ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 2. června 2004
o státních podporách prováděných Itálií ve prospěch propagace a reklamy sicilských zemědělských výrobků
(oznámeno pod číslem K(2004) 1923)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2007/54/ES)
KOMISE EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedeným článkem (1), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 2. září 1997, zaprotokolovaném dne 5. září 1997, seznámilo Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii Komisi v souladu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy ES s článkem 6 regionálního zákona sicilského regionu č. 27 z roku 1997.
(2)
Faxem VI/41836 ze dne 28. října 1997 vyzvala Komise příslušné orgány, aby předložily vysvětlení ve věci podpory stanovené v článku 6 regionálního zákona č. 27 z roku 1997.
(3)
Dopisem ze dne 19. ledna 1998 předaly příslušné orgány doplňující informace a sdělily, že zákon již vstoupil v platnost. Oznámení bylo zaneseno do registru neoznámených podpor pod číslem NN 36/98, jak bylo Itálii sděleno dopisem SG(98)D/32328 ze dne 3. dubna 1998. Příslušné orgány jasně uvedly, že podpory stanovené tímto zákonem nebudou před úspěšným uzavřením postupu podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy uděleny.
(4)
Faxem VI/13937 ze dne 31. května 2000 (předcházelo anglické znění faxu 2000/VI/10442 ze dne 14. dubna) vyzvala Komise příslušné orgány, aby předložily vysvětlení ohledně ustanovení obsažených v regionálním zákoně č. 27/1997 a aby současně předaly kopii znění tohoto zákona.
(5)
Dopisem ze dne 31. července 2002, zaprotokolovaném dne 5. srpna 2002, předaly příslušné orgány doplňující informace ke článku 5 předmětného zákona.
(6)
Faxem AGR 024925 ze dne 22. října 2002 vyzvala Komise příslušné orgány, aby podaly vysvětlení a objasnění k doplňujícím informacím, jež byly nedávno ve věci opatření obsažených v regionálním zákoně č. 27/1997 předány. Ve stejném dopise Komise příslušným orgánům navrhla, aby stáhly dotčené oznámení, pokud podpory uvedené v článku 6 regionálního zákona č. 27 z roku 1997 a případně jakákoli jiná ustanovení téhož zákona dosud nebyla přijata a pokud příslušné orgány mohou zaručit, že v rámci uvedeného zákona podpory dosud nebyly a také nebudou poskytnuty.
(7)
Jelikož na výše uvedený fax AGR 30657 ze dne 20. prosince 2002 žádná odpověď nepřišla, poslaly útvary Komise italským orgánům žádost, ve které je vyzvaly, aby požadované informace do jednoho měsíce předložily a dále upřesnily, že pokud nedostanou do tohoto data uspokojivé odpovědi na všechny položené otázky, vyhrazují si právo navrhnout Komisi vydání příkazu k poskytnutí informací na základě čl. 10 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (2).
(8)
Dopisem ze dne 10. července 2003, SG-(2003)-D/230470 oznámila Komise Itálii své rozhodnutí obsahující příkaz k poskytnutí informací ohledně článku 6 a článku 4 regionálního zákona č. 27/1997, které přijala dne 9. července 2003 (K(2003) 2054 v konečném znění) na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999.
(9)
Stejným příkazem k poskytnutí informací požádala Komise Itálii, aby do 20 pracovních dnů od oznámení uvedeného rozhodnutí dodala všechny dokumenty, informace a nezbytné údaje, které by jí umožnily zjistit, zda podpory stanovené zákonem byly uděleny a zda byly slučitelné se společným trhem. Příkaz k poskytnutí informací nevyzýval pouze Itálii, aby předložila případně další informace považované za užitečné pro zhodnocení výše uvedených opatření, specifikoval rovněž řadu informací, které měla Itálie předat.
(10)
Útvary Komise neobdržely ani odpověď na výše uvedený příkaz, ani žádost o prodloužení lhůty, do které měla být odpověď zaslána.
(11)
Dopisem ze dne 17. prosince 2003 (SG(2003)D/233550) informovala Komise italské orgány o svém rozhodnutí K(2003) 4473 v konečném znění ze dne 16. prosince 2003 zahájit řízení stanovené čl. 88 odst. 2 Smlouvy ES ve věci podpor v souladu s článkem 4 (Propagace sicilských výrobků) a článkem 6 (Družstva, organizace výrobců vína) regionálního zákona č. 27/1997.
(12)
Rozhodnutí Komise zahájit řízení byl zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky.
(13)
Dopisem ze dne 10. února 2004, zaprotokolovaném dne 13. února 2004, požádalo Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii jménem sicilského regionu Komisi o prodloužení lhůty k poskytnutí informací vyžadovaných Komisí v rozhodnutí K(2003) 4473 v konečném znění ze dne 16. prosince 2003 v souvislosti s článkem 4 (Propagace sicilských výrobků) regionálního zákona č. 27/1997 o 20 pracovních dnů. Při stejné příležitosti oznámily italské orgány svůj úmysl stáhnout zpět oznámení o podporách uvedené v článku 6 (Družstva, organizace výrobců vína), které, jak bylo v dopise uvedeno, nebyly uděleny.
(14)
Faxem AGR 05312 ze dne 23. února 2004 útvary Komise potvrdily, že prodloužení požadované Itálií nabylo účinnosti dnem 13. února 2004.
(15)
Dopisem ze dne 18. února 2004, zaprotokolovaném 26. února 2004, předalo ve věci stejné podpory Stálé zastoupení Itálie žádost o prodloužení o 20 pracovních dnů.
(16)
Dopisem ze dne 24. února 2004, zaprotokolovaném 1. března 2004, následně potvrzeným dopisem ze dne 12. března 2003, zaprotokolovaném 17. března 2003, informovaly italské orgány Komisi o stažení oznámení o podporách v souladu s článkem 6 (Družstva, organizace výrobců vína) regionálního zákona č. 27/1997, které, jak bylo v jejich dopisech uvedeno, nebyly uděleny.
(17)
Faxem AGR 07074 ze dne 11. března 2004 byly italské orgány informovány o skutečnosti, že prodloužení pro předložení informací nebo připomínek bylo uděleno maximálně do 24. března 2004, poněvadž rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie ze dne 24. února 2004 a lhůta pro předání připomínek ze strany třetích osob byla v této věci určena k témuž datu. Ve stejném faxu byly útvary Komise informovány o stažení oznámení v souvislosti s článkem 6 (Družstva, organizace výrobců vína) regionálního zákona č. 27/1997.
(18)
Komise obdržela připomínky italských orgánů s odkazem na článek 4 (Propagace sicilských výrobků) regionálního zákona č. 27/1997 dopisem ze dne 15. března 2004 (zaprotokolovaném 18. března 2004).
(19)
V souladu s rozhodnutím zahájit řízení (4) je toto rozhodnutí spojeno výlučně se státními podporami uvedenými v článku 4 (Propagace sicilských výrobků) regionálního zákona č. 27/1997 udělovaných ve prospěch zemědělských výrobků a v souladu s přílohou I Smlouvy, které lze udělit poté, co Řízení ES o státních podporách ve prospěch propagace výrobků uvedených v příloze I Smlouvy a určitých výrobků, které v této příloze uvedeny nejsou (5), vstoupí v platnost, tj. počínaje 1. lednem 2002 (dále jen „řízení reklamy“).
(20)
Jelikož Itálie hodlala oznámení v souvislosti s článkem 6 (Družstva, organizace výrobců vína) regionálního zákona č. 27/1997 svým dopisem ze dne 24. února 2004, zaprotokolovaném 1. března 2004, stáhnout, není důvod popisovat a hodnotit opatření o podporách daných stejným článkem 6.
II. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ O PODPORÁCH
(21)
Článek 4 (Propagace sicilských výrobků) mění článek 17 regionálního zákona č. 14/1996 a obsahuje následující: „1. Reklamní kampaně jsou prováděny přímo městskou radou nebo prostřednictvím Institutu pro zahraniční obchod nebo prostřednictvím specializovaných orgánů nebo konsorcií založených Úřadem pro veletrhy ve Středomoří a Úřadem pro veletrhy v Messině nebo jednou či vícero obchodními komorami v regionu podle programů uvedených v předchozím článku 15. Tyto programy mohou být tříleté. 2. S vyloučením konsorcií v souladu s výše uvedeným odstavcem, jestliže je provádění programů svěřeno orgánům, které nepatří ke státní nebo regionální správě. V tomto případě se postupuje podle směrnic určených útvarům veřejné správy.“
(22)
Přes opakované požadavky útvarů Komise a opakovaný příkaz podat informace, který byl vydán Komisí podle rozhodnutí ze dne 9. července 2003, informace, které mohly pomoci Komisi rozptýlit její pochybnosti, že článek 4 předpokládá státní podporu podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy ES, nebo případně zhodnotit, že tyto podpory jsou slučitelné se společným trhem, italské orgány nedodaly. Kromě toho nebylo jasné, zda příslušné podpory již uděleny byly, či ne.
(23)
Svým rozhodnutím zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy připomněla Komise, že v této fázi řízení a bez informací od italských orgánů, nebylo Komisi známo, zda článek 4 regionálního zákona č. 27/1997 počítá se zavedením nebo se změnou státních podpor ve věci propagace a reklamy na zemědělské výrobky podle přílohy I Smlouvy ES.
(24)
Kromě toho Komise vyjádřila pochybnosti o slučitelnosti podpor se společným trhem, poněvadž bez odpovědí italských orgánů nebylo Komisi vůbec jasné, zda opatření ohledně financování podle čl. 4 regionálního zákona byla slučitelná s normami aktuálně na tento typ podpor aplikovanými, tj. s normami stanovenými v Řízení EU o podporách udělovaných ve prospěch reklamy.
(25)
Dále Komise na základě způsobu provádění programů a reklamních či propagačních kampaní podle článku 4, popsaných v 21. bodě odůvodnění, pochybovala, že případné státní podpory, o kterých se v článku hovoří, byly ve věci veřejných zakázek provedeny v souladu s normami EU. Co se hlavně týče přímé volby orgánů a orgánů pověřených veřejnými kampaněmi, pochybovala Komise, že by byl uzavřen písemný kontrakt mezi smluvním orgánem a vykonavatelem těchto služeb a že v tomto případě byly splněny přísné podmínky stanovené rozsudkem Teckal (6). Na základě domněnky, že takové podmínky splněny nebyly, pochybovala Komise, že byl výběr zprostředkovatelů proveden v souladu s pravidly stanovenými nařízením Rady 92/50/EHS (7) a principy stanovenými v rámci Smlouvy, kdy hlavním požadavkem je princip parity a transparentnosti jednání a záruka „dostatečné míry reklamy“, jak to požadoval soud (8).
III. PŘIPOMÍNKY TŘETÍCH OSOB
(26)
Komise neobdržela připomínky ze strany třetích osob.
IV. PŘIPOMÍNKY ITÁLIE
(27)
Komise obdržela připomínky Itálie ve věci sicilského regionu dopisem ze dne 15. března 2004, zaprotokolovaném dne 18. března 2004.
(28)
V dopise italské orgány potvrdily, že stahují své oznámení ve věci článku 6 regionálního zákona č. 27/1997 a sdělily své připomínky v souvislosti s článkem 4.
(29)
Italské orgány hlavně uvedly, že článek 4 (Propagace sicilských výrobků), který nahradil článek 17 regionálního zákona č. 14/1966 o průběhu reklamních kampaní vedených konsorcii založenými Úřadem pro veletrhy ve Středomoří, Úřadem pro veletrhy v Messině nebo v rámci těchto orgánů jednou nebo vícero obchodními regionálními komorami, nebyl aplikován z důvodu, že zmíněná konsorcia nebyla nikdy ustanovena.
(30)
Na základě předložených informací byly propagační programy prováděny přímo městskou radou nebo Institutem pro zahraniční obchod (dohody uzavřené v letech 1993-1998 a 1999-2001-2003 na základě ujednání mezi ministerstvem pro výrobní činnosti a regiony). Odpovědné subjekty vybírají pro financování projekty, které jsou každým rokem prezentovány a starají se o to, aby služby nezbytné pro jejich provedení v souladu s platnými nařízeními a při dodržení tržních pravidel byly, kromě mimořádných smluv uzavřených s organizátory, rovněž dodrženy.
(31)
Kompetence městské rady se netýkají pouze zemědělsko potravinářského sektoru, ale i jiných sektorů (jako jsou řemesla, vydavatelství, textil atd.). V souvislosti s předmětným sektorem lze jmenovat činnosti, jejichž financování je ve výši 100 % hrazeno z veřejných fondů:
a)
účast na výstavách a veletrzích v Itálii a v zahraničí; přímé výdaje za pronájem výstavního prostoru, zřízení stánku, přípoj vody a elektřiny, zápis do oficiálního katalogu, reklama, tlumočníci, doprava a pojištění;
b)
organizace mezinárodních workshopů v Itálii a v zahraničí: výdaje nezbytné na organizaci, realizace jednání (pronájem sálu, zaškolení, výběr jednání, tlumočníci, reklama);
c)
reklama provozovaná v masových komunikačních prostředcích (tisk, plakáty, rádio, televize).
(32)
Příjemci podpor na výdaje uvedené v písmenech a) a b) jsou podnikovými konsorcii a podniky řádně zapsanými v jednotlivých obchodních komorách Sicílie. Výběr příjemců podpor se provádí na základě veřejného vyhlášení organizovaného každým rokem, aby mohly být podány žádosti o účast na základě předem určených parametrů pro výběr zveřejněných v Gazzetta ufficiale della Regione Siciliana. Na základě článku 4 nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis (9) se na podpory uvedené v písmenech a) a b) nepatřící do podpor určených pro vývoz předmětné subvence na normy „de minimis“ počínaje rokem 2002 neaplikují. Co se týče zemědělsko potravinářského sektoru ve věci řízení reklamy, mohou předmětné podpory patřit mezi podpory „lehčí“ pojednávané bodem 14.1 Řízení EU o státních podporách v sektoru zemědělství (10), které přísluší k „organizaci soutěží, výstav a veletrhů“. I přes fakt, že regionální zákon výrazně nezmiňuje maximální výši 100 000 EUR na jednoho příjemce podpory za období tří let, udržely se podpory udělované každému podniku, který podporu na účast na veletrzích a worshopech dostal, daleko pod tímto maximem.
(33)
Co se týče reklamy prováděné masovými komunikačními prostředky, italské orgány rovněž upřesnily, že reklamní kampaně prováděné jak v Itálii, tak v rámci EU, nezohledňují specifickým způsobem výrobky jednoho jediného podniku nebo skupiny podniků, ale propagují výrobky všeobecně, bez uvádění původu, i když se jedná o výrobky, které jsou pro region typické. U reklamních kampaní příslušných zemědělsko-potravinářskému sektoru se reklama, která se obrací na spotřebitele, týká výrobku nebo skupiny výrobků bez odkazu na výrobní podniky regionu. Reklama je všeobecná, která nenutí k nákupu výrobků kvůli jejich regionálnímu původu a nemůže být považována za negativní v porovnání s výrobky ostatních členských států. Reklama tudíž nemůže být v rozporu s článkem 28 Smlouvy.
(34)
Připomínky prezentované italskými orgány se týkají propagačních a reklamních iniciativ vedených jak v EU, tak ve třetích zemích při dodržení stejných kritérií.
V. ZHODNOCENÍ PODPORY
(35)
Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy nejsou se společným trhem slučitelné v míře, v jaké působí na obchody mezi členskými státy EU, podpory udělované státy nebo prostřednictvím státních zdrojů v jakékoli formě, které při prosazování některých podniků nebo výrob negativně působí nebo ohrožují konkurenci.
(36)
Toto opatření předpokládá udělení podpory prostřednictvím veřejných regionálních zdrojů specifickým zemědělským podnikům na Sicílii, které by mohly mít nesporně prospěch z nezasloužené ekonomické a finanční výhody ke škodě jiných podniků, které nemají možnost stejný příspěvek získat. Podle právního nařízení Soudního dvora Evropské unie zahrnuje zlepšení konkurenčního postavení jednoho podniku, díky státní podpoře, obecné zkreslení konkurence vůči konkurenčním podnikům, které takovou podporu nezískají (11).
(37)
Opatření má vliv na obchody mezi členskými státy, poněvadž obchody zemědělskými výrobky jsou značné, jak vyplývá z tabulky (12), kde je uvedena celková hodnota dovozu a vývozu zemědělských výrobků mezi Itálií a EU v průběhu období 1997-2001 (13). Je třeba si uvědomit, že v porovnání s italskými regiony je Sicílie velkým výrobcem zemědělských výrobků.
Zemědělství celkem
Milióny ECU-EUR
Milióny ECU-EUR
Export
Import
1997
9 459
15 370
1998
9 997
15 645
1999
10 666
15 938
2000
10 939
16 804
2001
11 467
16 681
(38)
V souvislosti s výše uvedenými skutečnostmi je dobré připomenout, že Soudní dvůr prohlásil, že podpora poskytnutá nějakému podniku může poškodit obchody mezi členskými státy a změnit konkurenci, jakmile by se stejný podnik ocitl v konkurenci s produkty pocházejícími z členských států, aniž by sám tento podnik byl vývozcem. Jestliže členský stát poskytne subvenci jednomu podniku, může se vnitřní produkce jevit jako nezměněná nebo zvýšená s tím důsledkem, že možnosti podniků stanovené v jiných členských státech, které exportují své výrobky na trh tohoto členského státu, se tím zmenší. Taková podpora má proto ten charakter, že poškodí obchodování mezi členskými státy a změní konkurenci (14).
(39)
Komise však učinila závěr, že opatření patří do zákazu podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy. Italské orgány tento bod nikdy nepopíraly.
(40)
Zákaz podle čl. 87 odst. 1 je omezen na porušení uvedená v čl. 87 odst. 2 a 3.
(41)
Porušení uvedená ve čl. 87 odst. 2 písm. a) b) a c) jsou zjevně neaplikovatelná pro charakter předmětných podpor a jejich cílů. Italské orgány ve skutečnosti aplikaci čl. 87 odst. 2 písm. a) b) nebo c) nežádaly.
(42)
Rovněž čl. 87 odst. 3 písm. a) nelze v tomto případě použít, protože podpory nejsou určeny pro upřednostnění ekonomického rozvoje regionu, kde je životní úroveň abnormálně nízká nebo se závažným stupněm nezaměstnanosti. Kromě toho Itálie aplikaci čl. 87 odst. 3 písm. a) nepožadovala.
(43)
Čl. 87 odst. 3 písm. b) nelze rovněž na předmětné podpory aplikovat, poněvadž nejsou určeny na podporu realizace důležitého projektu společného evropského zájmu nebo na ozdravění vážného narušení italské ekonomiky. Kromě toho Itálie o aplikaci čl. 87 odst. 3 písm. b) nežádala.
(44)
Předmětné podpory nejsou určeny a nejsou rovněž vhodné pro dosažení cílů propagace kultury nebo na záchranu majetku podle čl. 87 odst. 3 písm. d), což Itálie ani nepožadovala.
(45)
Při zvážení povahy předmětné podpory a jejích cílů, jediným aplikovatelným narušením se jeví narušení uvedené v čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy ES.
(46)
Aplikace narušení podle 45. bodu odůvodnění musí být hodnocena z pohledu nařízení o poskytování státních podpor určených na podporu a reklamu zemědělského sektoru, neboli z pohledu norem stanovených pro řízení reklamy (15).
(47)
Na základě oddílu 7.1 řízení reklamy aplikuje Komise toto řízení na nové státní podpory a jejich oznámení dosud nerozhodnutým členským státům od 1. ledna 2002. Nezákonné podpory podle čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 jsou hodnoceny v souladu s platnými normami a nařízeními k datu, ke kterému byly uděleny.
(48)
V souladu s rozhodnutím zahájit řízení, ve kterém Komise vyjádřila pochybnosti ohledně slučitelnosti předmětného opatření s novými normami aktuálně aplikovatelnými na tyto podpory (16), opírá se toto rozhodnutí pouze o podpory poskytované od 1. ledna 2002 na propagaci a reklamu zemědělských výrobků v souladu s přílohou I Smlouvy.
(49)
V souvislosti s výše uvedenými podporami stanoví bod 8 řízení reklamy, že do kontextu reklamy nepatří propagační operace, jako šíření vědeckých poznatků, organizace veletrhů a výstav nebo účast na podobných akcích nebo analogických iniciativách v sektoru veřejných vztahů včetně průzkumu veřejného mínění a průzkumu trhu. Státní podpory týkající se propagačních činností jsou řízeny oddíly 13 a 14 Řízení EU o státních podporách v sektoru zemědělství (17). Na základě toho, že v oznámení není upřesněno, že se předmětné podpory aplikují pouze na malé a střední podniky, nelze v tomto případě aplikovat nařízení (ES) č. 1/2004 Komise ze dne 23. prosince 2003 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podporu malým a středním podnikům působícím v produkci, zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh (18).
(50)
V souvislosti s podporami určenými pro reklamu stanovuje bod 7 řízení reklamy, že kontext „reklamy“ - předmět téhož aplikovaného řízení - se neaplikuje pouze na jakoukoli operaci vedenou přes masové komunikační prostředky (jako tisk, rádio, televize nebo plakáty) zaměřenou na navedení spotřebitelů k nákupu určitého výrobku, ale zahrnuje rovněž jakoukoli operaci zaměřenou na navedení pracovníků v oblasti ekonomiky nebo spotřebitelů k nákupu určitého produktu a veškerého materiálu distribuovaného přímo ke spotřebitelům za stejným účelem, včetně reklamních akcí adresovaných spotřebitelům v prodejních centrech.
(51)
Z dostupných informací vyplývá, že podpory určené na účast na veletrzích a workshopech v EU a mimo EU popsané v 31. bodě odůvodnění písm. a) a b) a v 32. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, mohou být zcela jistě považovány za podpory určené na reklamní akce pouze v té míře, v níž popsané činnosti nezahrnují operace určené na navedení pracovníků v oblasti ekonomiky nebo spotřebitelů ke koupi určitého produktu nebo materiálu distribuovaného přímo spotřebitelům za stejným účelem. Na základě bodu 7 řízení reklamy jsou podpory na operace zaměřené na navedení pracovníků v oblasti ekonomiky nebo spotřebitelů k nákupu určitého výrobku či materiálu distribuovaného přímo spotřebitelům za stejným účelem považovány za podporu reklamy.
(52)
V míře, v níž jsou opatření určená na účast na veletrzích a workshopech v EU a mimo EU skutečně považována za podporu propagace podle oddílu 13 a 14 Řízení EU o státních podporách v zemědělském sektoru, lze udělovat podpory až do výše 100 %, avšak nesmí překročit 100 000 EUR podpory poskytnuté jednou za tři roky. Tato maximální částka může být překročena, pokud nepřesáhne 50 % přípustných nákladů v případě podpor udělovaných podnikům, které jsou slučitelné s definicí malých a středních podniků obsaženou v nařízení (ES) č. 70/2001 Komise ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům (19). Na základě výpočtu výše subvence je za příjemce podpory považován poskytovatel služeb. Jak vyplývá z připomínek předložených italskými orgány, jsou předmětná reklamní opatření financována na základě uvedené maximální výše podpory a jsou proto slučitelná s aplikovanými normami (20).
(53)
V souvislosti s oddílem 14 Řízení EU o státních podporách v zemědělském sektoru, musí mít všechny přípustné subjekty příslušné oblasti užitek z tohoto typu podpor na základě objektivně definovaných kritérií z důvodu ochrany před negativní konkurencí. Na základě informací předložených Itálií a uvedených v 32. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí se taková podmínka jeví jako splněna (21). Podpory omezené na určité asociace a poskytované pouze na uspokojení členů těchto asociací nenapomáhají k rozvoji sektoru jako celku a jsou považovány za podpory vydané na provoz těchto asociací. Proto jakmile jsou předmětné služby poskytovány asociacemi výrobců nebo jinými zemědělskými organizacemi, které se vzájemně podporují, musí být tyto podpory přístupny všem zemědělcům. V těchto případech eventuální příspěvky na administrativní náklady takové asociace a organizace musí být omezeny na náklady za poskytování služeb.
(54)
V míře, která zahrnuje i operace určené na navedení pracovníků v oblasti ekonomiky nebo spotřebitelů k nákupu určitého výrobku nebo materiálu distribuovaného za stejným účelem přímo spotřebitelům (např. reklama v prodejním centru nebo reklama, jež se obrací na pracovníky v oblasti ekonomiky, tj. podnikatele v zemědělsko-potravinářském sektoru, prodejce ve velkém nebo v malém, restaurace, hotely a jiné pracovníky v restauračních zařízeních), jsou výše zmíněná opatření ve prospěch účasti na veletrzích a workshopech hodnocena z pohledu norem aplikovaných na podpory ve prospěch reklamy tak jako opatření na reklamu prováděná v masových komunikačních prostředcích (tisk, rádio, televize, plakáty) popsané v 31. bodě odůvodnění písm. c) a 33. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí.
(55)
Na základě řízení reklamy se musí v rámci normy týkat náklady za reklamu jak stejných výrobců a operátorů, tak integračních části jejich normálních ekonomických činností.
(56)
Proto aby nebyly podpory poskytovány na provoz, ale aby byly slučitelné se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy je nezbytné, aby se podpory ve prospěch reklamy nelišily od podmínek pro obchodování a aby se rovněž nelišily od společného zájmu (negativní kritéria) a byly ku prospěchu rozvoji těchto činností nebo těchto ekonomických regionů (pozitivní kritéria). Kromě toho musí státní podpory dodržovat mezinárodní závazky EU ve věci zemědělského sektoru stanovené Dohodou o zemědělství OMC-GATT z roku 1994.
(57)
Pro uspokojení negativních kritérií na základě oddílu 3.1 řízení reklamy nesmí být podpory udělovány ve prospěch reklamních kampaní, které by znamenaly porušení článku 28 Smlouvy ES (oddíl 3.1.1) nebo kampaní, které jsou v rozporu s právními předpisy (oddíl 3.1.2) nebo s příslušnou reklamou určenou pro jednotlivé podniky (oddíl 3.1.3). Kromě toho, jakmile je realizace reklamní činnosti financovaná z veřejných fondů svěřena soukromým firmám z důvodu vyloučení případného poskytnutí podpory těm podnikům, kde se výběr soukromého podniku provádí za dodržení tržních pravidel na základě rovného způsobu, je nezbytné odvolat se proti soutěžím v souladu se směrnicemi EU a zvláště s právním řádem EU (22) ve smyslu adekvátní reklamy a to tak, že trh se službami zůstane otevřený konkurenci a objektivnost řízení soutěže bude zajištěna.
(58)
Na základě předložených informací se jeví kriteria určená oddílem 3.1.1 (kampaně, které narušují článek 28 Smlouvy) ze strany reklamních opatření popsaných v 30. bodě odůvodnění, 31. bodě odůvodnění písm. c) a v 33. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí jako respektovaná. Italské orgány však nedodaly žádné údaje ohledně skutečnosti, že by kritérium podle oddílu 3.1.2 (kampaně v rozporu s právem EU) bylo také splněno.
(59)
Kromě splnění negativních kritérií na základě normy 3.2 řízení reklamy, musí subvencovaná reklama splňovat alespoň jedno z pozitivních ekonomických kritérií nebo jedno z pozitivních kritérií ekonomického regionu. Taková pozitivní podmínka se považuje za splněnou tehdy, jestliže se subvencovaná reklama týká jedné z následujících činností: zemědělská produkce v přebytku nebo druhy jdoucí méně na odbyt; nové výroby nebo náhradní za přebytkové; výrobky nejlepší kvality včetně výrobků získávaných na základě výrobních metod nebo sklizní, které respektují životní prostředí, tj. biovýrobky; rozvoj určených regionů; rozvoj malých a středních podniků stanovených nařízením (ES) č. 70/2001; projekty realizované oficiálně uznávanými orgány podle nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 2000 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury (23); projekty realizované spolu s organizacemi výrobců nebo jinými organizacemi ze sektoru zabývajících se chovem ryb schvalovaných národními orgány.
(60)
V souvislosti s podporami ve prospěch reklamy není v připomínkách předložených italskými orgány uvedeno, zda předmětná opatření ve věci reklamy splňují či nesplňují jedno ze shora uvedených pozitivních kritérií.
(61)
Co se týče maximální částky státních podpor ve prospěch reklamy na zemědělské výrobky, oddíl 5 řízení reklamy nařizuje, že maximální míra přímé podpory vůči hlavní veřejné bilanci nesmí být vyšší než částka stanovená sektorem na určitou reklamní kampaň. Proto v případě podpor na reklamu, nesmí alikvotní část přímé subvence překročit 50 % a podniky sektoru musí přispět na výdaje prostřednictvím dobrovolných přispěvatelů nebo parafiskálních nákladů či povinných příspěvků nejméně ve výši 50 %. Abychom si mohli uvědomit důležitost některých pozitivních kritérií podle oddílu 3.2 řízení reklamy, může Komise nařídit zvýšení maximální alikvotní částky přímé podpory až do výše 75 % nákladů v případě reklamy na výrobky PMI v zónách schválených pro udělování subvencí na základě čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy.
(62)
Z předložených informací uvedených v 31. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí vyplývá, že všechna opatření ve věci propagace a reklamy stanovená režimem předmětných subvencí jsou ze 100 % financována z veřejných zdrojů. Podmínka, podle níž má 50 % (nebo 25 %, podle konkrétního případu) financí pocházet ze sektoru, však není splněna.
(63)
Z výše uvedeného hodnocení může však Komise učinit závěr, že podpory nesplňují ve prospěch předmětné reklamy kriteria určená oddílem 3.1.2 (kampaně v rozporu s právními předpisy Společenství) a 3.2 (pozitivní kritéria) a oddílem 5 (maximální částky státní podpory) předmětného řízení.
(64)
Stejný závěr platí pro opatření prováděná spíše v rámci EU než mimo EU. Vycházíme-li z toho, že podpory ve prospěch reklamy poskytované mimo EU nejsou směrnicemi pro řízení aplikovaná na státní podpory v zemědělském sektoru výrazně pojednávány, používá Komise pro jejich vyhodnocení vlastního úsudku. Podle stálé praxe Komise, pokud jsou státní podpory aplikované v rámci EU v souladu s platnými normami, lze předmětná opatření považovat za slučitelná se společným trhem a jejich financování může být schváleno až do výše 80 % (24). Jak vyplývá z předložených informací uvedených v 31. a 33. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, jsou opatření prováděná v rámci a mimo EU stejná a udělená podpora je ve výši 100 %. V tomto případě nejsou však dodržena kriteria stanovená oddílem 3.1.2 (kampaně v rozporu s právními předpisy Společenství) a 3.2 (pozitivní kriteria) řízení reklamy ani maximální výše státní podpory udělovaná Komisí (25). Tudíž jsou i předmětné podpory se společným trhem neslučitelné.
(65)
Toto rozhodnutí se týká výlučně výše subvencí v zemědělském sektoru udělených ve prospěch propagace a reklamy zemědělských výrobků podle přílohy I Smlouvy. Toto rozhodnutí nevytváří formální pozici Komise na základě souladu vybraných poskytovatelů služeb se směrnicemi EU o veřejných zakázkách a příslušným právním nařízením. Komise si vyhrazuje právo provést hlubší analýzu této otázky z pohledu směrnic týkajících se veřejných zakázek.
VI. ZÁVĚR
(66)
Z výše uvedených skutečností vyplývá, že podpory ve prospěch propagace ve výši, kterou uvádí oddíl 13 a 14 Řízení EU o státních podporách v zemědělském sektoru, mohou být považovány za slučitelné s trhem EU podle čl. 87 odst. 3 písm. c), pokud se jedná o podpory určené na podporu rozvoje těchto ekonomických činností.
(67)
Podpory ve prospěch reklamy, které nejsou v souladu s nařízeními stanovenými v řízení reklamy určené pro výrobky podle přílohy I Smlouvy ES a rovněž pro výrobky, které nejsou do přílohy zahrnuty, jsou se společným trhem neslučitelné a mohou být poskytnuty pouze na základě jejich souladu se jmenovaným nařízením.
(68)
Podpory ve prospěch reklamy, které jsou se společným trhem neslučitelné, musí být příjemci podpor, pokud byly poskytnuty, vráceny,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpory udělované Itálií ve prospěch propagace zemědělských výrobků podle přílohy I Smlouvy a podle článku 4 regionálního zákona č. 27/1997 sicilského regionu jsou slučitelné se společným trhem.
Provedení těchto podpor je tudíž oprávněné.
Článek 2
Státní podpory udělované Itálií ve prospěch reklamy na zemědělské výrobky podle přílohy I Smlouvy a podle článku 4 regionálního zákona č. 27/1997 sicilského regionu nejsou slučitelné se společným trhem.
Provedení těchto podpor není tudíž oprávněné.
Článek 3
Itálie učiní všechna opatření nezbytná k tomu, aby podpory, které byly příjemcům podpor podle článku 2 poskytnuty, byly v případě, že byly poskytnuty nezákonně, odebrány.
Vrácení bude provedeno bezodkladně v souladu s řízením vnitřního práva za podmínek, že toto řízení umožní okamžité a účinné provedení tohoto rozhodnutí. Podpora, která se má vrátit, zahrnuje úroky počínaje datem, ke kterému byla podpora pro příjemce podpory disponibilní a končí dnem vrácení podpory. Úroky jsou vypočítány na základě příslušné úrokové sazby použité pro výpočet ekvivalentní částky subvence v rámci podpor s regionálním cílem.
Článek 4
Itálie změní interní právní nařízení o podporách udělovaných ve prospěch reklamy na zemědělské výrobky v souladu s Řízením EU o státních podporách na reklamu výrobků podle přílohy I Smlouvy a rovněž na určité produkty, které nejsou v příloze uvedeny.
Článek 5
Do dvou měsíců od data oznámení tohoto rozhodnutí informuje Itálie Komisi o přijatých opatřeních.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
V Bruselu dne 2. června 2004.
DECISÃO DA COMISSÃO
de 2 de Junho de 2004
relativa aos auxílios estatais previstos pela Itália, Região da Sicília, a favor da promoção e da publicidade dos produtos agrícolas
[notificada com o número C(2004) 1923]
(Apenas faz fé o texto em língua italiana)
(Texto relevante para efeitos do EEE)
(2007/54/CE)
A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia e, nomeadamente, o n.o 2, primeiro parágrafo, do seu artigo 88.o,
Após ter notificado os interessados para apresentarem as suas observações nos termos do referido artigo (1) e tendo em conta essas observações,
Considerando o seguinte:
I. PROCEDIMENTO
(1)
Por carta datada de 2 de Setembro de 1997, registada em 5 de Setembro de 1997, a Representação Permanente de Itália junto da União Europeia informou a Comissão, em conformidade com o n.o 3 do artigo 88.o do Tratado CE, do artigo 6.o da Lei Regional n.o 27/1997 da Região da Sicília.
(2)
Por telecópia VI/41836 de 28 de Outubro de 1997, os serviços da Comissão convidaram as autoridades competentes a prestar esclarecimentos relativamente ao auxílio previsto no artigo 6.o e à Lei Regional n.o 27/1997.
(3)
Por carta de 19 de Janeiro de 1998, as autoridades competentes transmitiram à Comissão informações complementares e comunicaram que a lei tinha já entrado em vigor. A notificação foi, pois, transferida para o registo dos auxílios não notificados, com o número NN 36/98, conforme comunicado a Itália pela carta SG(98)D/32328 de 3 de Abril de 1998. Todavia, as autoridades competentes indicaram também claramente que os auxílios previstos pela lei não seriam concedidos antes da conclusão favorável do procedimento previsto no antigo n.o 3 do artigo 88.o do Tratado.
(4)
Por telecópia VI/13937 de 31 de Maio de 2000 (precedida, em versão em língua inglesa, da telecópia VI/10442 de 14 de Abril de 2000), os serviços da Comissão convidaram as autoridades competentes a fornecer explicações sobre as disposições da Lei Regional n.o 27/1997 e a transmitir cópia da mesma.
(5)
Por carta de 31 de Julho de 2002, registada em 5 de Agosto de 2002, as autoridades competentes transmitiram complementos de informação sobre o artigo 5.o da lei.
(6)
Por telecópia AGR 024925 de 22 de Outubro de 2002, os serviços da Comissão convidaram as autoridades competentes a fornecer explicações e esclarecimentos sobre as informações complementares recentemente transmitidas e sobre as medidas previstas pela Lei Regional n.o 27/1997. Na mesma carta, os serviços da Comissão comunicaram que, se as medidas de auxílio previstas no artigo 6.o da Lei Regional n.o 27/1997 e eventualmente noutras disposições da mesma lei não tivessem ainda sido postas em vigor e as autoridades competentes pudessem garantir que nenhum auxílio tinha sido pago ou seria pago no âmbito dessa lei, as autoridades competentes poderiam considerar a retirada da notificação em exame.
(7)
Não tendo recebido resposta à telecópia acima mencionada, os serviços da Comissão, por telecópia AGR 30657 de 20 de Dezembro de 2002, convidaram as autoridades italianas a fornecer as informações solicitadas no prazo de um mês e informaram essas autoridades de que, a não ser que dentro desse prazo fossem recebidas respostas satisfatórias a todas as perguntas formuladas, se reservavam o direito de propor à Comissão que esta emitisse uma injunção para que lhe fossem prestadas as informações requeridas, em conformidade com o n.o 3 do artigo 10.o do Regulamento (CE) n.o 659/1999 do Conselho, de 22 de Março de 1999, que estabelece as regras de execução do artigo 93.o do Tratado CE (2).
(8)
Por carta SG(2003)D/230470 de 10 de Julho de 2003, a Comissão notificou a Itália a sua decisão com a injunção para a prestação de informações relativamente aos artigos 6.o e 4.o da Lei Regional n.o 27/1997, adoptada em 9 de Julho de 2003 [C(2003) 2054 final] nos termos do n.o 3 do artigo 10.o do Regulamento (CE) n.o 659/1999.
(9)
Com a mesma injunção para prestação de informações, a Comissão tinha solicitado a Itália que esta fornecesse, num prazo de 20 dias úteis a contar da notificação da sua decisão, todos os documentos, informações e dados necessários para determinar se os auxílios previstos na lei tinham sido concedidos e eram compatíveis com o mercado comum. Além de convidar a Itália a prestar outras informações consideradas úteis para a avaliação das medidas referidas, a injunção para prestação de informações especificava igualmente uma série de informações solicitadas a Itália.
(10)
Os serviços da Comissão não receberam qualquer resposta à injunção referida, nem um pedido de prorrogação do prazo para o fornecimento de uma resposta.
(11)
Por carta de 17 de Dezembro de 2003 [SG(2003)D/233550], a Comissão informou as autoridades italianas da sua decisão C(2003) 4473 final de 16 de Dezembro de 2003, pela qual tinha dado início ao procedimento previsto no n.o 2 do artigo 88.o do Tratado CE relativamente às medidas de auxílio previstas pelo artigo 4.o (Propaganda di prodotti siciliani/Publicidade de produtos sicilianos) e pelo artigo 6.o (Cooperative, cantine sociali) da Lei Regional n.o 27/1997.
(12)
A decisão da Comissão de dar início ao procedimento foi publicada no Jornal Oficial da União Europeia (3). A Comissão notificou os interessados para apresentarem as suas observações.
(13)
Por carta de 10 de Fevereiro de 2004, registada em 13 de Fevereiro de 2004, a Representação Permanente de Itália junto da União Europeia solicitou à Comissão, em nome da Região da Sicília, uma prorrogação de 20 dias úteis para a prestação das informações solicitadas pela Comissão na sua decisão C(2003) 4473 final de 16 de Dezembro de 2003, respeitantes ao artigo 4.o (Publicidade de produtos sicilianos) da Lei Regional n.o 27/1997. Na mesma ocasião, as autoridades italianas anunciaram a sua intenção de retirar a notificação da sua medida de auxílio prevista no artigo 6.o (Cooperative, cantine sociali) a qual, conforme indicado na sua carta, não tinha sido aplicada.
(14)
Por telecópia AGR 05312 de 23 de Fevereiro de 2004, os serviços da Comissão confirmaram que a prorrogação solicitada por Itália tinha sido concedida com efeitos a partir de 13 de Fevereiro de 2004.
(15)
Por carta de 18 de Fevereiro de 2004, registada em 26 de Fevereiro de 2004, a Representação Permanente de Itália enviou um pedido de prorrogação de 20 dias úteis relativamente à mesma medida de auxílio.
(16)
Por carta de 24 de Fevereiro de 2004, registada em 1 de Março de 2004, confirmada por carta de 12 de Março de 2004, registada em 17 de Março de 2004, as autoridades italianas informaram a Comissão da retirada da notificação da medida de auxílio prevista no artigo 6.o (Cooperative, cantine sociali) da Lei Regional n.o 27/1997 à qual, conforme indicado na sua carta, não tinha sido, e não seria, dada execução.
(17)
Por telecópia AGR 07074 de 11 de Março de 2004, as autoridades italianas foram informadas de que não seria concedida qualquer prorrogação para a prestação das informações e/ou observações para além de 24 de Março de 2004, visto que a decisão de dar início ao procedimento tinha sido publicada no Jornal Oficial da União Europeia de 24 de Fevereiro de 2004 e o prazo para a prestação de informações por partes interessadas era o mesmo. Nessa telecópia, os serviços da Comissão registavam a retirada da notificação relativa ao artigo 6.o (Cooperative, cantine sociali) da Lei Regional n.o 27/1997.
(18)
A Comissão recebeu as observações das autoridades italianas relativamente ao artigo 4.o (Publicidade de produtos sicilianos) da Lei Regional n.o 27/1997 por carta de 15 de Março de 2004 (registada em 18 de Março de 2004).
(19)
De acordo com a decisão de dar início ao procedimento (4), a presente decisão diz apenas respeito aos auxílios estatais previstos pelo artigo 4.o (Publicidade de produtos sicilianos) da Lei Regional n.o 27/1997 a favor dos produtos agrícolas do anexo I do Tratado que possam ter sido e que possam ser concedidos depois da entrada em vigor das Directrizes comunitárias para os auxílios estatais à publicidade de produtos incluídos no anexo I do Tratado CE e de determinados produtos não incluídos no anexo I (5) (a seguir designadas por «directrizes sobre a publicidade»), ou seja, a partir de 1 de Janeiro de 2002.
(20)
Atendendo a que a notificação relativa ao artigo 6.o (Cooperative, cantine sociali) da Lei Regional n.o 27/1997 foi retirada por Itália por carta de 24 de Fevereiro de 2004, registada em 1 de Março de 2004, não há razões para descrever e avaliar as medidas de auxílio previstas no artigo 6.o
II. DESCRIÇÃO PORMENORIZADA DAS MEDIDAS DE AUXÍLIO
(21)
O artigo 4.o (Publicidade de produtos sicilianos/Propaganda prodotti siciliani) altera o artigo 17.o da Lei Regional n.o 14/1966 e prevê que: «1. As campanhas de publicidade são executadas directamente pelo Ministério, pelo Instituto de Comércio Externo, por organismos específicos, por consórcios estabelecidos pelo Ente Fiera del Mediterraneo e o Ente Fiera di Messina, ou por estas entidades e uma ou mais Câmaras de Comércio da região, com base nos programas indicados no artigo 15.o A duração dos programas pode totalizar três anos. 2. Caso a execução dos programas seja confiada a organismos exteriores à administração nacional ou regional, com excepção dos consórcios supracitados, aplicar-se-ão as normas relativas à externalização de serviços da administração pública.»
(22)
Não obstante os pedidos repetidos dos serviços da Comissão e a injunção para a apresentação de informações emitida pela Comissão na sua decisão de 9 de Julho de 2003, as autoridades italianas não transmitiram as informações que teriam podido permitir à Comissão dissipar as dúvidas de que o artigo 4.o pudesse prever auxílios estatais na acepção do n.o 1 do artigo 87.o do Tratado CE e, sendo o caso, avaliar se esses auxílios poderiam ser considerados compatíveis com o mercado comum. Além disso, não era claro se os auxílios em questão tinham ou não já sido concedidos.
(23)
Na sua decisão de dar início ao procedimento previsto no n.o 2 do artigo 88.o do Tratado relativamente à medida em questão, a Comissão observou que, nessa fase do procedimento, na ausência de informações por parte das autoridades italianas, ignorava se o artigo 4.o da Lei Regional n.o 27/1997 previa a introdução ou a alteração de auxílios estatais para a promoção e/ou a publicidade dos produtos agrícolas do anexo I do Tratado.
(24)
Além disso, a Comissão exprimiu dúvidas sobre a compatibilidade das medidas de auxílio com o mercado comum, visto que, na ausência de respostas por parte das autoridades italianas não era de forma alguma claro para a Comissão se as medidas a financiar ao abrigo do artigo 4.o seriam compatíveis com as regras actualmente aplicáveis a esses tipos de medidas de auxílio, ou seja, com as regras estabelecidas nas directrizes comunitárias para os auxílios estatais à publicidade.
(25)
Além disso, atendendo às normas de execução das campanhas e dos programas de promoção e publicidade previstos no artigo 4.o, descritas no recital 21 supra, a Comissão tinha dúvidas de que os auxílios estatais eventualmente previstos fossem aplicados em conformidade com as normas comunitárias no domínio dos contratos públicos. No que diz respeito em especial à selecção directa das entidades e organismos responsáveis pelas campanhas publicitárias, a Comissão duvidava de que fosse celebrado um contrato a título oneroso entre a autoridade contratante e os prestadores de serviços seleccionados e que, nesse caso, fossem satisfeitas as condições rigorosas fixadas no acórdão Teckal (6). Na hipótese de essas condições não serem satisfeitas, a Comissão duvidava que a selecção dos intermediários fosse feita de acordo com as regras da Directiva 92/50/CEE do Conselho (7) e, em qualquer caso, de acordo com os princípios do Tratado, nomeadamente os de transparência e igualdade de tratamento, garantindo «um grau de publicidade adequado», conforme solicitado pelo Tribunal de Justiça (8).
III. OBSERVAÇÕES DE PARTES INTERESSADAS
(26)
A Comissão não recebeu observações de eventuais interessados.
IV. OBSERVAÇÕES DE ITÁLIA
(27)
A Comissão recebeu as observações de Itália, em nome da Região da Sicília, por carta de 15 de Março de 2004, registada em 18 de Março de 2004.
(28)
Na sua carta, as autoridades italianas confirmaram a retirada da notificação do artigo 6.o da Lei Regional n.o 27/1997 e comunicavam as suas observações relativamente ao artigo 4.o
(29)
Em especial, as autoridades italianas indicaram que a alteração introduzida pelo artigo 4.o (Publicidade de produtos sicilianos) no artigo 17.o da Lei Regional n.o 14/1966 relativamente à execução das campanhas de publicidade por consórcios estabelecidos pelo Ente Fiera del Mediterraneo e o Ente Fiera di Messina, ou por estas entidades e uma ou mais Câmaras de Comércio da região, não foi aplicada visto os consórcios em questão não terem sido estabelecidos.
(30)
De acordo com as informações fornecidas, os programas de promoção são executados directamente pelo Ministério ou pelo Instituto de Comércio Externo (convenções redigidas nos anos de 1993-1998 e 1999-2001-2003 no âmbito dos acordos entre o Ministério das Actividades Produtivas e as Regiões). As autoridades competentes seleccionam os projectos apresentados anualmente para financiamento e fornecem os serviços necessários para a sua aplicação com base nas regras em vigor, tendo devidamente em conta as regras de mercado, excepto quando existem contratos de exclusividade com os organizadores.
(31)
O Ministério é competente não só para o sector agro-alimentar, mas também para outros sectores (artesanato, editoria, sector têxtil, etc.). No que diz respeito ao sector em exame, as actividades cujos custos são financiados a 100 % com recursos estatais são as seguintes:
a)
Participação em exibições e feiras, em Itália e no estrangeiro: as despesas directamente necessárias para o aluguer de instalações de exposição, a sua preparação, as ligações à água e à electricidade, a inclusão no catálogo da feira, a publicidade correspondente, os serviços de interpretação e os transportes e seguros;
b)
A organização de seminários internacionais em Itália e no estrangeiro: as despesas necessárias para a organização e a realização das reuniões (aluguer de salas, preparação, selecção dos encontros, serviços de interpretação e publicidade relacionada);
c)
Publicidade através dos meios de comunicação (imprensa, cartazes, rádio, televisão).
(32)
Os beneficiários dos financiamentos para as despesas referidas nas alíneas a) e b) são os consórcios de empresas e as empresas inscritas nas Câmaras de Comércio na Sicília. A selecção dos beneficiários é efectuada através de um convite público para a apresentação de propostas, com base nos parâmetros de selecção previamente especificados e publicados no jornal oficial da Região da Sicília. Com base no quarto considerando do Regulamento (CE) n.o 69/2001 da Comissão, de 12 de Janeiro de 2001, relativo à aplicação dos artigos 87.o e 88.o do Tratado CE aos auxílios de minimis (9), os auxílios previstos nas alíneas a) e b) não constituem auxílios à exportação e, a partir de 2002, as regras «de minimis» aplicam-se aos auxílios em questão. No que diz respeito ao sector agro-alimentar, à luz da directrizes sobre a publicidade, os auxílios em questão podem enquadrar-se nos auxílios de reduzida envergadura, regidos pela secção 14.1 das Orientações comunitárias para os auxílios estatais no sector agrícola (10) e relativos à «organização de concursos, exibições e feiras». Além disso, não obstante o facto de a lei regional não mencionar expressamente um limite máximo de 100 000 EUR por beneficiário no período de três anos, os auxílios concedidos a cada uma das empresas beneficiárias para a participação em feiras e seminários ficariam muito abaixo desse limite.
(33)
No que diz respeito à publicidade através dos meios de comunicação, as autoridades italianas precisaram que as campanhas publicitárias realizadas tanto em Itália como noutros países da Comunidade não diziam especificamente respeito aos produtos de uma única empresa ou de um grupo de empresas, publicitando sim os produtos de forma genérica, sem evidenciar a sua origem, mesmo no caso de produtos típicos da região. Para as campanhas de publicidade relativas ao sector agro-alimentar, a mensagem dirigida aos consumidores diz respeito a um produto ou grupo de produtos, sem qualquer referência às empresas produtoras da região. A publicidade é genérica, não contendo qualquer convite para comprar os produtos apenas devido à sua origem regional, e não pode ser considerada publicidade negativa contra os produtos dos outros Estados-Membros. A publicidade não infringe, pois, o artigo 28.o do Tratado.
(34)
As observações apresentadas pelas autoridades italianas dizem respeito às iniciativas de promoção e publicidade efectuadas quer na Comunidade Europeia, quer em países terceiros, visto os critérios aplicados serem os mesmos.
V. AVALIAÇÃO DO AUXÍLIO
(35)
Nos termos do n.o 1 do artigo 87.o do Tratado, são incompatíveis com o mercado comum, na medida em que afectem as trocas comerciais entre os Estados-Membros, os auxílios concedidos pelos Estados ou provenientes de recursos estatais, independentemente da forma que assumam, que falseiem ou ameacem falsear a concorrência, favorecendo certas empresas ou certas produções.
(36)
A medida em exame prevê a concessão de auxílios, através de recursos públicos regionais, a empresas agrícolas específicas na Sicília que beneficiarão, sem dúvida alguma, de vantagens económicas e financeiras indevidas em detrimento de outras empresas que não recebam uma contribuição idêntica. Segundo a jurisprudência constante do Tribunal de Justiça, o melhoramento da capacidade de concorrência de uma empresa graças a um auxílio estatal implica geralmente uma distorção de concorrência relativamente às empresas concorrentes não beneficiárias desse auxílio (11).
(37)
A medida incide nas trocas comerciais entre os Estados-Membros na medida em que o volume das trocas intracomunitárias de produtos agrícolas é considerável, o que se pode verificar no quadro que se segue (12), que indica o valor global das importações e das exportações de produtos agrícolas entre a Itália e a União Europeia no período 1997-2001 (13). Deve ter-se em consideração que, dentre as regiões de Itália, a Sicília é um importante produtor de produtos agrícolas.
Toda a agricultura
Milhões de ECU-EUR
Milhões de ECU-EUR
Exportações
Importações
1997
9 459
15 370
1998
9 997
15 645
1999
10 666
15 938
2000
10 939
16 804
2001
11 467
16 681
(38)
No que diz respeito ao acima exposto, deve, porém, recordar-se que o Tribunal de Justiça declarou que um auxílio a uma empresa pode ser de ordem a afectar as trocas entre Estados-Membros e a alterar a concorrência quando essa empresa concorra com produtos provenientes de outros Estados-Membros, mesmo se ela própria não exporta esses produtos. Com efeito, quando um Estado-Membro concede um auxílio a uma empresa, a produção interna pode permanecer estável ou aumentar, o que tem como consequência uma redução das possibilidades, para as empresas estabelecidas noutros Estados-Membros, de exportar os seus produtos para o mercado desse Estado-Membro. Esse auxílio é, pois, de ordem a afectar as trocas entre Estados-Membros e a alterar a concorrência (14).
(39)
A Comissão é, pois, de opinião que a medida em exame é abrangida pela proibição prevista no n.o 1 do artigo 87.o do Tratado. As autoridades italianas nunca contestaram este ponto.
(40)
A proibição do n.o 1 do artigo 87.o do Tratado está sujeita às derrogações previstas nos n.o s 2 e 3 do artigo 87.o
(41)
As derrogações enumeradas no n.o 2, alíneas a), b) e c), do artigo 87.o são manifestamente inaplicáveis atendendo à natureza das medidas de auxílio em questão e aos seus objectivos. Com efeito, as autoridades italianas não invocaram a aplicação do n.o 2, alíneas a), b) ou c), do artigo 87.o
(42)
Da mesma forma, o n.o 3, alínea a), do artigo 87.o do Tratado é inaplicável, pois os auxílios em questão não se destinam a favorecer o desenvolvimento económico de regiões em que o nível de vida seja anormalmente baixo ou em que exista grave situação de subemprego. Além disso, a Itália não invocou a aplicação do n.o 3, alínea a), do artigo 87.o
(43)
O n.o 3, alínea b), do artigo 87.o do Tratado é também inaplicável visto que os auxílios em questão não se destinam a fomentar a realização de um projecto importante de interesse europeu comum ou a sanar uma perturbação grave da economia italiana. Além disso, a Itália não invocou a aplicação do n.o 3, alínea b), do artigo 87.o
(44)
Os auxílios em exame não se destinam à promoção da cultura e à conservação do património previstas no n.o 3, alínea d), do artigo 87.o e a Itália não invocou a aplicação dessa disposição.
(45)
Atendendo à natureza e aos objectivos dos auxílios em questão, a única derrogação que pode ser aplicável é a prevista no n.o 3, alínea c), do artigo 87.o do Tratado.
(46)
A aplicabilidade das derrogações referidas no recital 45 deve ser avaliada à luz das disposições relativas à concessão de auxílios estatais para a promoção e a publicidade no sector agrícola, ou seja, as disposições fixadas nas directrizes sobre a publicidade (15).
(47)
De acordo com a secção 7.1 das directrizes sobre a publicidade, a Comissão aplicará essas directrizes aos novos auxílios estatais, incluindo os previstos nas notificações dos Estados-Membros ainda pendentes, a partir de 1 de Janeiro de 2002. Um auxílio ilegal, na acepção da alínea f) do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 659/1999, será analisado em conformidade com as regras e directrizes aplicáveis na altura em que seja concedido.
(48)
De acordo com a decisão de dar início ao procedimento, na qual a Comissão exprimiu dúvidas sobre a compatibilidade das medidas em questão com as normas actualmente aplicáveis a este tipo de medidas de auxílio (16), a presente decisão apenas diz respeito aos auxílios concedidos e que vierem a ser concedidos a partir de 1 de Janeiro de 2002 a favor da promoção e da publicidade dos produtos agrícolas do anexo I do Tratado.
(49)
No que diz respeito aos auxílios à promoção, o ponto 8 das directrizes sobre a publicidade estabelece que não são consideradas publicidade as acções de promoção, tais como a divulgação de conhecimentos científicos ao grande público, a organização de feiras e exposições, a participação nestas e as acções de relações públicas semelhantes, incluindo sondagens e estudos de mercado. Os auxílios estatais a favor de actividades de promoção em sentido lato são regidos pelas secções 13 e 14 das Orientações comunitárias para os auxílios estatais no sector agrícola (17). Atendendo a que a notificação não precisa que os auxílios em exame só se aplicam às pequenas e médias empresas, no caso em exame não é aplicável o Regulamento (CE) n.o 1/2004 da Comissão, de 23 de Dezembro de 2003, relativo à aplicação dos artigos 87.o e 88.o do Tratado CE aos auxílios estatais a favor das pequenas e médias empresas que se dedicam à produção, transformação e comercialização de produtos agrícolas (18).
(50)
No que diz respeito aos auxílios relativos à publicidade, o ponto 7 das directrizes sobre a publicidade estabelece que o conceito de «publicidade» - a que se aplicam as directrizes - não só diz respeito a qualquer acção que utilize como instrumento os meios de comunicação (tais como a imprensa, rádio, televisão e cartazes) destinada a incitar o consumidor à compra de um determinado produto, mas inclui também qualquer acção que se destine a incitar os operadores económicos ou o consumidor à compra do produto em causa, bem como o material distribuído directamente aos consumidores com o mesmo objectivo, incluindo acções publicitárias dirigidas aos consumidores nos pontos de venda.
(51)
Das informações disponíveis, conclui-se que os auxílios destinados à participação em feiras e seminários na Comunidade e fora da Comunidade, descritos nas alíneas a) e b) do recital 31 e no recital 32 da presente decisão, podem ser inteiramente considerados auxílios destinados à promoção apenas na medida em que as actividades descritas não incluam nem operações destinadas a incitar os operadores económicos ou o consumidor a adquirir um determinado produto, nem material distribuído directamente aos consumidores com o mesmo objectivo. Com base no ponto 7 das directrizes sobre a publicidade, os auxílios para as operações destinadas a incitar os operadores económicos ou o consumidor a adquirir um determinado produto e para o material distribuído directamente aos consumidores com o mesmo objectivo são considerados auxílios à publicidade.
(52)
Na medida em que as medidas destinadas à participação em feiras e seminários na Comunidade e fora da Comunidade devem ser efectivamente consideradas auxílios à promoção, na acepção das secções 13 e 14 das Orientações comunitárias para os auxílios estatais no sector agrícola, os auxílios podem alcançar 100 % das despesas, desde que não excedam 100 000 EUR por beneficiário e por triénio. Esse montante máximo pode ser excedido sempre que não ultrapasse 50 % das despesas admissíveis, no caso dos auxílios concedidos às empresas que se enquadrem na definição de pequenas e médias empresas constante do Regulamento (CE) n.o 70/2001 da Comissão, de 12 de Janeiro de 2001, relativo à aplicação dos artigos 87.o e 88.o do Tratado CE aos auxílios estatais a favor das pequenas e médias empresas (19). Para efeitos do cálculo do montante do auxílio, será considerada beneficiário a pessoa que recebe os serviços. Como se conclui das informações transmitidas pelas autoridades italianas, as medidas de promoção em exame são financiadas no respeito do montante máximo acima referido, sendo portanto compatíveis com as normas aplicáveis na matéria (20).
(53)
De acordo com a secção 14 das Orientações comunitárias para os auxílios estatais no sector agrícola, para evitar a criação de distorções da concorrência, este tipo de medidas de auxílio deve ser acessível a todas as pessoas elegíveis na zona em causa com base em condições objectivamente definidas. Com base nas informações comunicadas por Itália e referidas no recital 32 da presente decisão, essa condição é satisfeita (21). Os auxílios restringidos a determinados agrupamentos com vista a fornecer apoio apenas aos seus membros não podem ser considerados como facilitando o desenvolvimento do sector no seu conjunto e devem ser considerados auxílios ao funcionamento. Em consequência, sempre que sejam fornecidos por agrupamentos de produtores ou outras organizações agrícolas de apoio mútuo, esses serviços devem ser acessíveis a todos os agricultores elegíveis. Nesses casos, qualquer contribuição para as despesas administrativas do agrupamento ou organização em causa deve ser limitada às despesas com o fornecimento do serviço.
(54)
Na medida em que incluam também operações destinadas a incitar os operadores económicos ou o consumidor a adquirir um determinado produto, ou material distribuído directamente aos consumidores com o mesmo objectivo (por exemplo, publicidade no ponto de venda ou publicidade dirigida aos operadores económicos, tais como operadores agro-alimentares, distribuidores grossistas ou retalhistas, restaurantes, hotéis e outros estabelecimentos de restauração), as medidas acima mencionadas a favor da participação em feiras e seminários devem ser avaliadas com base nas regras aplicáveis aos auxílios a favor da publicidade, da mesma forma que as medidas publicitárias que utilizem como instrumento os meios de comunicação (tais como a imprensa, rádio, televisão e cartazes) descritas na alínea c) do recital 31 e no recital 33 da presente decisão.
(55)
De acordo com as directrizes sobre a publicidade, deveriam ser os próprios produtores e comerciantes a suportar os custos da publicidade, como parte das suas actividades económicas normais.
(56)
Por conseguinte, para que não sejam considerados auxílios ao funcionamento e possam ser considerados compatíveis com o mercado comum, em conformidade com o n.o 3, alínea c), do artigo 87.o do Tratado, é necessário que os auxílios à publicidade não alterem as condições das trocas comerciais de maneira que contrariem o interesse comum (critérios negativos) e facilitem o desenvolvimento de certas actividades ou regiões económicas (critérios positivos). Além disso, os auxílios estatais devem respeitar os compromissos internacionais da Comunidade, que, no caso da agricultura, estão especificados no Acordo sobre a Agricultura (OMC-GATT 1994).
(57)
Para respeitar os critérios negativos, de acordo com a secção 3.1 das directrizes relativas à publicidade, os auxílios não deverão ser concedidos a favor de campanhas publicitárias que infrinjam o artigo 28.o do Tratado (secção 3.1.1), de campanhas que infrinjam o direito comunitário derivado (secção 3.1.2) ou de publicidade a favor de empresas determinadas (secção 3.1.3). Além disso, sempre que a realização de actividades de publicidade financiadas com recursos estatais seja confiada a empresas privadas, e para que fique excluída a possibilidade de concessão de auxílios a essas empresas, a escolha da empresa privada em causa deve ser realizada de acordo com os princípios de mercado, de uma forma não discriminatória, se necessário através de concursos em conformidade com o direito comunitário e, em especial, com a jurisprudência comunitária (22), e com um grau de publicidade suficiente para garantir a possibilidade de concorrência no mercado de serviços e a avaliação da imparcialidade dos procedimentos de adjudicação.
(58)
Com base nas informações transmitidas, os critérios previstos na secção 3.1.1 (campanhas publicitárias que infringem o artigo 28.o do Tratado) e na secção 3.1.3 (publicidade a favor de empresas determinadas) parecem ser satisfeitos pelas medidas publicitárias descritas no recital 30, na alínea c) do recital 31 e no recital 33 da presente decisão. Por outro lado, as autoridades italianas não forneceram qualquer indicação de que o critério previsto na secção 3.1.2 (campanhas que infringem o direito comunitário derivado) é também respeitado.
(59)
Além de satisfazer os critérios negativos, a secção 3.2 das directrizes sobre a publicidade determina que a publicidade subsidiada deve satisfazer pelo menos um dos critérios positivos destinados a demonstrar que o auxílio facilita efectivamente o desenvolvimento de certas actividades ou regiões económicas. Esta condição positiva fica cumprida quando a publicidade subsidiada diz respeito a um dos seguintes casos: excedentes de produtos agrícolas e outros produtos ou espécies subexploradas; produções novas ou de substituição não excedentárias, produtos de alta qualidade, incluindo os produzidos ou obtidos por métodos de produção ou captura respeitadores do ambiente, como, por exemplo, os produtos da agricultura biológica, desenvolvimento de determinadas regiões, desenvolvimento das pequenas e médias empresas (PME) conforme definidas no Regulamento (CE) n.o 70/2001, projectos executados por organizações reconhecidas oficialmente nos termos do Regulamento (CE) n.o 104/2000 do Conselho, de 17 de Dezembro de 1999, que estabelece a organização comum de mercado no sector dos produtos da pesca e da aquicultura (23), projectos executados conjuntamente por organizações de produtores ou outras organizações do sector da pesca reconhecidas pelas autoridades nacionais.
(60)
No que diz respeito aos auxílios à publicidade, as informações transmitidas pelas autoridades italianas não indicam que as medidas publicitárias em questão satisfaçam um dos critérios positivos acima indicados.
(61)
No que diz respeito ao nível máximo dos auxílios estatais à publicidade dos produtos agrícolas, a secção 5 das directrizes sobre a publicidade estabelece que, em princípio, um auxílio directo proveniente de um orçamento público geral não deve exceder o montante que o próprio sector mobilize para uma dada campanha de publicidade. Assim, no caso dos auxílios à publicidade, a taxa de auxílio directo não deve exceder 50 % e as empresas do sector devem contribuir com, pelo menos, 50 % do custo, quer através de contribuições voluntárias, quer através de encargos parafiscais ou contribuições obrigatórias. Para atender ao peso de alguns dos critérios positivos mencionados na secção 3.2 das directrizes sobre a publicidade, a Comissão pode autorizar que a taxa máxima de auxílio directo seja aumentada até 75 % dos custos, em caso de publicidade de produtos de PME situadas em regiões elegíveis para apoio nos termos do n.o 3, alínea a), do artigo 87.o do Tratado.
(62)
Das informações transmitidas e referidas no recital 31 da presente decisão, deduz-se que todas as medidas de promoção e de publicidade previstas no regime de auxílios em exame são financiadas a 100 % com recursos estatais. A condição segundo a qual 50 % (ou 25 % se for caso disso) do financiamento devem provir do sector não é, pois, satisfeita.
(63)
Da avaliação acima efectuada, a Comissão pode pois concluir que os auxílios à publicidade em exame não satisfazem os critérios previstos nas secções 3.1.2 (campanhas que infringem o direito comunitário derivado), 3.2 (critérios positivos) e 5 (nível máximo dos auxílios estatais) das directrizes sobre a publicidade.
(64)
A mesma conclusão é válida para as medidas aplicadas tanto dentro como fora da Comunidade. Visto que as medidas relativas à publicidade executadas fora da Comunidade não são explicitamente abrangidas pelas Orientações comunitárias para os auxílios estatais no sector agrícola, a sua avaliação fica, pois, à discrição da Comissão. Segundo a prática constante da Comissão, as medidas em exame podem, se respeitarem as normas pertinentes sobre os auxílios estatais aplicáveis no território da Comunidade, ser consideradas compatíveis com o mercado comum, podendo o seu financiamento ser autorizado até um máximo de 80 % (24). No presente caso, conforme se conclui das informações fornecidas e referidas nos recitais 31 e 33 da presente decisão, as medidas executadas dentro e fora da Comunidade são as mesmas e o auxílio é concedido à taxa de 100 %. Assim, neste caso não são respeitados nem os critérios previstos nas secções 3.1.2 (campanhas que infringem o direito comunitário derivado) e 3.2 (critérios positivos) das directrizes sobre a publicidade, nem o máximo para os auxílios estatais permitido pela Comissão (25). Os auxílios em questão são, pois, incompatíveis com o mercado comum.
(65)
A presente decisão diz exclusivamente respeito às medidas de auxílio no sector agrícola a favor da promoção e da publicidade dos produtos agrícolas do anexo I do Tratado. Não constitui a posição formal da Comissão quanto à conformidade da selecção dos prestadores de serviços com as normas comunitárias no domínio dos contratos públicos e com a jurisprudência na matéria. A Comissão reserva-se o direito de prosseguir o exame da questão à luz das normas em matéria de contratos públicos.
VI. CONCLUSÃO
(66)
A Comissão considera, assim, que as medidas de auxílio a favor da promoção, na medida em que respeitam as secções 13 e 14 das Orientações comunitárias para os auxílios estatais no sector agrícola, podem ser consideradas compatíveis com o mercado comum na acepção do n.o 3, alínea c), do artigo 87.o por serem auxílios destinados a facilitar o desenvolvimento de certas actividades económicas.
(67)
As medidas de auxílio a favor da publicidade, que não são conformes às regras estabelecidas nas Directrizes comunitárias para os auxílios estatais à publicidade de produtos incluídos no anexo I do Tratado CE e de determinados produtos não incluídos no anexo I, não são compatíveis com o mercado comum e apenas podem ser executadas se forem alteradas de forma a respeitarem essas disposições.
(68)
Os auxílios a favor da publicidade que são incompatíveis com o mercado comum devem, se concedidos, ser recuperados aos beneficiários,
ADOPTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
Os auxílios estatais previstos por Itália destinados à promoção dos produtos agrícolas do anexo I do Tratado, em aplicação do artigo 4.o da Lei Regional n.o 27/1997 da Região da Sicília, são compatíveis com o mercado comum.
Pode, pois, ser dada execução a esses auxílios.
Artigo 2.o
Os auxílios estatais previstos por Itália destinados à publicidade dos produtos agrícolas do anexo I do Tratado, em aplicação do artigo 4.o da Lei Regional n.o 27/1997 da Região da Sicília, são incompatíveis com o mercado comum.
Não pode, pois, ser dada execução a esses auxílios.
Artigo 3.o
A Itália tomará todas as medidas necessárias para recuperar dos beneficiários os auxílios indicados no artigo 2.o quando os tiver já posto ilegalmente à sua disposição.
A recuperação será efectuada sem demora e em conformidade com as regras do direito nacional desde que estas permitam a execução imediata e efectiva da presente decisão. O auxílio a recuperar inclui os juros a contar da data em que o auxílio foi posto à disposição do beneficiário ou beneficiários até à data da sua recuperação. Os juros serão calculados com base na taxa de referência utilizada para o cálculo do equivalente-subvenção dos auxílios com finalidade regional.
Artigo 4.o
A Itália alterará as suas disposições de direito nacional relativas aos auxílios a favor da publicidade dos produtos agrícolas do anexo I do Tratado a fim de as tornar conformes às Directrizes comunitárias para os auxílios estatais à publicidade de produtos incluídos no anexo I do Tratado CE e de determinados produtos não incluídos no anexo I.
Artigo 5.o
A Itália informará a Comissão, no prazo de dois meses a contar da data da notificação da presente decisão, das medidas tomadas para lhe dar cumprimento.
Artigo 6.o
A República Italiana é a destinatária da presente decisão.
Feito em Bruxelas, em 2 de Junho de 2004.