. Vzhledem k značné účasti státu by však tento příspěvek nebyl významný, i kdyby byla tato opatření považována za vlastní příspěvek ve smyslu pokynů.
(343)
Komise posoudila situaci v loděnici za posledních několik let rovněž odděleně od plánu restrukturalizace z roku 2006, který nakonec nebyl proveden.
(344)
Za prvé, výše uvedený popis situace v loděnici v Gdyni ukazuje, že se loděnici nepodařilo přilákat prakticky žádné vnější zdroje pro financování restrukturalizace. Existuje jen málo náznaků vnější účasti na činnosti loděnice za tržních podmínek.
(345)
Loděnici se podařilo sjednat určitou restrukturalizaci obchodních pohledávek, zejména v dohodě o restrukturalizaci uzavřené v červenci 2003 (74), která se týkala závazků ve výši přibližně 424 milionů PLN a přeměny dluhu na kmenové akcie ve výši přibližně 70 milionů PLN provedené obchodními věřiteli. Současně však loděnice v Gdyni čelí mnoha řízením o vymáhání pohledávky a soudním sporům. Komise rovněž podotýká, že hodnota nahromaděných veřejných pohledávek ke dni 30. září 2007 činila 423 milionů PLN. Komise je názoru, že by dohoda o restrukturalizaci z roku 2003 mohla být považována za vlastní příspěvek pouze tehdy, pokud by věřitelé přijali delší lhůtu pro splacení než je obvyklé; v tomto případě by dodatečné zdroje mohly být společnosti k dispozici na restrukturalizaci a prodloužení lhůty pro splacení by bylo signálem, že trh je přesvědčen o možnosti opětovné životaschopnosti loděnice. Totéž platí pro přeměnu dluhu na kmenové akcie. I kdyby však byla dohoda o restrukturalizaci považována za vlastní příspěvek, Komise poznamenává, že tento příspěvek by jednoznačně nebyl dostatečný ve smyslu pokynů. Výše restrukturovaných obchodních pohledávek se rovná výši nevymáhaných veřejných pohledávek. Loděnice by jednoznačně musela hradit jiné restrukturalizační náklady, než jsou náklady na restrukturalizaci dluhu.
(346)
Polsko a příjemce podpory po zahájení formálního vyšetřovacího řízení tvrdili, že za vlastní příspěvky je nutno považovat zálohové platby majitelů lodí. Komise nemůže toto tvrzení přijmout. V pokynech se uvádí, že vlastní příspěvek nesmí obsahovat žádnou podporu. O takový případ se nejedná, je-li například úvěr zajištěn vládními zárukami, které obsahují prvky podpory (poznámka pod čarou č. 19 k bodu 44 pokynů). Zálohové platby byly plně zajištěny zárukami vývozní úvěrové pojišťovny, které (jak bylo objasněno výše) Komise považuje za státní podporu. Zálohové platby majitelů lodí proto nelze považovat za vnější zdroje financování za tržních podmínek. Z toho vyplývá, že nelze uznat původní tvrzení Polska, že se míra podpory rovná 31 % za předpokladu, že zálohové platby kryté zárukami vývozní úvěrové pojišťovny představují vlastní příspěvek.
(347)
Komise rovněž poznamenává, že společnost Ray Car Carriers vstoupila do struktury akcionářů loděnice v Gdyni formou přeměny dluhu na kmenové akcie, nepřispěla proto na restrukturalizační náklady.
(348)
Při posuzování odhadovaných restrukturalizačních nákladů ve výši 3 miliardy PLN a jejich srovnání s očekávanými zdroji financování Komise zjistila chybějící finanční prostředky v plánu, jak je uvedeno v tabulce 5. Úvěry na provozní kapitál ve výši 280 milionů PLN (položka 14 v tabulce 1b) a 45 milionů PLN (položka 16 v tabulce 1b), jakož i úvěry na provozní kapitál poskytnuté státem ve výši 250-350 milionů PLN zde nebyly zahrnuty, jelikož jsou vyčleněny na financování provozního kapitálu, jež nebylo zahrnuto do restrukturalizačních nákladů. Totéž se vztahuje na vklad kapitálu Agenturou pro rozvoj průmyslu (200 milionů PLN). Neuhrazenou platbu za akcie Agentury pro rozvoj průmyslu v gdaňské loděnici (položka 17 v tabulce 1b) nelze považovat za zdroj financování restrukturalizace nové loděnice, jelikož se jedná o platbu pro Agenturu pro rozvoj průmyslu, nikoli loděnici.
Tabulka 5
Očekávané zdroje financování pro předpokládané restrukturalizační náklady (v milionech PLN)
(PLN million)
Kapitálový vklad společnosti ISD Polska
405
Investiční úvěr
185
Prodej majetku
240
Kapitálový vklad státu
515
Kapitálový vklad státu
385
Kapitálový vklad státu
250
Odpis daňových pohledávek
308
Celkem
2 288
Celkové odhadované restrukturalizační náklady
3 000
Chybějící finanční prostředky
712
(349)
Vzhledem k těmto chybějícím finančním prostředkům Komise vyvozuje závěr, že společný plán restrukturalizace nezajišťuje financování restrukturalizace. Jinými slovy, plán neprokazuje, jak by bylo možno účinně provést plánovanou restrukturalizaci, a to ani v případě, že by loděnici byla poskytnuta značná další státní podpora.
(350)
Společný plán restrukturalizace ze září vymezuje určité položky výnosů v minulosti jako vlastní příspěvky loděnic v Gdyni a Gdaňsku na jejich restrukturalizaci (tabulka 1b „Údajné vlastní příspěvky poskytnuté v minulosti“). Ačkoli by některé z těchto výnosů (např. prodej určitého majetku) bylo možno považovat za vlastní příspěvky ve smyslu pokynů (opravdové, skutečné a nezahrnující státní podporu), Komise se domnívá, že vzhledem k obtížné finanční situaci obou loděnic byl tento dodatečný výnos použit k snížení ztrát a nebylo možno jej použít na skutečnou restrukturalizaci. I kdyby byly loděnice díky odprodeji majetku schopny provést některá restrukturalizační opatření (například menší investice), Komise má za to, že jakékoli takové výnosy by nebylo možno považovat za výnosy nezahrnující státní podporu, jelikož restrukturalizace a fungování loděnic bylo možné pouze v důsledku trvalého hromadění veřejných pohledávek, možnosti pokračovat ve ztrátových hospodářských činnostech a pokračující státní podpory.
(351)
Při zvažování finanční situace loděnice je každopádně zřejmé, že jakékoliv minulé výnosy z vlastních zdrojů loděnice nebo z vnějších zdrojů byly v minulosti použity k financování operací loděnice.
(352)
Komise nemůže mimoto přijmout níže uvedené položky údajného plánovaného vlastního příspěvku.
(353)
Za prvé, jak bylo uvedeno výše, úvěry na provozní kapitál ve výši 280 milionů PLN (položka 14 v tabulce 1b) nebyly vyčleněny na krytí předpokládaných restrukturalizačních nákladů popsaných výše, nýbrž byly určeny výslovně k financování provozního kapitálu pro probíhající výrobu. Tyto úvěry nelze mimoto považovat za skutečné a opravdové, nýbrž za možné a časově vzdálené. Totéž platí pro úvěr na provozní kapitál ve výši 45 milionů PLN pro výrobu nesouvisející se stavbou lodí (položka 16 v tabulce 1b).
(354)
Za druhé, investiční úvěr ve výši 185 milionů PLN pro výrobu nesouvisející se stavbou lodí (položka 15 v tabulce 1b) nelze v této fázi považovat za opravdový a dostupný. Polsko ve svém vysvětlení ze dne 7. července 2008 objasnilo, že společnost ISD Polska vedla jednání s několika bankami s cílem získat tento úvěr. Komise přezkoumala dvě vyjádření zájmu předložená se zářijovým restrukturalizačním plánem.
(355)
Na tomto základě nemůže Komise vyvodit závěr, že plán prokazuje, že investiční úvěr je opravdový a skutečný. Plán pouze prokazoval, že společnost ISD Polska vedla jednání s dvěma bankami, z nichž se jedna (jak se zdálo) zajímala o analýzu projektu. Důležitým signálem je skutečnost, že společnost ISD Polska zahájila práci na tomto projektu počátkem roku 2007, když získala podíl v gdaňské loděnici, a dosud nezajistila finanční prostředky za tímto účelem.
(356)
Komise za třetí uvádí, že zářijový plán udává jednotlivé složky prodeje aktiv k vytvoření vlastního příspěvku ve výši 240 milionů PLN (položka 13 v tabulce 1b).
(357)
Společnost ISD Polska ani loděnice v Gdyni v současnosti nemají právo nakládat s hlavní složkou těchto aktiv (pozemky, na nichž se nacházejí skluzy v gdaňské loděnici). V současné době existují zřejmé překážky právní povahy (nutnost, aby loděnice v Gdyni získala vlastnická práva k těmto pozemkům, což je v zásadě spojeno s likvidací společnosti Synergia 99, přičemž loděnice v Gdyni je pouze jedním z jejích akcionářů; správní řízení o hranicích přístavu v Gdaňsku) a praktické povahy (pozemky by bylo možno prodat pouze po demontáži tří skluzů a pravděpodobně pouze po jejich vyčištění), které loděnici v Gdyni a společnosti ISD Polska brání v prodeji těchto aktiv. Jak mimoto objasnil investor, očekávaný vysoký výnos z prodeje pozemků může být dosažen pouze v případě změny podmínek pro stavební povolení (75). Zářijový plán ukazuje, že společnost Synergia 99 jako současný vlastník této parcely dosud nepodnikla správní kroky k vynětí těchto pozemků z oblasti přístavu. Ačkoli zářijový plán objasňuje podrobně jednotlivé složky projektu společnosti Synergia 99, jeho skutečná realizace je podmíněna různými událostmi, nad nimiž nemá loděnice v Gdyni ani společnost ISD Polska kontrolu, zejména pokud jde o změny hranic oblasti přístavu. Komise proto nemůže považovat tento údajný vlastní příspěvek za opravdový a skutečný.
(358)
Společnost ISD předložila nezávislé ocenění pozemků, na nichž se nacházejí tři skluzy ([…] milionů PLN).
(359)
Komise podotýká, že aktiva společnosti Synergia 99 byla správní radou uvedené společnosti oceněna na částku ve výši […] milionů PLN. Jelikož správní rada vydala toto prohlášení za účelem uzavření smlouvy s akcionáři o opatřeních k rozdělení těchto aktiv v případě likvidace společnosti Synergia 99, lze předpokládat, že správní rada hodnotu těchto aktiv nepodcenila. Nezávislý odborný posudek, který zadala správní rada v té době, odhadl tržní hodnotu dotyčných pozemků na částku […] milionů PLN.
(360)
Vzhledem k velkým rozdílům mezi oběma oceněními odrážejícím rozdílné předpoklady, co se týká budoucího využití pozemků, Komise považuje předpoklad, že pozemky budou použity pro prvotřídní development, za optimistický a při neexistenci konkrétních nabídek na koupi pozemků nebo hmatatelnějších důkazů o plánech na obnovu oblasti za spíše nereálný. Komise zastává názor, že měly být odhadnuty rovněž možné výnosy z prodeje pozemků pro průmyslové využití nebo development, pokud je některý scénář reálný.
(361)
Komise rovněž uvádí, že se odhadovaná investiční hodnota pozemků, na nichž se nacházejí skluzy ([…] milionů PLN) neprojevila v ceně, kterou společnost ISD zaplatila za akcie v loděnici v Gdyni. Podle zářijového plánu restrukturalizace činila koncem roku 2007 čistá hodnota aktiv loděnice v Gdyni ([…] značná záporná hodnota) milionů PLN. Od té doby státní pokladna provedla kapitálové vklady ve výši 515 milionů PLN a 385 milionů PLN; plánuje se další kapitalizace ve výši 200 milionů PLN. Pokud se všechny ostatní položky rozvahy nezmění (76), bude čistá hodnota aktiv loděnice po těchto kapitálových vkladech činit ([…] kladná hodnota) milionů PLN, zatímco společnost ISD Polska zaplatí za akcie loděnice v Gdyni symbolickou cenu. Pokud by v rozvaze byla náležitě zohledněna tržní hodnota pozemků, na nichž se nacházejí skluzy, čistá hodnota aktiv by byla ještě vyšší. Jinými slovy, společnost ISD Polska koupí akcie loděnice v Gdyni za cenu nižší, než je jejich tržní hodnota, obdrží tudíž státní podporu. Komise se proto domnívá, že tato aktiva jsou „znečištěna“ státní podporou udělenou během procesu privatizace a že jejich prodej nelze považovat za vlastní příspěvek nezahrnující státní podporu.
(362)
Co se týká ostatních aktiv vyčleněných v současnosti v rozvaze loděnice v Gdyni nebo v Gdaňsku k prodeji, Komise považuje na základě dostupných informací prodej nebo pronájem některých těchto aktiv za opravdový, skutečný vlastní příspěvek, pokud bude předloženo a odůvodněno jejich ocenění a prodej nebo pronájem bude založen na stávajících smlouvách (prodej akcií ve společnosti Euromedicus, prodej akcií ve společnosti Polskie Linie Lotnicze, nájemní smlouvy se společnostmi Eurocynk a CRIST). Tyto smlouvy představují částku ve výši přibližně […] milionů PLN.
(363)
V souladu se stálou praxí (77) Komise zastává názor, že budoucí peněžní toky nelze považovat za vlastní příspěvek ve smyslu pokynů, jelikož nejsou skutečným a opravdovým příspěvkem společnosti nebo jejích akcionářů na restrukturalizační náklady.
(364)
Z výše uvedeného vyplývá, že jedinými položkami, které lze považovat za vlastní příspěvky, jsou kapitálové vklady, které společnost uskuteční, v celkové výši 405 milionů PLN, a výnosy z prodeje a pronájmu některých aktiv (14 milionů PLN). Tento vlastní příspěvek odpovídá 14 % (78) odhadnutých restrukturalizačních nákladů ve výši 3 miliardy PLN. Pokud by Komise měla přijmout návrh polských orgánů předložený na schůzce dne 30. září 2008, aby posoudila výši vlastního příspěvku srovnáním s restrukturalizačními náklady, které loděnici vznikly od okamžiku, kdy investoři převzali kontrolu nad loděnicemi, výsledek by byl stejný (restrukturalizační náklady ve výši 3,065 miliardy PLN se skutečným a opravdovým vlastním příspěvkem ve výši 419 milionů PLN, tj. 14 %).
(365)
To je nutno posoudit na základě očekávaného poskytnutí další státní podpory, což je základní předpoklad plánu: další kapitálový vklad státu ve výši 1,6 miliardy PLN (vložení kapitálu ve výši 1,14 miliardy PLN v červnu 2004 a 418 milionů PLN má být ještě vloženo) a další restrukturalizace nahromaděných veřejných pohledávek v nominální hodnotě ve výši 496,6 milionu PLN v období 2009-2017. Je nutno zmínit, že plán předpokládá, že loďařské činnosti budou nadále závislé na financování formou záruk za zálohové platby, které bude poskytovat vývozní úvěrová pojišťovna za výhodných podmínek, to bylo začleněno do finančního modelu sloučených loděnic. Sloučené loděnice budou podle očekávání dostávat nové záruky do konce roku 2008. Rovněž v následujících letech (přinejmenším do skončení období restrukturalizace v roce 2012) by měly záruky vývozní úvěrové pojišťovny krýt proces stavby lodí prakticky v plné výši.
(366)
Komise musí mimoto vzít v úvahu celé období restrukturalizace začínající v roce 2002. Vzhledem k významné státní podpoře, kterou loděnice získala v tomto období, je vlastní příspěvek jako procentuální podíl na restrukturalizačních nákladech ještě nižší. Je proto zřejmé, že se vlastní příspěvek ani vzdáleně nepřibližuje k prahové hodnotě ve výši 50 % restrukturalizačních nákladů, jak požadují pokyny.
(367)
Ačkoliv investor předpokládá, že kapitálový vklad ve výši 500 milionů PLN bude částečně financovat investiční program, požaduje rovněž další kapitálový vklad od státu v celkové výši 515 milionů PLN, restrukturalizaci veřejných pohledávek ve výši 560 milionů PLN a uhrazení možných budoucích závazků loděnice v odhadované výši 555 milionů PLN (budoucí ztráty, sankce za zrušení smluv, soudní spory). Plán mimoto uvádí všechny další závazky loděnice v celkové výši 948 milionů PLN (obchodní pohledávky vůči dodavatelům, majitelům lodí atd.) a předpokládá, že budou uhrazeny státem. Investor taktéž požaduje další záruky vývozní úvěrové pojišťovny s výhodnou prémií v porovnání s její obvyklou praxí v případě zdravých společností na financování provozního kapitálu a záruky státní pokladny za překlenovací úvěry ve výši 397 milionů PLN.
(368)
Restrukturalizační náklady, které lze stanovit na základě omezených informací obsažených v plánu, zahrnují nejméně nahromaděné závazky (nahromaděné pohledávky a úvěry v celkové výši 1 508 milionů PLN), očekávané ztráty plynoucí ze stávajících smluv o stavbě lodí a soudní spory (555 milionů PLN) a předpokládané investiční potřeby v období 2008-2018 (443 milionů PLN).
(369)
Většina těchto nákladů má být uhrazena státní podporou. Navrhovaným vlastním příspěvkem je kapitálový vklad investora ve výši 500 milionů PLN. Komise podotýká, že nebyly poskytnuty žádné informace o schopnosti investora poskytnout tento kapitálový vklad. Podle předběžné nabídky společnosti PSC se předpokládalo, že finanční prostředky k financování vkladu budou získány od třetí strany, finančního investora. Při neexistenci jakéhokoliv důkazu, že investor je schopen poskytnout kapitál ve výši 500 milionů PLN, se Komise domnívá, že toto opatření nelze považovat za skutečné a opravdové. Plán mimoto předpokládá, že výnosy z prodeje majetku v období po přistoupení a výnosy z plánovaného prodeje v celkové výši 174,5 milionu PLN je rovněž nutno považovat za vlastní příspěvek ve smyslu pokynů. Opět nebylo prokázáno, že minulé transakce nezahrnovaly státní podporu a že předpoklady ohledně plánovaných výnosů jsou reálné. Rozpor ohledně vlastního příspěvku nahlášeného investorem vyvolává další pochybnosti, pokud jde o věrohodnost předpokladů v tomto ohledu. Komise proto vyvozuje závěr, že plán neprokazuje, že navrhovaný vlastní příspěvek je významný, skutečný, opravdový a že nezahrnuje státní podporu.
(370)
Komise uvádí, že i kdyby byla navrhovaná opatření (kapitálový vklad ve výši 500 milionů PLN a minulý a budoucí prodej majetku) považována za vlastní příspěvky, odpovídala by 27 % výše uvedených restrukturalizačních nákladů. Komise musí mimoto vzít v úvahu celé období restrukturalizace začínající v roce 2002. Vzhledem k značné státní podpoře, kterou loděnice obdržela v tomto období, je vlastní příspěvek jako procentuální podíl na celkových restrukturalizačních nákladech ještě nižší. Je proto zřejmé, že se vlastní příspěvek ani vzdáleně nepřibližuje k prahové hodnotě ve výši 50 % restrukturalizačních nákladů, jak požadují pokyny.
(371)
Na tomto základě zastává Komise názor, že loděnice v minulosti nezískala prakticky žádný vlastní příspěvek ve smyslu pokynů, a pokud ano, tento příspěvek není významný. Plán restrukturalizace, který předložila společnost Polish Shipbuilding Company, nezajišťuje dostatečnou výši vlastního příspěvku. Jelikož účelem vlastního příspěvku je omezit státní podporu na minimum, v případě neexistence vlastního příspěvku musí Komise vyvodit závěr, že požadavek, aby byla podpora omezena na nezbytné minimum, nebyl splněn. Naopak, plán restrukturalizace vypracovaný společností PSC vychází z předpokladu, že bude poskytnuta další státní podpora, a vyvozuje závěr, že provedení závisí na této další státní podpoře.
(372)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že loděnice v minulosti nezískala prakticky žádný vlastní příspěvek ve smyslu pokynů, tj. příspěvek, který je opravdový, skutečný a nezahrnuje státní podporu. Společný plán privatizace ani plán privatizace vypracovaný společností PSC nezajišťují dostatečnou úroveň vlastního příspěvku. Jelikož účelem vlastního příspěvku je omezit státní podporu na nezbytné minimum, při neexistenci vlastního příspěvku musí Komise vyvodit závěr, že požadavek týkající se omezení podpory na nezbytné minimum nebyl splněn. Oba plány restrukturalizace jsou však založeny na předpokladu, že bude poskytnuta další státní podpora. Celkově je financování restrukturalizace prostřednictvím státní podpory nepřiměřené a vedlo by k nepatřičnému narušení hospodářské soutěže.
(373)
Podle pokynů nesmí podpora společnosti poskytnout nadbytek prostředků, jenž by mohl být použit pro agresivní a trh narušující činnosti, které nesouvisejí s procesem restrukturalizace. Ačkoli loděnici nebyl poskytnut nadbytek prostředků, díky státním zárukám měla přístup k provoznímu kapitálu, který by nezískala na trhu. Loděnice proto nejenže mohla pokračovat v činnosti a plnit své knihy zakázek, nýbrž rovněž uzavírat smlouvy, aniž by nesla náklady na snížení rizik souvisejících s měnícími se cenami materiálu a výkyvy směnného kurzu. Jinými slovy, loděnice mohla použít státní podporu na činnosti narušující trh, které nesouvisely s procesem restrukturalizace, tím, že přijímala zakázky za ceny, které nehradily vzniklé náklady. To posiluje názor Komise, že státní podpora nebyla omezena na minimum nezbytné pro přežití loděnice.
(374)
Komise připomíná, že státní podpora pro podniky v obtížích musí být použita na financování restrukturalizace. Provozní podporu lze povolit pouze tehdy, je-li nezbytná k udržení společnosti do provedení rozsáhlé restrukturalizace. V daném případě však bylo skutečné restrukturalizační úsilí přinášející dlouhodobé účinky omezené. Státní podpora zajistila zejména udržení loděnice, představovala proto provozní podporu. Nelze proto usuzovat, že tato podpora byla omezena na úplné minimum nezbytné k provedení restrukturalizace.
(375)
Na základě výše uvedených skutečností vyvozuje Komise závěr, že požadavek, aby byla podpora omezena na minimum a doprovázena opravdovým a významným příspěvkem nezahrnujícím státní podporu, není splněn.
d) Zamezení nepatřičnému narušení hospodářské soutěže
(376)
Komise připomíná svou předchozí dohodu s Polskem o uzavření doku SD I. Na základě dalšího vývoje po uzavření této dohody a vzhledem k výše uvedeným závěrům ohledně prvních dvou podmínek pokynů není v této fázi nutné posoudit, zda jsou vyrovnávací opatření navrhovaná Polskem dostatečná.
e) Závěr
(377)
Jelikož nebyla splněna kritéria stanovená v pokynech, aby bylo možno státní podporu považovat za slučitelnou se společným trhem, Komise vyvozuje závěr, že opatření uvedená v 209. až 232. bodě odůvodnění nejsou slučitelná se společným trhem jako podpora na restrukturalizaci.
C. OSTATNÍ PODPORA
(378)
Ve svém podání ze dne 11. července 2007 Polsko uvedlo, že loděnice v Gdyni obdržela i „jinou podporu než podporu na restrukturalizaci“. Tato podpora je uvedena v tabulce 4.
(379)
Komise připomíná, že vzhledem k tomu, že je ohrožena jeho vlastní existence, nemůže být podnik v obtížích považován za vhodný prostředek k prosazování politických cílů, dokud není zajištěna jeho životaschopnost (bod 20 pokynů). Jakákoli podpora poskytnutá podniku v obtížích během období restrukturalizace (pokud se na ni nevztahuje nařízení udělující výjimku) musí být oznámena jako podpora na restrukturalizaci (bod 69 pokynů).
(380)
Polsko nepředložilo žádné důkazy, že se na podporu uvedenou v tabulce 4 vztahuje nařízení udělující výjimku.
(381)
Komise dospěla k závěru, že se rozhodnutí vztahuje rovněž na tato opatření a že tato opatření představují protiprávní podporu na restrukturalizaci, která není slučitelná se společným trhem.
IV. ZÁVĚR
(382)
Komise uvádí, že Polsko poskytlo protiprávně loděnici v Gdyni státní podporu popsanou v 209. až 232. bodě odůvodnění v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES. Tato podpora není slučitelná se společným trhem podle žádné z výjimek stanovených ve Smlouvě o ES.
(383)
K obnovení předchozího stavu je nutno podporu navrátit.
V. PROVEDENÍ
(384)
Prvek podpory obsažený v opatřeních ve prospěch loděnice v Gdyni uvedených v 209. až 158. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí je nutno získat zpět. Obecně je prvek podpory, který je nutno získat zpět, tj. výhoda, kterou obdržel příjemce podpory, roven rozdílu mezi podmínkami, jichž by příjemce mohl dosáhnout na trhu, a podmínkami, za nichž bylo opatření provedeno.
(385)
K výpočtu prvku podpory se jako náhrada tržní sazby používají referenční a diskontní sazby oznámené Komisí, zvláště v případě, kdy se podpora vyplácí v několika splátkách, a k výpočtu části podpory, která vyplývá z režimů dotace úroků (79). V případě podniků v obtížích, jako je loděnice v Gdyni, se Komise domnívá, že by se referenční sazba měla zvýšit nejméně o 400 základních bodů, aby zohledňovala vysoké riziko spojené s transakcí, a o dalších 200 základních bodů kvůli nedostatečnému zajištění či špatnému zajištění poskytnutému příjemcem. Jak je objasněno výše, hodnota zajištění, které poskytla loděnice, je sporná vzhledem k poměru pasiv a aktiv společnosti. U podniků v obtížích může v případě, že podnik není schopen získat financování na trhu, činit prvek podpory až 100 % nominální hodnoty získaných finančních prostředků (80).
(386)
Komise má za to, že v období, v němž loděnice v Gdyni obdržela podporu uvedenou v 209. až 232. bodě odůvodnění, se loděnice nacházela ve vážných finančních potížích (jak je popsáno v 62. až 66. bodě odůvodnění) a nemohla získat žádné financování na trhu. Loděnice měla záporný vlastní kapitál, nadále jí vznikaly ztráty a v posuzovaném období nezískala na trhu prakticky žádné financování. V této situaci by hospodářský subjekt v tržním hospodářství nebyl ochoten poskytnout loděnici žádné finanční prostředky vzhledem k vysokému souvisejícímu riziku. Komise se proto domnívá, že by žádná banka nesouhlasila s půjčkou pro loděnici, a to ani s vysokou úrokovou sazbou, a žádná banka by nesouhlasila s poskytnutím záruky, a to ani výměnou za vysokou prémii.
(387)
Jelikož by se loděnici v Gdyni nepodařilo získat úvěr nebo záruku na trhu, představuje jakýkoli úvěr nebo záruka, které byly v posuzovaném období loděnici poskytnuty, automaticky podporu. Dosud platné záruky musí být tudíž neprodleně ukončeny a úvěry musí být bezodkladně splaceny.
(388)
Splacení případných úvěrů poskytnutých loděnici však nepostačuje k obnovení původní situace, jelikož až do dne splacení bude mít loděnice k dispozici finanční prostředky, které by na trhu normálně nezískala. V zájmu obnovení původní situace by proto měla být vrácena rovněž tato výhoda, jejíž výši lze stanovit pouze přibližně pomocí úrokové sazby pro vysoce rizikové úvěry. Proto pro období ode dne poskytnutí úvěru loděnici do dne, kdy jej loděnice splatí, musí Komise nařídit navrácení rozdílu mezi úrokovou sazbou, kterou skutečně platila loděnice v Gdyni, a úrokovou sazbou, která by byla teoreticky přiměřená pro úvěr představující velmi vysoké riziko. Ke stanovení úrokové sazby za vysoce rizikový úvěr Komise uvádí, že ve sdělení Komise o metodě stanovování referenčních úrokových sazeb a diskontních sazeb je uvedeno, že riziková přirážka může činit až 400 základních bodů nebo více než referenční sazba, „kdyby žádná soukromá banka nesouhlasila s poskytnutím příslušné půjčky“, což platí v tomto případě. Komise v řadě rozhodnutí shledala, že přirážka ve výši 600 základních bodů nad referenční sazbou je přiměřené minimum k zohlednění vysoce rizikové situace (81). Komise usuzuje, že to představuje minimum pro úvěry v daném případě.
(389)
Co se týká záruk, Komise použije stejný přístup: pro období ode dne, k němuž byl poskytnut zaručený úvěr, až do dne ukončení záruky musí Komise nařídit navrácení grantového ekvivalentu podpory obsaženého v záruce.
(390)
Jak je objasněno ve sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (82), Komise se domnívá, že grantový ekvivalent podpory je roven úrokové dotaci dosažené díky záruce (pokud se záruka vztahuje na úvěr poskytnutý s nižší než tržní úrokovou sazbou) nebo rizikovému faktoru u zaručené částky po odečtení prémií uhrazených za záruku.
(391)
Pokud by nebylo možno vypočítat prvek podpory pomocí těchto pravidel, bude Komise považovat za vhodné vypočítat rozdíl mezi záruční prémií, která by byla účtována na trhu, a prémií hrazenou příjemcem. Komise se domnívá, že rozdíl vypočítaný tímto způsobem představuje prvek podpory obsažený v záruce. Komise zastává názor, že jako referenční prémie pro výše uvedený výpočet by mohly sloužit prémie účtované v rámci režimu neobsahujícího státní podporu, na jehož základě vývozní úvěrová pojišťovna uskutečňuje svůj program pojištění vývozních úvěrů se zárukami státní pokladny a který Komise schválila v rozhodnutí ze dne 18. července 2007. Tyto prémie je opět nutno navýšit nejméně o 400 základních bodů k zohlednění skutečnosti, že loděnice nebyla způsobilá k obdržení záruk na základě tohoto režimu. Poskytnutí záruk loděnici proto znamenalo podstatně vyšší riziko.
(392)
Jak bylo objasněno výše, jelikož loděnice nebyla vzhledem ke své obtížné finanční situaci schopna získat na trhu žádné záruky, musí být existující záruky okamžitě zrušeny s cílem ukončit narušení hospodářské soutěže způsobené touto podporou.
(393)
V případě záruk za zálohové platby Komise uvádí, že zálohové platby se zárukami vývozní úvěrové pojišťovny jsou druhem prodejní smlouvy, nikoli úvěrové smlouvy, a že u zálohových plateb se neúčtují žádné úroky. Komise proto usuzuje, že za účelem výpočtu prvku podpory obdržené příjemcem je nutno provést srovnání mezi prémiemi zaplacenými loděnicí a prémiemi, které by byly normálně účtovány na trhu. Jako referenční poplatky odrážející poplatky účtované na trhu by mohly opět sloužit prémie účtované v rámci režimu neobsahujícího státní podporu, který používá vývozní úvěrová pojišťovna, a tyto referenční poplatky je opět nutno navýšit k zohlednění dodatečného souvisejícího rizika při poskytnutí podpory podniku ve finančních potížích.
(394)
Stejně jako v případě ostatních záruk, které loděnice obdržela, a ze stejných důvodů Komise uvádí, že jakékoli existující záruky vývozní úvěrové pojišťovny musí být okamžitě zrušeny.
(395)
Trvalé nevymáhání dluhů ze strany orgánů veřejné správy rovněž představuje státní podporu a je nutno je vzít v úvahu (83). Toto se podobá revolvingovému úvěru poskytnutému za zvýhodněných podmínek, prvek podpory proto odpovídá rozdílu mezi úroky, které by byly účtovány trhem (u společnosti s obdobným ratingem v podobné finanční a hospodářské situaci a s obdobným zajištěním), a úroky, které účtoval orgán poskytující podporu.
(396)
Vzhledem k přetrvávající obtížné finanční situaci loděnice se Komise domnívá, že by věřitel v tržním hospodářství vymáhal své pohledávky neprodleně po uplynutí jejich splatnosti. Skutečnost, že polské orgány nepřijaly bezodkladně opatření k vymáhání pohledávek, představovala udělení podpory, a tudíž datum splatnosti závazku, který nebyl splacen, bude datem, k němuž byla podpora poskytnuta. Prvek podpory se rovná rozdílu mezi úroky, které by byly účtovány na trhu (u společnosti s obdobným ratingem v podobné finanční a hospodářské situaci a s obdobným zajištěním), a úroky, které účtoval orgán poskytující podporu.
(397)
Jelikož by hospodářský subjekt v tržním hospodářství požadoval okamžité splacení dluhů loděnicí, je nutno splatit nejen prvek podpory vyplývající z nedostatečných úroků, nýbrž neprodleně musí být uhrazeny rovněž nahromaděné pohledávky.
(398)
Jakékoliv zrušení dluhu se rovná nevratnému grantu, a celá část dluhu, která byla odepsána, proto představuje podporu.
(399)
Podle zákona ze dne 30. října 2002 jsou veřejné pohledávky restrukturované podle kapitoly 5a převedeny na Operatora, společnost zcela ve vlastnictví Agentury pro rozvoj průmyslu, společně se složkami aktiv, které by měly mít hodnotu nejméně 25 % restrukturovaných závazků. Operator posléze tato aktiva prodá a takto získaný výnos použije k splacení části veřejných pohledávek. Zbytek těchto pohledávek je poté příslušnými orgány odepsán. Komise se proto domnívá, že se prvek státní podpory obsažený v této transakci rovná hodnotě veřejných pohledávek převedených na Operatora po odečtení skutečné hodnoty převedených aktiv. Podle zákona ze dne 30. října 2002 by to znamenalo, že se prvek podpory rovná nejvýše 75 % převedených pohledávek. Pokud je však hodnota aktiv vyšší nebo nižší než 25 %, jak vyžaduje zákon, je nutno prvek podpory odpovídajícím způsobem vypočítat.
(400)
Komise poznamenává, že vklady kapitálu ze strany státu nebo subjektů ovládaných státem, jako je Agentura pro rozvoj průmyslu a KPS, do podniků v obtížích, u nichž nelze očekávat žádnou návratnost, je nutno považovat za nevratné granty (84). K odstranění narušení hospodářské soutěže způsobeného kapitálovým vkladem musí loděnice vrátit celou výši vloženého kapitálu.
(401)
V dopise ze dne 3. listopadu 2008 se Polsko zavázalo provést toto rozhodnutí odprodejem aktiv loděnice za tržní cenu prostřednictvím otevřeného, transparentního, bezpodmínečného a nediskriminačního nabídkového řízení (uskutečněného v souladu se zvláštními podmínkami poprvé stanovenými v dopise Komise ze dne 27. října 2008) a následnou likvidací loděnice v Gdyni. Veškeré pohledávky vyplývající z tohoto rozhodnutí musí Polsko neprodleně zaregistrovat v řízení o likvidaci loděnice v Gdyni. Dopisem ze dne 6. listopadu 2008 Komise Polsko informovala, že budou-li splněny tyto podmínky, nebude prodej aktiv zahrnovat novou podporu pro kupujícího (kupující) a aktiva je možno převést na kupujícího (kupující) bez jakéhokoliv závazku týkajícího se splacení protiprávní a neslučitelné podpory poskytnuté loděnici v minulosti v souladu s požadavkem, aby neexistovala žádná hospodářská kontinuita mezi příjemci podpory a činností kupujících (85). Komise bude podrobně sledovat, zda jsou splněny podmínky stanovené v dopise Komise ze dne 27. října 2008, jež polské orgány přijaly, s cílem posoudit, zda je toto rozhodnutí prováděno správně.
(402)
Tyto podmínky, k nimž se Polsko výslovně zavázalo, jsou následující.
(403)
Aktiva (bez závazků) budou zprivatizována prostřednictvím otevřeného, transparentního, nediskriminačního a bezpodmínečného nabídkového řízení. Loděnice v Gdyni s případnými zbývajícími aktivy a pasivy bude zlikvidována.
(404)
Aktiva musí být prodána za tržní cenu (uchazeči s nejvyšší nabídkou). Části aktiv musí být nabídnuty k prodeji samostatně nebo ve velkém počtu malých balíků s cílem maximalizovat výnosy z prodeje. Tyto balíky nesmí sestávat z organizovaných částí podniku nebo podnikatelské činnosti. Toto vymezení balíků však nemá případným kupujícím bránit v tom, aby předložili společnou nabídku týkající se několika aktiv/balíků.
(405)
Nabídkové řízení nesmí být diskriminační, to znamená, že musí zajistit, aby byl prodej otevřen všem kategoriím případných kupců bez jakéhokoliv rozlišování s ohledem na účel jejich investice.
(406)
Nabídkové řízení nesmí být spojeno s žádnými podmínkami (např. zachování zaměstnanosti nebo činnosti či převzetí stávajících smluv). (Jediným kritériem pro výběr úspěšné nabídky by měla být maximalizace výnosů ve prospěch věřitelů loděnice.)
(407)
U věřitelů loděnice, veřejných a soukromých, včetně zákazníků loděnice, by mělo být zachováno stejné pořadí a práva, co se týká výnosu z prodeje aktiv, jaká by měli v úpadkovém řízení.
(408)
V rámci prodeje nesmí být udělena žádná nová podpora, ať už ve formě odpisu, státem financovaného splacení veřejných pohledávek nebo pohledávek soukromých věřitelů, kapitálových vkladů, úvěrů, záruk či jiných opatření. Z aktiv v rámci likvidace je nutno vymáhat zpět jakékoli nové veřejné závazky nahromaděné během období nezbytně nutného k dokončení prodeje.
(409)
Prodej musí provést nezávislý správce, který má práva a povinnosti podobné právům a povinnostem správce majetkové podstaty. Je nutno vytvořit strukturu, která věřitelům umožní dohlížet účinně na prodej a zajistit, aby se uskutečnil za tržních podmínek, a na zachování jejich pořadí a práv s ohledem na výnosy z prodeje. Polsko a Komise společně jmenují kontrolního správce, jehož zvláštním úkolem je napomáhat Komisi při ověřování, zda se proces prodeje a navrácení podpory uskutečňuje v plném souladu s výše uvedenými požadavky. Za tímto účelem bude kontrolní správce předkládat Komisi pravidelné podrobné zprávy o každé fázi řízení.
(410)
Polsko uvedlo, že k provedení tohoto rozhodnutí je nutno přijmout legislativní opatření. Komise uznává, že je proto odůvodněné delší období provádění, než je stanoveno obvykle, rovněž vzhledem k počtu jednotlivých opatření státní podpory, jichž se toto rozhodnutí týká, a jejich různým formám a době trvání. Komise proto Polsko žádá, aby toto rozhodnutí provedlo do sedmi měsíců ode dne jeho obdržení,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora popsaná v 209. až 232. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, kterou Polsko poskytlo protiprávně loděnici v Gdyni v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES, je neslučitelná se společným trhem.
Případné záruky za zálohové platby, které Polsko udělilo loděnici v Gdyni v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES ode dne 1. července 2007 do dne tohoto rozhodnutí, jsou neslučitelné se společným trhem.
Článek 2
Co se týká úvěrů získaných od různých veřejných subjektů, jak bylo popsáno v 209. až 232. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Polsko získá zpět podporu rovnající se rozdílu mezi úrokovou sazbou, kterou skutečně uhradila loděnice v Gdyni, a úrokovou sazbou, za niž by příjemce mohl získat úvěr na trhu, a to za období mezi poskytnutím úvěru a jeho splacením. Pokud některý z úvěrů nebyl v době tohoto rozhodnutí dosud splacen, musí být splacen bezodkladně.
Článek 3
S ohledem na záruky získané od státní pokladny, které jsou popsány v 209. až 232. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Polsko získá zpět podporu rovnající se rozdílu mezi úrokovou sazbou skutečně hrazenou loděnicí v Gdyni za úvěry zajištěné státní zárukou a úrokovou sazbou, za niž by příjemce mohl získat úvěr na trhu, a to za období mezi udělením záruky a vypršením její platnosti, rovnající se zaručené částce vynásobené rizikovým faktorem (pravděpodobnost nesplacení) s odečtením uhrazené záruční prémie nebo rozdílu mezi záruční prémií zaplacenou příjemcem a záruční prémii, za niž by příjemce mohl získat záruku za trhu. Pokud jsou některé z těchto záruk v době vydání tohoto rozhodnutí dosud aktivní, musí být neprodleně ukončeny.
Článek 4
S ohledem na záruky za zálohové platby, které poskytla vývozní úvěrová pojišťovna, jak je popsáno v 209. až 232. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Polsko získá zpět podporu rovnající se rozdílu mezi záruční prémií uhrazenou příjemcem a záruční prémií, za niž by příjemce mohl získat záruku na trhu, a to za období mezi udělením záruky a vypršením její platnosti. Pokud jsou některé z těchto záruk v době tohoto rozhodnutí dosud aktivní, musí být neprodleně ukončeny.
Článek 5
Články 3 a 4 se použijí přiměřeně na veškeré záruky za zálohové platby, které Polsko poskytlo v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES loděnici v Gdyni v období od 1. července 2007 do doby tohoto rozhodnutí.
Článek 6
Pokud jde o nevymáhané závazky vůči různým veřejným subjektům, jak je popsáno v 209. až 232. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Polsko získá zpět podporu rovnající se rozdílu mezi úrokovou sazbou skutečně uhrazenou loděnicí v Gdyni a úrokovou sazbou, za niž by příjemce mohl získat odklad splatnosti závazků od věřitele v tržním hospodářství, a to po dobu mezi udělením podpory a splacením veřejného závazku. Případné dosud nesplacené veřejné závazky musí být splaceny bezodkladně.
Článek 7
Pokud jde o odpisy dluhu vůči veřejným subjektům, jak je popsáno v 209. až 232. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Polsko získá zpět podporu rovnající se odepsané částce.
Článek 8
Pokud jde o veřejné pohledávky, které byly restrukturovány podle zákona ze dne 30. října 2002 o státní podpoře pro podniky se zvláštním významem pro trh práce, ve znění pozdějších předpisů, jež jsou popsány v 209. až 232. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Polsko získá zpět podporu rovnající se výši veřejných pohledávek převedených na Operatora po odečtení skutečné hodnoty aktiv příjemce, jež byla převedena na Operatora.
Článek 9
Co se týká kapitálových vkladů různých veřejných subjektů, jak je popsáno v 209. až 232. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Polsko získá zpět podporu rovnající se plné výši vloženého kapitálu.
Článek 10
Pokud jde o přímé granty popsané v tabulce 4, v 209. až 232. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, Polsko získá zpět podporu rovnající se plné výši grantů.
Článek 11
1. Polsko zajistí navrácení podpory příjemcem, jak je stanoveno v předchozích článcích. Podpora je navrácena v souladu s pokyny uvedenými v 384. až 401. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí.
2. Částka, která má být navrácena, podléhá úrokům ode dne, kdy byla loděnici v Gdyni k dispozici, až do dne, kdy byla získána zpět.
3. Úroky se vypočtou na základě složené úrokové míry v souladu s kapitolou V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (86) a nařízení Komise (ES) č. 271/2008 (87), kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004.
4. Polsko zruší veškeré nevyplacené platby podpory uvedené v článku 1 s účinkem ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 12
1. Navrácení podpory uvedené v článku 1 se provede s okamžitým účinkem.
2. Polsko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno ve lhůtě sedmi měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 13
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Polsko Komisi tyto informace:
a)
celková částka (jistina a úroky), kterou má příjemce navrátit;
b)
podrobný popis již přijatých a plánovaných opatření k dosažení souladu s tímto rozhodnutím;
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno podporu vrátit;
d)
důkazy, že byly ukončeny všechny záruky za zálohové platby.
2. Polsko bude Komisi informovat o vývoji vnitrostátních opatření přijatých s cílem vykonat toto rozhodnutí až do úplného vrácení podpory uvedené v článku 1. Na vyžádání Komise neprodleně předloží informace o již přijatých a plánovaných opatřeních k dosažení souladu s tímto rozhodnutím. Polsko poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úroků, které již příjemce navrátil.
Toto rozhodnutí je určeno Polsku.
V Bruselu dne 6. listopadu 2008.
DECISÃO DA COMISSÃO
de 6 de Novembro de 2008
sobre o auxílio estatal C 17/05 (ex N 194/05 e PL 34/04) concedido pela Polónia à Stocznia Gdynia
[notificada com o número C(2008) 6771]
(Apenas faz fé o texto em língua polaca)
(Texto relevante para efeitos do EEE)
(2010/47/CE)
A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, nomeadamente o primeiro parágrafo do n.o 2 do artigo 88.o,
Tendo em conta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, nomeadamente a alínea a) do n.o 1 do artigo 62.o,
Tendo convidado as partes interessadas a apresentarem as suas observações (1) nos termos das disposições acima citadas e tendo em conta tais observações,
Considerando o seguinte:
I. PROCEDIMENTO
(1)
Nos termos das disposições do ponto 3 do Anexo IV do Tratado de Adesão que regem o procedimento do mecanismo intercalar, em 29 de Abril de 2004, a Polónia notificou medidas de apoio à reestruturação da Stocznia Gdynia S.A. (a seguir denominada «estaleiro Gdynia»). O processo foi registado como PL 34/04.
(2)
Por carta de 19 de Maio de 2004, a Comissão solicitou à Polónia o envio de determinados documentos em falta. Esses documentos foram enviados em 16 de Junho de 2004. A Comissão solicitou mais informações através de cartas datadas de 30 de Julho de 2004, 8 de Outubro de 2004, 23 de Novembro de 2004 e 4 de Março de 2005, às quais a Polónia respondeu, respectivamente, por cartas de 3 de Setembro de 2004, registada em 7 de Setembro de 2004, 10 de Novembro de 2004, registada em 15 de Novembro de 2004, 17 de Fevereiro de 2005, registada em 21 de Fevereiro de 2005, 30 de Março de 2005, registada em 1 de Abril de 2005 e 18 de Abril de 2005, registada em 20 de Abril de 2005. Por carta de 22 de Abril de 2005, registada no mesmo dia, a Polónia aceitou que a Comissão tratasse o PL 34/04, de 29 de Abril de 2004, como notificação ao abrigo do n.o 2 do artigo 88.o do Tratado CE no que diz respeito a quaisquer medidas que fossem consideradas como constituindo novos auxílios. Foi atribuído um novo número ao processo: N 194/05.
(3)
Em 1 de Junho de 2005, a Comissão adoptou uma decisão para dar início a um procedimento formal de investigação, publicada no Jornal Oficial (2), e convidou a Polónia e as partes interessadas a apresentarem comentários.
(4)
Tendo sido concedido um alargamento do prazo para a apresentação de comentários (carta de 9 de Agosto de 2005), a Polónia apresentou os seus comentários por carta de 2 de Setembro de 2005, registada em 5 de Setembro de 2005. Na sua resposta, a Polónia apresentou à Comissão o plano actualizado de reestruturação do estaleiro Gdynia, datado de 4 de Março de 2004 (a seguir denominado «o plano de reestruturação de 2004»).
(5)
A Polónia apresentou comentários adicionais por carta de 3 de Novembro de 2005, registada em 7 de Novembro de 2005.
(6)
O estaleiro Gdynia apresentou comentários por carta de 10 de Outubro de 2005, registada em 14 de Outubro de 2005. Foram ainda apresentados comentários pela Ray Car Carriers (por carta de 7 de Outubro de 2005, registada em 10 de Outubro de 2005), pelo Gabinete do Representante Permanente da Dinamarca junto da União Europeia (por carta de 7 de Outubro de 2005, registada em 11 de Outubro de 2005), pela associação dinamarquesa de construção naval Danish Maritime (por carta de 7 de Outubro de 2005, registada no mesmo dia), pelo sindicato Solidarity (por carta de 7 de Outubro de 2005, registada em 10 de Outubro de 2005) e pela associação polaca de construção naval (por carta de 10 de Outubro de 2005, registada em 11 de Outubro de 2005).
(7)
A Comissão reencaminhou esses comentários para a Polónia, por cartas de 26 de Outubro de 2005 e 12 de Dezembro de 2005 (3). A Polónia respondeu aos comentários apresentados pelo estaleiro Gdynia por carta de 16 de Janeiro de 2006, registada em 18 de Janeiro de 2006, não tendo apresentado quaisquer comentários sobre as observações enviadas por terceiros.
(8)
A Comissão recorreu a um consultor externo para a avaliação do plano de reestruturação de 2004. O consultor entregou o seu relatório à Comissão em Dezembro de 2005.
(9)
Por carta de 13 de Janeiro de 2006, a Comissão solicitou à Polónia que fornecesse uma actualização sobre os últimos desenvolvimentos relativos à sua estratégia de reestruturação para o estaleiro Gdynia. A Polónia respondeu por carta de 20 de Fevereiro de 2006, registada em 21 de Fevereiro de 2006 e, no dia 22 de Fevereiro de 2006, teve lugar uma reunião entre os representantes da Comissão, as autoridades polacas e o estaleiro Gdynia. A Polónia anunciou que o plano de reestruturação de 2004 estava desactualizado e que tinha adoptado uma nova estratégia para a reestruturação do Grupo do estaleiro Gdynia que passava pela separação do Grupo do estaleiro Gdańsk e pela privatização (parcial) do estaleiro Gdynia. A Polónia anunciou ainda que, até 30 de Junho de 2006, seria submetido à Comissão o plano actualizado de reestruturação e que a privatização do estaleiro Gdynia iria iniciar-se a breve trecho.
(10)
No seguimento desta reunião, a Comissão enviou uma carta à Polónia em 8 de Março de 2006, à qual a Polónia respondeu por carta de 13 de Março de 2006, registada no mesmo dia, anunciando um calendário da privatização. A Polónia forneceu informação adicional sobre o processo de privatização por carta de 29 de Março de 2006, registada em 30 de Março de 2006. A Comissão solicitou mais informações por carta de 30 de Março de 2006, à qual a Polónia respondeu por carta de 19 de Abril de 2006, registada em 20 de Abril 2006.
(11)
Por carta de 6 de Abril de 2006, registada em 10 de Abril de 2006, a Polónia apresentou a primeira versão do documento «Uma estratégia para o sector da construção naval (estaleiros de construção naval) na Polónia 2006-2010». A Comissão enviou os seus comentários por carta de 12 de Abril de 2006. O documento foi finalmente aprovado pelo Governo polaco em 31 de Agosto de 2006 e enviado à Comissão por carta de 1 de Setembro de 2006, registada no mesmo dia.
(12)
Por correio electrónico de 15 de Maio de 2006, o estaleiro Gdynia enviou à Comissão o «memorando informativo sobre o estaleiro Gdynia», datado de Maio de 2006, que foi disponibilizado aos potenciais investidores em 10 de Maio de 2006.
(13)
Por carta de 26 de Maio de 2006, registada em 30 de Maio de 2006, a Polónia forneceu informação adicional sobre o processo de privatização em curso, incluindo a lista de empresas às quais a Polónia, através do seu consultor de privatização, tinha enviado a proposta de participação no novo aumento de capital aprovado pela Assembleia-Geral do estaleiro Gdynia realizada em 19 de Abril de 2006. Por carta de 13 de Julho de 2006, registada em 17 de Julho de 2006, a Polónia forneceu novas informações relativamente ao processo de privatização em curso, informando a Comissão de que duas empresas tinham apresentado propostas preliminares de participação no aumento de capital e fornecendo uma análise comparativa dessas propostas elaborada pelo consultor de privatização.
(14)
O estaleiro Gdynia apresentou à Comissão propostas iniciais de alteração ao plano de reestruturação em 9 de Junho de 2006. Os representantes da Comissão visitaram o estaleiro em 13 de Junho de 2006 e apresentaram observações preliminares ao plano de reestruturação alterado. O consultor externo da Comissão formulou os seus comentários num relatório de Julho de 2006. Finalmente, a Comissão comentou as limitações das propostas de alteração ao plano de reestruturação por carta de 17 de Julho de 2006.
(15)
Tiveram lugar várias reuniões sobre o processo de privatização e a elaboração do plano alterado de reestruturação na qual participaram representantes da Comissão e as autoridades polacas: em Bruxelas, em 31 de Janeiro, 22 de Fevereiro e 10 de Maio de 2006, e nas instalações do estaleiro Gdynia, em 13 de Junho de 2006.
(16)
A Polónia respondeu à carta da Comissão de 17 de Julho de 2006 por carta de 31 de Agosto de 2006, registada em 1 de Setembro de 2006.
(17)
A Polónia deu conhecimento das alterações ao «Plano de Reestruturação da Gdynia Shipyard S.A.» em 3 de Setembro de 2006 (a seguir denominado o «plano de reestruturação de 2006») e do novo auxílio estatal concedido ao estaleiro Gdynia no seguimento da decisão da Comissão de dar início a uma investigação formal.
(18)
A Polónia forneceu informação adicional sobre o processo de reestruturação do Grupo do estaleiro Gdynia por carta de 12 de Setembro de 2006, registada em 13 de Setembro de 2006, referindo em especial que o capital do estaleiro Gdańsk e do Grupo do estaleiro Gdynia tinha sido separado.
(19)
Por carta de 26 de Setembro de 2006, registada em 27 de Setembro de 2006, foram facultadas mais informações sobre o processo de privatização do estaleiro Gdynia.
(20)
A Polónia deu conhecimento do novo auxílio adicional ao estaleiro Gdynia por carta de 21 de Novembro de 2006, registada em 27 de Novembro de 2006.
(21)
Realizou-se em 7 de Dezembro de 2006 uma reunião entre o Comissário Kroes e Piotr Woźniak, o Ministro da Economia polaco. O Ministro referiu que a Polónia estava empenhada no relançamento do processo de privatização do estaleiro Gdynia através de um procedimento aberto e transparente a concluir até Junho de 2007. A Polónia confirmou esta afirmação por carta de 27 de Dezembro de 2006, registada em 4 de Janeiro de 2007, referindo a decisão governamental de 19 de Dezembro de 2006 de aprovar um documento intitulado «O estado da indústria da construção naval». A Polónia solicitou à Comissão que fossem encetadas conversações sobre medidas compensatórias.
(22)
Representantes da Comissão visitaram o estaleiro em 19 de Dezembro de 2006 com o consultor externo com vista à recolha de factos e dados necessários para avaliar as medidas compensatórias. O consultor externo da Comissão apresentou um relatório sobre a capacidade do estaleiro em 16 de Janeiro de 2007.
(23)
A Comissão respondeu à carta de 27 de Dezembro de 2006 por carta de 29 de Janeiro de 2007, na qual solicitava à Polónia a apresentação de uma proposta de medidas compensatórias para o estaleiro Gdynia até ao final de Fevereiro de 2007.
(24)
Por carta datada de 28 de Fevereiro de 2007, registada no mesmo dia, a Polónia apresentou explicações relativas à privatização do estaleiro Gdynia e uma proposta de medidas compensatórias.
(25)
Com base nisto, realizou-se em 15 de Março de 2007 uma reunião entre a Comissão, as autoridades polacas e representantes do estaleiro, que se centrou essencialmente nas medidas compensatórias mas também no processo de privatização em curso. A Comissão e as autoridades polacas acordaram que a Comissão iria entrar em discussões técnicas directas com o estaleiro Gdynia com vista à compilação de todos os dados necessários à avaliação das medidas compensatórias propostas pela Polónia. O estaleiro Gdynia transmitiu informações iniciais sobre a capacidade do estaleiro por correio electrónico de 12 de Março de 2007, registado em 27 de Abril de 2007.
(26)
A Comissão solicitou informações adicionais sobre as medidas compensatórias por cartas de 29 de Março de 2007, 27 de Abril de 2007 e 25 de Maio de 2007, às quais o estaleiro Gdynia respondeu por cartas de 20 de Abril de 2007, registada em 23 de Abril de 2007, de 9 de Maio de 2007, registada em 10 de Maio de 2007, e de30 de Maio de 2007, registada em 31 de Maio de 2007, respectivamente. O estaleiro Gdynia forneceu mais informações numa reunião com representantes da Comissão que teve lugar em 6 de Junho de 2007 e, subsequentemente, por carta de 18 de Junho de 2007, registada em 21 de Junho de 2007. A Comissão colocou questões adicionais por correio electrónico de 20 de Junho de 2007, ao qual o estaleiro Gdynia respondeu por carta de 25 de Junho de 2007, registada no mesmo dia.
(27)
Por carta de 31 de Julho de 2007, a Comissão informou a Polónia de que a sua análise preliminar das medidas compensatórias propostas pela Polónia para o estaleiro Gdynia sugeria que as medidas eram aceitáveis, desde que algumas condições fossem cumpridas. A Polónia respondeu por carta de 24 de Agosto de 2007, registada em 27 de Agosto de 2007, comentando as condições que regulam a execução das medidas compensatórias para o estaleiro Gdynia. A Comissão deu por encerrada a questão das medidas compensatórias por carta de 3 de Outubro de 2007.
(28)
Em conversa telefónica de 24 de Maio de 2007, as autoridades polacas informaram a Comissão de que a Polónia pretendia reiniciar o processo de privatização do estaleiro Gdynia através de concurso público. A Comissão solicitou informações completas sobre os mais recentes desenvolvimentos do processo de privatização por carta de 29 de Maio de 2007, reiterando o seu pedido por carta de 6 de Junho de 2007. A Polónia respondeu por carta de 22 de Junho de 2007, registada em 25 de Junho de 2007 e, no seguimento de um novo pedido de informação datado de 28 de Junho de 2007, concluiu o envio de informação por carta de 11 de Julho de 2007, registada no mesmo dia. Por meio desta carta, a Polónia enviou também à Comissão o memorando informativo sobre o estaleiro Gdynia datado de 4 de Julho de 2007 (a seguir denominado «o memorando informativo»). Por carta de 31 de Julho de 2007, a Comissão indicou que o processo de privatização não poderia ser adiado por mais tempo.
(29)
A Comissão transmitiu os seus comentários sobre o memorando informativo por carta de 30 de Julho de 2007. A Polónia respondeu por carta de 21 de Agosto de 2007, registada em 27 de Agosto de 2007. Por carta de 29 de Agosto de 2007, registada no mesmo dia, a Polónia apresentou um documento provisório intitulado «Esclarecimentos complementares ao memorando informativo do estaleiro Gdynia», datado de 29 de Agosto de 2007, a ser anexado ao memorando informativo de 4 de Julho de 2007 (a seguir denominado «o Anexo ao memorando informativo»). A Comissão apresentou os seus comentários ao Anexo ao memorando informativo por carta de 4 de Setembro de 2007, aos quais a Polónia respondeu por carta de 7 de Setembro de 2007, enviando ainda uma versão alterada do Anexo ao memorando informativo. A Comissão apresentou as suas observações finais por meio de carta de 14 de Setembro de 2007.
(30)
A Polónia apresentou informação relativa aos mais recentes desenvolvimentos do processo de privatização por cartas de 7 de Setembro de 2007, registada no mesmo dia, de 23 de Outubro de 2007, registada em 24 de Outubro de 2007, e de 25 de Outubro de 2007, registada no mesmo dia.
(31)
Em resposta a uma carta da Comissão datada de 30 de Novembro de 2007, a Polónia forneceu informação adicional sobre o processo de privatização por meio de cartas de 13, 19 e 21 de Dezembro de 2007, registadas em 14, 20 e 21 de Dezembro de 2007, respectivamente. Na última carta, a Polónia informava a Comissão de que tinha recebido três propostas vinculativas para a aquisição do estaleiro Gdynia. Estas propostas foram apresentadas à Comissão por carta de 8 de Fevereiro de 2008, registada em 11 de Fevereiro de 2008.
(32)
Em 10 de Janeiro de 2008, teve lugar em Bruxelas uma reunião entre representantes da Comissão e as autoridades polacas, cujas conclusões foram reiteradas pela Comissão em cartas de 17 e 30 de Janeiro de 2008.
(33)
Por carta de 30 de Janeiro de 2008, a Polónia informou a Comissão de que dois dos proponentes tinham sido convidados a encetar negociações com o Tesouro. Por carta de 14 de Fevereiro de 2008, registada em 19 de Fevereiro de 2008, a Polónia anunciou que o processo de privatização do estaleiro Gdynia estaria concluído até ao Verão de 2008. A Comissão respondeu por carta de 28 de Fevereiro de 2008.
(34)
Por carta de 29 de Fevereiro de 2008, registada em 3 de Março de 2008, a Polónia apresentou a primeira versão de um novo plano de reestruturação elaborado por um dos proponentes, a Amber Sp. z o.o. Esta empresa beneficiava de exclusividade negocial temporária desde 20 de Março de 2008 e apresentou uma actualização ao plano provisório de reestruturação por correio electrónico de 9 de Abril de 2008, registado em 24 de Abril de 2008. Este proponente apresentou informação adicional sob a forma de «Orientações chave para a reestruturação», um documento apresentado na reunião de 10 de Abril de 2008 e registado em 18 de Abril de 2008. A informação preparada pelo segundo proponente foi apresentada em fase posterior, por carta de 7 de Abril de 2008, registada em 18 de Abril de 2008, no seguimento de um aviso recordatório de 18 de Março de 2008.
(35)
A Polónia apresentou informações sobre o desenvolvimento das negociações com a Amber Sp. z o.o., como proponente exclusivo, por cartas de 28 de Março de 2008, registada no mesmo dia, de 7 de Abril de 2008, registada em 18 de Abril de 2008, de 23 de Abril de 2008, registada no mesmo dia, e de 25 de Abril de 2008, registada no mesmo dia. No dia 10 de Abril de 2008, teve lugar em Varsóvia uma reunião entre representantes da Comissão, o estaleiro Gdynia, a Amber Sp. z o.o. e as autoridades polacas. A Polónia enviou a acta da reunião à Comissão por carta de 7 de Maio de 2008, registada em 13 de Maio de 2008.
(36)
A Comissão enviou comentários sobre o desenvolvimento do processo de privatização por cartas de 21 e 30 de Abril de 2008.
(37)
Por carta de 12 de Maio de 2008, registada no mesmo dia, a Polónia informou a Comissão de que a Amber Sp. z o.o. se tinha retirado do processo de privatização. Finalmente, por carta de 26 de Maio de 2008, registada em 27 de Maio de 2008, as autoridades polacas informaram a Comissão de que, em 15 de Maio de 2008, o Ministro do Tesouro tinha decidido pôr termo ao processo de privatização no quadro do convite público à negociação com os proponentes cujas propostas tinham sido admitidas no âmbito do procedimento lançado em 2007.
(38)
As autoridades polacas informaram ainda a Comissão de que estavam a envidar esforços para relançar o processo de privatização com vista à assinatura de acordos de privatização em Novembro de 2008. Desde 3 de Junho de 2008, a Polónia apresenta relatórios diários à Comissão relativamente às acções desenvolvidas pelas diversas partes interessadas no relançamento do processo de privatização. Por carta de 6 de Junho de 2008, registada no mesmo dia, a Polónia enviou à Comissão o «memorando informativo sobre o estaleiro Gdynia» de 2 de Junho de 2008 (a seguir denominado «memorando informativo de 2008»).
(39)
A pedido das autoridades polacas, realizou-se em 10 de Junho de 2008 uma reunião entre representantes da Comissão, as autoridades polacas e a ISD Polska, que foi apresentada à Comissão como potencial compradora do estaleiro Gdynia. Em 13 de Junho de 2008, teve lugar uma segunda reunião entre a Comissão e as autoridades polacas.
(40)
Por carta de 26 de Junho de 2008, registada no mesmo dia, a Polónia apresentou um plano provisório de reestruturação para o estaleiro Gdynia e o estaleiro Gdańsk elaborado pela ISD Polska (proprietária do estaleiro Gdańsk) e um plano provisório de reestruturação para o estaleiro Gdynia elaborado pela Empresa de Construção Naval da Polónia (a seguir denominada «a ECNP»).
(41)
Por carta de 4 de Julho de 2008, a Comissão solicitou esclarecimentos sobre determinadas questões relacionadas com o plano provisório de reestruturação elaborado pela ISD Polska. A Polónia respondeu por cartas de 7 e 8 de Julho 2008, registadas nos mesmos dias. Em 8 de Julho de 2008 teve lugar uma reunião entre representantes das autoridades polacas, da ISD Polska e da Comissão.
(42)
Por carta de 14 de Julho de 2008, a Polónia comprometeu-se a enviar à Comissão um plano de reestruturação detalhado até 12 de Setembro do mesmo ano.
(43)
Em 16 de Julho de 2008, a Comissão apoiou, de forma preliminar, a avaliação e conclusões apresentadas no projecto de decisão de encerramento da investigação formal que indicava que o auxílio concedido ao estaleiro Gdynia era incompatível com o mercado comum e tinha de ser recuperado. No entanto, à luz da carta das autoridades polacas de 14 de Julho de 2008, a Comissão decidiu adiar a adopção da decisão de modo a avaliar se o novo plano de reestruturação a ser apresentado pelas autoridades polacas até 12 de Setembro iria melhorar significativamente a situação e permitir que o auxílio fosse considerado compatível com o mercado comum.
(44)
Desde então, a Polónia tem enviado à Comissão actualizações semanais sobre o processo de privatização (cartas de 28 de Julho, 4 de Agosto, 12 de Agosto, 21 de Agosto, 25 de Agosto, 1 de Setembro, 8 de Setembro, 16 de Setembro e 23 de Setembro, registadas nos mesmos dias).
(45)
Por carta de 18 de Julho, registada em 21 de Julho, a Polónia solicitou três rondas de consultas com a Comissão sobre o plano provisório de reestruturação com vista à elaboração de uma versão final que tivesse em conta os comentários da Comissão. A Comissão concordou com o calendário por carta de 31 de Julho.
(46)
No entanto, a primeira reunião não oficial entre as autoridades polacas e a Comissão só se realizou em 21 de Agosto de 2008. Em 2 de Setembro de 2008 teve lugar outra reunião com as autoridades polacas, que contou com a presença da ISD Polska. A Polónia apresentou informalmente o plano provisório de reestruturação da ISD Polska em 28 de Agosto de 2008 e uma versão alterada do mesmo em 8 de Setembro de 2008.
(47)
Por carta de 12 de Setembro de 2008, registada no mesmo dia, a Polónia enviou o plano final de reestruturação para o estaleiro Gdynia e o estaleiro Gdańsk.
(48)
Por carta de 16 de Setembro de 2008, registada em 17 de Setembro de 2008, a Polónia apresentou o projecto de acordo de privatização entre a ISD Polska e o Tesouro polaco.
(49)
Em 30 de Setembro de 2008 foi organizada uma reunião entre as autoridades polacas e a Comissão, na qual participaram representantes da ISD Polska.
(50)
Por carta de 27 de Outubro de 2008, a Comissão informou as autoridades polacas das condições de enquadramento para a execução desta decisão. Por carta de 3 de Novembro de 2008, registada em 4 de Novembro de 2008, a Polónia comprometeu-se a cumprir integralmente essas condições. A Comissão aceitou este compromisso em carta de 6 de Novembro de 2008.
(51)
Por carta de 14 de Junho de 2007, a Comissão solicitou às autoridades polacas que apresentassem uma síntese de todos os auxílios estatais concedidos ao estaleiro desde a adesão da Polónia à UE, em 1 de Maio de 2004. A Polónia respondeu por carta de 11 de Julho de 2007, registada no mesmo dia. A Comissão solicitou esclarecimentos adicionais através de carta datada de 13 de Novembro de 2007, à qual a Polónia respondeu por carta de 9 de Janeiro de 2008, registada no mesmo dia. A Polónia informou a Comissão sobre auxílios adicionais concedidos ao estaleiro Gdynia por carta de 6 de Dezembro de 2007, registada no mesmo dia, por carta de 12 de Fevereiro de 2008, registada em 13 de Fevereiro de 2008, e por carta de 6 de Junho de 2008, registada no mesmo dia.
II. DESCRIÇÃO PORMENORIZADA DO AUXÍLIO
1. EMPRESA EM CAUSA
(52)
O beneficiário do auxílio é o estaleiro Gdynia. A empresa está sedeada na região de Gdańsk-Gdynia-Sopot, a norte da Polónia.
(53)
A Comissão salienta que, ao abrigo das regras dos auxílios estatais, as empresas da região são elegíveis para financiamento pelos Fundos Estruturais (4) no âmbito do objectivo «Convergência» e pelo Fundo de Coesão (5). Em especial, as empresas localizadas na região são potencialmente elegíveis para apoio do Programa Operacional Regional ao abrigo dos eixos prioritários existentes para apoiar pequenas e médias empresas, medidas de transferência de inovação e tecnologia (orientadas para a criação de emprego a longo prazo) e o desenvolvimento de infra-estruturas sociais e educativas para fins de formação profissional e aprendizagem ao longo da vida. As empresas da região são também elegíveis no âmbito dos programas operacionais Economia Inovadora e Recursos Humanos, sendo este último especialmente direccionado para apoiar as empresas e o mercado de trabalho a adaptarem-se às alterações económicas, incluindo processos de reestruturação.
(54)
O estaleiro Gdynia desenvolve actividades ao nível da construção naval, produção de cascos, construção de pontes em aço, prestação de serviços ligados à construção naval e a outros sectores.
(55)
Os principais accionistas do estaleiro Gdynia (6) são o Tesouro, que detém 32 % das acções, representando 35 % dos direitos de voto, a Ray Car Carriers Ltd (16 % e 22 %), a Korporacja Polskie Stocznie S.A. (10 % e 6 %), a Agência de Desenvolvimento Industrial (Agencja Rozwoju Przemysli S.A.) (9 % e 13 %) e a Stoczniowy Fundusz Inwestycyjny S.A. (7 % e 5 %). Nenhum dos restantes accionistas detém mais de 4 % das acções.
(56)
O estaleiro Gdynia é a empresa-mãe do Grupo do estaleiro Gdynia, que inclui doze subsidiárias. Até recentemente, a Stocznia Gdańsk S.A. era uma das subsidiárias mas, mediante acordo de Outubro de 2007, o estaleiro Gdynia vendeu as acções que ainda detinha no estaleiro Gdańsk ao novo proprietário maioritário da Stocznia Gdańsk S.A. No entanto, entre 1998 e o Outono de 2006, o estaleiro Gdynia deteve a maioria das acções da Stocznia Gdańsk S.A. (anteriormente denominada Stocznia Gdańsk - Grupa Stoczni Gdynia), pelo que a reestruturação dos dois estaleiros decorreu em paralelo.
(57)
Os principais produtos do estaleiro Gdynia ao nível da construção naval são navios porta-contentores entre 1 100 e 5 000 TEU e navios porta-automóveis em sistema RO-RO com capacidade de carga de 2 100 a 6 000 carros. Outros produtos incluem navios polivalentes, navios de carga geral e para transporte de refinados e produtos químicos, graneleiros e navios para transporte de gás de petróleo liquefeito (GPL).
(58)
No segmento dos porta-contentores até 3 000 TEU, os seus principais concorrentes são os estaleiros europeus Aker Ostsee e Volkswerft Stralsund, na Alemanha, e os estaleiros coreanos e chineses. O estaleiro fabrica os maiores navios de transporte de automóveis do mundo (em termos de porte) e a sua quota em termos de encomendas mundiais destes produtos é de 11 % (7). Nenhum outro estaleiro da UE produz navios porta-automóveis destas dimensões, sendo o estaleiro Uljanik, na Croácia, o único concorrente europeu. Os outros concorrentes do Gdynia são os estaleiros coreanos e japoneses.
(59)
Entre 2002 e 2006, o estaleiro Gdynia produziu 48 navios. Em 2004, o Gdynia encontrava-se na 13.a posição dos maiores estaleiros mundiais em termos do livro de encomendas (medida em termos de TBC - tonelagem bruta compensada). Em 2005, ocupava o 21.o lugar e mantinha a sua posição como maior estaleiro da Europa.
(60)
Actualmente (em Abril de 2008) (8), o seu livro de encomendas incluía 16 contratos (12 navios porta-automóveis e 4 porta-contentores) com um volume total de 581 000 TBC a entregar em 2008 e 2009.
(61)
As principais instalações de produção do estaleiro Gdynia dispõem de duas docas secas, SD I e SD II.
(62)
Em Agosto de 2007, o estaleiro Gdynia empregava 4 611 trabalhadores, 68 % dos quais estavam directamente ligados ao processo de produção (9). Isto representa uma redução de 26 % em relação a Dezembro de 2004, data em que o estaleiro empregava 6 249 pessoas (10).
(63)
O Grupo do estaleiro Gdynia começou a sentir dificuldades em 2002. O plano de reestruturação de 2004 explica que os factores que contribuíram para a difícil situação financeira eram externos, tais como a concorrência asiática, a retoma do zloti em relação ao dólar, o aumento dos preços do aço e problemas de acesso a financiamento na sequência da falência da Stocznia Szczecin Porta Holding S.A. e do colapso de um pórtico de carga no estaleiro Gdynia durante uma violenta tempestade em 1999. Como parte dos seus esforços para conseguir mais encomendas, especialmente após a aquisição do estaleiro Gdańsk em 1998 ter impulsionado o seu potencial produtivo, o estaleiro Gdynia tomou algumas decisões de gestão que se revelaram problemáticas. O estaleiro incorreu em riscos tecnológicos, financeiros, comerciais e de concepção (novos produtos, protótipos e construção pouco rentável de navios novos para o estaleiro, como pequenos graneleiros, navios de transporte de produtos químicos, navios Ro-Ro, navios tanque para transporte de gás, porta-contentores para carga a granel e navios de carga geral). Também insatisfatória foi a velocidade a que o estaleiro Gdynia reduziu os seus custos de produção.
(64)
Estas dificuldades mantiveram-se ao longo do processo de reestruturação. Segundo o plano de reestruturação de 2006, os motivos destas dificuldades persistentes prendiam-se com a valorização do zloti face ao dólar e o aumento sem precedentes do preço do aço, que não se reflectiram nos contratos celebrados pelo estaleiro. Outra razão era a falta de recursos financeiros para operações de reestruturação alargadas.
(65)
As dificuldades financeiras do Grupo deram origem a problemas de pagamento de dívidas públicas e comerciais e de salários, faltas de material, atrasos na produção, aumento de custos (consumo de mão-de-obra, coimas) e atrasos significativos no cumprimento dos contratos.
(66)
A situação financeira do estaleiro Gdynia foi-se degradando gradualmente.
Quadro 1
Operações do estaleiro Gdynia
(milhões de PLN)
2002
2003
2004
2005
2006
2007
Volume de negócios
1 724
891
1 327
1 599
1 259
1 040
Resultado
- 477
- 190
-77
- 114
- 292
- 311
Capital
- 288
- 285
- 576
- 928
Fonte: plano de reestruturação e memorando informativo de 2006.
(67)
Prevê-se que o estaleiro venha a apresentar ainda mais perdas significativas em 2008 e 2009, com base no actual livro de encomendas (11).
2. DECISÃO DE DAR INÍCIO AO PROCEDIMENTO AO ABRIGO DO N.o 2 DO ARTIGO 88.o DO TRATADO CE
(68)
Na sua decisão de iniciar uma investigação formal, a Comissão indicava que algumas das medidas que haviam sido notificadas ao abrigo do ponto 3 do Anexo IV ao Tratado de Adesão constituíam novos auxílios uma vez que tinham sido concedidas após a adesão da Polónia à UE em 1 de Maio de 2004 ou ainda não tinham sido concedidas à data da decisão. A Comissão enumerou essas medidas na parte B do Anexo I da decisão.
(69)
A Comissão decidiu ainda que determinadas medidas de auxílio indicadas na parte A do Anexo I da decisão tinham sido concedidas ao estaleiro Gdynia antes de 1 de Maio de 2004 e que não eram aplicáveis após a adesão nos termos do ponto 3 do Anexo IV ao Tratado de Adesão, pelo que não seriam examinadas ao abrigo do procedimento previsto no n.o 2 do artigo 88.o do Tratado CE. Por conseguinte, essas medidas não são abrangidas pela presente decisão. Não obstante, elas tinham de ser tidas em conta na avaliação de compatibilidade com o mercado comum das medidas de auxílio concedidas após a adesão.
(70)
No essencial, a Comissão alegou que não tinha sido tomada uma decisão juridicamente vinculativa relativamente às medidas enumeradas na parte B do Anexo I da decisão antes da adesão, apesar de reconhecer que tinham sido dados alguns passos preliminares no sentido dessa decisão vinculativa.
(71)
Relativamente à reestruturação da dívida pública ao abrigo do procedimento do Capítulo 5a com base na Lei de 30 de Outubro de 2002 relativa a Auxílios Estatais (Empresas com Especial Importância para o Mercado de Trabalho), na sua última redacção (12), a Comissão concluiu que a decisão de reestruturação emitida pelo Presidente da Agência de Desenvolvimento Industrial, a agência governamental responsável pela aplicação do procedimento do Capítulo 5a, foi juridicamente vinculativa. Neste caso, no entanto, não foi emitida nenhuma decisão de reestruturação desse tipo antes da adesão (13). Isto porque a decisão emitida pelo Presidente da Agência de Desenvolvimento Industrial, em 19 de Abril de 2004, a aprovar o plano de reestruturação de 2004 não cumpriu os requisitos processuais e substantivos para ser considerada uma decisão de reestruturação.
(72)
A Comissão aceitou a explicação da Polónia de que os juros vencidos sobre estas dívidas de direito público seriam automaticamente amortizados em conjunto com o capital devido à sua natureza acessória, não sendo necessário emitir uma decisão própria para o efeito.
(73)
A Comissão não encontrou qualquer evidência de decisões juridicamente vinculativas para uma série de medidas, designadamente para as garantias de produção e a injecção de capital, a emissão de obrigações e conversão da dívida em activos, enumeradas como medidas 28-34 na parte B do Anexo I da decisão. A Comissão respondeu em especial ao argumento principal da Polónia, que alegava que estas medidas tinham sido incluídas no plano de reestruturação de 2004 do estaleiro Gdynia, o qual tinha sido aprovado pelo Conselho de Fiscalização do estaleiro, tendo os representantes do Tesouro forçado as autoridades competentes a executar as medidas através do seu voto a favor do plano.
(74)
A Comissão considerou que, uma vez que os accionistas não tinham tomado as medidas necessárias para esse fim, o Conselho de Fiscalização não tinha sido mandatado para adoptar decisões com repercussões financeiras para os accionistas. A Comissão considerou também que, mesmo assumindo que o Conselho de Fiscalização estava mandatado para tomar essas decisões em nome e por conta dos accionistas, continuava a estar pouco claro se uma decisão deste tipo iria criar uma obrigação positiva por parte do Tesouro para atribuir o auxílio estatal, uma vez que normalmente não é possível integrar acções desenvolvidas pelo Estado enquanto interveniente no mercado em acções desenvolvidas pelo Estado na prossecução dos diversos objectivos públicos.
(75)
Relativamente à medida 32 da parte B do Anexo I da decisão (injecção de capital de 40 milhões de PLN), a Comissão tinha dúvidas sobre a legalidade da decisão de obrigar o Tesouro a efectuar um aumento de capital antes da adesão da Polónia, uma vez que não tinha sido cumprido o requisito de registo de qualquer aumento de capital no Tribunal competente no prazo de seis meses.
(76)
Considerando que várias medidas a favor do estaleiro Gdynia constituíam auxílios novos, a Comissão expressou dúvidas de que estivesse preenchida alguma das condições para o auxílio ser aprovado como auxílio à reestruturação.
3. COMENTÁRIOS DAS PARTES INTERESSADAS
a) Comentários do estaleiro Gdynia
(77)
O beneficiário apresentou dois tipos de argumentos: relativos à competência da Comissão quanto às medidas enumeradas na parte B do Anexo I da decisão e relativos às dúvidas da Comissão sobre a compatibilidade do auxílio com o mercado comum, na medida em que era considerado como constituindo um auxílio novo.
(78)
No que se refere à reestruturação da dívida pública ao abrigo do Capítulo 5a, o beneficiário alegou que o facto de atribuir o auxílio constituiu uma decisão de reestruturação por parte do Presidente da Agência de Desenvolvimento Industrial. No entanto, o beneficiário afirmou, tal como a Polónia na fase inicial da investigação da Comissão, que a respectiva decisão foi adoptada pelo Presidente da Agência de Desenvolvimento Industrial antes da adesão, em 19 de Abril de 2004.
(79)
O beneficiário alegou que foi o acordo de todos os credores públicos com a reestruturação ao abrigo do Capítulo 5a que constituiu a concessão do auxílio, antes da adesão (14).
(80)
Ao contrário do que foi afirmado pela Polónia na primeira fase da investigação da Comissão, o beneficiário alegou que, após 30 de Junho de 2003, não se venceram juros de mora sobre as dívidas de direito público reestruturadas ao abrigo do Capítulo 5a.
(81)
O beneficiário alegou que a exposição específica do Estado relativamente à medida 32 (injecção de capital) tinha sido conhecida antes da adesão e que, portanto, o auxílio devia ser considerado como tendo sido atribuído antes da adesão.
(82)
O beneficiário também comentou outros aspectos da decisão. Referiu, em especial, que as garantias de produção fornecidas ao estaleiro pela agência seguradora de crédito à exportação não constituíram auxílio governamental. O beneficiário alegou que o sistema de garantias da agência seguradora de crédito à exportação se trata de um sistema de autofinanciamento em que, a longo prazo, os prémios cobrados excedem os riscos cobertos e os montantes efectivamente desembolsados. O beneficiário descreveu as condições mediante as quais a agência seguradora de crédito à exportação emite as garantias (prémios e tipos de garantias reais exigidas).
(83)
Relativamente ao requisito de que o auxílio se limite ao mínimo necessário, o beneficiário alegou que o montante do auxílio se tinha limitado ao mínimo indispensável, sendo justificada a atribuição de um auxílio superior, caso houvesse disponibilidade. O beneficiário sugeriu ainda que, mesmo que a Comissão definisse restritamente os custos de reestruturação (i.e. como não incluindo os custos de exploração do estaleiro), a componente de financiamento desses custos sem elementos de auxílio estatal continuaria a situar-se na ordem dos 30 %, satisfazendo assim as Orientações de Reestruturação de 1999 (15).
(84)
O beneficiário alegou ainda que o auxílio estatal ao estaleiro Gdynia não distorce a concorrência na Europa, afirmando que a real ameaça concorrencial aos estaleiros europeus vem do Extremo Oriente. O beneficiário reconheceu que são construídos navios porta-contentores noutros estaleiros europeus, designadamente na Alemanha, mas alegou que os porta-contentores construídos na Alemanha são diferentes em termos de concepção e especificações técnicas. Afirmou ainda que não existem outros estaleiros europeus a construir navios porta-automóveis, pelo que o estaleiro Gdynia não competia no seu segmento com outro estaleiro da UE.
(85)
Finalmente, o beneficiário afirmou que a sua reestruturação estaria definitivamente concluída no final de 2007.
b) Comentários das outras partes interessadas
(86)
A Dinamarca e a Danish Maritime apoiaram os esforços da Comissão para assegurar que o auxílio estatal foi concedido de acordo com as regras aplicáveis. Salientaram que, em resultado da situação concorrencial no mercado mundial da construção naval, vários estaleiros dinamarqueses foram encerrados ou entraram em falência sem que lhes tenham sido concedidos quaisquer auxílios estatais. Confirmaram ainda que a gama de produtos dos estaleiros dinamarqueses era similar à dos estaleiros polacos, pelo que os estaleiros dinamarqueses podiam ser afectados por qualquer concorrência desleal. A Dinamarca instou a Comissão a exigir ao estaleiro Gdynia que reduza a sua capacidade para que o auxílio estatal não fosse utilizado para aumentar o excesso de capacidade ao nível mundial.
(87)
A Ray Car Carriers, como maior cliente do estaleiro Gdynia e accionista minoritária da empresa, salientou a importância do estaleiro Gdynia para o seu próprio funcionamento devido aos contratos em curso que tem com o estaleiro. A Ray Car Carriers está convencida de que, com a sua mão-de-obra e quadros altamente qualificados, o estaleiro se pode tornar um dos melhores da Europa, se for reestruturado e receber auxílio estatal para esse fim.
(88)
O sindicato Solidarność salientou a degradação da situação no estaleiro, referindo a necessidade de uma rápida reestruturação. O sindicato descreveu algumas das medidas de reestruturação já executadas no estaleiro e manifestou a sua confiança de que, com a tecnologia e mão-de-obra suficiente para o fazer, poderia juntar-se ao conjunto dos estaleiros europeus mais lucrativos. Para isso, era necessário contar com auxílio estatal para aplicar o plano de reestruturação.
(89)
A associação polaca de construção naval Forum Okrętowe explicou as razões para as dificuldades sentidas pelo estaleiro e manifestou o seu apoio ao processo de reestruturação e à utilização de auxílios estatais para esse fim.
c) Comentários da Polónia
(90)
Tal como o beneficiário, a Polónia comentou os aspectos relacionados com a competência e a compatibilidade.
(91)
No que se refere à reestruturação da dívida pública ao abrigo do Capítulo 5a, a Polónia não apresentou quaisquer argumentos adicionais. No entanto, na sua resposta aos comentários do beneficiário, a Polónia manifestou o seu desacordo com a interpretação da legislação polaca feita por este.
(92)
No que respeita às medidas 28-34 da parte B do Anexo I da decisão, a Polónia não refutou as conclusões da Comissão constantes da decisão de iniciar uma investigação formal. Não obstante, a Polónia apresentou um novo argumento no sentido de que as declarações dos representantes de diversas autoridades governamentais no âmbito da Equipa do Sector da Construção Naval relativas aos planos para alargar essas medidas deveriam ser consideradas como compromissos oficiais. Estas declarações foram feitas antes da adesão.
(93)
Relativamente à medida 32 (injecção de capital), a Polónia alegou que, uma vez que o Tesouro tinha agido na reunião de accionistas como dono do estaleiro Gdynia, esta acção não podia ser dissociada das suas acções como autoridade pública de concessão de auxílios.
(94)
Simultaneamente, a Polónia reconhece que, enquanto as injecções de capital se inserem na esfera da propriedade (dominium) e estão sujeitas ao direito civil, ao proceder ao aumento do capital social das empresas o Ministro (do Tesouro) encontra-se obrigado a observar regras adicionais de direito público que não se aplicam aos comuns intervenientes no mercado (imperium).
(95)
A Polónia explicou seguidamente que a regra dos seis meses (o prazo obrigatório de registo das subscrições de capital no Tribunal) era um requisito meramente formal sem qualquer efeito sobre a altura em que a obrigação do accionista subscrever as acções entra em vigor. A Polónia afirmou que esta obrigação entrou em vigor em 2004, antes da adesão, e que o seu cumprimento apenas necessitava da aprovação de uma nova resolução sobre o aumento do capital social do estaleiro, que teve lugar em 4 de Março de 2005. A subscrição por parte do Tesouro teve lugar subsequentemente, em 23 de Junho de 2005.
(96)
No que se refere à compatibilidade do novo auxílio com o mercado comum, a Polónia referiu que o plano de reestruturação de 2004 constituiu uma base económica sólida para o processo de reestruturação do estaleiro. A Polónia reconheceu que o processo de reestruturação foi executado com recursos financeiros limitados. As autoridades polacas procederam a uma breve descrição das medidas de auxílio à reestruturação inscritas no plano de reestruturação de 2004, para demonstrar que a reestruturação não teve um âmbito puramente financeiro. Defendeu as medidas compensatórias propostas no plano de reestruturação de 2004 e executadas no seio do Grupo do estaleiro Gdynia. Relativamente ao requisito de que a ajuda se limitasse ao mínimo indispensável, a Polónia afirmou que o auxílio foi utilizado exclusivamente para os fins da reestruturação e que a percentagem do montante do auxílio foi de 31 %, i.e. o auxílio como percentagem dos custos totais de reestruturação, incluindo os custos operacionais. A Polónia alegou que a renegociação dos preços dos contratos, em conjunto com os lucros acumulados e fluxos financeiros positivos gerados pelo estaleiro no futuro, deviam ser considerados como constituindo a «contribuição própria».
(97)
As autoridades polacas descreveram em pormenor a forma como funciona o sistema de garantia da agência seguradora de crédito à exportação e alegaram que estas garantias não constituem auxílio estatal.
4. DESCRIÇÃO CRONOLÓGICA DOS EVENTOS DECISIVOS NO SEGUIMENTO DA DECISÃO DA COMISSÃO DE DAR INÍCIO AO PROCEDIMENTO FORMAL DE INVESTIGAÇÃO
(98)
Apresenta-se de seguida um resumo da investigação da Comissão e dos eventos que tiveram lugar no seu decurso.
(99)
Em resposta à decisão da Comissão de iniciar a investigação formal, as autoridades polacas apresentaram, no Outono de 2005, explicações de dois tipos: em primeiro lugar, questionando a competência da Comissão para agir sobre as medidas identificadas como novo auxílio na sua decisão, e, em segundo lugar, alegando que mesmo se tais medidas constituíssem novo auxílio, eram compatíveis com o mercado comum como auxílio à reestruturação. A reacção do estaleiro Gdynia à decisão da Comissão foi de natureza semelhante. Ambas são descritas de seguida.
(100)
Reforçando os seus comentários quanto à compatibilidade do auxílio, a Polónia apresentou à Comissão o plano de reestruturação de 2004 do estaleiro Gdynia, que era idêntico ao plano de reestruturação que esteve na base da decisão da Comissão de iniciar a investigação formal devido a dúvidas quanto à sua credibilidade e solidez. Não obstante, a Comissão analisou cuidadosamente o plano de reestruturação de 2004 e recorreu à assistência de um consultor externo. A Comissão concluiu que o plano de reestruturação de 2004 não cumpria qualquer das condições para a aprovação de auxílios à reestruturação estabelecidas nas orientações relevantes. Na reunião de 22 de Fevereiro de 2006, a Comissão explicou as suas principais dúvidas às autoridades polacas. A Comissão salientou as principais deficiências do plano de reestruturação de 2004: baixos investimentos, baixa produtividade planeada, altos custos de produção, em especial ao nível das despesas gerais, e insuficiente fortalecimento da base de capital próprio do estaleiro. O auxílio concedido ao estaleiro devia ser considerado como apoio ao funcionamento para suportar a reestruturação da dívida e a continuação do funcionamento do estaleiro.
(101)
Em Dezembro de 2005, a Comissão teve conhecimento através de fontes públicas (16) de que a Korporacja Polskie Stocznia (adiante denominada «KPS»), um grupo de capital de propriedade pública, tinha sido criada com o objectivo de integrar os três principais estaleiros polacos em Gdynia, Gdańsk e Szczecin sob a sua égide (adiante denominado o «plano de consolidação»). A principal função da KPS era financiar a produção do estaleiro. A Polónia não informou a Comissão a respeito do plano de consolidação em qualquer fase do procedimento, nem antes nem depois da decisão de dar início ao procedimento de investigação formal.
(102)
Na mesma altura, a Comissão tomou conhecimento através da imprensa de conversações em curso sobre a venda dos estaleiros de Gdynia e Gdańsk a investidores estratégicos e sobre a separação das duas empresas, que até à data tinham operado como parte do mesmo grupo. A Comissão solicitou ao Governo polaco, através de carta de 13 de Janeiro de 2006, que explicitasse qual era realmente a sua estratégia para o estaleiro Gdynia.
(103)
A Polónia explicou, por carta de 20 de Fevereiro de 2006, que tinha sido realmente previsto um plano de consolidação, mas que tinha sido já abandonado e que iria ser adoptada em breve uma nova estratégia para o sector da construção naval polaca.
(104)
Na reunião de 22 de Fevereiro de 2006 e por carta de 13 de Março de 2006, as autoridades polacas informaram a Comissão de que o plano de reestruturação de 2004 estava desactualizado e teria de ser alterado. As autoridades polacas comprometeram-se a apresentar a versão alterada do plano de reestruturação até Junho de 2006. As autoridades polacas também apresentaram as principais características da nova estratégia de reestruturação para o sector da construção naval polaca. Em primeiro lugar, o estaleiro Gdańsk seria separado do Grupo do estaleiro Gdynia assim que possível. Em segundo lugar, o Governo iria permitir a injecção de capital privado nos estaleiros Gdańsk e Gdynia com o objectivo de privatizar integralmente os estaleiros a longo prazo.
(105)
A Assembleia-geral do estaleiro Gdynia, realizada a 19 de Abril de 2006, deliberou um aumento de capital para 300 milhões de PLN. O conselho de administração foi incumbido de procurar investidores interessados em participar. Em conformidade, o memorando informativo de Maio de 2006 foi disponibilizado aos potenciais investidores e cerca de 80 desses investidores foram abordados directamente pelo consultor de privatização do estaleiro Gdynia. O estaleiro Gdynia recebeu duas propostas preliminares de participação no aumento de capital por parte da empresa siderúrgica ucraniana Donbas e do principal cliente do estaleiro, a Ray Car Carriers. Estas duas empresas acabaram por apresentar propostas vinculativas em 28 de Agosto de 2006, condicionadas, no entanto, pela cobertura da dívida e cancelamento por parte do vendedor - o Estado. De acordo com o calendário anunciado pela Polónia (carta de 26 de Setembro de 2006), as negociações com os dois proponentes deveriam ser concluídas até ao final de Outubro de 2006 e a subscrição de novas acções finalizada até 15 de Dezembro de 2006.
(106)
A Comissão recebeu em 9 de Junho de 2006 a primeira versão do plano de reestruturação de 2006. Após ter visitado o estaleiro e ouvido a opinião de um consultor externo, a Comissão manifestou sérias preocupações sobre esta versão durante a visita às instalações de 13 de Junho de 2006 e por escrito em 17 de Julho, salientando que o plano de reestruturação não parecia ser suficientemente abrangente para recuperar o estaleiro em termos de viabilidade a longo prazo, que não tinham sido estabelecidas disposições relativas à reestruturação financeira, que não havia perspectivas reais de reestruturação financeira sem elementos de auxílio estatal e, finalmente, que não tinham sido propostas medidas compensatórias. Referindo-se à dependência contínua de garantias de financiamento de navios disponibilizadas pela agência seguradora de crédito à exportação, uma agência governamental, a Comissão avisou o estaleiro e as autoridades polacas que tais garantias constituíam auxílios estatais.
(107)
Apesar destas advertências, o plano de reestruturação de 2006, finalmente apresentado pela Polónia em Setembro de 2006, com um atraso de dois meses, não diferia substancialmente da primeira versão. Descrevem-se seguidamente as principais críticas da Comissão ao plano de reestruturação de 2006.
(108)
Na reunião de 7 de Dezembro de 2006 e por carta de 29 de Janeiro de 2007, a Comissão indicou às autoridades polacas que a análise preliminar tinha concluído que o plano de reestruturação de 2006 não cumpria qualquer das condições para a aprovação de auxílios à reestruturação ao abrigo das actuais orientações.
(109)
As autoridades polacas anunciaram nessa reunião que tencionavam relançar a privatização do estaleiro Gdynia através de um procedimento aberto e transparente com vista a atrair um investidor privado que assumiria integralmente o controlo do estaleiro. A Polónia indicou que o processo de privatização estaria concluído até Junho de 2007. Enquanto se aguardava a preparação dos documentos de privatização, a Polónia solicitou à Comissão que elaborasse uma declaração sobre as medidas compensatórias necessárias para o estaleiro Gdynia, de forma a poder fornecer as informações correctas aos potenciais investidores.
(110)
Nos meses seguintes, o estaleiro Gdynia prosseguiu as conversações com os dois investidores, a Donbas e a Ray Car Carriers, que apresentaram as suas propostas em Agosto de 2006. Em simultâneo, o Governo preparou diversos documentos de privatização com vista ao relançamento do processo de privatização no caso de falharem as negociações em curso. Em Maio de 2007, o Governo polaco anunciou que as negociações tinham falhado e que seria relançado o processo de privatização. Por carta datada de 22 de Junho de 2007, a Polónia apresentou um novo calendário para o processo de privatização, indicando Dezembro de 2007 como prazo provisório para a sua conclusão, ou seja seis meses após o prazo inicial a que a Polónia se tinha comprometido em Janeiro de 2007. Por carta de 31 de Julho de 2007, a Comissão indicou que o processo de privatização não poderia ser adiado por mais tempo. A Comissão advertiu ainda a Polónia de que, naquele momento, pareciam ainda não ter sido satisfeitas as condições que impunham que a recuperação da viabilidade do estaleiro a longo prazo e o financiamento da reestruturação fossem feitos, pelo menos parcialmente, com recursos não provenientes de auxílios estatais.
(111)
Simultaneamente, no seguimento de um acordo celebrado entre o Comissário Kroes e o Ministro Woźniak em Dezembro de 2006, a Comissão estava envolvida em debates intensivos com as autoridades polacas e o estaleiro Gdynia com vista à fixação das necessárias medidas compensatórias. Por carta de 28 de Fevereiro de 2007, a Polónia comprometeu-se a fechar a doca SD I do estaleiro Gdynia depois de concluídas as encomendas pendentes e os investimentos necessários na doca seca SD II, ou seja a partir de Janeiro de 2010.
(112)
Para verificar se esta proposta constituía uma verdadeira medida de compensação, a Comissão solicitou ao estaleiro Gdynia informações sobre diversas questões. A Comissão informou a Polónia através de carta de 31 de Julho de 2007 que estava preparada para, de forma preliminar, considerar o encerramento da doca seca SD I como medida compensatória suficiente, na condição de que o seu encerramento incluísse o desmantelamento das instalações de forma a impossibilitar irreversivelmente actividades de construção e lançamento à água de navios e que esse encerramento fosse iniciado a partir de 1 de Setembro de 2009, ou antes caso o navio 8185/04, o último no livro de encomendas do estaleiro à data de 8 de Março de 2007, fosse lançado à água antes dessa data. Para além disso, em 2009, a doca SD I só poderia ser utilizada para a montagem dos dois navios previstos para serem montados naquela doca em 2009 e que não podiam ser transferidos para a doca SD II (navios LPG 8185/03 e 8185/04). Descrevem-se seguidamente as bases para a conclusão da Comissão.
(113)
O novo procedimento de privatização com base na Lei das Privatizações de 30 de Agosto de 1996 iniciou-se em Julho de 2007. Em 5 de Julho de 2007, a Assembleia-geral do estaleiro Gdynia aprovou uma deliberação de aumento de capital de 515 milhões de PLN, com subscrição das acções por parte do Tesouro se a privatização fosse concluída com sucesso. Foi elaborado um memorando informativo, datado de 4 de Julho de 2007, que foi disponibilizado aos potenciais investidores em 10 de Julho de 2007, i.e. na data de publicação do aviso de concurso público na imprensa internacional e polaca. Conforme descrito no procedimento acima, a Comissão enviou observações sobre o memorando informativo, que a Polónia teve em devida conta.
(114)
Notando novos atrasos no processo de privatização, a Comissão instou a Polónia, por carta de 3 de Outubro de 2007, a concluir a privatização sem mais delongas. Por carta de 23 de Outubro de 2007 a Polónia informou a Comissão de que a privatização não seria concluída conforme planeado, i.e. até ao final de 2007. Em vez disso a Polónia decidiu iniciar negociações com investidores seleccionados a partir de Janeiro de 2008. A Comissão reiterou a sua preocupação relativamente aos atrasos por carta de 30 de Novembro de 2008 e indicou que aguardava o envio da primeira versão do novo plano de reestruturação por parte do novo proprietário do estaleiro Gdynia até ao final de Fevereiro de 2008. Este pedido foi subsequentemente repetido pela Comissão em diversas ocasiões. A Comissão insistiu várias vezes no estrito cumprimento do calendário de privatização, referindo que não parecia haver qualquer justificação para a Polónia reiniciar o processo de privatização.
(115)
A Polónia informou a Comissão de que onze empresas tinham solicitado o memorando informativo do estaleiro Gdynia e que quatro empresas tinham apresentado propostas iniciais dentro do prazo de 1 de Outubro de 2007. As quatro empresas foram aceites para uma auditoria jurídica. Foram apresentadas três propostas vinculativas dentro do prazo que terminou em 20 de Dezembro de 2007. No final de Janeiro de 2008, a Polónia decidiu iniciar negociações com dois desses investidores. Em meados de Fevereiro de 2008, a Polónia anunciou que o processo de privatização do estaleiro Gdynia seria concluído até ao Verão de 2008, i.e. um ano mais tarde do que tinha sido inicialmente prometido pela Polónia em Janeiro de 2007.
(116)
Em 20 de Março de 2008, foram concedidos direitos exclusivos de negociação a um desses investidores, a Amber Sp. z o.o. (a seguir denominada «Amber»), uma subsidiária da Złomrex, uma empresa polaca dedicada à comercialização de aço, direitos esses que foram subsequentemente prolongados em diversas ocasiões, terminando finalmente em 12 de Maio de 2008.
(117)
Em 29 de Fevereiro de 2008, a Polónia enviou à Comissão o plano provisório de reestruturação para o estaleiro Gdynia elaborado pela Amber (17). A Amber enviou por correio electrónico de 9 de Abril de 2008 uma actualização das projecções financeiras. A Comissão efectuou comentários verbais a este projecto numa reunião com representantes das autoridades polacas, da Amber e do estaleiro Gdynia que teve lugar em Varsóvia em 10 de Abril de 2008, tendo enviado comentários por escrito por carta de 21 de Abril de 2008.
(118)
Numa reunião com as autoridades polacas em 12 de Maio de 2008, a Amber anunciou que se tinha retirado do processo de privatização do estaleiro Gdynia. A Polónia informou a Comissão desta alteração no mesmo dia. Na justificação da sua decisão, enviada ao Tesouro, a Amber referia como principal razão para a sua retirada o facto de que, após uma aprofundada auditoria jurídica à situação do estaleiro, tinha concluído que o estaleiro não se tornaria rentável mesmo após a execução das medidas de reestruturação, incluindo investimentos significativos.
(119)
Em 15 de Maio de 2008, as autoridades polacas decidiram encerrar o processo de privatização sob a forma de convite público à negociação com os proponentes cujas propostas tinham sido admitidas no procedimento iniciado em 2007.
(120)
Em 26 de Maio de 2008, a Polónia informou a Comissão de que o processo de privatização tinha sido relançado. Nos subsequentes relatórios relativos aos atrasos, as autoridades polacas informaram a Comissão das acções que tinham sido desenvolvidas para encontrar um comprador para o estaleiro Gdynia. A Polónia reenviou à Comissão diversas cartas nas quais potenciais investidores manifestavam o seu interesse em ser informados sobre o processo de privatização em curso e em receber o memorando informativo quando estivesse disponível.
(121)
Na reunião de 10 de Junho de 2008, surgiu a informação de que as autoridades polacas estavam a levar a cabo conversações intensivas com a ISD Polska, a actual proprietária do estaleiro Gdańsk, relativamente à possibilidade de compra do estaleiro Gdynia e de uma fusão dos dois estaleiros. A Polónia propôs novas medidas compensatórias e indicou que o novo investidor tinha solicitado auxílios estatais adicionais como condição para participar na privatização. A Polónia informou ainda a Comissão de que a ISD Polska estava a elaborar um plano conjunto de reestruturação para os dois estaleiros para ser apresentado à Comissão até 26 de Junho de 2008, em linha com a ordem de fornecimento de informação aprovada pela Comissão relativamente ao auxílio estatal C 18/2005 (18).
(122)
A pedido das autoridades polacas, a Comissão informou a Polónia e a ISD Polska na reunião de 10 de Junho de 2008 e novamente na reunião de 13 de Junho de 2008 que certas condições-quadro teriam de ser satisfeitas para a ISD Polska poder comprar o estaleiro Gdynia com a intenção de o explorar conjuntamente com o estaleiro Gdańsk. Estas condições-quadro previam que a ISD Polska teria de apresentar um plano conjunto de reestruturação para os dois estaleiros até 26 de Junho de 2008, contribuir significativamente para os custos de reestruturação e adoptar medidas compensatórias significativas de acordo com as orientações aplicáveis. A Comissão referiu que a contribuição proposta pela ISD Polska para os custos de reestruturação era insuficiente, tendo em consideração o montante de auxílio estatal que o estaleiro tinha recebido no passado e o auxílio estatal adicional a que a ISD Polska se candidatou no âmbito da privatização.
(123)
Por carta de 6 de Junho de 2008, a Polónia informou a Comissão de que o Governo tinha aprovado uma decisão a 3 de Junho de 2008 para participar no capital do estaleiro Gdynia com 515 milhões de PLN, de modo a cobrir parcialmente as perdas previstas com os contratos de construção de navios existentes.
(124)
Em 26 de Junho de 2008, a Comissão recebeu um plano provisório de reestruturação datado de Junho de 2008, elaborado pela ISD Polska, intitulado «Plano de Reestruturação para o Novo Estaleiro Gdańsk-Gdynia», apresentando a estratégia de reestruturação conjunta para os estaleiros de Gdańsk e Gdynia [a seguir denominado o «plano conjunto de reestruturação (da ISD)»]. A Comissão recebeu também um plano provisório de reestruturação datado de Junho de 2008 e elaborado pela Empresa de Construção Naval da Polónia intitulado «Plano de Reestruturação do Estaleiro Gdynia para 2008-2012» (a seguir denominado o «Plano de Reestruturação da PSC»). Apresenta-se de seguida uma breve descrição dos dois planos.
(125)
Por carta de 14 de Julho de 2008, a Polónia informou a Comissão de que a privatização do estaleiro Gdynia prosseguia e solicitou mais tempo para que os potenciais investidores finalizassem o plano de reestruturação. A Polónia comprometeu-se a apresentar um plano definitivo de reestruturação para o estaleiro Gdynia o mais tardar até 12 de Setembro de 2008.
(126)
A Comissão aceitou aguardar até ser tomada a decisão de apresentar um plano definitivo de reestruturação.
(127)
Em 12 de Setembro de 2008, a Polónia apresentou o plano final de reestruturação elaborado pela ISD Polska, intitulado «Plano de Reestruturação do Novo Estaleiro Gdańsk-Gdynia» (a seguir denominado «o plano conjunto de reestruturação de 12 de Setembro»), que constitui, no essencial, uma versão actualizada do plano conjunto de reestruturação de 26 de Junho de 2008
5. PLANO DE REESTRUTURAÇÃO DE 2006
(128)
De acordo com o plano de reestruturação de 2006, as alterações ao plano de reestruturação de 2004 eram necessárias devido a mudanças no clima macroeconómico, i.e. a valorização do zloti em relação ao dólar americano de 4,1 PLN para 3,0 PLN por cada dólar americano e ao aumento do preço do aço de 300 dólares/tonelada para 700 dólares/tonelada, que afectaram negativamente a situação económica do estaleiro. Isto aliado à insuficiência dos auxílios estatais fez com que o plano de reestruturação de 2004 não pudesse ser integralmente executado.
(129)
O plano de reestruturação de 2006 elaborado pelo estaleiro com o apoio da Ernst & Young cobre o período de 2006 a 2012. Não obstante, a maioria das medidas destinam-se a aplicação até ao final de 2009. O plano de reestruturação de 2004 cobria o período de 2003 a 2008.
(130)
Os objectivos do plano de reestruturação de 2006 são limitar os custos de funcionamento de forma efectiva, melhorar a eficiência do estaleiro e assegurar que a construção naval é rentável. Para tal, o estaleiro tencionava inicialmente proceder à renegociação dos contratos existentes, eliminando assim as perdas previstas relativamente aos navios cuja conclusão estava agendada para 2006 e 2007, em conjunto com um programa de redução de custos que permitisse o decréscimo dos custos de produção.
a) Estratégia de vendas
(131)
A estratégia de vendas prevista passava pela concentração em navios standard, incluindo navios porta-contentores e de transporte de carros. O estaleiro também planeava manter a capacidade para nichos de mercado, caso surgissem propostas rentáveis.
b) Reestruturação industrial e operacional
(132)
As principais medidas são:
-
Aumento da eficiência através do investimento de 61 milhões de EUR no período 2007-2009. Os investimentos destinam-se a eliminar constrangimentos no processo de produção (especialmente na pré-fabricação de aço) e a aumentar a eficiência. Também estão previstos investimentos em TI no valor de 6,6 milhões de EUR;
-
Reestruturação laboral, i.e. eliminação de contratos de trabalho a termo fixo cada vez mais generalizados e medidas destinadas a atingir os objectivos de níveis de emprego. Introdução de um esquema de incentivos. O estaleiro prevê ainda aumentar directamente os salários dos trabalhadores envolvidos na produção em 10 % em 2006 e 4 % por ano entre 2008 e 2010. A alta taxa de absentismo e falta de trabalhadores qualificados são dois dos principais problemas que afectam actualmente o estaleiro;
-
O plano sublinhava a importância de proteger o estaleiro contra os riscos cambiais. Para tal, 70 % das receitas do estaleiro serão cobertas contra o risco cambial entre 2007 e 2012 através de transacções em moeda estrangeira;
-
Terão lugar novas separações de subsidiárias (tais como a Zakładowa Służba Ratownicza, a Wydział Technicznej Obsługi Urządzeń Dźwignicowych, etc.) e vendas de activos;
-
Melhorias do processo de concepção (uniformização das soluções de design). Isto inclui também a possibilidade de proceder à separação do Departamento de Design, que terá de ser decidida em 2007;
-
Outras medidas, como a renegociação dos contratos, a aplicação de cláusulas de indexação aos contratos para cobertura dos riscos cambiais, o esquema de incentivo para os trabalhadores, a optimização dos processos e a venda de activos financeiros.
c) Medidas de reestruturação financeira
(133)
O estaleiro deve proceder a uma reestruturação financeira. No final de 2005, o capital social ascendia a 285,4 milhões de PLN. Estava prevista a melhoria da situação patrimonial do estaleiro em 2006-2007 através de uma injecção de capital total de 1 015 milhões de PLN: um aumento de capital de 500 milhões de PLN em 2006 financiado por investidores privados e um aumento de capital de 515 milhões de PLN em 2007 subscrito por um investidor privado ou público.
d) Objectivos previstos no final da reestruturação - recuperação da viabilidade a longo prazo
(134)
No final do período de reestruturação, em 2009, prevê-se que a produção do estaleiro atinja 298 610 TBC, contra os 279 258 TBC de 2006. O número de navios construídos passará de 13 em 2006 (8 navios porta-contentores e 5 navios porta-automóveis) para 11 (5 navios porta-contentores e 6 navios porta-automóveis). Prevê-se que a produção se reduza ainda mais para 324 110 TBC em 2012 (12 navios).
(135)
A média de empregados reduzir-se-á de 5 208 em Maio de 2006 para um nível previsto de 4 530 no final de 2007.
(136)
Prevê-se que a produtividade (rácio de consumo de mão-de-obra) suba de 44,8 horas de mão-de-obra/TBC em 2007 para 37,0 horas de mão-de-obra/TBC em 2012. Segundo o consultor da Comissão, a produtividade dos estaleiros europeus comparáveis mais eficientes situa-se abaixo das 20 horas de mão-de-obra/TBC.
(137)
Espera-se que o volume de negócios aumente de 1599 milhões de PLN em 2005 para 1869 milhões de PLN em 2012. Prevê-se que os lucros de exploração aumentem de 7,35 milhões de PLN em 2005 e - 233,5 milhões de PLN em 2006 para 67,68 milhões de PLN em 2012, sendo 2009 o primeiro ano rentável.
e) Análise de sensibilidade
(138)
O plano inclui uma análise de sensibilidade sobre as seguintes questões:
-
Valorização do zloti face ao dólar americano de 0,05 e 0,1 PLN em oposição à taxa de câmbio constante de PLN/USD = 3,00 do cenário de referência;
-
Manter a produção de navios num nível de 10 unidades em 2009-2010, enquanto o cenário de referência prevê a produção de 11 navios em 2009-2010 e 12 navios em 2011-2012;
-
Maior crescimento nas várias taxas de liquidação (remuneração da mão-de-obra e tarifas de cooperação variável e fixa) em 2008-2012 do que o previsto no cenário de referência;
-
Queda dos preços dos navios de 5 % e 10 % em 2009-2012;
-
Aumento do preço das matérias-primas em conjunto com o aumento dos preços dos navios a partir de 2007.
f) Medidas compensatórias
(139)
O plano de reestruturação de 2006 propunha a limitação da produção para 340 000 TBC por ano como medida compensatória, assumindo que a capacidade técnica do estaleiro era de 540 000 TBC. Conforme se explica pormenorizadamente abaixo, em Fevereiro de 2007, a Polónia propôs o encerramento irreversível da doca seca SD I. O estaleiro apresentou dados demonstrativos de que a capacidade técnica actual se situa muito abaixo de 540 000 TBC. A Comissão acabou por dar o seu acordo preliminar para a redução da capacidade proposta, que substituiu as medidas compensatórias previstas no plano de reestruturação de 2006.
6. PLANO CONJUNTO DE REESTRUTURAÇÃO ELABORADO PELA ISD
(140)
A ISD Polska, como proprietária maioritária do estaleiro Gdańsk, entrou no processo de privatização após a retirada da Amber da ronda de privatização lançada em 2007. Conforme acima se indica, a ISD Polska reviu o plano de reestruturação que tinha apresentado à Comissão em 26 de Junho de 2008, tendo enviado uma versão actualizada em 12 de Setembro de 2008. A seguinte descrição, quando aplicável, explica as alterações efectuadas ao plano conjunto de reestruturação de Setembro.
(141)
Na base da estratégia de negócios conjunta preparada pela ISD Polska está a ideia de que as sinergias entre os dois estaleiros devem ser utilizadas e os melhores activos de produção existentes em ambas as instalações devem ser conjugados (19). As principais instalações de armazenagem de matérias-primas ficarão situadas no estaleiro Gdynia, onde decorrerá também a pré-fabricação de chapas e perfis. As chapas e perfis serão seguidamente transportados por via marítima para o estaleiro Gdańsk, onde se procederá à produção das secções e blocos. A montagem terá lugar nas docas do estaleiro Gdynia e os acabamentos finais serão realizados nos cais de ambos os estaleiros.
(142)
O plano conjunto de reestruturação menciona a incapacidade do plano de reestruturação de 2006 para recuperar a viabilidade do estaleiro e identifica as causas das actuais dificuldades financeiras sentidas por ambos os estaleiros, incluindo, designadamente, a incapacidade de privatizar o estaleiro, o fracasso associado da tentativa de aumentar o seu capital para níveis que permitissem a reestruturação e o facto de este não ter recebido montantes suficientes de auxílios financeiros. O plano conjunto de reestruturação identifica ainda os factores macroeconómicos, como a valorização do zloti polaco face ao dólar americano, os preços crescentes do aço, e os factores internos, como a saída de trabalhadores qualificados do estaleiro, a baixa produtividade e a celebração de contratos sem a necessária cobertura contra alterações das flutuações cambiais e custo das matérias-primas, que resultaram em perdas para o estaleiro.
(143)
O objectivo do plano conjunto de reestruturação é retomar a viabilidade das duas empresas reestruturadas, os estaleiros Gdynia e Gdańsk. Apesar de a presente decisão se referir exclusivamente ao estaleiro Gdynia, a seguinte descrição e avaliação do plano conjunto de reestruturação deve naturalmente ter em consideração também a existência do estaleiro Gdańsk, os seus esforços de reestruturação no passado e os auxílios estatais que recebeu e irá receber no futuro.
a) Estratégia de vendas
(144)
De acordo com o plano conjunto de reestruturação, após a fusão os estaleiros deverão dedicar-se a actividades de construção naval e a outras actividades fora da construção naval.
(145)
Relativamente ao negócio da construção naval, a ISD Polska pretende a curto prazo dedicar-se a segmentos de mercado como o de navios porta-contentores (de pequeno e médio porte, 500-3 000 TEU), navios de carga geral (navios «clássicos» para transporte de cargas secas, navios polivalentes e navios para cargas pesadas) e navios porta-automóveis (grandes navios para transporte exclusivo de automóveis, C6600), pretendendo também desenvolver actividades no segmento de navios off-shore (por ex., rebocadores de suporte a manobras de ancoragem, navios de abastecimento de plataformas, embarcações de transporte de pessoal das plataformas), que se tornarão predominantes a médio prazo.
(146)
O estudo de mercado baseia-se numa comparação com a produção de outros estaleiros europeus e na experiência dos estaleiros objecto da fusão. O plano reconhece que terá de ser desenvolvido o know-how necessário para a produção de navios off-shore e que a produção será efectuada com recurso a subempreiteiros nos primeiros anos. O plano conjunto de reestruturação de Setembro descreve a experiência anterior do estaleiro Gdańsk na construção de cascos de navios off-shore e explica que existem navios deste tipo no livro de encomendas do estaleiro. O plano mostrava ainda que o estaleiro Gdańsk tinha assinado recentemente com um conhecido construtor de navios off-shore uma carta de intenções para cinco anos, que previa a subcontratação de cascos de complexidade crescente ao estaleiro Gdańsk. O plano previa uma mudança gradual do trabalho subcontratado para a construção de navios off-shore integralmente equipados e reconhecia a necessidade de adquirir gradualmente a capacidade para construir embarcações integralmente equipadas e de estabelecer uma rede de fornecedores.
(147)
A carteira de produção prevista pressupõe que a produção de navios porta-contentores seja mantida inicialmente, mas que se vá tornando gradualmente marginal até 2011, sendo seguidamente descontinuada. O plano prevê então uma carteira constituída por navios off-shore e grandes navios porta-automóveis C6600. De acordo com o plano conjunto de reestruturação, depois Junho os estaleiros envolvidos na fusão deveriam celebrar contratos para 13 navios em 2008 (3 navios porta-contentores, 5 navios off-shore e 5 navios porta-automóveis), 16 navios em 2009 (2 navios porta-contentores, 8 navios off-shore e 6 navios porta-automóveis), 15 navios em 2010 e 2011 (1 navio porta-contentores, 7 navios off-shore e 7 navios porta-automóveis), 17 navios em 2012 (10 navios off-shore e 7 navios porta-automóveis) e 18 navios em 2013 e 2014 (14 navios off-shore e 4 navios porta-automóveis). O plano de produção foi alterado no Plano Conjunto de Setembro: entre 2009 e 2011 seriam construídos 12-13 navios por ano (5-7 navios porta-automóveis e 6 navios off-shore; não existindo navios porta-contentores no livro de encomendas após 2008).
(148)
Relativamente ao negócio em sectores fora da construção naval, a ISD Polska tenciona iniciar a produção de aerogeradores e estruturas de aço nos estaleiros após a fusão. O plano prevê que a produção de aerogeradores tenha início em 2011 (75 artigos), ascendendo a 350 em 2014 (comprimento previsto de 80 metros).
(149)
O plano de Julho previa a produção de diversas estruturas de aço (e.g. braços de grua, estruturas de armazenagem, estruturas de aço para a indústria da construção e peças para navios), passando de 2 174 toneladas em 2008 para 13 500 até 2011 (20).
(150)
O plano de reestruturação de Setembro fornecia pormenores sobre o know-how da ISD Polska (ou outras empresas do Grupo Donbas) na área das estruturas de aço. Planeava-se canalizar parte da produção da Huta Częstochowa para os estaleiros após a fusão. O plano resume os resultados de um estudo de mercado efectuado por uma consultora independente (a Roland Berger) durante a preparação do desenvolvimento do segmento de estruturas de aço no estaleiro Gdańsk após a ISD Polska ter adquirido a holding no início de 2007. De acordo com o plano, este estudo prevê um crescimento do segmento de estruturas de aço na Europa, especialmente na Polónia (ex. desenvolvimento de infra-estruturas com auxílios dos Fundos Estruturais). Este estudo não foi apresentado à Comissão.
(151)
O plano de Setembro inclui previsões diferentes do volume de produção das estruturas de aço, conforme se mostra no seguinte Quadro 1a.
Quadro 1a
Produção prevista de estruturas de aço em toneladas (plano conjunto de reestruturação de Setembro de 2008)
Produtos
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
Braços de grua
274
2 000
2 000
2 000
2 000
2 000
2 000
Equipamentos de elevação
0
1 100
1 500
1 500
1 500
1 500
1 500
Estruturas de armazenagem
1 500
6 000
16 000
22 400
36 000
36 000
36 000
Estruturas de aço para a construção
0
1 100
3 000
4 000
4 000
4 000
4 000
Peças para navios
0
1 000
1 450
5 000
13 000
13 000
13 000
Total
1 774
11 200
23 950
34 900
56 500
56 500
56 500
b) Reestruturação industrial e operacional
(152)
O plano conjunto de reestruturação indica que os activos de produção de ambos os estaleiros se deterioraram significativamente e se encontram ao mesmo nível dos estaleiros europeus no início dos anos noventa. Os investimentos previstos ascendem a 111 milhões de EUR para a construção naval e 193 milhões de PLN para actividades em sectores fora da construção naval (175 milhões de PLN para aerogeradores e 18 milhões de PLN para estruturas de aço).
(153)
Os investimentos na construção naval serão conduzidos em duas fases sobrepostas entre 2009 e 2011. Os investimentos mais importantes (21) terão lugar ao nível do corte de chapas, produção de painéis planos, uma nova oficina de tubagens e uma nova zona para volumes. Estes investimentos, em conjunto com as mudanças organizacionais, deverão resultar numa melhoria da produtividade das actuais 45 horas de mão-de-obra/TBC para o objectivo de 20 horas de mão-de-obra/TBC (22).
(154)
As principais necessidades organizacionais prendem-se com: vendas (contratos), aquisição de bens e serviços, competências ao nível do design, produção, recursos humanos e tecnologias da informação.
(155)
O Programa Conjunto de Reestruturação prevê a criação de um Centro de Planeamento que assumirá responsabilidades pelo planeamento eficiente da produção a todos os níveis organizacionais dos estaleiros após a fusão. O objectivo da criação deste Centro é eliminar limitações ao nível do planeamento, calendarização, orçamentação e verificação do processo de produção.
(156)
Relativamente aos contratos, a ISD Polska tenciona introduzir cláusulas de indexação para proteger o estaleiro de aumentos de preço das matérias-primas e dos salários, transferindo o risco para os armadores. O estaleiro irá também introduzir um novo contrato-modelo. Foram anexados ao plano conjunto de reestruturação de Setembro alguns excertos dos contratos de construção naval existentes para demonstrar que o estaleiro conseguiu negociar cláusulas de indexação para cobrir o risco de flutuação do preço do aço.
(157)
Para se salvaguardar do risco de flutuações cambiais, o estaleiro pretende introduzir a infra-estrutura necessária após identificar os custos e receitas que dão origem ao risco cambial e definir níveis aceitáveis de exposição a esse risco. O sistema de gestão de risco previsto no plano conjunto de reestruturação baseia-se em quatro elementos principais: tomar este risco em consideração na determinação da estratégia do estaleiro (definição de tolerância ao risco e controlo do risco), ajuste da estrutura organizacional, utilização de tecnologias de informação e adopção de diversos métodos de minimização do risco (cobertura natural, cláusulas de indexação nos contratos e aquisição de produtos financeiros como opções sobre divisas e contratos a termo). O plano conjunto de reestruturação de Setembro descreve mais pormenorizadamente a política de cobertura de riscos cambiais proposta. Identifica três instrumentos de cobertura de riscos que o estaleiro deve utilizar; quantifica a exposição do livro de encomendas a riscos cambiais até 2012 e, partindo dessa base, faz uma estimativa dos custos dos instrumentos de cobertura de riscos. De acordo com o plano, a ISD Polska contactou algumas entidades bancárias que lhe solicitaram uma estratégia adequada de cobertura dos riscos com o fim de elaborarem propostas para essa cobertura. Segundo o plano, esta estratégia seria elaborada nos primeiros seis meses da reestruturação.
(158)
Na área da produção, o objectivo é responder ao problema da ineficiência logística do estaleiro Gdańsk e dos constrangimentos verificados no estaleiro Gdynia. O plano propõe uma divisão do trabalho entre as duas instalações e um novo diagrama do fluxo de matérias-primas.
(159)
Relativamente à aquisição e gestão das matérias-primas, o principal objectivo é a redução de custos. As medidas de reestruturação incluem, por exemplo, a aquisição de materiais com base em pelo menos três propostas, a cooperação com a Huta Częstochowa relativamente ao aprovisionamento, a gestão de stocks, etc.
(160)
O estaleiro planeia empregar e formar trabalhadores qualificados e alargar a utilização e modernizar as tecnologias de informação existentes.
(161)
No campo do emprego, o objectivo é resolver as questões da alta rotação e absentismo dos trabalhadores. A ISD Polska planeia colaborar com uma agência local de recrutamento. Ao nível interno, o plano prevê o alargamento dos sistemas de desenvolvimento de carreiras, introduzindo o pagamento por incentivos (gestão de horas extraordinárias, avaliação dos trabalhadores, verificação do absentismo e pagamento com base no trabalho realizado, pontualidade e qualidade de execução) e desenvolvendo a identidade corporativa. O plano menciona a necessidade de reduzir o número de trabalhadores dos actuais 8 137 (2 651 no estaleiro Gdańsk, 4 238 no estaleiro Gdynia e 1 248 em subsidiárias Gdynia) para 5 000 a 5 395 trabalhadores. Segundo o plano de reestruturação de Setembro, os despedimentos serão efectuados gradualmente entre 2009 e 2012. O plano actualizado inclui um cálculo dos custos e efeitos da reestruturação ao nível do emprego.
(162)
Finalmente, relativamente às actividades de design, o plano prevê a racionalização do trabalho do Departamento de Design e a sua ligação mais estreita ao processo de produção.
(163)
O plano contém uma breve descrição geral dos efeitos desejados dessas medidas de reestruturação organizacional, que quantifica afirmando que a melhoria resultante em termos de produtividade será de cerca de 12 horas de mão-de-obra/TBC (23).
c) Reestruturação financeira
(164)
No que concerne à reestruturação financeira, o plano prevê que o auxílio estatal relativamente ao qual a Comissão foi notificada no decurso da sua investigação formal (ver parte 9 infra) seja executado. Prevê ainda uma injecção de capital por parte do estado de 385 milhões de PLN para cobrir os passivos de direito público e que alguns destes (em especial os montantes devidos à ZUS relativamente à segurança social) possam ser liquidados em prestações e reembolsados até 2018 (passivos de direito público com valor nominal de 418,8 milhões de PLN) (24), que o Estado proceda a uma injecção de capital de 250 milhões de PLN para cobrir as perdas previstas em 2008 e, através da Agência de Desenvolvimento Industrial, uma injecção de mais 200 milhões de PLN para financiar o capital de exploração. Finalmente, o plano prevê a assunção de um passivo potencial de 308 milhões de PLN relativo a um processo em curso por dívidas ao fisco do estaleiro Gdańsk.
(165)
O plano prevê que cerca de 712 milhões de PLN dos custos de reestruturação venham a ser financiados pelos futuros fluxo de caixa gerados pela empresa.
d) Custos de reestruturação e contribuição própria
(166)
O plano conjunto de reestruturação quantifica os custos de reestruturação em que o estaleiro Gdynia incorreu até à data em 936 702 419 PLN, incluindo despesas de investimento de 98 milhões de PLN e reestruturação da dívida de 365 milhões de PLN (25). Segundo o plano conjunto de reestruturação, a reestruturação de Gdańsk custou 311 533 500 PLN, incluindo por exemplo despesas de investimento de 23 milhões de PLN e reestruturação da dívida de 48 milhões de PLN (26). O plano conjunto de reestruturação de Setembro não apresenta nenhuma alteração dos custos incorridos no passado, mas altera os custos de reestruturação previstos para os estaleiros após a fusão. Podem identificar-se os seguintes custos: despesas de investimento de 552 milhões de PLN, liquidação de vencidos de direito público ascendendo a 892 milhões de PLN (27), liquidação de vencidos comerciais de 889 milhões de PLN , cobertura das perdas previstas em 2008 de 250 milhões de PLN (28), liquidação do passivo potencial de 308 milhões de PLN relativo a um processo em curso por dívidas ao fisco do estaleiro Gdańsk, custos de demolição dos activos de produção redundantes (carreiras) de 42,8 milhões de PLN e custos da reestruturação do pessoal de 69 milhões de PLN. Os custos previstos ascendem a um total de 3 mil milhões de PLN.
(167)
Na reunião de 30 de Setembro, as autoridades polacas propuseram que na avaliação da contribuição própria para a cobertura dos custos de reestruturação fossem ignorados os auxílios ao funcionamento de facto atribuídos aos estaleiros no passado. As autoridades polacas sugeriram que na sua avaliação a Comissão considerasse os custos de reestruturação incorridos a partir da altura em que o investidor assumiu o controlo do estaleiro. A ISD Polska tornou-se accionista maioritária do estaleiro Gdańsk em 28 de Novembro de 2008 e as autoridades polacas afirmam que os custos de reestruturação em que o estaleiro incorreu desde então ascendem a 62,5 milhões de PLN. Uma vez que a ISD Polska ainda não é accionista do estaleiro Gdynia, os custos de reestruturação em que o estaleiro incorreu no passado não devem ser considerados. Desta forma, os custos de reestruturação propostos pela Polónia na reunião de 30 de Setembro ascenderiam a 3065 mil milhões de PLN.
(168)
A ISD Polska afirma que a contribuição própria do estaleiro e seus accionistas para os custos de reestruturação é a que se apresenta no seguinte Quadro 1b, reflectindo as propostas apresentadas no plano conjunto de reestruturação de Setembro.
Quadro 1b
Contribuição própria para os custos de reestruturação segundo o plano conjunto de reestruturação
(em PLN)
Suposta contribuição própria anterior
1.
Venda de activos pelo estaleiro Gdynia
3 783 515
2.
Conversão da dívida em activos levada a cabo pelos trabalhadores e credores privados
70 740 000
3.
Venda de activos financeiros pelo estaleiro Gdynia entre 1 de Maio de 2004 e 24 de Junho de 2008
72 797 423
4.
Aluguer de activos de produção - Gdynia
8 335 000
5.
Despesas de investimento 2004-2007 - Gdynia
98 044 000
6.
Aquisição de acções pela ISD
35 875 059
7.
Despesas de investimento 2004-2007 - Gdańsk
22 238 900
8.
Aluguer de activos de produção - Gdańsk
14 700 000
9.
Empréstimo à reestruturação do Banco Nord/LB
20 000 000
10.
Empréstimo da ISD
2 000 000
Suposta contribuição própria posterior
11.
Aumento de capital pela ISD
305 000 000
12.
Aumento de capital pela ISD
100 000 000
13.
Venda de activos
240 000 000
14.
Empréstimo para capital de exploração
280 000 000
15.
Empréstimo para investimento na produção em sectores fora da construção naval
185 000 000
16.
Empréstimo para capital de exploração para a produção em sectores fora da construção naval
45 000 000
17.
Aquisição de acções da Agência de Desenvolvimento Industrial (29)
69 560 400
(169)
Segundo as explicações do plano conjunto de reestruturação fornecidas pela Polónia em 7 de Julho de 2008 e o plano conjunto de reestruturação de Setembro, as fontes externas de financiamento enumeradas como itens 14-16 não são presentemente conhecidas.
(170)
A ISD Polska prevê a obtenção de um empréstimo para capital de exploração de 280 milhões de PLN em 2012 e considera que a sua concessão é realista tendo em conta a relação dívida/EBIDTA alegadamente favorável prevista para 2012.
(171)
Relativamente aos empréstimos para a produção em sectores fora da construção naval (produção de aerogeradores, itens 15-16), a ISD Polska tenciona criar uma subsidiária dos estaleiros após a sua fusão com o fim específico de realizar a produção de aerogeradores e espera que este negócio atraia capital externo. O plano conjunto de reestruturação de Setembro fornece informação adicional sobre o empréstimo ao investimento para o projecto de aerogeradores (item 15). Inclui um resumo do projecto de aerogeradores que foi apresentado a diversos bancos para apreciação. Foram anexas ao plano de reestruturação duas cartas, datadas de 4 de Agosto e 4 de Setembro de 2008, respectivamente, em que os bancos Kredyt Bank (KBC) e Fortis Bank mostravam o seu interesse neste projecto. O Fortis Bank refere que é sobejamente conhecido o interesse do banco em projectos relacionados com as energias renováveis e que o projecto de aerogeradores da ISD parece ser muito interessante, mostrando-se disponível para debater mais detalhadamente algumas questões. O Kredyt Bank confirma o seu interesse no financiamento de projectos na área das energias renováveis. O banco enumera os estudos que devem ser realizados antes da apresentação de uma proposta de empréstimo: avaliação do plano de negócios e do modelo financeiro com base em pressupostos reais que reflictam as leis de mercado, avaliação da rentabilidade do projecto e sua sensibilidade a factores como o preço das matérias-primas e taxas de câmbio, avaliação dos contratos de fornecimento existentes e o resultado dos processos administrativos em curso relativamente ao estatuto legal dos terrenos em que o projecto deverá ser desenvolvido.
(172)
Por carta de 8 de Julho de 2008, a Polónia enviou uma lista dos activos financeiros e de produção que a ISD Polska tenciona vender de forma a angariar receitas no montante de 189 milhões de PLN. O plano conjunto de reestruturação de Setembro corrige este montante para 240 milhões de PLN, sendo que a principal diferença se encontra ao nível da componente principal de desinvestimento, a venda dos terrenos ocupados presentemente pelas carreiras no estaleiro Gdańsk. Enquanto o plano de reestruturação de Junho indicava as receitas líquidas estimadas da venda (preço de venda menos custos de preparação do terreno para venda), o plano de Setembro indica o valor nominal das receitas da venda e inclui os custos de preparação do terreno na sua estimativa dos custos de reestruturação. Foi anexada ao plano de Setembro uma avaliação independente do terreno. Esta avaliação não indica o preço de mercado actual do terreno, mas estima o seu valor para aquisição por um investidor para fins de promoção imobiliária (apartamentos, edifícios de escritórios).
(173)
A Polónia explicou que as carreiras do estaleiro Gdańsk e os terrenos adjacentes pertencem actualmente a uma empresa denominada Synergia 99. O estaleiro Gdynia é um dos accionistas da Synergia e, ao abrigo de um acordo de accionista, detém o direito de adquirir as carreiras e terrenos adjacentes em caso de liquidação da Synergia. Segundo informações fornecidas pela Polónia, a partilha dos activos da Synergia pelos seus accionistas depende do desenrolar do processo administrativo em curso para estabelecer as fronteiras do porto de Gdańsk.
(174)
O plano conjunto de reestruturação de Setembro explica que o processo administrativo em curso não diz respeito à parcela adjacente às carreiras e inclui a confirmação por parte da Synergia 99, datada de 28 de Agosto de 2008, de que irá apresentar perante as autoridades competentes um pedido de exclusão dos terrenos onde se localizam as carreiras da zona do porto.
(175)
O plano de Setembro também esclarece as condições de liquidação da Synergia 99 acordadas pelos accionistas, que terá lugar em duas fases: na primeira, a Synergia 99 será dividida em duas empresas, ficando cada uma delas com determinados activos da Synergia 99; na segunda, o estaleiro Gdynia tornar-se-á o único proprietário da empresa que adquiriu os terrenos onde se localizam as carreiras. Segundo o plano, a primeira fase do processo de liquidação deverá ter lugar numa reunião de accionistas da Synergia em 15 de Outubro de 2008. No entanto, a divisão prevista depende das alterações efectuadas às fronteiras do porto. O acordo accionista sobre as condições de liquidação da Synergia 99 tem limitações temporais.
(176)
Segundo o balanço do estaleiro Gdynia, a participação do estaleiro na Synergia 99 ascende a 40 milhões de PLN. De acordo com o plano conjunto de reestruturação de Setembro (30), em Agosto de 2007, a Administração da Synergia 99 confirmou, com vista à celebração de um acordo de accionistas sobre a divisão dos activos da Synergia em caso de liquidação desta, que o valor nominal dos activos da Synergia 99 era de […] (31) milhões de PLN, o que, segundo a Administração, reflectia o seu valor de mercado. Um parecer independente enviado naquela ocasião pela Administração aos accionistas confirmava que o valor de mercado dos terrenos onde se localizam as carreiras era de […] milhões de PLN.
e) Projecções financeiras
(177)
O plano conjunto de reestruturação de Setembro contém alterações às projecções financeiras. As novas projecções baseiam-se em determinados pressupostos relativamente à inflação (WIBOR 3m), à taxa de câmbio dólar americano/zloti e aos custos das matérias-primas, que se baseiam por sua vez em estimativas de peritos externos. A taxa de câmbio zloti/dólar americano adoptada em Junho era de 2,254 para 2008 e 2,32 para 2009, enquanto o plano de Setembro, com base num relatório externo (32), adopta uma taxa de câmbio zloti/dólar americano de 2,32 para todo o período de reestruturação. O preço do aço adoptado em Junho para 2008 era de 1 381 USD/tonelada, tendo decrescido para 1 211 USD/tonelada para 2011 e aumentado novamente para 1 359 USD/tonelada para 2014. O plano de Setembro baseia-se em preços mais elevados do aço (1 539 USD/tonelada em 2009, 1 350 USD/tonelada em 2011 e 1 516 USD/tonelada em 2014). O plano conjunto de reestruturação de Junho previa as seguintes tendências de crescimento ao nível dos salários: 7,6 % em 2009, 7 % em 2010, 6 % em 2011 e cerca de 5 % após 2012. O plano de Setembro prevê uma taxa inferior de crescimento: 5,8 % em 2009, 5 % em 2010, 4 % em 2011 e 2012 e 3 % por ano após 2012 (33). O plano de reestruturação de Junho prevê um nível de inflação de cerca de 2,2 %. O plano de Setembro prevê uma inflação mais alta, começando com 3,4 % em 2009 (34) e decrescendo gradualmente (35) (para 2,5-2,6 % após 2012).
(178)
A principal alteração ao nível das projecções no plano de Setembro em comparação com o de Junho diz respeito às receitas provenientes da venda de navios e de actividades fora do sector da construção naval. Em especial, o plano de Setembro prevê preços substancialmente mais elevados para os navios porta-automóveis, um dos dois principais produtos, um pressuposto alterado que influencia em grande medida as previsões de contas de perdas e ganhos.
(179)
As previsões das contas consolidadas de perdas e ganhos relativamente à construção naval e actividades fora deste sector no plano de Setembro mostram a obtenção de margens de lucro positivas a partir de 2009: (4,1 % em 2009, 3,1 % em 2010, 7,4 % em 2011 e 6,4 % no final do período de reestruturação em 2012). As margens de lucro irão decrescer para 4,3 % em 2014 (declínio do mercado), retomando gradualmente o aumento até 7,7 % em 2017.
(180)
O plano conjunto de reestruturação de Junho incluía uma versão resumida de uma análise de sensibilidade que estudou os efeitos de certas alterações aos principais pressupostos subjacentes relativos ao EBIDTA a dez anos e aos lucros acumulados a 10 anos. Analisou especialmente os efeitos de uma valorização de 5 groszy do zloti e um aumento de mais 5 % no preço do aço e nos salários. O plano conjunto de reestruturação de Setembro inclui uma nova análise de sensibilidade mais pormenorizada, mostrando, em especial, o impacto de uma valorização de 5 % do zloti face ao dólar americano. O plano conjunto de reestruturação assume que a Polónia irá adoptar o euro em 2013 e que as operações do estaleiro deixarão de ser afectadas a partir dessa altura por flutuações na taxa de câmbio zloti/dólar americano. A nova análise de sensibilidade mostra o impacto de uma desvalorização de 5 % do dólar americano face ao euro em 2013-2017 (i.e. após a Polónia ter presumivelmente adoptado o euro).
(181)
Segundo as projecções financeiras do plano de Junho, o retorno do investimento sem actualização (não considerando as variações do valor do dinheiro ao longo do tempo) não será conseguido até ao 11.o ano de exploração, i.e. em 2019. Este cálculo teve em consideração apenas a exposição financeira do investidor (440 milhões de PLN), o que significa que os fluxos de caixa acumulados para o período em análise apenas são comparados com injecções de capital do investidor e ignoram o facto de que se prevê que o Estado proceda primeiro a uma injecção de capital substancial. O plano assume que os custos de reestruturação de aproximadamente 712 milhões de PLN sejam financiados pelos futuros fluxo de caixa da empresa.
(182)
O plano conjunto de reestruturação de Setembro inclui um cálculo actualizado do período de retorno do investimento que se situa nos 10 anos. O plano assume ainda que uma grande parte dos custos de reestruturação (712 milhões de PLN) (36) venha a ser coberta por fluxos de caixa futuros.
7. PLANO DE REESTRUTURAÇÃO DA PSC
(183)
A PSC foi criada na Polónia em 2007 com o fim de adquirir o estaleiro Gdynia. Pertence a duas empresas, a Marine Co e a Maritim Shipyard, controladas pelo empresário polaco Janusz Baran. As duas empresas desenvolvem actividades desde os anos 90 em Gdynia, Gdańsk e Szczecin, produzindo navios e embarcações e trabalhando como subempreiteiros para grandes estaleiros, essencialmente alemães, noruegueses, holandeses e franceses, construindo blocos e secções e prestando serviços. O grupo emprega no total 1 500 pessoas.
a) Estratégia de vendas
(184)
Relativamente à estratégia de mercado o plano assume que a empresa se irá centrar em navios porta-contentores, navios porta-automóveis e navios-tanque para transporte de gás e que serão produzidos por ano até dez navios de abastecimento de plataformas. Assume-se ainda que no futuro o estaleiro irá produzir doze navios por ano, sendo esta a capacidade do estaleiro após o encerramento da doca mais pequena. A parte do documento sobre a produção futura assume que será produzido um número crescente de navios (passando de 6 em 2008 para 12 em 2009, 17 em 2010 e 21 em 2012). O modelo financeiro apresentado, com base no qual aparentemente as projecções financeiras foram elaboradas, assume também que a produção irá aumentar para 21 navios em 2012.
(185)
Para além disso, o plano prevê a diversificação de actividades e a criação de um terminal de contentores na zona actual do estaleiro. Segundo o plano, no seguimento da redução de capacidade, o estaleiro ficará com uma faixa costeira desocupada na qual poderia ser construído um terminal de contentores com capacidade para 150 000 TEU por ano.
b) Reestruturação industrial e operacional
(186)
As principais medidas de reestruturação propostas prendem-se com a reestruturação industrial através da execução de um programa de investimento concebido para aumentar a produtividade, reduzir os custos e diminuir o ciclo de produção. O custo estimado do programa de investimento em construção naval é de 80 625 000 de EUR. Tendo sido também previsto o investimento de 50 milhões de PLN (cerca de 15 milhões de EUR) no desenvolvimento de um terminal de contentores. Isto significaria custos de investimento totais na ordem dos 95,6 milhões de EUR. Não obstante, outra parte do plano de reestruturação estima investimentos totais na ordem dos 131 milhões de EUR (443 milhões de PLN). A diferença entre estes dois montantes não é explicada no plano. Segundo o plano, a aplicação destas medidas poderia reduzir os custos por navio em 25 % ao longo de um período de cinco anos.
(187)
O plano prevê ainda a instalação de um sistema integrado de TI para gerir todas as áreas de actividade do estaleiro, i.e. design, aprovisionamento, stocks, processamento do aço, planeamento, controlo da produção e contabilidade.
(188)
O plano prevê a manutenção do pessoal existente ou a redução de 650 elementos, não tendo ficado claro quais seriam os factores que influenciariam a escolha entre uma e outra opção. O plano prevê ainda a aplicação de um sistema de pagamentos com base em incentivos.
(189)
Relativamente a um dos principais problemas do estaleiro, i.e. exposição às flutuações da taxa cambial e preços crescentes do aço, o plano propõe a inclusão de cláusulas de indexação nos contratos e a cobertura natural de riscos (custos incorridos na divisa das receitas).
(190)
O plano assume também que o financiamento dos navios deve ser assegurado através de pagamentos adiantados garantidos pela agência seguradora de crédito à exportação com um prémio vantajoso em comparação com a prática normal para empresas saudáveis e de créditos intercalares garantidos pelo Tesouro.
c) Reestruturação financeira
(191)
No que concerne à reestruturação financeira, o plano assume que os contratos existentes serão renegociados para reduzir as perdas esperadas. Segundo o plano, a reestruturação deveria aumentar os preços em 30 % (para o nível praticado no mercado) e gerar receitas adicionais de 100 milhões de USD.
(192)
A execução do plano depende da atribuição por parte do Estado de auxílios adicionais sob a forma de uma injecção de capital de 515 milhões de PLN, do cancelamento e renegociação da dívida de direito público no total de 497 milhões de PLN e da cobertura de quaisquer outros activos acumulados ou potenciais do estaleiro (tais como perdas futuras sobre os contratos existentes ou devido a litígios). Finalmente, o investidor solicita ao Estado que assegure que a agência seguradora de crédito à exportação garanta a produção durante o período de reestruturação com um prémio vantajoso em comparação com o habitualmente praticado para empresas saudáveis e que o Tesouro forneça garantias sobre o capital de exploração num montante de 297 milhões de PLN.
d) Contribuição própria
(193)
Relativamente à contribuição própria, o plano prevê uma injecção de capital por parte do investidor de 500 milhões de PLN para financiar os investimentos e cobrir as perdas esperadas sobre os contratos existentes. O plano sugere ainda que a contribuição própria para o processo de reestruturação inclui também receitas de 50 milhões de PLN da venda de activos prevista e receitas da venda de activos que teve lugar após a adesão (124,5 milhões de PLN). Poderia dizer-se que isto aumenta a contribuição própria para 675 milhões de PLN. No entanto, no plano de reestruturação o investidor declara uma contribuição própria de apenas 475 milhões de PLN.
e) Projecções financeiras
(194)
As projecções financeiras baseiam-se numa taxa de câmbio estável de 3,46 zlotis por euro e 2,2 zlotis por dólar americano. As previsões baseiam-se no pressuposto de que o número de navios construídos irá aumentar para 21 em 2012 e que o investidor planeia realmente aumentar a construção naval no estaleiro: prevê-se que as vendas ascendam a 1,2 mil milhões de PLN em 2008 e que irão crescer constantemente, atingindo 2,6 mil milhões de PLN em 2012 (um aumento de 116 % em relação a 2008).
8. MEDIDAS COMPENSATÓRIAS
(195)
Em colaboração com o seu consultor externo e o estaleiro, a Comissão adoptou a seguinte metodologia para avaliar a redução da capacidade proposta pela Polónia como medida compensatória.
(196)
Para as medidas compensatórias serem eficazes, a redução da capacidade deve ser suficiente para assegurar que a futura capacidade do estaleiro após a reestruturação seja inferior à do presente.
(197)
Inicialmente, a Comissão avaliou a capacidade técnica actual do estaleiro e afirmou que a montagem de navios nas docas era um dos constrangimentos do processo de produção do estaleiro que não seria facilmente resolvido através de externalização. Com base na metodologia utilizada pela Comissão, que não é contestada pelas autoridades polacas nem pelo estaleiro, a capacidade é calculada tomando como referência a duração do tempo de montagem na doca e a gama típica de navios (uma vez que a montagem de navios com valores diferentes de TBC pode demorar o mesmo tempo).
(198)
A capacidade actual tem em consideração o tempo realmente necessário para a montagem de um (certo tipo de) navio nas docas. O tempo deve reflectir todas as actuais limitações do processo de produção, i.e. baixa produtividade, constrangimentos, activos obsoletos, fluxos de produção ineficientes e problemas com o pessoal. Os constrangimentos financeiros que afectam o estaleiro em resultado da sua difícil situação financeira são o único factor através do qual o tempo de montagem pode ser ajustado. O acesso irregular ou a falta de acesso a capital de exploração pode afectar gravemente o processo de produção. Uma vez que se trata de um factor externo inerente a todas as empresas com dificuldades financeiras e que não está ligado à ineficiência por parte da própria empresa, a Comissão considerou que o desempenho actual do estaleiro podia ser ajustado assumindo o acesso fácil a capital de exploração.
(199)
A capacidade futura estimada tem em consideração o tempo provavelmente necessário para a montagem de um (certo tipo de) navio na doca, no pressuposto de que a produtividade do estaleiro é comparável a um conjunto de referência constituído por outros estaleiros europeus competitivos. Por outras palavras, deveriam ser tidos em consideração os efeitos da necessária modernização das instalações e a introdução de condições de trabalho óptimas (organização, aprovisionamento, quadro de pessoal).
(200)
A modernização é inevitável se o estaleiro pretender recuperar a sua viabilidade a longo prazo. O respectivo aumento da produtividade significará que o estaleiro é capaz de reduzir os factores de produção e acelerar a produção. À medida que os diversos aspectos da produção melhoram, a capacidade, entendida como a possibilidade de construir um determinado número de navios, também vai aumentar. Deve, portanto, notar-se que o encerramento de algumas instalações, tal como o encerramento proposto da doca seca SD I do estaleiro Gdynia, pode ser integralmente compensado pelo aumento da capacidade da outra doca. Para que as medidas compensatórias sirvam o seu propósito, a redução da capacidade deve ser de tal ordem que a capacidade do estaleiro no final da reestruturação, i.e. após os investimentos e o aumento da produtividade, seja inferior à actual. Apenas deste modo poderão ser conciliados os objectivos de viabilidade a longo prazo, que exige um aumento da produtividade, e de limitação de qualquer distorção da concorrência ao mínimo.
(201)
Para assegurar a consistência do método de cálculo da capacidade actual e futura, deverá ser utilizada a mesma gama de produtos, i.e. os mesmos tipos de navios. Alternativamente, pode ser utilizado um «navio médio» (i.e. com TBC média baseada no livro de encomendas do estaleiro).
(202)
No início o estaleiro Gdynia indicou que a sua capacidade técnica era de 540 000 TBC. Após a metodologia anteriormente mencionada ter sido explicada e a Comissão e o estaleiro Gdynia terem chegado a acordo, o estaleiro indicou que os pressupostos técnicos para o cálculo da sua capacidade actual, desde que estivesse livre de constrangimentos económicos, eram um ciclo de permanência em doca de três meses com a montagem paralela de um máximo de três navios em diferentes fases de acabamento (utilização parcial do método de semi-linha de produção na doca grande SD II), resultando na construção de um máximo de catorze navios por ano. A carteira hipotética era típica do estaleiro, o que foi confirmado pelo livro de encomendas existente e pela estratégia de vendas apresentada no plano de reestruturação de 2006. Com uma média de 27 000 TBC por navio, a capacidade actual sem constrangimentos financeiros era estimada em 378 000 TBC.
(203)
De modo a estudar o impacto dos constrangimentos financeiros existentes sobre o processo de produção (i.e. em quantas semanas/meses é alargado o ciclo de produção em resultado dos atrasos nas entregas simplesmente devido a falta de capital de exploração) e avaliar se a gravidade desses constrangimentos se encontra sub ou sobredimensionada, a Comissão comparou estes dados com o melhor resultado dos últimos anos (12 navios, num total de 272 000 TBC, em 2002). Primeiro, a Comissão notou que a discrepância entre o melhor resultado de 2002 e a capacidade técnica actual se devia em parte a diferenças nos livros de encomenda. O estaleiro produzia actualmente navios com valor superior de TBC. Se o estaleiro produzisse navios com uma média de 27 000 TBC em 2002, a sua produção total seria de 324 000 TBC. A restante diferença pode ser atribuída ao impacto dos constrangimentos financeiros sobre o processo de produção e corresponde a cerca de dois navios com TBC média, i.e. 14 %, o que a Comissão considerou ser um pressuposto razoável.
(204)
Relativamente à sua capacidade futura, assumindo que ambas as docas seriam utilizadas, o estaleiro explicou que a grande doca SD II podia ser utilizada para construção paralela e para o método de construção de semi-linha de produção, sendo possível construir em paralelo até quatro cascos em diversas fases de acabamento. Deste modo, o estaleiro teria capacidade para construir 18 navios, assumindo um ciclo de estadia em doca de 3 meses (37). Assumindo uma média por navio de 27 000 TBC, a futura capacidade do estaleiro com ambas as docas seria de 486 000 TBC. A capacidade futura do estaleiro após o encerramento da pequena doca SD I seria de 12 navios ou 324 000 TBC, assumindo uma média por navio de 27 000 TBC.
(205)
Com base nestes dados, a Comissão concluiu que a redução da capacidade após o encerramento da pequena doca SD I corresponderia a cerca de 14 %. Tendo em conta que o estaleiro ficaria apenas com uma instalação de lançamento, a doca seca SD II, e tendo sido demonstrado através de uma análise da rentabilidade pormenorizada e credível que qualquer redução da capacidade da doca seca SD II, para além do encerramento da doca SD I, poderia pôr em risco a viabilidade do estaleiro a longo prazo, a Comissão concluiu, de forma preliminar, que o encerramento da doca SD I proposto pela Polónia constituía uma medida compensatória suficiente.
(206)
O plano conjunto de reestruturação da ISD Polska propunha um conjunto alternativo de medidas compensatórias face à estratégia de negócios adoptada. O plano previa as seguintes medidas compensatórias no contexto da investigação aos auxílios estatais ao estaleiro Gdańsk e ao estaleiro Gdynia: o encerramento das três carreiras do estaleiro Gdańsk até 31 de Dezembro de 2008, a partir do momento em que fosse possível transferir a produção existente no estaleiro Gdańsk para a pequena doca do Gdynia à luz dos obstáculos técnicos, organizacionais e legais. Na reunião de 8 de Julho de 2008, a ISD Polska afirmou que considerava que os trabalhos para apetrechar a doca pequena de Gdynia não permitiriam que as carreiras fossem encerradas antes do segundo semestre de 2009. O plano conjunto de reestruturação de Setembro propunha o adiamento do encerramento das duas carreiras para Junho de 2009 e da terceira carreira para Outubro de 2009 (38). Para além disso, a capacidade do estaleiro será limitada a 400 000 TBC por ano durante dez anos a partir da data de adesão da Polónia à União Europeia, i.e. até 2014.
(207)
Na reunião de 30 de Setembro a ISD Polska informou a Comissão que, como medida compensatória adicional, a sua produção podia ser reduzida para 360 000 TBC por ano por um período de dez anos a partir da data de encerramento das carreiras. A ISD Polska indicou ainda que poderia encerrar as carreiras antes do previsto no plano de reestruturação de 12 de Setembro, i.e. poderia encerrar as carreiras B3 e B5 no final de Abril de 2009 e a carreira B1 no final de Agosto de 2009.
(208)
O plano de reestruturação da PSC previa a venda da doca mais pequena no início de 2009. As receitas esperadas de 170 milhões de PLN deveriam aumentar o capital de exploração do estaleiro.
9. AUXÍLIOS ESTATAIS CONCEDIDOS AO ESTALEIRO GDYNIA (SITUAÇÃO EM JUNHO DE 2008)
(209)
De acordo com as autoridades polacas, o estaleiro Gdynia recebeu os auxílios estatais enumerados nos Quadros 1-4 a partir de 1 de Maio de 2004.
(210)
O Quadro 1 apresenta os auxílios concedidos entre 1 de Maio de 2004, a data de adesão da Polónia à UE, e 30 de Junho de 2007. A Polónia notificou estas medidas por carta de 13 de Julho de 2007. A lista inclui algumas das medidas descritas na Parte B do Anexo I da decisão de dar início a uma investigação formal.
(211)
A Polónia forneceu esclarecimentos adicionais relativamente à reestruturação de passivos ao abrigo do Capítulo 5a. As autoridades polacas explicaram que o estaleiro tinha transferido para o Operador (39) activos correspondentes a pelo menos 45 % do valor dos passivos transferidos (40). Segundo a Polónia, o auxílio equivale portanto a 55 % do valor nominal dos passivos transferidos para o Operador. Este valor nominal é apresentado no Quadro 1 infra.
(212)
Os empréstimos que beneficiam de garantias do Tesouro enumerados no Quadro 1 foram concedidos a uma taxa de juro igual a LIBOR 1M + 100 pontos de base, tendo as autoridades polacas estimado que o risco de incumprimento quando as garantias foram emitidas era de 60-70 %. As garantias do Tesouro foram concedidas contra garantia sob a forma de uma nota promissória em branco emitida pelo estaleiro e uma escritura notarial na qual o estaleiro concordava com a execução dos seus activos até 120 % do valor da garantia. O Tesouro cobrou um prémio equivalente a 0,4 % do montante coberto pela garantia.
(213)
O Quadro 1 também inclui empréstimos concedidos pela Korporacja Polskie Stocznie («KPS») usados para financiar os requisitos de capital de exploração do estaleiro. A Polónia afirma na sua correspondência de 11 de Julho de 2007 e 9 de Janeiro de 2008 que esses empréstimos não constituíam auxílios estatais porque a taxa de juro cobrada correspondia à avaliação do risco do projecto específico ao qual se destinavam os empréstimos.
(214)
Relativamente aos empréstimos concedidos em 2005-2007, a KPS cobrou taxas de juro entre 9,6 % e 13,46 %, com uma taxa de juro fixa média de 10,64 %. Cobrou também uma comissão única entre 0,1 % e 0,4 %. Segundo as autoridades polacas, a KPS exigiu uma garantia sob a forma de aceitação de execução, um acordo sobre a cessão de valores a receber, uma ordem de pagamento incondicional, uma nota promissória em branco ou direitos sobre os activos (41).
(215)
A KPS foi criada em 2004 como subsidiária inteiramente participada pela Agência de Desenvolvimento Industrial para funcionar como fundo de capital de risco para a Agência. A sua função inicial era servir de veículo para a consolidação dos três maiores estaleiros polacos, um projecto abandonado em 2006. De acordo com informações fornecidas pela Polónia em 2006 (42), a KPS seria financiada através de uma injecção de capital da Agência de Desenvolvimento Industrial, uma contribuição em espécie (acções de outras empresas) por parte da Agência e um empréstimo bancário rotativo garantido pela Agência, que foi especificamente afectado como auxílio financeiro para os estaleiros. Segundo o sítio web do governo polaco, a KPS iria também apoiar as operações de construção naval na Polónia através da emissão de obrigações integralmente garantidas pela Agência de Desenvolvimento Industrial. De facto, o documento intitulado «Uma estratégia para o sector da construção naval (estaleiros de construção naval) na Polónia 2006-2010» (43) confirma que a KPS devia gerar fundos através da emissão de títulos obrigacionistas num montante de cerca de 100 milhões de USD, garantidos pelos activos afectos à reestruturação do sector da construção naval sob a forma de fundos transferidos pelo Tesouro para a Agência de Desenvolvimento Industrial.
(216)
O Quadro 2 apresenta as medidas sobre as quais a Comissão foi informada depois de 13 de Julho de 2007 através de cartas de 6 de Dezembro de 2007 e 12 de Fevereiro de 2008: dois empréstimos da Agência de Desenvolvimento Industrial para financiamento de capital de exploração (salários e passivos comerciais). O Quadro 2 apresenta ainda um empréstimo concedido pela KPS no seguimento da sua decisão N.o 02/11/2007, de que a Comissão foi informada através de carta de 9 de Janeiro de 2008 (44); no entanto, a Comissão não dispõe de informações pormenorizadas relativamente ao montante e vida útil do referido empréstimo. A KPS cobrou uma taxa de juro de 10,5 % e uma comissão única de 0,1 %.
(217)
Considerando a precária situação financeira do estaleiro, a Comissão não pode excluir o facto de terem sido concedidos ao estaleiro Gdynia novos auxílios estatais de natureza similar.
(218)
O Quadro 3 enumera os passivos de direito público do estaleiro Gdynia já vencidos à data de 30 de Setembro de 2007. Esta informação foi fornecida pela Polónia em 9 de Janeiro de 2008. A Polónia confirmou nessa carta que o estaleiro Gdynia não tem estado a liquidar regularmente as suas dívidas relativas aos passivos de direito público. O estaleiro tem procedido à liquidação das suas dívidas aos serviços de segurança social (ZUS) dentro da medida do possível, tendo em conta a sua situação financeira e as datas de vencimento dessas dívidas.
(219)
Segundo o Anexo 1 da carta da Polónia de 9 de Janeiro de 2008, os passivos em dívida aos respectivos organismos públicos reportados em 1 de Maio de 2004 ascendiam aproximadamente a 254 milhões de PLN. Entre 1 de Maio de 2005 e 30 de Setembro de 2007, venceram-se novos passivos de cerca de 362 milhões de PLN. Durante este período o estaleiro Gdynia liquidou cerca de 194 milhões de PLN (45). Em 30 de Setembro de 2007 os passivos vencidos ascendiam a 423 milhões de PLN.
(220)
O estaleiro Gdynia planeava liquidar pelo menos parte dos passivos vencidos com as receitas da injecção de capital por parte do Tesouro de 515 milhões de PLN, que estava por sua vez dependente de uma injecção de capital de um investidor privado seleccionado através do processo de privatização acima descrito.
(221)
Finalmente, após a adesão da polónia à UE, o estaleiro Gdynia recebeu auxílios que a Polónia considera «terem sido concedidos para outros fins que não a reestruturação» (Quadro 4 abaixo). Tratou-se de auxílios estatais para I&D e formação totalizando 412 000 PLN.
(222)
O estaleiro Gdynia recebeu também auxílios para além dos enumerados nos Quadros 1-4 abaixo.
(223)
Primeiro, na sua carta de 11 de Julho de 2007 (46), a Polónia notificou um conjunto de medidas denominadas como «medidas a conceder […] entre 1 de Julho de 2007 e o final do processo de reestruturação».
(224)
A Comissão salienta acima de tudo que essas medidas incluem a possibilidade de remissão dos juros vencidos entre 1 de Julho de 2003 e 15 de Março de 2005 sobre os passivos de direito público reestruturados ao abrigo do Capítulo 5a num montante total de 6 905 304 PLN. Segundo a Polónia, a remissão destes juros é objecto de litígio entre o estaleiro Gdynia e as autoridades polacas competentes nos tribunais nacionais. Uma vez que estes juros são acessórios relativamente aos principais passivos reestruturados ao abrigo do Capítulo 5a e enumerados no Quadro 1 abaixo, a Comissão considera que o cancelamento dos juros constitui também um auxílio estatal no seu montante total (47) e está abrangido por esta decisão.
(225)
A Comissão salienta ainda que este quadro contém diversas medidas que consistem no diferimento do pagamento ou remissão de passivos de direito público. Não é claro até que ponto estas medidas se sobrepõem aos passivos de direito público enumerados no Anexo 1 da carta da Polónia de 9 de Janeiro de 2008 (e resumidos no Quadro 3 abaixo).
(226)
Digno de nota é o facto de o estaleiro Gdynia ter beneficiado de garantias de produção da agência seguradora de crédito à exportação (a seguir denominadas «garantias de pagamento adiantado» ou «garantias da agência seguradora de crédito à exportação»). Praticamente toda a construção de navios realizada a partir de 1 de Maio de 2004 foi financiada graças a estas garantias. No total, entre 1 de Maio de 2004 e 12 de Junho de 2008, o estaleiro Gdynia recebeu 108 garantias no montante total de 3 095 529 638 PLN para os navios construídos no estaleiro Gdynia (não no estaleiro Gdańsk, anteriormente uma subsidiária do estaleiro Gdynia) (48). Na correspondência de 11 de Julho de 2007, a Polónia informou a Comissão de que a agência seguradora de crédito à exportação iria continuar a emitir garantias a favor do estaleiro Gdynia até ao final de 2008.
(227)
Uma característica comum do sector é que os estaleiros não são habitualmente capazes de angariar internamente o capital de exploração suficiente para a construção de navios e dependem de financiamento externo, quer através de empréstimos (denominados créditos à produção) ou de pagamentos antecipados por parte dos armadores para pré-financiar a produção. Os armadores pagam normalmente 80 % do preço inicial em prestações que coincidem com determinadas fases de acabamento do navio, sendo os restantes 20 % pagos contra entrega. O envolvimento dos armadores no financiamento da construção dos navios é, portanto, essencial. As garantias da agência seguradora de crédito à exportação foram fornecidas ao estaleiro Gdynia para cobrir os pagamentos antecipados dos armadores contra o risco de o estaleiro não cumprir a obrigação de entrega do navio.
(228)
As explicações da Polónia sobre o funcionamento do sistema de garantia da agência seguradora de crédito à exportação (49) indicam que essas garantias foram concedidas ao estaleiro Gdynia do seguinte modo. Em primeiro lugar, era assinado um contrato com o armador, habitualmente condicionado à apresentação de provas por parte do estaleiro dentro de um determinado prazo de que o financiamento da produção seria garantido pela agência seguradora de crédito à exportação. A agência seguradora de crédito à exportação emitia uma resolução comprometendo-se a assegurar o financiamento do navio no global garantindo os pagamentos antecipados. Subsequentemente, em acordos individuais, a agência seguradora de crédito à exportação activava a garantia para cada pagamento antecipado (habitualmente quatro). Normalmente a exposição global da agência seguradora de crédito à exportação ao risco de incumprimento por parte do estaleiro da obrigação de entrega do navio era de 80 % do preço de aquisição, i.e. o montante total dos pagamentos antecipados efectuados pelo armador antes da entrega do navio. Esta exposição global era conhecida quando a agência seguradora de crédito à exportação emitia a resolução que assegurava o financiamento do navio pelo armador. A garantia expirava à data de entrega do navio.
(229)
As operações da agência seguradora de crédito à exportação eram variadas (50), estando essencialmente divididas entre actividades comerciais e actividades desempenhadas em nome do Tesouro e garantidas por este. É mantida uma conta bancária separada em nome de «Interes Narodowy» para fins destas últimas actividades. As garantias concedidas ao estaleiro Gdynia fazem parte do negócio que é objecto de uma segunda garantia pelo Tesouro.
(230)
De acordo com as informações fornecidas pela Polónia, a agência seguradora de crédito à exportação concedeu garantias de pagamentos antecipados ao estaleiro Gdynia contra o pagamento de uma comissão dependente do montante da garantia. A comissão ascende a 2 % ao ano para garantias abaixo dos 35 milhões de PLN e de 1 % ao ano para garantias acima dos 35 milhões de PLN. A agência seguradora de crédito à exportação exige como garantia colateral a transferência da propriedade do navio, o navio em construção e as matérias-primas de construção. Aplicam-se as mesmas condições às garantias concedidas pela agência seguradora de crédito à exportação antes do final do período de reestruturação, i.e. antes de 2012.
(231)
Finalmente, a Comissão salienta que, em 3 de Junho de 2008, a Polónia adoptou uma decisão de conceder ao estaleiro Gdynia uma injecção adicional de capital de 515 milhões de PLN.
(232)
Os Quadros 1-4 e as informações acima fornecidas mostram que o estaleiro Gdynia beneficiou de auxílios totais num valor nominal global de 5 018 862 443 de PLN (cerca de 1 434 milhões de EUR) desde 1 de Maio de 2004.
Quadro 1
Auxílios estatais concedidos ao estaleiro Gdynia entre 1 de Maio de 2004 e 30 de Junho de 2007, segundo as informações fornecidas pelas autoridades polacas
Item N.o
Entidade que concedeu o auxílio
Instrumento de auxílio
Base jurídica
Número da decisão ou acordo
Data na qual foi concedido o auxílio
Entrada em vigor
Período para o qual foi concedido o auxílio
Valor nominal do auxílio
(PLN)
1
2
3
4
5
6
7
8
9
1.
Tesouro
Garantia - navio N.o 8276/1
Lei relativa a garantias e coberturas emitidas pelo Tesouro e algumas pessoas colectivas, de 8 de Maio de 1997 (Jornal Legislativo 2003/174, item 1689, na sua última redacção)
Decreto Governamental n.o 198/2004 de 24.8.2004
24.8.2004
3.9.2004
Até 30.3.2006
75 000 000,00
2.
Tesouro
Garantia - navio N.o 8276/2
Decreto Governamental n.o 198/2004 de 24.8.2004
24.8.2004
3.9.2004
Até 11.12.2006
75 000 000,00
3.
Tesouro
Garantia - navios N.os 8245/1-4
Decreto Governamental n.o 213/2004 de 7.9.2004
7.9.2004
17.9.2004
Até 27.2.2007
82 531 200,00
4.
Tesouro
Garantia - navios N.os 8148/11 e 8184/14-17
Decreto Governamental n.o 222/2004 de 21.9.2004
21.9.2004
1.10.2004
Até 15.1.2008
147 662 619,46
5.
Presidente da Província de Pomerania
Remissão
Lei de 30.10.2002
Decisão n.o UPP/11/3/2005 do Presidente da Agência de Desenvolvimento Industrial de 15.3.2005
4.1.2005
15.3.2005
Remissão única
600 568,04 (51)
6.
Fundo governamental para a Reabilitação de Pessoas com Deficiência
Remissão
Decisão n.o UPP/11/3/2005 do Presidente da Agência de Desenvolvimento Industrial de 15.3.2005
4.1.2005
15.3.2005
Remissão única
5 331 071,54 (51)
7.
Província de Pomerania
Remissão
Decisão n.o UPP/11/3/2005 do Presidente da Agência de Desenvolvimento Industrial de 15.3.2005
4.1.2005
15.3.2005
Remissão única
2 414 962,11 (51)
8.
ZUS
Remissão
Decisão n.o UPP/11/3/2005 do Presidente da Agência de Desenvolvimento Industrial de 15.3.2005
4.1.2005
15.3.2005
Remissão única
23 048 186,93 (51)
9.
Agência de Desenvolvimento Industrial
Injecção de capital
Artigo 56.o da Lei das Privatizações (Jornal Legislativo 2002/171, item 1397, na sua última redacção)
Acordo (Escritura notarial Rep. A n.o 3255/2005)
23.6.2005
27.6.2005
Injecção de capital única
40 000 000,00
10.
Associação de municípios
Acordo de reembolso em prestações
Lei de 30.10.2002
N.o 200364/1/ZR -Acordo de reestruturação de 22.11.2004
22.11.2004
Prestações mensais pagas entre 31.12.2004 e 28.2.2006
Transacção única
419 543,25
11.
Tesouro
Garantia de construção para os navios: 8184/21-25
Lei relativa a garantias e coberturas emitidas pelo Tesouro e algumas pessoas colectivas, de 8 de Maio de 1997 (Jornal Legislativo 2003/174, item 1689, na sua última redacção)
Decreto Governamental n.o 93/2005
12.4.2005
12.9.2007
Até 31.12.2007
97 098 200,00
12.
KPS
Empréstimo
Actividade da KPS segundo os estatutos sociais
Contrato de empréstimo n.o 1/2/2005
10.2.2005
10.2.2005
8.3.2005
7 500 000,00
13.
KPS
Empréstimo
Actividade da KPS segundo os estatutos sociais
Contrato de empréstimo n.o 2/4/2005
12.4.2005
20.4.2005
5.5.2005
7 500 000,00
14.
KPS
Empréstimo
Actividade da KPS segundo os estatutos sociais
Contrato de empréstimo n.o 4/9/2005
21.9.2005
31.10.2005
4.1.2006
14 500 000,00
15.
KPS
Empréstimo
Actividade da KPS segundo os estatutos sociais
Contrato de empréstimo n.o 2/7/2006
24.7.2006
3.8.2006
29.11.2006
10 000 000,00
16.
KPS
Empréstimo
Actividade da KPS segundo os estatutos sociais
Contrato de empréstimo n.o 1/4/2006
21.4.2006
26.4.2006
30.7.2007
4 000 000,00
17.
KPS
Empréstimo
Actividade da KPS segundo os estatutos sociais
Contrato de empréstimo n.o 1/12/2006
5.12.2006
5.12.2006
7.2.2006
5 500 000,00
11.12.2006
2 300 000,00
18.
KPS
Empréstimo
Actividade da KPS segundo os estatutos sociais
Contrato de empréstimo n.o 1/3/2007
20.3.2007
20.3.2007
20.9.2007
6 200 000,00
29.3.2007
2 000 000,00
23.4.2007
5 800 000,00
19.
ZUS
Acordo de reembolso em prestações
Proposta do devedor
Ainda não autorizado formalmente, mas já estando em aplicação na prática
Em prestações até finais de 2008
Em prestações até finais de 2008
34 272 360,17
Total
648 678 711,50
Quadro 2
Auxílios estatais adicionais concedidos ao estaleiro Gdynia entre 1 de Junho de 2007 e 15 de Julho de 2008, segundo as informações fornecidas pelas autoridades polacas
N.o
Entidade que concedeu o auxílio
Instrumento de auxílio
Base jurídica
Número da decisão ou acordo
Data na qual foi concedido o auxílio
Entrada em vigor
Período para o qual foi concedido o auxílio
Valor nominal do auxílio
(PLN)
20.
Agência de Desenvolvimento Industrial
Empréstimo
Artigo 56.o da Lei das Privatizações (Jornal Legislativo 2002/171, item 1397, na sua última redacção)
Contrato de empréstimo n.o OPP/11/07
4.12.2007
em duas prestações:
5.12.2007
4.1.2008
No máximo até 31.5.2008
40 000 000
21.
Agência de Desenvolvimento Industrial
Empréstimo
5.2.2008
54 000 000
22.
KPS
Empréstimo
Actividade da KPS segundo os estatutos sociais
Contrato de empréstimo n.o 2.11.2007
?
Quadro 3
Passivos de direito público em dívida em 30 de Setembro de 2007 segundo as informações fornecidas pelas autoridades polacas
N.o
Entidade que concedeu o auxílio
Passivos em causa
Montante em dívida a 30 de Setembro de 2007
(PLN)
23.
ZUS
Diferimento de prémios, pagamento em prestações
Maio de 2004 - Setembro de 2007
356 708 912
24.
Fundo Governamental para a Reabilitação de Pessoas com Deficiência
Diferimento de prémios, pagamento em prestações
Maio de 2004 - Setembro de 2007
12 192 821
25.
Município de Gdańsk
Diferimento da contribuição predial, pagamento em prestações
Maio de 2004 - Setembro de 2007
50 872 523
26.
Município de Gdańsk
Diferimento da taxa de utilização do solo, pagamento em prestações
2005-2007
2 859 684
27.
Presidente da Província de Pomerania
Diferimento do imposto ambiental, pagamento em prestações
Maio de 2004 - Setembro de 2007
361 781
Total
422 995 722
Quadro 4
Auxílios estatais concedidos ao estaleiro Gdynia para fins diferentes da reestruturação, segundo as informações fornecidas pelas autoridades polacas
N.o
Entidade que concedeu o auxílio
Instrumento de auxílio
Fim
Base jurídica
Número da decisão ou acordo
Data na qual foi concedido o auxílio
Entrada em vigor
Período para o qual foi concedido o auxílio
Valor nominal do auxílio
(PLN)
1
2
3
4
5
6
7
8
9
10
28.
Agência de Desenvolvimento Industrial
Subvenção
I&D
Projecto integrado no INTERREG IIIC - 2005, Lei Orçamental de 22.12.2004, Jornal Legislativo n.o 278 de 29.12.2004, item 2755
Nota de pagamento n.o 05/ERR/2006
30.5.2006
30.5.2006
Subsídio único
1 322,19
29.
Ministério da Educação e Investigação
Subvenção
Decreto do Presidente da Comissão Governamental para a Investigação Científica de 30.11.2001 (Jornal Legislativo n.o 146, item 1642, na sua última redacção)
Projecto UE G3RD-CT-2002-00822-FASTPOD
26.6.2006
26.6.2006
Subsídio único
49 571,98
30.
Ministério da Educação e Investigação
Subvenção
Decisão n.o 03797/C.ZR6-6/2005
12.12.2005
20.11.2006
Projecto a executar até 31.1.2009
279 825,51
31.
Ministério da Ciência e do Ensino Superior
Subvenção
Financiamento da Lei da Ciência de 8.10.2004 (Jornal Legislativo n.o 238, item 2390, na sua última redacção)
Decisão n.o 03858/C.ZR8-6/2006
1.9.2006
20.11.2006
Projecto a executar até 31.3.2009
36 509,45
32.
Ministério da Ciência e do Ensino Superior
Subvenção
I&D
Comissão Governamental para a Lei da Investigação Científica de 12.1.1991 (Jornal Legislativo n.o 33 de 2001, item 389)
Decisão n.o 960/E-594/SPB/5.PR UE/DZ 29/2003-2005
31.1.2003
30.6.2005
30.6.2005
37 906,00
33.
Agência polaca para o Desenvolvimento Empresarial
Subvenção
Decreto do Ministro da Economia e Emprego de 16.9.2004 sobre a concessão pela Polónia (Agência de Desenvolvimento Industrial) de auxílios financeiros como parte do Programa Operacional Sectorial de Recursos Humanos 2004-2006 (Jornal Legislativo 2007, item 2115)
Acordo n.o 30/2006/efs/gdy, formação financiada pelo FSE de 20.1.2006
2.2.2006
25.5.2006
Subsídio único
4 253,02
34.
Agência polaca para o Desenvolvimento Empresarial
Subvenção
Decreto do Ministro da Economia e Emprego de 16.9.2004 sobre a concessão pela Polónia (Agência de Desenvolvimento Industrial) de auxílios financeiros como parte do Programa Operacional Sectorial de Recursos Humanos 2004-2006 (Jornal Legislativo 2007, item 2115)
Acordo n.o WSAiB/039
1.2.2007
13.3.2007
Subsídio único
2 209,94
Total
411 598,09
III. AVALIAÇÃO
1. COMPETÊNCIAS DA COMISSÃO
(233)
O ponto 3 do Anexo IV do Tratado de Adesão descreve o procedimento do mecanismo intercalar. Consiste num quadro legal de avaliação dos regimes de auxílio e medidas de auxílio individuais, que entram em vigor num novo Estado-Membro antes da data da sua adesão à UE e continuam a ser aplicados após a adesão.
(234)
As medidas que entraram em vigor ainda antes da adesão e que não são aplicáveis depois da adesão não podem ser apreciadas pela Comissão, tanto nos termos do procedimento do mecanismo intercalar como ao abrigo do procedimento fixado de acordo com o n.o 2 do artigo 88.o do Tratado CE.
(235)
No entanto, as medidas que não entraram em vigor antes da adesão serão avaliadas pela Comissão como auxílio notificado ou ilegal em conformidade com o n.o 2 do artigo 88.o do Tratado CE.
(236)
O critério utilizado para aferir o momento de entrada em vigor de determinada medida é o acto juridicamente vinculativo pelo qual a autoridade [nacional] competente se compromete a conceder o auxílio (52). Se um acto administrativo é juridicamente vinculativo é uma questão de direito nacional. Todavia, a Comissão tem de ser capaz de analisar estes actos administrativos, especialmente em casos-limite, e avaliá-los na sua forma e conteúdo, de modo a aferir se poderiam ter suscitado expectativas legítimas dos beneficiários com força executiva perante um tribunal polaco. Esta capacidade de análise dos actos administrativos nacionais é indispensável para o exercício da competência exclusiva da Comissão de aprovação de derrogações da proibição geral de auxílio estatal relativamente a medidas executadas na Polónia após 1 de Maio 2004.
(237)
Uma medida que entre em vigor antes da adesão poderá ser aplicada após a adesão se puder dar origem à concessão de auxílio adicional ou a um aumento do montante de auxílio concedido, ou seja caso a exposição económica precisa do Estado não seja conhecida à data em que a medida tiver entrado em vigor e permanecer desconhecida à data da adesão.
(238)
Na sua decisão de dar início à investigação formal, a Comissão concluiu, com base na informação facultada pela Polónia, que várias medidas de que tinha sido notificada em 29 de Abril de 2004 constituíam, na realidade, um auxílio estatal novo, quer ilegal ou notificado, porque havia sido concedido depois de 1 de Maio de 2004, data da adesão da Polónia à UE. Os comentários apresentados pela Polónia e terceiros depois da investigação ter sido iniciada não conduziram a Comissão a alterar a sua conclusão. A Comissão entende, em particular, que é competente para avaliar se as medidas indicadas na parte B do Anexo I da decisão de início da investigação formal são compatíveis com o mercado comum. A Comissão refere ainda que algumas destas medidas foram abandonadas (medidas 33 e 34 da parte B do Anexo I da decisão de início da investigação formal).
(239)
A seguir, a Comissão indica os motivos pelos quais não pode aceitar os argumentos apresentados pela Polónia e partes interessadas.
a) Reestruturação da dívida de direito público ao abrigo do Capítulo 5a
(240)
A Comissão concorda com o beneficiário que foi a aprovação da decisão de reestruturação pelo Presidente da Agência de Desenvolvimento Industrial que deu origem à remissão parcial do passivo de direito público ao abrigo do Capítulo 5a. No entanto, a Comissão não pode aceitar a alegação de que esta decisão foi aprovada em 19 de Abril de 2004, ou seja anteriormente à adesão. A Comissão explicou os motivos da sua posição na decisão de início da investigação formal e nem a Polónia nem o beneficiário contra-argumentaram. A Comissão reitera que a decisão de 19 de Abril apenas aprovava o plano de reestruturação de 2004 e não reestruturava o passivo de direito público nos termos do Capítulo 5a. O Presidente da Agência de Desenvolvimento Industrial não podia emitir a decisão de reestruturação antes da adesão porque não dispunha, tal como exigido pelo Capítulo 5a, do consentimento de todos os credores de direito público envolvidos na reestruturação nem do Operador, a empresa responsável por gerir a operação de reestruturação (53). A Comissão refere que o Presidente da Agência de Desenvolvimento Industrial admitiu este facto quando mencionou, na sua decisão de 19 de Abril de 2004, que seria necessária mais uma decisão para concluir a reestruturação ao abrigo do Capítulo 5a e quando, por fim, emitiu as decisões de reestruturação em 4 de Janeiro de 2005, ou seja após a adesão.
(241)
A Comissão não pode aceitar o argumento do beneficiário de que a unanimidade de todos os credores de direito público envolvidos na reestruturação dos créditos que tinham a receber do estaleiro Gdynia nos termos do Capítulo 5a constituía um acto juridicamente vinculativo fixado no acórdão de Fleuren Compost. O beneficiário alegou essencialmente que o Capítulo 5a não era lex specialis em relação a outras leis que permitem a reestruturação dos passivos de direito público e que a função do Presidente da Agência de Desenvolvimento Industrial consistia em administrar e promover o processo de reestruturação e não substituir as autoridades envolvidas e competentes para determinados passivos. A Comissão refere que esta interpretação do direito polaco contrasta com todos os comentários recebidos da Polónia até à data e com a redacção e raciocínio do próprio Capítulo 5a. Poderá ser verdade, como argumenta o beneficiário, que a Lei de 30 de Outubro de 2002«não proíbe as autoridades de reestruturação de adoptarem qualquer decisão de remissão na medida em que poderão fazê-lo no âmbito de disposições gerais». Todavia, se estas o fizessem, este passivo não seria abrangido pelo disposto no Capítulo 5a com todas as vantagens associadas e que o próprio beneficiário enumerou como segue: elegibilidade para um empréstimo da Agência do Desenvolvimento Industrial, interrupção de quaisquer execuções em curso, isenção de falência e não acumulação de juros sobre o capital em dívida.
(242)
A Comissão não pode aceitar o argumento do beneficiário de que não havia juros acumulados após 30 de Junho de 2006 sobre o passivo reestruturado nos termos do Capítulo 5a. Esta interpretação do direito polaco foi rejeitada pela Polónia. Além disso, a Polónia notificou como auxílio novo a remissão (parcial) programada dos juros acumulados desde 30 de Junho de 2006, pelo que se torna óbvio que havia de facto juros acumulados.
b) Medidas 28-34 da parte B do Anexo I da decisão de início da investigação formal
(243)
A Comissão não pode aceitar o argumento da Polónia de que este auxílio foi concedido de facto em virtude de todas as entidades que concederam auxílios terem emitido declarações orais numa reunião do grupo de trabalho do governo sobre a reestruturação dos estaleiros na Polónia (o grupo sobre indústria da construção naval). Tais declarações, se é que as houve, foram exclusivamente orais e eram claramente necessárias medidas de execução para criar expectativas legítimas ao abrigo do direito polaco.
c) Injecção de capital da Agência de Desenvolvimento Industrial
(244)
O argumento do beneficiário de que o auxílio foi concedido antes da adesão porque a exposição económica exacta era conhecida ainda antes dessa data deriva da interpretação errónea do ponto 3 do Anexo IV do Tratado de Adesão. Para ser considerada como auxílio existente, uma medida tem de preencher dois requisitos: tem de ter sido concedida antes da adesão (o que é equivalente a uma decisão juridicamente vinculativa pela autoridade competente) e «não poderá ser aplicável depois da adesão». Trata-se de duas condições separadas e acumuláveis. O argumento do beneficiário de que a exposição económica do Estado era conhecida antes da adesão refere-se à segunda condição e não ao momento em que o auxílio foi concedido.
(245)
A Comissão não pode aceitar o argumento da Polónia de que a condição de registo da subscrição de novas acções no prazo de 6 meses era puramente formal. A Comissão sublinha que, na realidade, eram necessárias duas novas decisões distintas uma vez caducado o período de 6 meses: uma nova deliberação da Assembleia-geral sobre o aumento de capital e a subscrição propriamente dita. Parece ser o caso que, nos termos do direito comercial polaco, o direito de uma empresa a uma injecção de capital entra em vigor quando a decisão de aumento de capital é tomada (ou seja, a primeira deliberação de 17 de Fevereiro de 2004). O registo é importante para os contactos externos da empresa e não em termos das relações com os accionistas. No entanto, a ausência de registo também produz efeitos jurídicos sobre a relação entre a empresa e os seus accionistas: se não for aplicada no prazo de seis meses, a deliberação de aumento de capital da empresa caduca e a injecção de capital não poderá ser efectuada. Nestas circunstâncias, os accionistas são obrigados a adoptar uma nova deliberação de aumento de capital da empresa. E, de facto, a Assembleia-geral adoptou uma nova deliberação em 4 de Março de 2005. No entanto, o facto da deliberação não ter sido aprovada por unanimidade (com os votos contra de três dos maiores accionistas) revela que esta deliberação não pode ser encarada como um simples requisito formal. A Comissão observa ainda que o capital social acabou por ser subscrito pela Agência de Desenvolvimento Industrial e não pelo Tesouro. A deliberação de 17 de Fevereiro de 2004 não pode assim ser considerada uma decisão final vinculativa de conceder auxílio sob a forma de injecção de capital referida como medida 32 na parte B do Anexo I da decisão de início da investigação formal.
(246)
Finalmente, a Comissão sublinha que nem a Polónia nem o beneficiário contestaram as suas conclusões de que as medidas 19-27 da parte B do Anexo I da decisão de início da investigação formal constituíram um auxílio novo, pelo que são abrangidas pelas competências da Comissão nos termos to artigo 88.o do Tratado CE.
2. AUXÍLIO ESTATAL NA ACEPÇÃO DO N.o 1 DO ARTIGO 87.o DO TRATADO CE
2.1. EXISTÊNCIA DE AUXÍLIO ESTATAL
(247)
O n.o 1 do artigo 87.o do Tratado CE dispõe que são incompatíveis com o mercado comum, na medida em que afectem as trocas comerciais entre os Estados-Membros, os auxílios concedidos pelos Estados ou provenientes de recursos estatais, independentemente da forma que assumam, que falseiem ou ameacem falsear a concorrência, favorecendo certas empresas ou certas produções.
(248)
A Comissão considera que o auxílio descrito nos considerandos 209-232 foi concedido pelo Estado ou é proveniente de recursos estatais e, como se destina a uma empresa específica, foi selectivo.
(249)
O estaleiro Gdynia é um dos maiores estaleiros europeus e compete activamente no mercado dos navios porta-contentores com estaleiros na Alemanha e Dinamarca, como reconhece a Polónia e o beneficiário, e como realçou a Dinamarca e a associação dinamarquesa de construtores navais nos seus comentários à decisão da Comissão de iniciar a investigação formal. Os navios porta-contentores representavam 26 % das encomendas dos estaleiros europeus em finais de 2006 (54).
(250)
Aparentemente, o estaleiro Gdynia é o único na UE a produzir um determinado tipo de navios ro-ro: grandes navios porta-automóveis. Todavia, esta especialização não significa que o estaleiro Gdynia não compita, pelo menos potencialmente, com outros estaleiros da UE. A Comissão observa o elevado grau de escolha a nível da oferta, pelo menos no segmento dos navios de carga (55), embora, considerando a estrutura da procura de várias classes de navios de carga, estes navios não pertençam a um mercado único.
(251)
Isto significa que outros estaleiros da UE não terão de enfrentar grandes entraves ao lançamento da produção de navios porta-automóveis, pelo menos não de natureza tecnológica (instalações, conhecimentos, etc.). No entanto, o financiamento continuado do estaleiro Gdynia, que lhe permitiu celebrar contratos sem a identificação e cobertura total dos riscos envolvidos, poderá ter constituído um entrave significativo à entrada de outros estaleiros no mercado de navios porta-automóveis.
(252)
A Comissão refere que o estaleiro Gdynia também opera noutros segmentos dos navios de carga, ao oferecer outros produtos como navios polivalentes, navios de transporte de GPL, navios-tanque para refinados e produtos químicos e navios graneleiros. Os navios-tanque para refinados e produtos químicos, por exemplo, representavam cerca de 8 % das encomendas dos estaleiros europeus em finais de 2006 (56). Os estaleiros alemães e romenos são especialmente activos nestes segmentos.
(253)
Com base no acima referido, a Comissão conclui que o auxílio estatal concedido ao estaleiro Gdynia afecta as trocas comerciais entre Estados-Membros.
(254)
Finalmente, a Comissão necessita de averiguar se as medidas concedidas ao estaleiro Gdynia lhe conferiram benefícios abusivos de modo a falsear ou ameaçar falsear a concorrência. A Comissão refere que as autoridades polacas não contestaram o facto das medidas abrangidas pela presente decisão terem sido consideradas auxílio estatal, à excepção dos empréstimos concedidos pela KPS e das garantias oferecidas pela agência seguradora de crédito à exportação que, na opinião das autoridades polacas, cumprem o princípio do investidor no contexto de uma economia de mercado.
(255)
Seguidamente, a Comissão começa por esclarecer por que considerou que a sucessiva não execução da dívida de direito público não cumpriu o teste do credor numa economia de mercado. Avalia depois as medidas contestadas pela Polónia. E, por fim, averigua as circunstâncias em que o auxílio abrangido por esta decisão foi concedido e o respectivo efeito sobre a concorrência.
a) Sucessiva não execução da dívida de direito público
(256)
O princípio de que a sucessiva não execução de dívida de direito público poderá constituir ela própria um auxílio estatal é um princípio constante da jurisprudência (57). A informação facultada pelas autoridades polacas (58) revela claramente que o estaleiro Gdynia possui um montante significativo de vencidos de direito público acumulados desde 2004. O estaleiro tem estado a amortizar o passivo de direito público de forma irregular e a sua dívida remanescente tem sido sucessivamente adiada, muito provavelmente sem qualquer decisão formal da parte dos credores públicos implicados, ou objecto de esquemas de pagamento. A Polónia explicou que o beneficiário pretendia amortizar o passivo de direito público em falta até 30 de Setembro de 2007 (443 milhões de PLN no total) com a ajuda da injecção de capital realizada pelo Tesouro após a privatização do estaleiro. Tratando-se de um acontecimento incerto sem data fixa, a intenção do estaleiro sugere que, na prática, os passivos de direito público foram adiados por período indeterminado ou incerto, sendo amortizados apenas de forma esporádica à medida do permitido pelos fluxos de caixa do estaleiro. A Comissão considera que nenhum credor numa economia de mercado aceitaria o adiamento indeterminado do seu passivo, dependente da ocorrência incerta da privatização e recapitalização pelo Estado (o que constitui auxílio estatal de legalidade e compatibilidade duvidosas com o mercado único). Também não existe qualquer indicação de que os credores públicos em questão tenham tomado medidas para exigir a execução dos seus créditos ao estaleiro Gdynia, designadamente através do pagamento forçado ou da execução da lei da falência. A Comissão conclui, por conseguinte, que a sucessiva não execução dos passivos de direito público representa um benefício que o beneficiário não teria conseguido obter de um credor numa economia de mercado, pelo que constitui um auxílio estatal semelhante a um empréstimo (isento de juros).
b) Medidas que a Polónia considera que cumprem o teste do investidor privado
(257)
A Comissão não pode aceitar o argumento da Polónia de que o auxílio sob a forma de empréstimos para capital de exploração estava isento de auxílios estatais. A Comissão observa que a taxa de juro cobrada pela KPS se encontrava a cerca de 400 pontos de base acima da taxa de referência. A Comissão acrescenta que o estaleiro Gdynia se encontra numa situação financeira muito precária há já alguns anos, em que o passivo excede substancialmente o seu activo. O estaleiro Gdynia não tem conseguido financiar a sua produção com outros recursos externos. O seu capital de exploração foi financiado com adiantamentos garantidos pela agência seguradora de crédito à exportação, empréstimos totalmente cobertos pelo Tesouro e empréstimos da KPS. A taxa de juro cobrada pela KPS não parece, assim, reflectir correctamente o risco subjacente. Embora a KPS tenha exigido garantias, o valor é duvidoso. Convém relembrar que a agência seguradora de crédito à exportação e o Tesouro exigiram garantias semelhantes e, considerando o rácio passivo/activo do estaleiro Gdynia, parece provável que a KPS não tenha conseguido obter uma garantia de primeiro nível sobre os activos do estaleiro. A Polónia não forneceu todavia informação detalhada que permitisse à Comissão averiguar o valor real da garantia exigida.
(258)
De resto, não existe qualquer diferença entre os empréstimos concedidos pela KPS e os empréstimos da Agência de Desenvolvimento Industrial, que detém a KPS. É difícil defender simultaneamente, como faz a Polónia, que os empréstimos concedidos pela Agência de Desenvolvimento Industrial constituem auxílio estatal enquanto os empréstimos concedidos pela sua subsidiária, a KPS, cumprem os requisitos do princípio do investidor numa economia de mercado.
(259)
Por fim, a Comissão sublinha que a KPS foi constituída como um fundo controlado pelo governo, visando objectivos de política pública, cuja totalidade do financiamento foi concedida, ou garantida, pelo Estado através da Agência de Desenvolvimento Industrial. De acordo com o documento «Uma estratégia para o sector da construção naval (estaleiros da construção naval) na Polónia 2006-2010», a KPS foi «criada para organizar o financiamento da produção dos estaleiros até ao momento em que investidores privados tomassem o comando». A estratégia, concebida com objectivos não só económicos mas também sociais e macroeconómicos (59), confere à KPS vários poderes, juntamente com a Agência de Desenvolvimento Industrial, o Tesouro e outros organismos públicos competentes. As ligações financeiras da KPS à Agência de Desenvolvimento Industrial e ao Tesouro são claras e a KPS actua antes como um veículo de transmissão de activos afectados pelo orçamento do Estado para os estaleiros da Polónia, incluindo o de Gdynia.
(260)
À luz do acima referido, a Comissão conclui que a KPS não agiu como um investidor numa economia de mercado ao conceder empréstimos para capital de exploração ao estaleiro Gdynia. Por conseguinte, os empréstimos citados no considerando 158, Quadros 1 e 2, constituem auxílio estatal.
(261)
Nos seus comentários a seguir à adopção da decisão de início da investigação formal, a Polónia argumentou que as garantias concedidas pela agência seguradora de crédito à exportação ao estaleiro Gdynia não constituíram auxílio estatal. A Comissão não pode concordar com esta afirmação.
(262)
Primeiro, a Comissão sublinha que as garantias do adiantamento da agência seguradora de crédito à exportação são garantias do Tesouro e que as transacções relacionadas passam por uma conta bancária separada com o nome de «Interes Narodowy». Caso esta conta não disponha de fundos suficientes, a agência seguradora de crédito à exportação pode conseguir um abatimento do empréstimo junto do Tesouro ou beneficiar das garantias de empréstimo do Tesouro.
(263)
Segundo, a Comissão relembra a sua decisão de 18 de Julho de 2007 no Processo N 105/07 (60), em que aprovou como isento de auxílios estatais o programa ao abrigo do qual a agência seguradora de crédito à exportação geria o seu programa de seguros à exportação com garantia do Tesouro. Este programa cobre actualmente o tipo de garantias à produção que o estaleiro Gdynia tem recebido nos últimos anos. A Comissão sublinha que o programa exclui explicitamente (61) empresas que se encontrem em dificuldades financeiras nos termos das Orientações comunitárias relativas aos auxílios estatais de emergência e à reestruturação concedidas a empresas em dificuldade. A principal característica do programa é os prémios das garantias serem fixados com base numa avaliação do risco. Por exemplo, o prémio da garantia para uma empresa na categoria de risco mais elevada corresponde a […] % ao ano para garantias inferiores a 2 anos e […] % ao ano para garantias superiores a dois anos. O prémio base é igual a […] % ao ano. A título de comparação, as garantias ao estaleiro Gdynia foram dadas pela agência seguradora de crédito à exportação com um prémio de 2 % ao ano desde que a garantia não ultrapassasse os 35 milhões de PLN e de 1 % ao ano se excedesse este montante.
(264)
Por esse motivo, está claro que o estaleiro Gdynia não é elegível para garantias abrangidas pelo programa acima descrito e aprovadas pela Comissão como não constituindo auxílio. Do mesmo modo, as garantias concedidas ao estaleiro Gdynia não podem estar deixar de constituir auxílio.
(265)
Acresce dizer que o prémio da garantia cobrado ao estaleiro Gdynia encontra-se bastante abaixo do prémio base aplicado às garantias oferecidas às empresas saudáveis e várias vezes abaixo do prémio cobrado a empresas de elevado risco que, não obstante, são elegíveis no âmbito do programa acima descrito. A Comissão conclui que o prémio da garantia aplicado ao estaleiro Gdynia não corresponde a um prémio de mercado e, por este motivo, estas garantias constituem auxílio estatal.
(266)
Terceiro, de acordo com a Comunicação da Comissão relativa à aplicação dos artigos 87.o e 88.o do Tratado CE aos auxílios estatais sob a forma de garantias (62), para que a garantia estatal particular não constitua auxílio estatal, o mutuário deverá ter uma situação financeira sólida. Não é, claramente, este o caso em apreço. Segundo a mesma Comunicação, quando o mutuário não se encontra numa situação financeira sólida, o elemento de auxílio inerente à garantia poderá chegar ao montante coberto pela garantia.
(267)
Por fim, a Comissão assinala que o estaleiro Gdynia dependeu exclusivamente das garantias oferecidas pela agência seguradora de crédito à exportação e pelo Tesouro e não conseguiu obter quaisquer garantias no mercado.
(268)
À luz do acima referido, a Comissão conclui que a agência seguradora de crédito à exportação não agiu como um investidor numa economia de mercado ao conceder garantias ao estaleiro Gdynia.
c) Distorção da concorrência resultante do auxílio estatal ao estaleiro Gdynia
(269)
A Comissão é da opinião de que a dependência total do auxílio estatal permitiu ao estaleiro Gdynia adoptar práticas anticoncorrenciais, como é o caso da fixação de preços abaixo dos custos de produção, sem sofrer as consequências que normalmente tais práticas acarretam, nomeadamente ser eliminada do mercado.
(270)
A Comissão observa ainda que um dos problemas mais antigos do estaleiro Gdynia foi a celebração de contratos que se revelaram prejudiciais à medida que o zloti desvalorizava em relação ao dólar, a moeda dominante na indústria da construção naval, e o preço das placas de aço aumentavam em todo o mundo. Estes factores externos já haviam sido identificados como as principais ameaças à continuação do funcionamento do estaleiro no plano de reestruturação de 2002 e, posteriormente, na versão alterada de 2004, no novo plano de reestruturação de 2006 e, finalmente, durante a privatização em 2008.
(271)
Apesar da administração do estaleiro estar ciente destas ameaças, o estaleiro continuou a celebrar contratos sem tomar medidas para minorar os riscos. Esta prática comercial foi mantida durante o crescimento sem precedentes que o mercado da construção naval conheceu entre 2004 e 2008, quando os preços de construção dos navios atingiram máximos históricos. Como resultado desta prática, o estaleiro conseguiu manter-se em actividade e preservar o emprego, mas à custa de grandes perdas a nível da produção naval regular. Segundo o relatório da auditoria jurídica produzido pela Amber no primeiro semestre de 2008, sobre as actuais encomendas com entregas programadas para 2008 e 2009 pesa ainda o ónus do risco de perdas significativas causadas por contratos danosos celebrados sem qualquer previsão de medidas de redução dos riscos, o que a Polónia já confirmou.
(272)
Assim, a Comissão conclui que todo o auxílio concedido ao estaleiro Gdynia descrito no ponto 7 da Parte II contribuiu para distorcer ou ameaçar distorcer a concorrência no mercado da construção naval.
(273)
Em conclusão, na opinião da Comissão todas as medidas concedidas ao estaleiro Gdynia constituem auxílio estatal de acordo com o disposto no n.o 1 do artigo 87.o do Tratado CE.
2.2. Possibilidade para a Polónia e terceiros apresentarem comentários
(274)
Na sua decisão de 1 de Junho de 2005, a Comissão iniciou uma investigação formal a um conjunto de medidas, incluindo de reestruturação da dívida (remissões, adiamentos, alterações aos programas de pagamento), com base em vários fundamentos jurídicos e em relação a um determinado número de credores públicos, injecções de capital, garantias do Tesouro à produção e medidas de angariação de fundos (emissão de títulos e conversão da dívida em activos).
(275)
A Comissão também afirmou claramente que o argumento da Polónia de que os adiantamentos efectuados pelos armadores deviam ser considerados contribuições próprias não era aceitável. Neste contexto, a Comissão exprimiu algumas dúvidas sobre se as garantias aos adiantamentos concedidas pela agência seguradora de crédito à exportação constituíam auxílio estatal e anunciou que procederia à investigação da natureza de tais adiantamentos.
(276)
Tanto a Polónia como o beneficiário apresentaram os seus comentários. No entanto, embora contestassem a competência da Comissão para avaliar a compatibilidade de algumas das medidas em apreço, aceitaram a conclusão da Comissão de que tais medidas constituem um auxílio novo nos termos do n.o 1 do artigo 87.o do Tratado CE, na medida em que foram concedidas após a adesão da Polónia à UE. A única excepção foi a natureza das garantias oferecidas pela agência seguradora de crédito à exportação, que alegavam não conter elementos de auxílios estatais. A Polónia acabou por afirmar posteriormente que os empréstimos da KPS também não eram auxílio estatal. A Comissão já abordou os argumentos da Polónia e do beneficiário.
(277)
Durante a investigação da Comissão, foram feitas sucessivas alterações significativas à estratégia do governo polaco enquanto accionista maioritário do estaleiro Gdynia, como revela a descrição de eventos supra. A estratégia de consolidação do sector da construção naval foi alterada para uma estratégia de separação dos estaleiros de Gdynia e Gdańsk e uma decisão de privatização parcial do estaleiro Gdynia, que mais tarde se transformou numa estratégia de privatização total. As perspectivas relativas a esta estratégia são igualmente questionáveis, considerando a manifesta ausência de interesse por parte dos operadores de mercado em comprar o estaleiro.
(278)
Tal como acima referido, a Comissão manteve-se em contacto regular com as autoridades polacas enquanto proprietárias do estaleiro Gdynia e com o próprio estaleiro. A Comissão indicou regularmente, tanto à Polónia como ao estaleiro, que todas as medidas concedidas a este utilizando recursos do Estado provavelmente constituíam auxílio estatal na acepção do n.o 1 do artigo 87.o do Tratado CE, considerando a situação financeira precária do estaleiro e a ausência de qualquer financiamento externo isento de auxílios estatais. A Comissão avisou ainda que o referido auxílio estatal havia sido concedido em violação ao n.o 3 do artigo 88.o do Tratado CE e era incompatível com o mercado comum. A Comissão sublinhou igualmente, em vários momentos, que as garantias oferecidas ao estaleiro Gdynia pela agência seguradora de crédito à exportação constituíam auxílio estatal.
(279)
No decorrer desta investigação, a Comissão também recolheu informação detalhada sobre o funcionamento da KPS e a natureza dos empréstimos para capital de exploração que esta concedeu ao estaleiro. A Comissão indicou à Polónia que o mais provável era que estes empréstimos constituíssem auxílio estatal nos termos do n.o 1 do artigo 87.o do Tratado CE.
(280)
Por fim, a Comissão realçou durante a sua investigação que o estaleiro Gdynia ainda estava a acumular passivos de direito público. A Comissão recolheu informações sobre esta matéria e informou a Polónia (na sua qualidade de proprietária do estaleiro e credora) que a não execução da dívida de direito público ou sua reestruturação poderia constituir auxílio estatal nos termos do n.o 1 do artigo 87.o do Tratado CE.
3. COMPATIBILIDADE DO AUXÍLIO COM O MERCADO ÚNICO - DERROGAÇÃO AO ABRIGO DO N.o 3 DO ARTIGO 87.o DO TRATADO CE
(281)
O objectivo principal destas medidas é ajudar uma empresa em dificuldade financeira e mantê-la à tona da água. Nestes casos, aplica-se a isenção prevista na alínea c) do n.o 3 do artigo 87.o do Tratado CE, que autoriza os auxílios estatais destinados a facilitar o desenvolvimento de certas actividades, quando não alterem as condições das trocas comerciais de maneira que contrarie o interesse comum, desde que sejam cumpridas as condições relevantes.
(282)
Os auxílios de emergência e à reestruturação para empresas em dificuldade são actualmente regulados pelas Orientações comunitárias relativas aos auxílios estatais de emergência e à reestruturação a empresas em dificuldade (63) (a seguir denominadas as «Orientações»), que substituíram o texto anterior aprovado em 1999 (64) (a seguir denominadas as «Orientações de 1999»).
(283)
As disposições transitórias das Orientações determinam que as notificações registadas antes de 10 de Outubro de 2004 sejam apreciadas à luz dos critérios aplicáveis à data da notificação (ponto 103). No caso em apreço, a Comissão foi informada acerca de algumas das medidas em 29 de Abril de 2004 no âmbito do mecanismo intercalar do ponto 3 do Anexo IV do Tratado de Adesão, quando estavam em vigor as Orientações de 1999. No entanto, as Orientações também estipulam que será apreciado qualquer auxílio de emergência ou à reestruturação concedido sem a autorização da Comissão (auxílio ilegal) se o auxílio, ou parte dele, tiver sido concedido após 1 de Outubro de 2004 (ponto 104, primeiro parágrafo). Como praticamente todas as medidas descritas nos considerandos 209-232 foram concedidas ilegalmente após esta data, a Comissão conclui que se aplicam as Orientações de 2004.
(284)
As Orientações aplicam-se a empresas de todos os sectores, excluindo as excepções enumeradas no ponto 18 das Orientações. O Enquadramento dos auxílios estatais à construção naval (65), que constitui o quadro jurídico para a avaliação dos auxílios estatais a este sector, refere o ponto 12 das Orientações como a base jurídica relevante para a avaliação dos auxílios de emergência ou à reestruturação.
A. AUXÍLIO DE EMERGÊNCIA
(285)
As Orientações prevêem que o auxílio de emergência seja concedido como apoio temporário a empresas em dificuldades financeiras enquanto esperam por um plano de reestruturação ou um plano de liquidação ou com vista à resolução de uma crise aguda de liquidez.
(286)
A Comissão observa que o auxílio estatal concedido ao estaleiro Gdynia não cumpre nem a condição temporal, visto que as medidas de auxílio foram concedidas por períodos superiores a 6 meses, nem a condição de reversibilidade, pois foram autorizadas medidas irreversíveis como injecções de capital e remissões da dívida comparáveis a subsídios.
(287)
A Comissão conclui, deste modo, que as medidas enumeradas nos considerandos 209-232 não são compatíveis com o mercado comum enquanto auxílio de emergência.
B. AUXÍLIO À REESTRUTURAÇÃO
(288)
A definição constante no ponto 17 das Orientações refere que o auxílio à reestruturação faz parte de um plano exequível, coerente e de grande envergadura, destinado a restabelecer num período razoável a viabilidade a longo prazo da empresa. A reestruturação inclui normalmente um ou mais dos seguintes elementos: a reestruturação de todos aspectos da actividade da empresa, a reorganização e racionalização da empresa, designadamente o abandono de actividades deficitárias e a reestruturação financeira. As acções de reestruturação que beneficiam de auxílio estatal não podem todavia limitar-se a uma ajuda financeira destinada a colmatar prejuízos anteriores, sem uma intervenção a nível das causas desses prejuízos, ou seja sem uma reestruturação de fundo. A reestruturação tem ainda de ser financiada, pelo menos parcialmente, com fundos próprios ou com recursos externos sem elementos de auxílio, devendo o auxílio estatal cingir-se ao mínimo necessário para recuperar a viabilidade da empresa. Por fim, devem ser adoptadas medidas compensatórias para minimizar o efeito de distorção do auxílio.
(289)
Em relação ao enorme efeito de distorção dos auxílios à reestruturação, a Comissão considera que o auxílio a empresas em dificuldade apenas pode contribuir para o desenvolvimento de actividades económicas sem prejuízo para as trocas comerciais de maneira que contrarie o interesse comunitário se as condições fixadas nas Orientações forem cumpridas.
(290)
A Comissão passa a analisar se estas condições foram de facto cumpridas.
a) Elegibilidade
(291)
Para poder receber auxílio de emergência ou à reestruturação, a empresa deve ser considerada como uma empresa em dificuldade na acepção das Orientações. A Comissão acredita que a situação financeira do estaleiro Gdynia, pelo menos desde 2002, se tem caracterizado por uma contínua falta de liquidez e insolvência, perdas crescentes e activos negativos. O estaleiro Gdynia é, por conseguinte, uma empresa em dificuldade nos termos das Orientações.
b) Restauração da viabilidade a longo prazo
(292)
De acordo com o disposto no ponto 34 das Orientações, a concessão do auxílio deve estar subordinada à aplicação do plano de reestruturação, que deve permitir restabelecer num período razoável a viabilidade a longo prazo da empresa. A restauração da viabilidade significa que a empresa, concluída a reestruturação, se encontra capaz de cobrir todas as suas despesas e gerar um retorno sobre o capital suficiente para competir com base em mérito próprio. A reestruturação deve ser executada o mais rapidamente possível.
(293)
A Comissão refere que durante a sua investigação reviu dois planos de reestruturação (2004 e 2006) elaborados pela administração do estaleiro e aprovados pelo sócio maioritário, o Estado. A Comissão concluiu que não tinha conseguido sossegar as suas sérias preocupações sobre se com os dois planos o estaleiro seria capaz de recuperar a sua viabilidade. Como o plano de reestruturação de 2004 foi substituído pelo plano de 2006, a Comissão esclarece a seguir as razões das suas dúvidas acerca do plano de reestruturação de 2006. A Comissão destaca, todavia, que este plano tem muitas semelhanças com o plano de reestruturação de 2004 e que as suas dúvidas expressas na decisão de dar início a uma investigação formal do plano de reestruturação de 2004 se aplicam também plenamente ao plano de reestruturação de 2006.
(294)
A Comissão relembra a declaração da Polónia, depois da decisão de iniciar a investigação formal, de que o plano de reestruturação de 2004 constituía uma base económica sólida para a reestruturação do estaleiro. Na realidade, verificou-se que o plano de 2004 não foi suficiente para restaurar a viabilidade do estaleiro e tinha de ser alterado até 2006 o mais tardar.
(295)
A Comissão observa que o plano de reestruturação de 2006 se concentrava essencialmente na reestruturação financeira e que os aspectos industriais não eram tratados de forma exaustiva. O plano não deu origem a qualquer estratégia industrial coerente e de grande envergadura.
(296)
Tal é manifesto em particular na estratégia de investimento proposta, que se caracteriza como um conjunto de pequenos projectos de requalificação sem uma visão global, que se estimaria necessária para modernizar instalações que, na sua maioria, datam dos anos 70. O plano não analisa de forma aprofundada o actual estado das instalações de produção nem as respectivas falhas e não identifica os estrangulamentos no estaleiro. Segundo o consultor externo da Comissão, os montantes afectados para investimento (240 milhões de PLN; 69 milhões de EUR) não são suficientes para executar uma verdadeira modernização.
(297)
Para uma melhor perspectivação dos investimentos planeados, convém considerar as previsões da desvalorização anual dos activos do estaleiro e a evolução do valor do activo imobilizado, tal como previsto no plano de reestruturação de 2006. Prevê-se uma desvalorização entre 2007-09, ou seja durante o período de investimento, de 100 milhões de PLN. Na verdade, será necessário pelo menos 40 % do investimento programado em 240 milhões de PLN apenas para preservar os activos no seu estado técnico actual e os restantes 60 % constituiriam o máximo disponível para a modernização efectiva. As previsões com base nos balanços indicam um aumento gradual do activo imobilizado de 246 milhões de PLN em 2006 para 361 milhões de PLN em 2010. No entanto, é possível que esta tendência se inverta em 2010, com uma nova desvalorização do activo imobilizado para 284 milhões de PLN em 2012 (o último ano incluído nas previsões).
(298)
À luz do acima referido, a Comissão não considera que a estratégia de investimento seja suficientemente ambiciosa para garantir uma modernização efectiva e a viabilidade a longo prazo.
(299)
A Comissão refere ainda que a meta de produtividade de 37 horas de mão-de-obra/TBC para 2012, embora seja um avanço em relação à situação actual, é ainda modesta comparada com outros estaleiros europeus eficientes, que chegam a atingir uma produtividade de 20 horas de mão-de-obra/TBC.
(300)
O plano afirma que um dos principais problemas do estaleiro é o elevado nível de absentismo e a falta de mão-de-obra qualificada, que está a mudar-se para outros estaleiros europeus onde é mais bem remunerada. A Comissão considera que o aumento salarial de 10 % previsto para 2006 e de 4 % anuais a partir de 2008 não será suficiente para ultrapassar este problema.
(301)
Por tudo isto, a Comissão não considera que este plano de reestruturação industrial e organizativa seja suficiente para restabelecer a viabilidade a longo prazo dos estaleiros.
(302)
A Comissão observa ainda que as previsões de resultados financeiros do estaleiro não corresponderam à análise de sensibilidade, com base num cenário de desvalorização do dólar americano, queda dos preços dos navios e aumento dos preços dos materiais e dos salários. A análise de sensibilidade revela que a desvalorização do dólar americano em 0,10 PLN ao ano implicaria que a viabilidade não seria restaurada com base no plano de reestruturação de 2006. A Comissão conclui que o plano de reestruturação de 2006 não é suficientemente sólido (66).
(303)
Finalmente, a Comissão observou que as medidas previstas no plano não poderiam ser executadas na ausência de um investidor e que seria necessário um montante elevado de capital novo para executar aquilo que parecia ser uma reestruturação relativamente modesta, especialmente como resultado da necessidade de realizar uma reestruturação financeira dispendiosa (1015 mil milhões de PLN) (67). A Comissão duvida que o plano tivesse sido baseado em premissas realistas sobre a capacidade do estaleiro de atrair capital novo.
(304)
Estas dúvidas foram confirmadas com o desenvolver do processo de privatização do estaleiro Gdynia. Como acima se referiu, o Estado enquanto proprietário do estaleiro Gdynia já tentou por duas vezes encontrar um investidor privado que esteja disposto a tomar a direcção do estaleiro. Nenhuma das tentativas de privatização (quer a privatização parcial em 2006, quer a venda de todas as acções públicas em 2007) teve sucesso. A Comissão observa que as tentativas de privatização tiveram lugar numa altura em que o mercado da construção naval registou um crescimento inaudito, pelo que estavam reunidas as condições ideais para a venda do estaleiro. O resultado negativo do processo de privatização só pode ser interpretado como o reflexo da falta de confiança dos actores de mercado na capacidade do estaleiro recuperar a viabilidade a longo prazo. A retirada da Amber do processo de privatização depois da auditoria jurídica exaustiva ao estaleiro confirma isto mesmo (68).
(305)
A Comissão tomou nota dos esforços renovados das autoridades polacas de encontrar um investidor privado para o estaleiro Gdynia após a retirada da Amber. No entanto, até à data da decisão, nada havia que convencesse a Comissão de que o esforço de privatização renovado seria concluído rápida e positivamente e em conformidade com as Orientações. Como a seguir se esclarece, o plano conjunto de reestruturação da ISD Polska e o plano de reestruturação da PSC baseiam-se ambos na expectativa de que montantes significativos de auxílio estatal adicional serão concedidos ao estaleiro e que será possível tornar o estaleiro novamente viável caso seja libertado dos passivos pendentes e das perdas previstas com os contratos existentes.
(306)
A Comissão conclui que o plano conjunto de reestruturação não conseguiu provar que a viabilidade do estaleiro Gdynia será restaurada após a fusão com o estaleiro Gdańsk. A Comissão não está convencida das previsões financeiras ou da solidez do plano. É da opinião de que as medidas de reestruturação previstas no plano não são suficientemente ambiciosas. Embora o plano conjunto de reestruturação revisto apresente algumas melhorias, a Comissão conclui que não poderá restaurar a viabilidade dos estaleiros objecto da fusão. A seguir a Comissão avalia o plano de reestruturação de Setembro que substituiu o plano de Junho, destacando apenas as diferenças relevantes para a sua avaliação.
(307)
Os pressupostos no plano de Junho de que a rendibilidade dos capitais próprios seria alcançada apenas em 2020 e o retorno sobre o investimento apenas em 2016 levam a Comissão a concluir que o projecto não é viável. De resto, estes resultados baseiam-se em montantes não actualizados. Se os montantes tivessem sido actualizados, a rendibilidade dos capitais próprios e o retorno sobre o investimento seriam alcançados ainda mais tarde. O plano de Setembro é um pouco melhor a este nível porque indica as previsões actualizadas. No entanto, o plano previu que a rendibilidade dos capitais próprios actualizados seria alcançada em 2018, ou seja 10 anos após a entrada do novo investidor em 2009, o que continua a ser muito tempo e revela o grau de risco do projecto. Por estes motivos, a Comissão continua a acreditar que o plano não prova a viabilidade do projecto. Por outro lado, a Comissão observa que a melhoria das previsões financeiras não se baseia na adopção de medidas de reestruturação mais abrangentes (como é o caso da melhoria da produtividade ou da redução de custos), mas em alterações aos principais pressupostos financeiros que não foram suficientemente justificadas, como a seguir se esclarece.
(308)
As previsões financeiras pressupõem que uma grande fatia dos custos de reestruturação poderá ser recuperada a partir da capacidade de autofinanciamento que a empresa obterá no futuro. A Comissão considera isto irrealista para uma empresa que gerou perdas enormes no passado e que necessita de uma grande reestruturação. De acordo com o plano de Setembro, os fluxos financeiros da empresa serão afectados pelo passivo do passado, que cresceu de 592 milhões de PLN para 712 milhões. E uma parte significativa do passivo de direito público (mais de 400 milhões de PLN) deverá ser amortizada entre 2012 e 2018, ou seja muito depois do período de reestruturação previsto (69). A Comissão observa que o investidor admitiu que o nível de resultados previstos mal chega a ser rentável, mas também refere que existe um outro motivo pelo qual a ISD Polska está interessada no projecto. O investidor alega que o estaleiro irá criar muita procura para uma outra empresa do grupo, a aciaria Huta Częstochowa, pelo que investir no estaleiro Gdynia faz sentido para o grupo ISD Polska na sua totalidade.
(309)
A Comissão refere que o plano conjunto de reestruturação se baseia na premissa de que o auxílio estatal foi concedido no contexto da privatização para equilibrar o balanço do estaleiro e cobrir as perdas previstas. O plano baseia-se ainda no pressuposto de que as actividades do estaleiro continuarão a ser financiadas por garantias da agência seguradora de crédito à exportação em condições mais vantajosas do que as que normalmente aplica a empresas saudáveis. As projecções financeiras têm em conta este auxílio estatal previsto. O plano conjunto de reestruturação de Setembro não reduziu esta exposição a auxílio estatal adicional. Pelo contrário, o investidor identificou um passivo adicional potencial de 308 milhões de PLN resultante de um contencioso fiscal entre o estaleiro Gdańsk e o Estado. O investidor conta com a garantia do Tesouro para amortizar este passivo caso ele se concretize.
(310)
A Comissão observa que nem o plano de Junho nem a actualização de Setembro inclui um plano de negócios completo para a produção de estruturas de aço. É uma deficiência grave, porque este negócio devia gerar um volume de negócios de 300 milhões de PLN até ao final do período de reestruturação, tirar proveito da nova capacidade de processamento de aço do estaleiro (que aumentaria de 4 % em 2009 para 20 % em 2012) e representar cerca de 10 % das novas vendas do estaleiro.
(311)
O plano de Setembro reporta-se a um estudo de mercado independente, que parece indicar que a procura de estruturas de aço na Polónia e na generalidade da Europa irá crescer nos próximos anos. No entanto, o estudo não analisa como é que este crescimento deve ser explorado pelo estaleiro depois da fusão. O plano de Setembro, embora se concentre mais no negócio das estruturas de aço, não analisa se o volume de produção previsto para o novo estaleiro é realista. Contém, pelo contrário, algumas indicações de que estas previsões poderão ser irrealistas.
(312)
O estaleiro produz actualmente 2 000 toneladas em estruturas de metal, sendo a meta de 56 000 toneladas. Comparado com o plano de Junho, o plano de Setembro prevê a duplicação da produção até 2010 (24 000 toneladas contra as 12 000 toneladas do plano de Junho) e a quadruplicação a partir de 2012 (56 000 toneladas contra as 13 000 toneladas do plano de Junho). A Huta Częstochowa, um dos maiores fabricantes de aço da Polónia, produz 100 000 toneladas de estruturas de aço.
(313)
A ISD Polska enumera os contratos que o estaleiro Gdańsk tem em curso para a produção de estruturas de aço, incluindo um contrato para instalações de armazenamento de petróleo de cerca de 5 000 toneladas anuais para 2008 e 2009. De acordo com o plano, prevê-se uma produção deste produto específico de 16 000 toneladas até 2010, aumentando para 36 000 toneladas em 2012.
(314)
Não foram apresentadas quaisquer análises de mercado ou relatórios de previsões que pudessem explicar as previsões de lucro para estruturas de aço (9,5 % em 2010 e cerca de 8 % posteriormente). A Comissão observa que, segundo o Instituto de Estatística da Polónia, a rendibilidade do sector das estruturas de aço subiu 6 % em 2006, permanecendo neste nível em 2007.
(315)
A Comissão conclui, com base na informação disponível, que o negócio do aço, que passará a constituir uma parte integrante e significativa das actividades do novo estaleiro, não assenta numa análise credível da posição competitiva do novo estaleiro. A análise de mercado não demonstra que a previsão de produção do novo estaleiro seja absorvida pela procura do mercado. O plano não demonstrou estar assente em pressupostos realistas do segmento de estruturas de aço.
(316)
Relativamente à reestruturação da contratação, o plano aborda duas das causas externas mais relevantes para as dificuldades que o estaleiro enfrenta actualmente (o crescente aumento dos preços dos materiais e a valorização do zloti) através da série de medidas descritas anteriormente. O plano baseia-se essencialmente no pressuposto de que será possível incluir cláusulas de indexação nos novos contratos de construção naval, de modo a transferir, pelo menos parcialmente, os riscos inerentes às flutuações cambiais e aos custos dos materiais para os armadores. O plano não revela, no entanto, se tais cláusulas de indexação foram ou seriam aceites pelos armadores. O plano de Setembro ofereceu informação adicional sobre esta questão, designadamente excertos de contratos em vigor dos dois estaleiros que incluem cláusulas de indexação deste tipo.
(317)
A Comissão examinou estas provas e observa que os contratos apresentados no plano incluíam inicialmente cláusulas de indexação segundo as quais qualquer aumento dos preços do aço seria suportado pelo comprador, mas que estas cláusulas foram anuladas por uma adenda posterior e substituídas por um acordo segundo o qual o estaleiro e o comprador adquiriam juntamente os materiais e, ao concluírem a compra, acordariam um ajuste ao preço. As disposições relativamente ao ajuste destes preços serão fixadas posteriormente numa adenda aos contratos. No entanto, esta adenda não foi apresentada à Comissão.
(318)
A Comissão observa ainda que estes contratos foram celebrados e renegociados num período em que a procura tinha atingido valores máximos (2005 e seguintes), em que a flexibilidade da parte dos armadores era uma resposta às limitações da parte da oferta. Embora a Comissão esteja ciente de que a indexação do preço do aço seja uma prática recente no sector da construção naval, convém aqui sublinhar que não era prática corrente aceitar cláusulas como estas, especialmente nos períodos mais difíceis.
(319)
De acordo com a informação disponível, a Comissão não considera que o plano revele que o estaleiro terá capacidade para celebrar contratos com cláusulas de indexação. A experiência do estaleiro Gdynia a este nível, tal como o plano descreve, não é conclusiva na opinião da Comissão.
(320)
O plano de Setembro, comparado com a versão preliminar de Junho, inclui informação mais detalhada sobre a estratégia de cobertura de risco cambial prevista para mitigar os riscos associados a flutuações da moeda. No entanto, o plano não revela que qualquer dos estaleiros se tenha servido destes instrumentos (incluindo a cobertura de risco cambial natural, sem custos), pelo menos nos últimos anos (70). Embora o plano de Setembro quantifique os custos e efeitos da política de cobertura de risco proposta, não demonstra que o novo estaleiro conseguiria obter semelhante cobertura no mercado. Por outro lado, é evidente que os bancos necessitam de investidores para elaborarem uma verdadeira estratégia de cobertura do risco antes de decidirem se oferecerem a cobertura.
(321)
Considerando a importância deste factor para as actividades do estaleiro, o plano não aborda este assunto de forma convincente. Na realidade, a análise de sensibilidade sugere que, apesar da introdução destas medidas de mitigação do risco, alegadamente equacionadas nas projecções financeiras, estas não deixam de ser sensíveis a pequenas alterações na taxa de câmbio, como a seguir se descreve. Deste modo, a Comissão não está convencida que a política de cobertura do risco cambial pretendida seja suficientemente completa para garantir a viabilidade a longo prazo do estaleiro.
(322)
Relativamente à reestruturação da mão-de-obra, o plano não inclui qualquer análise da necessidade de racionalizar, mas apenas afirma que haverá uma redução do número de efectivos. O plano refere, mas sem mais justificações, que esta redução implicará custos na ordem de 69 milhões de PLN. O plano de Setembro quantifica os custos e efeitos desta reestruturação, mas não esclarece nem justifica a forma como tais custos e efeitos foram calculados. Assim sendo, a Comissão não pode concluir que o plano identifica de forma pormenorizada os motivos e efeitos dos despedimentos e que o cálculo de custos e efeitos se baseia em pressupostos fidedignos.
(323)
Relativamente às projecções financeiras, a Comissão destaca em particular os seguintes pontos fracos do cenário em que se baseia o modelo financeiro preparado pela ISD Polska, ao mesmo tempo que questiona a credibilidade destas projecções.
(324)
Primeiro, o plano de Setembro, comparado com o plano preliminar de Junho, prevê preços de venda significativamente mais elevados dos navios porta-automóveis, um dos dois maiores produtos do novo estaleiro. O plano baseia as projecções dos primeiros anos em contratos existentes celebrados pelo estaleiro Gdynia. No entanto, não justifica as previsões para os anos seguintes e não fornece projecções externas a este nível (71).
(325)
Segundo, o pressuposto de que os salários irão registar um crescimento anual de cerca de 4-6 % durante o período de reestruturação parece ser um cálculo abaixo da realidade, considerando a grave falta de trabalhadores qualificados, a rotatividade e absentismo e a competição salarial que os dois estaleiros têm sofrido de estaleiros de outros países e da própria Polónia. O plano de Setembro prevê níveis salariais ainda mais baixos do que o plano de Junho. A Comissão observa que, entre Janeiro de 2007 e Janeiro de 2008, o salário médio ilíquido na Polónia aumentou 11,5 % (72), sendo de esperar ainda mais aumentos. Várias fontes, incluindo as referidas no plano de reestruturação de Setembro (como o Banco Nacional da Polónia, a OCDE, as Previsões Económicas da CE da Primavera de 2008, a Goldman Sachs), prevêem um crescimento salarial significativo na Polónia a médio prazo e uma crescente falta de mão-de-obra. Este factor devia ter sido ponderado na análise de sensibilidade.
(326)
Terceiro, o cenário de base considera custos de garantias de capital de exploração de 1,5 %. Esta estimativa baseia-se no pressuposto de que a agência seguradora de crédito à exportação irá conceder garantias pela totalidade dos adiantamentos e que as condições de tais garantias serão mais favoráveis do que as oferecidas pela agência seguradora de crédito à exportação a outras empresas (saudáveis). Se os estaleiros objecto de fusão obtivessem garantias semelhantes no mercado, como alegou a Polónia nos esclarecimentos que prestou em 7 de Julho de 2008, o custo do capital seria significativamente superior ao previsto no cenário de base (73), com consequências negativas directas para as projecções financeiras.
(327)
Partindo destes pressupostos, o plano oferece poucas certezas de que o cenário de base das projecções financeiras é realista e exequível.
(328)
Por outro lado, a análise de sensibilidade não revela que o plano é suficientemente sólido para resistir a alguns dos principais riscos inerentes ao funcionamento do estaleiro. A revisão de Setembro do plano não revela uma melhoria convincente.
(329)
A análise de sensibilidade revela que uma desvalorização de 5 % do dólar americano em relação ao zloti provocaria uma redução de 35 % do lucro líquido acumulado ao longo de 10 anos, mesmo que o cenário de base equacionasse medidas de reestruturação tomadas para mitigar o risco cambial.
(330)
Uma análise separada anexa ao plano de Setembro indica que uma desvalorização de 5 % do euro em relação ao dólar americano entre 2013 e 2017 (ou seja, depois da data prevista para a adopção do euro pela Polónia) resultaria numa redução de 44 % do lucro líquido acumulado ao longo de 10 anos, quando comparada com o cenário de base.
(331)
A Comissão observa que, ainda comparando com o cenário de base, no caso destas duas moedas valorizarem em 5 % em relação ao dólar americano (uma valorização extraordinária do zloti em 2009 e uma valorização extraordinária do euro em 2013), o lucro acumulado ao longo de 10 anos cairia em 80 %.
(332)
A Comissão conclui que a análise de sensibilidade revela que as previsões financeiras são sensíveis a pequenas alterações nos pressupostos subjacentes, em especial a taxa de câmbio que, de acordo com o próprio plano, constitui um dos principais factores que induziram às actuais dificuldades financeiras do estaleiro. A Comissão não pode concluir nessa base que o plano conjunto de reestruturação seja suficientemente sólido para garantir a recuperação a longo prazo da viabilidade dos estaleiros fundidos.
(333)
Em muitos aspectos o plano possui deficiências graves, o que leva a Comissão a concluir que o plano não prova que a viabilidade será restaurada num período razoável. As graves incoerências no plano de reestruturação levantam sérias dúvidas relativamente à sua viabilidade e solidez. São apresentados pressupostos contraditórios relativamente à estratégia de mercado e à produção e capacidade futuras do estaleiro. E nem sequer é incluída uma análise de mercado para justificar a estratégia escolhida e mostrar que a carteira hipotética permitiria produzir lucros.
(334)
Em relação à reestruturação financeira, os pressupostos relativos ao custo do capital, os acordos para o financiamento da produção e a taxa de câmbio revelam as seguintes fraquezas graves. O plano parte do princípio que as taxas de juro permanecerão estáveis durante o período de reestruturação a um nível mais optimista do que o verificado actualmente (PLN 3,46/EUR e PLN 2,23/USD, contra as taxas actuais de PLN 3,32/EUR e PLN 2,12/USD). O pressuposto de que o estaleiro seria capaz de aumentar as receitas em 30 % graças à renegociação de contratos existentes, alcançando assim 100 milhões de dólares adicionais, deve também ser interpretado à luz do facto de que o estaleiro já fez esforços significativos para renegociar os contratos existentes e que, como resultado, muitos destes contratos foram cancelados. O plano não fundamenta a premissa de que seria possível continuar a renegociar, pelo que a Comissão a considera irrealista.
(335)
Em relação à reestruturação da mão-de-obra, o próprio facto do investidor propor duas alternativas (quer manter o emprego ao nível actual ou reduzi-lo em 650 trabalhadores) poderá sugerir que não possui uma estratégia clara para a restauração da viabilidade do estaleiro. Estes pressupostos alternativos também colocam em questão as projecções financeiras, porque não esclarecem qual o nível de emprego que serviu de base para as previsões.
(336)
O plano não explica em pormenor como é que várias medidas de reestruturação, incluindo investimentos e várias medidas de redução de custos, influenciam as projecções financeiras. Por outras palavras, não é claro qual a ligação entre as medidas de reestruturação previstas e as projecções financeiras, especialmente em relação à produção e custos gerais. Por exemplo, o plano não especifica como é que seria possível alcançar a redução prevista de 25 % dos custos de produção de navios durante um período de cinco anos. A fiabilidade da projecção também é afectada pelas contradições relativas ao nível proposto de investimentos. Por conseguinte, a Comissão não está convencida de que o cenário de base em que se apoiaram as projecções financeiras seja credível e se baseie em pressupostos realistas.
(337)
Não existe qualquer análise que averigúe a sensibilidade destas projecções a factores de risco como tendências de mercado e alterações dos preços, custos dos materiais, taxas de câmbio, salários, etc. Na ausência de uma descrição detalhada e uma justificação dos pressupostos inerentes às projecções financeiras, do modelo financeiro utilizado para estas projecções e de uma análise de sensibilidade, a Comissão considera que a credibilidade destas projecções e a solidez do plano não ficam comprovadas.
(338)
Por fim, a Comissão observa que o investidor faz depender a execução bem sucedida do plano de reestruturação da concessão de mais auxílio estatal.
(339)
À luz do anteriormente referido, a Comissão é da opinião que não fica demonstrada a capacidade do plano de reestruturação de Junho de 2008 desenvolvido pela PSC de restaurar a viabilidade do estaleiro.
(340)
Na ausência de um plano realista e de grande envergadura, a Comissão conclui que o auxílio descrito nos considerandos 209-232 concedido ao estaleiro Gdynia não passa de um auxílio ao funcionamento, incompatível com o mercado comum enquanto auxílio à reestruturação.
c) Auxílio limitado ao estritamente necessário
(341)
De acordo com o ponto 43 das Orientações, o auxílio deve ser limitado ao mínimo estritamente necessário, ou seja os custos necessários para permitir a reestruturação. Prevê-se que o beneficiário dê uma contribuição significativa para o financiamento da reestruturação através de fundos próprios ou financiamento externo obtido em condições de mercado. Tal contribuição constitui um sinal de que os mercados acreditam na exequibilidade do retorno a uma situação de viabilidade da empresa e garante que o auxílio estatal está limitado ao mínimo necessário. Nas grandes empresas, como é o caso do estaleiro Gdynia, esta contribuição deve ascender a 50 %, no mínimo, dos custos de reestruturação. A contribuição própria deve ser real, o que exclui todos os potenciais benefícios e fluxos de tesouraria (ponto 43 das Orientações).
(342)
A Comissão avaliou se o plano de reestruturação de 2006 preenchia este critério e concluiu que não era o caso por dois motivos. Primeiro, o plano baseava-se em financiamento estatal contínuo sob a forma de garantias, injecções de capital e derrogações das dívidas e não provava que este nível de auxílio estatal fosse necessário para permitir ao estaleiro o retorno a uma situação de viabilidade (nomeadamente que não podiam ser visadas estratégias alternativas de reestruturação, exigindo uma intervenção estatal menor). Segundo, a contribuição própria era muito pouca e a entrada de um investidor com financiamento externo obtido às taxas do mercado era apenas uma expectativa para o futuro. A contribuição própria poderia ter incluído medidas como a participação da administração num aumento do capital social, a conversão de dívidas em activos pelos credores privados e a venda de activos. Estas medidas em conjunto contribuíram com 127 milhões de PLN para a reestruturação da empresa. Todavia, considerando a participação significativa do Estado, ainda que estas medidas pudessem ser consideradas contribuição própria nos termos das Orientações, tal contribuição seria significativa.
(343)
A Comissão também analisou a situação do estaleiro nos últimos anos separadamente do plano de reestruturação de 2006 que, no fim de contas, não foi executado.
(344)
Primeiro, a descrição anterior sobre a situação do estaleiro Gdynia revela que este não tem conseguido atrair quase nenhum financiamento para a sua reestruturação. Os sinais de participação externa em condições de mercado nas actividades do estaleiro são escassos.
(345)
O estaleiro tem conseguido negociar alguma reestruturação das suas dívidas comerciais, especialmente através do contrato de reestruturação que celebrou em Julho de 2003 (74), que englobada um passivo de 424 milhões de PLN e a conversão de dívidas em capital por credores comerciais no valor de 70 milhões de PLN. Simultaneamente, o estaleiro Gdynia está envolvido em várias execuções judiciais e litígios. A Comissão observa ainda que o montante do passivo de direito público acumulado em 30 de Setembro de 2007 ascendia a 423 milhões de PLN. A Comissão é da opinião de que o contrato de reestruturação de 2003 só pode ser considerado contribuição própria se os credores implicados aceitassem um prazo de amortização mais prolongado do que o normal. Se fosse esse o caso, a empresa teria à sua disposição recursos adicionais para a reestruturação e o alargamento do prazo de pagamento da dívida constituiria um sinal de que o mercado acreditava na exequibilidade do retorno do estaleiro a uma situação de viabilidade. O mesmo se aplica à conversão de dívida em activos. No entanto, ainda que o contrato de reestruturação fosse considerado como contribuição própria, a Comissão observa que tal contribuição não seria claramente suficiente nos termos das Orientações. O nível de dívidas comerciais reestruturadas é equivalente ao passivo de direito público não executado. Claramente, o estaleiro teria de suportar outros custos de reestruturação para além dos custos de reestruturação da dívida.
(346)
Depois do início da investigação formal, a Polónia e o beneficiário argumentaram que os adiantamentos dos armadores deviam ser considerados contribuição própria. A Comissão não pode concordar com esta afirmação. As Orientações afirmam que a contribuição própria não pode conter qualquer auxílio, o que não é o caso, por exemplo, quando um empréstimo está associado a garantias públicas que contenham elementos de auxílio (nota 1 do ponto 44 das Orientações). Os adiantamentos eram totalmente garantidos pela agência seguradora de crédito à exportação que, tal como acima esclarecido, a Comissão considera auxílio estatal. Os adiantamentos dos armadores não podem, deste modo, ser considerados financiamentos externos obtidos às taxas de mercado. Por conseguinte, não é aceitável a alegação inicial da Polónia de que a intensidade do auxílio era de 31 % com base no pressuposto de que os adiantamentos da agência seguradora de crédito à exportação constituíam contribuição própria.
(347)
A Comissão observa ainda que a Ray Car Carriers se tornou accionista do estaleiro Gdynia após uma conversão de dívidas em acções, não contribuindo assim para os custos de reestruturação.
(348)
Considerando os custos de reestruturação estimados em 3 mil milhões de PLN e comparando-os com os recursos de financiamento previsíveis, a Comissão assinala um buraco financeiro no plano, como se pode verificar pelo Quadro 5 infra. Naturalmente, os empréstimos para capital de exploração de 280 milhões de PLN (rubrica 14 do Quadro 1b) e 45 milhões de PLN (rubrica 16 do Quadro 1b), assim como os empréstimos do Estado a título de capital de exploração no valor de 250-350 milhões de PLN não foram aqui incluídos, porque foram afectados para financiar capital de exploração, que não foi incluído nos custos de reestruturação. O mesmo se aplica à injecção de capital da Agência de Desenvolvimento Industrial (200 milhões de PLN). O pagamento pendente das acções que a Agência de Desenvolvimento Industrial adquiriu no estaleiro Gdańsk (rubrica 17 do Quadro 1b) não pode ser considerado uma fonte de financiamento da reestruturação do estaleiro novo porque se trata de um pagamento a esta Agência e não ao Estaleiro.
Quadro 5
Recursos financeiros previstos para custos de reestruturação antecipados (em milhões de PLN)
(PLN million)
Injecção de capital pela ISD Polska
405
Empréstimo ao investimento
185
Venda de activos
240
Injecção de capital pelo Estado
515
Injecção de capital pelo Estado
385
Injecção de capital pelo Estado
250
Remissão do passivo fiscal
308
Total
2 288
Custos totais de reestruturação previstos
3 000
Défice de financiamento
712
(349)
À luz deste défice de financiamento, a Comissão conclui que o plano conjunto de reestruturação não cobre o financiamento da reestruturação. Por outras palavras, o plano não esclarece como é que a reestruturação planeada poderá ser efectivamente executada, ainda que o estaleiro recebesse significativamente mais auxílio estatal.
(350)
O plano conjunto de reestruturação de Setembro identifica algumas rubricas de receitas do passado como contribuição própria dos estaleiros Gdynia e Gdańsk para a sua reestruturação (Quadro1b «Alegada contribuição própria realizada no passado»). Embora algumas destas receitas (por exemplo, algumas das vendas de activos) pudessem ser classificadas de contribuição própria nos termos das Orientações (real, efectiva e isenta de auxílios estatais), a Comissão considera, à vista da situação financeira precária dos dois estaleiros, que estas receitas adicionais foram utilizadas para reduzir perdas e não podiam ser canalizadas para a reestruturação propriamente dita. Mesmo que o estaleiro conseguisse aplicar algumas medidas de reestruturação (como é o caso de investimentos menores) graças, por exemplo, à alienação de activos, a Comissão considera que este tipo de receitas não poderia ser considerado isento de auxílio estatal, porque a reestruturação e funcionamento dos estaleiros só foram possíveis através da acumulação contínua de dívida pública, da possibilidade de continuar a exercer actividades económicas deficitárias e do contínuo apoio estatal.
(351)
De qualquer forma, considerando a situação financeira do estaleiro, é evidente que todas as receitas passadas dos recursos próprios do estaleiro ou recursos externos serviram para financiar as operações do estaleiro no passado.
(352)
Por outro lado, a Comissão não pode aceitar a seguintes rubricas da alegada contribuição própria prevista.
(353)
Primeiro, como acima referido, os empréstimos de capital de exploração de 280 milhões de PLN (rubrica 14 do Quadro 1b) não foram afectados para cobrir quaisquer dos custos de reestruturação previstos acima descritos, visando especificamente o financiamento de capital de exploração para a continuação da produção. Estes empréstimos também não podem ser considerados reais e efectivos, mas antes eventuais e distantes no tempo. O mesmo se aplica ao empréstimo de capital de exploração de 45 milhões de PLN para produção fora da construção naval (rubrica 16 do Quadro 1b).
(354)
Segundo, o empréstimo de investimento de 185 milhões de PLN para produção fora da construção naval (rubrica 15 do Quadro 1b) não pode ser considerado, nesta fase, real e acessível. A Polónia esclareceu em 7 de Julho de 2008 que a ISD Polska estava a negociar este empréstimo com vários bancos. A Comissão analisou duas manifestações de interesse incluídas no plano de reestruturação de Setembro.
(355)
Deste modo, a Comissão não pode concluir que o plano tenha provado que o empréstimo para investimento é real e efectivo. O plano apenas revelou que a ISD Polska estava em negociações com dois bancos, um dos quais parecia estar interessado em analisar o projecto. O facto da ISD Polska ter começado a trabalhar neste projecto no princípio de 2007, quando adquiriu uma posição no estaleiro Gdańsk, e desde então não ter conseguido garantir financiamento para este fim é significativo.
(356)
Terceiro, a Comissão observa que o plano de Setembro indica os elementos individuais da venda de activos com vista à angariação de uma contribuição própria de 240 milhões de PLN (rubrica 13 do Quadro 1b).
(357)
De resto, nem a ISD Polska nem o estaleiro Gdynia tem actualmente o direito de alienar o principal componente destes activos (o terreno em que estão situadas as carreiras do estaleiro Gdańsk). Actualmente, vários obstáculos impedem o estaleiro Gdynia e a ISD Polska de vender estes activos. Esses obstáculos são de natureza jurídica (o estaleiro Gdynia tem de obter o direito de propriedade deste terreno, o que está essencialmente associado à dissolução da Synergia 99, da qual o estaleiro Gdynia é apenas um dos accionistas; procedimentos administrativos relativos aos limites do porto de Gdańsk) e de natureza prática (o terreno só poderia ser vendido depois das três carreiras terem sido desmanteladas e provavelmente só depois do local estar limpo). Adicionalmente, como esclarece o investidor, as receitas elevadas previstas com a venda do terreno só podem ser obtidas uma vez garantida uma alteração das condições da licença de planeamento (75). O plano de Setembro revela que a Synergia 99, enquanto actual proprietária do terreno, ainda não tomou quaisquer medidas administrativas para retirar este terreno da área do porto. Embora o plano de Setembro descreva detalhadamente os elementos do projecto Synergia 99, a sua execução real continua a depender de várias circunstâncias que escapam ao controlo do estaleiro Gdynia ou à ISD Polska, especialmente em relação a alterações aos limites da área portuária. Por conseguinte, a Comissão não pode considerar como real e efectiva a alegada contribuição própria.
(358)
A ISD apresentou uma avaliação independente do terreno em que estão situadas as três carreiras ([…] milhões de PLN).
(359)
A Comissão observa que os activos da Synergia 99 foram avaliados em […] milhões de PLN pela Administração desta empresa. Como a Administração publicou uma declaração para este efeito com vista a celebrar um acordo de accionistas para a divisão dos activos caso a Synergia 99 fosse dissolvida, parte-se do princípio que a Administração não subvalorizou os activos. Na altura, um estudo realizado por um perito independente, encomendado pela Administração, estimou o valor de mercado do terreno em causa em […] milhões de PLN.
(360)
Considerando as grandes diferenças entre as duas avaliações, que reflectem pressupostos antagónicos relativamente ao uso futuro a dar ao terreno, a Comissão considera optimista o pressuposto de que o terreno será utilizado para o segmento alto do mercado da construção e, na ausência de ofertas específicas de compra deste ou uma indicação mais tangível de planos de regeneração da área, bastante irrealista. A Comissão é da opinião de que as possíveis receitas provenientes da venda do terreno para uso industrial ou para a construção também devem ser calculadas, na medida em que ambos os cenários são realistas.
(361)
A Comissão observa ainda que o valor calculado de investimento do terreno em que estão situadas as carreiras ([…] milhões de PLN) não estava reflectido no preço pago pela ISD pela compra das acções do estaleiro Gdynia. De acordo com o plano de reestruturação de Setembro, em finais de 2007 o activo líquido do estaleiro Gdynia ascendia a ([…] valor negativo significativo) milhões de PLN. Desde essa altura, o Tesouro efectuou injecções de capital de 515 milhões de PLN e 385 milhões de PLN. Está programada uma outra capitalização de 200 milhões de PLN. Se as restantes rubricas do balanço permanecerem inalteradas (76), o activo líquido do estaleiro após estas injecções de capital ascenderá a ([…] valor positivo) milhões de PLN, enquanto a ISD Polska pagará um valor simbólico pela sua participação no estaleiro Gdynia. Se o valor de mercado do terreno em que se situam as carreiras estivesse correctamente reflectido no balanço, o activo líquido seria ainda mais elevado. Por outras palavras, a ISD Polska adquiriria acções do estaleiro Gdynia por um preço inferior ao seu valor de mercado, recebendo assim auxílio estatal. Por conseguinte, a Comissão considera que estes activos estão «contaminados» pelo auxílio estatal concedido durante o processo de privatização e a sua venda não pode ser considerada uma contribuição própria isenta de auxílio estatal.
(362)
Em relação a outros activos afectados actualmente para venda no balanço do estaleiro Gdynia ou Gdańsk, a Comissão aceita, com base na informação disponível, a venda ou aluguer de alguns activos como contribuição própria real e efectiva, desde que tenha sido apresentada e sustentada uma avaliação e a venda ou aluguer se baseie em contratos existentes (venda de acções da Euromedicus, venda de acções da Polskie Linie Lotnicze, contratos de aluguer com a Eurocynk e a CRIST). O valor destes contratos ascende a cerca de […] milhões de PLN.
(363)
Por fim, em linha com a prática estabelecida (77), a Comissão é da opinião que os fluxos de caixa futuros não podem ser considerados uma contribuição própria nos termos das Orientações, porque não constituem uma contribuição real e efectiva pela empresa ou seus accionistas para cobrir os custos de reestruturação.
(364)
Daqui resulta que os únicos elementos que podem ser considerados contribuição própria são as injecções de capital a realizar pela ISD Polska no valor total de 405 milhões de PLN e o lucro da venda e aluguer de alguns activos (14 milhões de PLN). Esta contribuição própria corresponde a 14 % (78) dos custos de reestruturação previstos de 3 mil milhões de PLN. Se a Comissão aceitasse a proposta das autoridades polacas apresentada na reunião de 30 de Setembro de 2008 para avaliar o nível de contribuição própria a título de comparação com os custos de reestruturação contraídos a partir da data em que os investidores assumiram o controlo dos estaleiros, o resultado seria o mesmo (custos de reestruturação de 3,065 mil milhões de PLN com contribuição própria real e efectiva de 419 milhões de PLN, ou seja 14 %).
(365)
Isto deve ser considerado à luz da concessão esperada de auxílios estatais adicionais, que é o pressuposto essencial do plano: outra injecção de capital pelo Estado de 1,6 mil milhões de PLN (1,14 mil milhões de PLN efectuada em Junho de 2008 e restantes 418 milhões de PLN pendentes) e ainda a reprogramação de passivos de direito público acumulados com valor nominal de 496,6 milhões de PLN entre 2009-2017. Convém referir que o plano parte do princípio que a actividade de construção naval continuará a depender de financiamento através de garantias de adiantamentos oferecidas pela agência seguradora de crédito à exportação em condições favoráveis, facto que foi incluído no modelo financeiro dos estaleiros objecto da fusão. Os dois estaleiros da fusão contam receber novas garantias até finais de 2008. Também nos anos seguintes, pelo menos até ao final do período de reestruturação em 2012, pensa-se que as garantias da agência seguradora de crédito à exportação cubram o processo de construção naval praticamente na totalidade.
(366)
A Comissão deve, ainda, considerar o período da reestruturação na sua totalidade, a começar logo em 2002. Tendo em conta o auxílio estatal significativo de que o estaleiro tem beneficiado desde esse período, a contribuição própria enquanto percentagem dos custos de reestruturação é ainda mais baixa. É portanto óbvio que a contribuição própria não chega nem perto do limiar de 50 % dos custos de reestruturação exigidos pelas Orientações.
(367)
Embora o investidor preveja proceder a uma injecção de capital de 500 milhões de PLN para o financiamento parcial do programa de investimento, também solicitou ao Estado uma outra injecção de capital de 515 milhões de PLN no total, a reprogramação da dívida de direito público para o montante de 560 milhões de PLN e a cobertura de potenciais futuros passivos do estaleiro, calculados em 555 milhões de PLN (perdas futuras, multas pela rescisão de contratos, litígios). O plano refere ainda os restantes passivos do estaleiro que ascendem a 948 milhões de PLN (passivos comerciais em relação a fornecedores, armadores, etc.) e parte do pressuposto de que serão cobertos pelo Estado. Por fim, o investidor pede outras garantias da agência seguradora de crédito à exportação com um prémio favorável, comparado com as condições normais que costuma aplicar a empresas saudáveis pelo financiamento de capital de exploração, e garantias do Tesouro para financiamentos intercalares no valor de 397 milhões de PLN.
(368)
Os custos de reestruturação que podem ser identificados com base na pouca informação do plano cobrem, pelo menos, passivos acumulados (passivos acumulados e empréstimos num total de 1 508 milhões de PLN), perdas previstas resultantes de contratos de construção de navios existentes e litígios (555 milhões de PLN) e necessidades de investimento previstas para o período 2008-2018 (443 milhões de PLN).
(369)
Estes custos estarão cobertos, na sua quase totalidade, por auxílios estatais. A contribuição própria proposta é uma injecção de capital realizada pelo investidor de 500 milhões de PLN. A Comissão relembra que não foi apresentada qualquer informação sobre a capacidade do investidor efectuar essa injecção de capital. De acordo com a oferta inicial da PSC, previa-se que os fundos para financiar a injecção seriam adquiridos por um terceiro, um investidor financeiro. Na ausência de provas de que o investidor tem capacidade para avançar com 500 milhões de PLN, a Comissão considera que esta medida não pode ser considerada real nem efectiva. Por outro lado, o plano parte do pressuposto de que as receitas da venda de activos geradas no período pós-adesão e as resultantes da venda planeada de activos, no total de 174,5 milhões de PLN, devem ser consideradas contribuição própria na acepção das Orientações. De resto, não ficou provado que as transacções passadas estavam isentas de auxílios estatais e que os pressupostos das receitas previstas são realistas. Esta contradição em relação à contribuição própria declarada pelo investidor levanta mais algumas dúvidas em relação à credibilidade dos pressupostos sobre este assunto. Assim sendo, a Comissão conclui que o plano não revela que a contribuição proposta é significativa, efectiva, real e isenta de auxílios estatais.
(370)
A Comissão observa que, ainda que as medidas propostas (injecção de capital de 500 milhões de PLN e vendas passadas e futuras de activos) fossem consideradas como contribuição própria, corresponderiam a 27 % dos custos de reestruturação, como se viu anteriormente. A Comissão deve, ainda, considerar o período da reestruturação na sua totalidade, a começar logo em 2002. Tendo em conta o auxílio estatal significativo de que o estaleiro tem beneficiado desde esse período, a contribuição própria enquanto percentagem dos custos totais de reestruturação é ainda mais baixa. É portanto óbvio que a contribuição própria não chega nem perto do limiar de 50 % dos custos de reestruturação exigidos pelas Orientações.
(371)
Deste modo, a Comissão é da opinião de que o estaleiro praticamente não conseguiu no passado qualquer contribuição própria nos termos das Orientações ou, se a conseguiu, essa contribuição não foi significativa. O plano de reestruturação apresentado pela empresa polaca de construção naval também não garante um nível de contribuição própria suficiente. Como a finalidade da contribuição própria é reduzir ao mínimo os auxílios estatais, na ausência de uma contribuição própria, a Comissão é obrigada a concluir que o requisito de reduzir este auxílio ao mínimo necessário não foi cumprido. Pelo contrário, o plano de reestruturação da PSC baseia-se na premissa de que será concedido outro auxílio estatal e conclui que a sua execução depende deste auxílio estatal adicional.
(372)
Com base no que antecede, a Comissão conclui que no passado o estaleiro não obteve praticamente nenhuma contribuição própria nos termos das Orientações, ou seja uma contribuição real, efectiva e isenta de auxílios estatais. O plano conjunto de reestruturação e o plano apresentado pela PSC também não garantem um nível suficiente de contribuição própria. Como a finalidade da contribuição própria é reduzir ao mínimo os auxílios estatais, na ausência de uma contribuição própria, a Comissão é obrigada a concluir que o requisito de reduzir este auxílio ao mínimo necessário não foi cumprido. No entanto, ambos os planos de reestruturação se baseiam no pressuposto de que será concedido outro auxílio estatal. Em termos gerais, existe um financiamento desproporcional da reestruturação com auxílios estatais, resultando em distorções da concorrência indevidas.
(373)
De acordo com o disposto nas Orientações, o auxílio não deve fornecer à empresa capital em excesso, que pode ser utilizado em actividades agressivas e de distorção do mercado que não estão relacionadas com o processo de reestruturação. Embora o estaleiro não tenha recebido capital em excesso, graças a garantias do Estado tem beneficiado do acesso a capital de exploração que não conseguiria no mercado. Como resultado, o estaleiro não só pôde continuar a funcionar e receber encomendas, como também celebrou contratos sem ter de suportar os custos de reduzir os riscos associados a alterações dos preços de materiais e oscilações das taxas de câmbio. Por outras palavras, ao aceitar encomendas a preços que não cobriam os custos inerentes, o estaleiro pôde utilizar o auxílio estatal para actividades que falseiam o mercado e não estão relacionadas com o processo de reestruturação. Assim fica reforçada a opinião da Comissão de que o auxílio estatal não foi reduzido ao mínimo necessário para garantir a sobrevivência do estaleiro.
(374)
Por fim, a Comissão relembra que o auxílio estatal a empresas em dificuldade deve ser utilizado para financiar a reestruturação. O apoio ao funcionamento só é permitido na medida do necessário para garantir a sobrevivência da empresa enquanto aguarda a execução de uma reestruturação profunda. No entanto, no caso em apreço, foram poucos os esforços de verdadeira reestruturação e que produzem efeitos duradoiros. O auxílio estatal apenas garantia a sobrevivência do estaleiro, pelo que constituía unicamente um auxílio ao funcionamento. Por conseguinte, não se pode considerar que este auxílio foi o mínimo estritamente necessário para que a reestruturação pudesse ser executada.
(375)
À luz do acima referido, a Comissão conclui que o requisito de limitar o auxílio ao mínimo necessário, acompanhado de uma contribuição real e significativa isenta de auxílio estatal, não foi cumprido.
d) Prevenção de distorções indevidas da concorrência
(376)
A Comissão relembra o acordo preliminar com a Polónia sobre o encerramento do cais SD I. No entanto, à luz de novos progressos no seguimento desse acordo e das conclusões acima referidas relativamente às primeiras duas condições das Orientações, não se afigura necessário avaliar se as medidas compensatórias propostas pela Polónia foram suficientes.
e) Conclusão
(377)
Como não foram cumpridos os critérios fixados nas Orientações para determinar se um auxílio é compatível com o mercado comum, a Comissão conclui que as medidas referidas nos considerandos 209-232 não são compatíveis com o mercado comum enquanto auxílio à reestruturação.
C. OUTRO AUXÍLIO
(378)
Nos seus argumentos apresentados em 11 de Julho de 2007, a Polónia afirmou que o estaleiro Gdynia tinha recebido outro auxílio «para além de auxílio à reestruturação». Esse auxílio é enumerado no Quadro 4.
(379)
A Comissão relembra que, uma vez que a sua própria existência está em perigo, a empresa em dificuldade não pode ser considerada um instrumento adequado para promover objectivos de outras políticas públicas enquanto a sua viabilidade não estiver assegurada (ponto 20 das Orientações). Qualquer auxílio concedido a uma empresa em dificuldade durante o período de reestruturação, a menos que o auxílio seja abrangido por um regulamento de isenção, deve ser notificado como auxílio à reestruturação (ponto 69 das Orientações).
(380)
A Polónia não apresentou provas de que o auxílio descrito no Quadro 4 acima esteja abrangido por um regulamento de isenção.
(381)
A Comissão conclui que também estas medidas estão abrangidas pela presente decisão e constituem auxílio à reestruturação ilegal e incompatível.
IV. CONCLUSÃO
(382)
A Comissão considera que a Polónia concedeu ilegalmente o auxílio estatal descrito nos considerandos 209-232 a favor do estaleiro Gdynia, violando assim o n.o 3 do artigo 88.o do Tratado CE. Este auxílio não é compatível com o mercado comum ao abrigo de nenhuma derrogação consagrada no Tratado CE.
(383)
Para se restabelecer a situação ex ante, todo o auxílio estatal terá de ser recuperado.
V. EXECUÇÃO
(384)
A componente de auxílio das medidas concedidas ao estaleiro Gdynia apresentadas nos considerandos 209-158 da decisão deve ser recuperado. Em geral, a componente de auxílio a recuperar, por exemplo a vantagem obtida pelo beneficiário, é igual à diferença entre as condições que os beneficiários teriam obtido no mercado e as condições da medida concedida.
(385)
As taxas de referência e de actualização anunciadas pela Comissão são aplicadas como indicação da taxa de mercado para medir a componente de auxílio, especialmente quando o auxílio é pago em diversas fracções, e para calcular a componente de auxílio resultante dos regimes de empréstimos bonificados (79). Quanto às empresas em dificuldade, como é o caso do estaleiro Gdynia, a Comissão considera que a taxa de referência deve ser aumentada, no mínimo, em 400 pontos de base de forma a reflectir o elevado risco associado à transacção e, ainda, em 200 pontos de base para reflectir a ausência ou fraca garantia oferecida pelo beneficiário. Como acima se explicou, o valor da garantia apresentada pelo estaleiro é duvidoso à luz da relação passivo/activo da empresa. Quando uma empresa em dificuldade não consegue obter financiamento no mercado, a componente de auxílio pode ser equivalente a 100 % do valor nominal dos fundos recebidos (80).
(386)
Na opinião da Comissão, no período em que o estaleiro Gdynia recebeu o auxílio referido nos considerandos 209-232, este encontrava-se em sérias dificuldades financeiras (tal como descrito nos considerando 62-66) e não era capaz de obter qualquer financiamento no mercado. O estaleiro apresentava um capital negativo, continuava a registar perdas e não obteve praticamente qualquer financiamento do mercado durante o período em causa. Nestas circunstâncias, um operador numa economia de mercado não estaria disposto a oferecer ao estaleiro qualquer financiamento em virtude do elevado risco inerente. Consequentemente, a Comissão considera que nenhum banco teria aceite conceder um empréstimo ao estaleiro, ainda que a uma taxa de juro elevada, nem nenhuma garantia, mesmo que a uma comissão elevada.
(387)
Como o estaleiro Gdynia não poderia ter obtido um empréstimo ou garantia no mercado, qualquer empréstimo ou garantia que lhe tenha sido concedida durante o período em causa constitui automaticamente auxílio. Por conseguinte, qualquer garantia pendente tem de ser imediatamente cessada e todos os empréstimos imediatamente reembolsados.
(388)
O reembolso de todos os empréstimos concedidos ao estaleiro não é, todavia, suficiente para restaurar a situação inicial porque, até à data do reembolso, o estaleiro teve acesso a financiamento que normalmente não teria obtido no mercado. Para repor a situação inicial, deverá ainda ser reposto o montante equivalente ao valor deste benefício, que só pode ser calculado de forma aproximada com base na taxa de juro cobrada sobre empréstimos de elevadíssimo risco. Por conseguinte, a Comissão deve exigir a reposição da diferença entre a taxa de juros realmente paga pelo estaleiro Gdynia e uma taxa de juros calculada teoricamente a um empréstimo de elevadíssimo risco desde o momento em que o empréstimo foi concedido ao estaleiro até ao seu reembolso por este. Em relação à necessidade de calcular a taxa de juro para um empréstimo de elevadíssimo risco, a comunicação da Comissão relativa ao método de fixação das taxas de referência e de actualização indica que o prémio de risco poderá ser superior a 400 pontos de base acima da taxa de referência «se nenhum banco privado tivesse aceitado conceder o empréstimo em questão», o que é o caso aqui. Em várias decisões, a Comissão foi da opinião de que um prémio de 600 pontos de base acrescido à taxa de referência constituía um mínimo razoável para reflectir uma situação de elevado risco (81). A Comissão considera que é este o mínimo aceitável para os empréstimos em apreço.
(389)
A Comissão irá adoptar a mesma abordagem em relação às garantias: irá exigir a recuperação do equivalente da subvenção incluído na garantia desde o momento de pagamento do empréstimo garantido até à data da cessação da garantia.
(390)
Como é esclarecido na Comunicação da Comissão relativa à aplicação dos artigos 87.o e 88.o do Tratado CE aos auxílios estatais sob a forma de garantias (82), a Comissão é da opinião de que o equivalente da subvenção é igual quer à subvenção com juros obtida graças à garantia (quando a garantia cobre um empréstimo concedido a uma taxa inferior à praticada no mercado), quer ao montante que resulta do factor risco equacionado na garantia, deduzido o prémio pago pela garantia.
(391)
No caso de não ser possível calcular a componente de auxílio utilizando estas regras, a Comissão consideraria apropriado calcular a diferença entre o prémio da garantia que seria cobrado no mercado e o prémio pago pelo beneficiário. A Comissão considera que a diferença calculada desta forma constitui a componente de auxílio da garantia. A Comissão considera que o prémio cobrado pelo regime isento de auxílios estatais com base no qual a agência seguradora de crédito à exportação gere o seu sistema de seguros à exportação garantidos pelo Tesouro, com base na decisão da Comissão de 18 de Julho de 2007, pode servir de prémio de referência para o cálculo acima referido. Mais uma vez, este prémio teria de ser aumentado em pelo menos 400 pontos de base para reflectir o facto de que o estaleiro não é elegível para garantias ao abrigo do regime. Deste modo, as garantias concedidas ao estaleiro envolveram um risco significativamente mais elevado.
(392)
Como acima se referiu, como o estaleiro não conseguiria obter uma garantia no mercado devido à precariedade da sua situação financeira, para pôr fim à distorção da concorrência criada pelo auxílio, as garantias pendentes devem cessar de imediato.
(393)
No caso das garantias de adiantamentos, a Comissão refere que os adiantamentos garantidos pela agência seguradora de crédito à exportação constituem um tipo de contrato de venda e não um contrato de empréstimo e que aos adiantamentos não são cobrados juros. Portanto, a Comissão considera que, para calcular a componente de auxílio recebido pelo beneficiário, deverá ser estabelecida a comparação entre o prémio pago pelo estaleiro e o prémio que normalmente seria cobrado no mercado. Mais uma vez, o programa isento de auxílios estatais da agência seguradora de crédito à exportação pode servir como referência, reflectindo o preço cobrado no mercado, devendo estas taxas de referência ser aumentadas para reflectir o risco adicional implicado na concessão de auxílio a uma empresa em dificuldades financeiras.
(394)
Tal como para as garantias recebidas pelo estaleiro e pelos mesmos motivos, a Comissão refere que quaisquer garantias da agência seguradora de crédito à exportação existente actualmente devem cessar imediatamente.
(395)
A não execução continuada de dívidas pelas autoridades públicas também constitui auxílio estatal e deve ser considerada (83). É semelhante a um empréstimo concedido em condições preferenciais, pelo que a componente de auxílio corresponde à diferença entre os juros que seriam cobrados pelo mercado (a uma empresa com uma classificação próxima em situação financeira e económica parecidas e com garantia parecida) e os juros cobrados pela autoridade em questão.
(396)
À luz da situação financeira precária contínua do estaleiro, a Comissão é da opinião de que um credor de uma economia de mercado executaria imediatamente os seus créditos assim que vencessem. Por conseguinte, o facto das autoridades polacas não terem tomado imediatamente medidas para a execução da dívida constitui auxílio, sendo a data de vencimento de qualquer passivo não liquidado a data em que o auxílio foi disponibilizado. A componente de auxílio seria igual à diferença entre os juros cobrados no mercado (por uma empresa com uma classificação parecida numa situação financeira e económica próximas e garantias equivalentes) e os juros cobrados pela autoridade em questão.
(397)
Como qualquer operador de uma economia de mercado exigiria o pagamento imediato das dívidas pelo estaleiro, deve ser devolvida imediatamente não só a componente de auxílio associada ao juro insuficiente cobrado como também os passivos acumulados.
(398)
Qualquer cancelamento da dívida é equivalente a uma subvenção não reembolsável, pelo que a totalidade da dívida que foi cancelada constitui um auxílio.
(399)
De acordo com a Lei de 30 de Outubro de 2002, os passivos de direito público reestruturados ao abrigo do Capítulo 5a são transferidos para o Operador, uma empresa inteiramente detida pela Agência de Desenvolvimento Industrial, juntamente com activos que devem valer no mínimo 25 % dos passivos reestruturados. O Operador deve então vender estes activos e utilizar as receitas obtidas para amortizar o passivo de direito público. Os restantes passivos são então remetidos pelas autoridades competentes. Portanto, a Comissão considera que a componente de auxílio estatal desta transacção é igual ao valor dos passivos de direito público transferido para o Operador, menos o valor real dos activos transferidos. De acordo com a Lei de 30 de Outubro de 2002, isto significa que a componente de auxílio é equivalente, no máximo, a 75 % dos passivos transferidos. No entanto, se o valor dos activos for superior ou inferior aos 25 % exigidos por lei, a componente de auxílio tem de ser calculada em conformidade.
(400)
A Comissão observa que as injecções de capital efectuadas pelo Estado ou organismos do Estado, como é o caso da Agência de Desenvolvimento Industrial e a KPS, a empresas em dificuldade em que não é de esperar retorno são consideradas subvenções não reembolsáveis (84). Para remediar a distorção da concorrência provocada pela injecção de capital, o estaleiro teria de devolver a totalidade do capital injectado.
(401)
Na sua carta de 3 de Novembro de 2008, a Polónia comprometeu-se a executar esta decisão com a venda de activos a preços de mercado através de concurso aberto, transparente, incondicional e não discriminatório (realizado em conformidade com as condições explicitadas na carta da Comissão de 27 de Outubro de 2008), e a consequente liquidação do estaleiro Gdynia. Todos os direitos de recuperação de créditos resultantes da presente decisão devem ser imediatamente registados pela Polónia no âmbito do quadro de liquidação do estaleiro Gdynia. A Comissão informou a Polónia por carta de 6 de Novembro de 2008 que, desde que estas condições fossem cumpridas, a venda de activos não implicaria novo auxílio para o comprador(es) e os activos podiam ser transferidos para o(s) comprador(es) isentos de responsabilidades associadas à devolução de auxílios estatais ilegais e incompatíveis concedidos aos estaleiros no passado, em conformidade com o requisito de evitar a continuidade económica entre os beneficiários do auxílio e a actividade dos compradores (85). A Comissão acompanhará atentamente o cumprimento das condições fixadas na carta de 27 de Outubro de 2008 e aceites pelas autoridades polacas, de forma a determinar se esta decisão foi correctamente executada.
(402)
Estas condições, que a Polónia se comprometeu a cumprir, podem ser resumidas da seguinte forma.
(403)
Os activos (isentos de encargos) serão privatizados através de concurso aberto, transparente, não discriminatório e incondicional. O estaleiro Gdynia será liquidado, juntamente com quaisquer activos e passivos remanescentes.
(404)
Os activos serão obrigatoriamente vendidos a preços de mercado (pela proposta mais elevada). Os activos devem ser postos à venda separadamente ou em grandes números de pequenos conjuntos com vista a maximizar a rentabilidade da venda. Estes conjuntos não podem constituir partes organizadas de uma empresa ou negócio. No entanto, esta definição de conjunto não deve impedir potenciais compradores de apresentarem ofertas combinadas para vários componentes/conjuntos.
(405)
O concurso não poderá ser discriminatório, ou seja deverá garantir a abertura a todo o tipo de potenciais compradores, sem discriminação em termos do propósito do investimento destes.
(406)
Os concursos não podem estar restringidos a condições, como a garantia da manutenção dos postos de trabalho ou da actividade ou a continuidade dos contratos existentes). (O único critério de selecção da oferta vencedora deve ser a maximização da receita em benefício dos credores do estaleiro).
(407)
Os credores do estaleiro, públicos e privados, incluindo os clientes do estaleiro, devem ocupar a mesma posição e usufruir dos mesmos direitos às receitas obtidas através da venda dos activos que teriam num processo de falência.
(408)
Não serão concedidos outros auxílios estatais no contexto da venda, quer sob a forma de uma remissão, pagamento com financiamento público de passivos de direito público ou pagamento de dívidas a credores privados, injecções de capital, empréstimos, garantias ou outras medidas. Quaisquer novos passivos de direito público acumulados durante o período necessário para concluir o processo de venda devem ser reclamados a partir da massa falida.
(409)
A venda será conduzida por um administrador independente, com direitos e deveres equivalentes aos de um administrador judicial. Deve ser criada uma estrutura que permita aos credores acompanhar eficazmente a venda e certificarem-se de que esta é conduzida de acordo com as condições de mercado e que a sua posição e direitos em relação às receitas são respeitados. A Polónia e a Comissão nomearão em conjunto um mandatário de fiscalização com a tarefa específica de auxiliar a Comissão na tarefa de verificar que o processo de venda e recuperação do auxílio decorre em total conformidade com os requisitos acima descritos. Com esse intuito, o mandatário deverá apresentar regularmente à Comissão relatórios pormenorizados sobre as diferentes etapas do processo.
(410)
A Polónia indicou que terá de tomar medidas legislativas para executar a presente decisão. A Comissão reconhece que, por esse motivo, será necessário um período de execução mais alargado, também considerando o número de medidas de auxílio individuais abrangidas por esta decisão e a sua diversidade tanto na forma como na duração. Por conseguinte, a Comissão fixa um prazo de sete meses após a aprovação desta decisão para a sua execução pela Polónia,
DECIDE:
Artigo 1.o
O auxílio estatal descrito nos considerandos 209-232 desta decisão e concedidos pela Polónia, em violação do n.o 3 do artigo 88.o do Tratado CE a favor do estaleiro Gdynia é incompatível com o mercado comum.
Quaisquer garantias de adiantamento concedidas pela Polónia em violação do n.o 3 do artigo 88.o do Tratado CE a favor do estaleiro Gdynia concedidas desde 1 de Julho de 2007 até à data desta decisão são igualmente incompatíveis com o mercado comum.
Artigo 2.o
Em relação aos empréstimos concedidos por vários organismos públicos referidos nos considerandos 209-232 da presente decisão, a Polónia deverá recuperar um montante equivalente à diferença entre a taxa de juro efectivamente paga pelo estaleiro Gdynia e a taxa de juro que seria cobrada ao beneficiário caso este tivesse obtido o empréstimo no mercado desde o momento em que os empréstimos foram concedidos até à data da sua recuperação. Acresce ainda que quaisquer empréstimos pendentes à data desta decisão deverão ser pagos imediatamente.
Artigo 3.o
Em relação às garantias concedidas pelo Tesouro descritas nos considerandos 209-232 desta decisão, a Polónia deverá recuperar, relativamente ao período desde a concessão do auxílio e a data de vencimento da garantia, o auxílio equivalente à diferença entre a taxa de juro efectivamente paga pelo estaleiro por um empréstimo garantido pelo Estado e a taxa de juro que o beneficiário teria obtido no mercado pelo empréstimo, equivalente ao montante garantido multiplicado pelo factor de risco (probabilidade de não cumprimento) menos o prémio da garantia pago ou equivalente à diferença entre o prémio da garantia pago pelo beneficiário e o prémio da garantia que teria sido aplicado por uma garantia obtida pelo beneficiário no mercado. Além disso, se alguma destas garantias ainda estiver a decorrer na altura em que a presente decisão for aprovada, ela deverá cessar imediatamente.
Artigo 4.o
Em relação às garantias de adiantamentos concedias pela agência seguradora de crédito à exportação descritas nos considerandos 209-232 desta decisão, a Polónia deverá recuperar o auxílio equivalente à diferença entre o prémio da garantia pago pelo beneficiário e o prémio pelo qual o beneficiário teria obtido a garantia no mercado, relativamente ao período decorrente entre o momento em que o auxílio foi concedido e a data de vencimento da garantia. Além disso, se alguma destas garantias ainda estiver a decorrer na altura em que a presente decisão for aprovada, ela deverá cessar imediatamente.
Artigo 5.o
Os artigos 3.o e 4.o também se aplicam mutatis mutandis a todas as garantias de adiantamentos concedidas pela Polónia em violação do n.o 3 do artigo 88.o do Tratado CE a favor do estaleiro Gdynia entre 1 de Julho de 2007 e a data desta decisão.
Artigo 6.o
Relativamente à não execução dos passivos envolvendo vários organismos públicos descritos nos considerandos 209-232 desta decisão, a Polónia deverá recuperar o auxílio equivalente à diferença entre a taxa de juro efectivamente paga pelo estaleiro Gdynia e a taxa de juro que teria sido aplicada por um credor numa economia de mercado ao beneficiário por um adiamento do vencimento dos passivos deste, desde a data em que o auxílio foi concedido até à recuperação dos passivos de direito público. Além disso, quaisquer passivos de direito público em falta deverão ser imediatamente pagos.
Artigo 7.o
Em relação às remissões da dívida envolvendo organismos públicos descritas nos considerandos 209-232 desta decisão, a Polónia deverá recuperar o auxílio equivalente ao montante da remissão.
Artigo 8.o
Em relação aos passivos de direito público reestruturados ao abrigo da Lei de 30 de Outubro de 2002 relativa a auxílios estatais a empresas de especial importância para o mercado laboral, na sua última versão, descritos nos considerandos 209-232 desta decisão, a Polónia deverá recuperar o auxílio equivalente ao montante de passivo de direito público transferido para o Operador menos o valor real dos activos do beneficiário transferidos para o Operador.
Artigo 9.o
Em relação às injecções de capital de vários organismos públicos, descritas nos considerandos 209-232 desta decisão, a Polónia deverá recuperar o auxílio equivalente ao montante total de capital injectado.
Artigo 10.o
Em relação às subvenções directas descritas no Quadro 4, considerandos 209-232 desta decisão, a Polónia deverá recuperar o auxílio equivalente ao montante total das subvenções.
Artigo 11.o
1. A Polónia deverá recuperar do beneficiário o auxílio descrito nos artigos anteriores. A recuperação realizar-se-á em conformidade com o disposto nas orientações descritas nos considerandos 384-401 desta decisão.
2. Aos montantes objecto da recuperação serão aplicados juros desde a data em que foram disponibilizados ao estaleiro Gdynia até à data da sua recuperação efectiva.
3. A taxa de juro será calculada numa base composta em conformidade com o Capítulo V do Regulamento (CE) n.o 794/2004 da Comissão (86) e o Regulamento (CE) n.o 271/2008 da Comissão (87), que altera o Regulamento (CE) n.o 794/2004.
4. A Polónia deverá proceder ao cancelamento de todos os pagamentos pendentes relativos ao auxílio referido no artigo 1.o, com efeitos a partir da data de aprovação desta decisão.
Artigo 12.o
1. A recuperação do auxílio referido no artigo 1.o será efectiva e imediata.
2. A Polónia garantirá a execução desta Decisão no prazo de sete meses a partir da data da sua notificação.
Artigo 13.o
1. Dois meses após a notificação desta Decisão, a Polónia deverá apresentar à Comissão a seguinte informação:
a)
O montante total (capital e juros) a repor pelo beneficiário;
b)
Uma descrição pormenorizada das medidas já tomadas e planeadas com vista ao cumprimento desta Decisão;
c)
Os documentos comprovativos de como foi exigida ao beneficiário a reposição do auxílio;
d)
Os documentos comprovativos da cessação de todas as garantias aos adiantamentos.
2. A Polónia manterá a Comissão informada acerca da evolução das medidas nacionais tomadas para aplicar a Decisão até que todo o auxílio mencionado no artigo 1.o tenha sido recuperado. Deverá entregar imediatamente, a pedido da Comissão, toda a informação sobre as medidas já tomadas e planeadas para garantir o cumprimento desta decisão. Apresentará ainda informação pormenorizada sobre os montantes de auxílio e juros já recuperados do beneficiário.
A Polónia é a destinatária da presente decisão.
Feito em Bruxelas, em 6 de Novembro de 2008.