NAŘÍZENÍ RADY (ES) č 1182/2007
ze dne 26. září 2007,
kterým se stanoví zvláštní pravidla pro odvětví ovoce a zeleniny a kterým se mění směrnice 2001/112/ES a 2001/113/ES a nařízení (EHS) č. 827/68, (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96, (ES) č. 2826/2000, (ES) č. 1782/2003 a (ES) č. 318/2006 a ruší nařízení (ES) č. 2202/96
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Stávající režim pro odvětví ovoce a zeleniny je stanoven v nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou (2), nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny (3) a nařízení Rady (ES) č. 2202/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví režim podpor Společenství pro producenty některých citrusových plodů (4).
(2)
Zkušenosti ukazují, že je nezbytné změnit režim pro odvětví ovoce a zeleniny tak, aby se dosáhlo těchto cílů: zlepšení konkurenceschopnosti a tržní orientace odvětví, které by mělo přispět k dosažení udržitelné produkce konkurenceschopné na vnitřním i vnějším trhu, snížení výkyvů v příjmech producentů v důsledku krizí na trhu, zvýšení spotřeby ovoce a zeleniny ve Společenství a pokračování ve snahách odvětví o zachování a ochranu životního prostředí.
(3)
Jelikož těchto cílů nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států vzhledem ke společné povaze trhu s ovocem a zeleninou, a proto jich může být z důvodu potřeby další společné činnosti lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(4)
Komise předložila samostatný návrh nařízení Rady, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů, do něhož by mohla být nejprve začleněna některá ustanovení týkající se odvětví ovoce a zeleniny, jež mají horizontální povahu a používají se pro řadu dalších zemědělských produktů, zejména ustanovení o řídícím výboru. Tato ustanovení je vhodné ponechat v nařízeních (ES) č. 2200/96 a (ES) č. 2201/96. Uvedená ustanovení by však měla být aktualizována, zjednodušena a racionalizována, aby bylo možné je snadno začlenit do nařízení, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů.
(5)
Pokud jde o další ustanovení, která se používají výlučně v odvětví ovoce a zeleniny, je vzhledem k oblasti působnosti změn stávajícího režimu a v zájmu srozumitelnosti nezbytné začlenit všechna tato ustanovení do samostatného nařízení. V případech, kdy jsou tato ustanovení do určité míry také horizontální povahy a používají se pro řadu dalších zemědělských produktů, jako například ustanovení týkající se obchodních norem a obchodu se třetími zeměmi, měla by být rovněž aktualizována a zjednodušena, aby je bylo možné později snadno začlenit do výše uvedeného nařízení o společné organizaci zemědělských trhů. Toto nařízení by proto nemělo rušit nebo měnit stávající nástroje horizontální povahy, ledaže jsou zastaralé, nadbytečné nebo by vzhledem ke své povaze neměly být projednávány na úrovni Rady.
(6)
Do oblasti působnosti tohoto nařízení by měly spadat produkty, na něž se vztahují společné organizace trhů s ovocem a zeleninou a zpracovaným ovocem a zeleninou. Ustanovení o organizacích producentů a mezioborových organizacích a dohodách se však použijí pouze na produkty, na něž se vztahuje společná organizace trhu s ovocem a zeleninou, a toto rozlišení by mělo být zachováno. Oblast působnosti společné organizace trhu s ovocem a zeleninou by měla být rozšířena i na některé kuchyňské byliny, aby se jim umožnilo využít tohoto režimu. Na tymián a šafrán se v současné době vztahuje nařízení Rady (EHS) č. 827/68 ze dne 28. června 1968 o společné organizaci trhu s některými produkty uvedenými v příloze II Smlouvy (5), z něhož by proto měly být vyňaty.
(7)
Pro některé produkty by měly platit obchodní normy upravující zejména definici, jakost, třídění, stanovení rozměrů, obalovou úpravu, obalové materiály, skladování, přepravu, obchodní úpravu, uvádění na trh a označování, aby bylo možné dodávat na trh produkty jednotné a uspokojivé jakosti. Navíc může být zapotřebí přijmout zvláštní opatření, zejména nejnovější analytické metody a další opatření k určení povahy dotčených norem, aby se zabránilo zneužívání, pokud jde o jakost a pravost produktů předkládaných spotřebitelům, a závažným narušením trhů, které by tato zneužití mohla vyvolat.
(8)
V současné době obsahují směrnice Rady 2001/112/ES ze dne 20. prosince 2001 o ovocných šťávách a některých podobných produktech určených k lidské spotřebě (6) a směrnice Rady 2001/113/ES ze dne 20. prosince 2001 o ovocných džemech, rosolech a marmeládách a kaštanovém krému určených k lidské spotřebě (7) zvláštní ustanovení o výrobě, složení a označování těchto výrobků. Uvedená pravidla však nejsou plně aktualizována, aby mohla zohlednit vývoj odpovídajících mezinárodních norem, a je proto třeba je v zájmu jejich aktualizace pozměnit.
(9)
Produkce ovoce a zeleniny a jejich uvádění na trh, včetně pěstitelských postupů, nakládání s odpadovým materiálem a likvidace produktů stažených z trhu, by měly brát ohled na životní prostředí, zejména pokud jde o ochranu jakosti vod, zachování biologické rozmanitosti a udržování krajiny.
(10)
Organizace producentů jsou základními činiteli režimu v odvětví ovoce a zeleniny, jehož decentralizované fungování na své úrovni zajišťují. Z důvodu stále se zvyšující koncentrace poptávky je koncentrace nabídky uvnitř těchto organizací i nadále hospodářskou nutností pro posílení postavení producentů na trhu. Tato koncentrace by měla být uskutečňována na základě dobrovolnosti a prokázat svou prospěšnost na základě rozsahu a účinnosti služeb, které mohou organizace producentů svým členům poskytnout. Jelikož organizace producentů jednají výlučně v zájmu svých členů, měly by být považovány za organizace jednající v hospodářských záležitostech za své členy a jejich jménem.
(11)
Zkušenosti ukazují, že organizace producentů jsou vhodným nástrojem pro koncentraci nabídky. Rozšíření organizací producentů v různých členských státech je však nerovnoměrné. V zájmu zvýšení přitažlivosti organizací producentů by měla být přijata opatření pro co největší zvýšení pružnosti jejich fungování. Tato pružnost by se měla týkat zejména sortimentu produktů organizace producentů, povoleného rozsahu přímých prodejů a rozšíření působnosti pravidel na nečleny, a dále povolení sdružením organizací producentů, aby vykonávala některé činnosti svých členů, a povolení svěření činností externím subjektům, včetně dceřiných společností, při splnění nezbytných podmínek v obou případech.
(12)
Organizace producentů by měla být uznána členským státem jako schopná přispívat k dosažení cílů společné organizace trhu pouze za předpokladu, že stanovy této organizace kladou na ni a na její členy určité požadavky. Pro zřízení a řádné fungování provozních fondů je nezbytné, aby organizace producentů obecně obhospodařovaly celou produkci ovoce a zeleniny svých členů.
(13)
Seskupením producentů činným v členských státech, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později, a majícím zájem o získání statutu organizací producentů dle tohoto nařízení by mělo být umožněno využít přechodného období, v jehož průběhu jim může být při dodržení určitých závazků seskupením producentů poskytnuta finanční podpora na úrovni členského státu a Společenství.
(14)
Pro zvýšení odpovědnosti organizací producentů, zejména při přijímání rozhodnutí ve finanční oblasti, a pro přizpůsobení veřejných zdrojů, jež jsou jim přidělovány, budoucím požadavkům, je třeba stanovit podmínky, za jakých mohou být tyto zdroje využívány. Vhodným řešením je spolufinancování z provozních fondů vytvořených organizacemi producentů. V konkrétních případech by měl být umožněn doplňující finanční rámec. Ke kontrole výdajů Společenství musí být stanovena hranice podpory poskytované organizacím producentů, které zřizují provozní fondy.
(15)
V oblastech se slabou organizací produkce je třeba umožnit poskytnutí dodatečných vnitrostátních finančních příspěvků. V případě členských států se zvláštními strukturálními nevýhodami by tyto příspěvky měly být hrazeny Společenstvím.
(16)
V zájmu zjednodušení a snížení nákladů režimu by mohlo být užitečné podle možností sladit postupy a pravidla způsobilosti výdajů z provozních fondů s postupy a pravidly programů rozvoje venkova tím, že by se po členských státech požadovalo, aby stanovily vnitrostátní strategii pro operační programy.
(17)
Za účelem dalšího posílení vlivu organizací producentů a jejich sdružení a pro zajištění žádoucí stability trhu by mělo být členským státům umožněno za určitých podmínek rozšířit pravidla týkající se zejména produkce, uvádění na trh a ochrany životního prostředí, které organizace nebo sdružení dotyčné oblasti přijaly pro své členy, i na producenty dané oblasti, kteří jejich členy nejsou. Je-li to řádně odůvodněno, mělo by být možné účtovat určité náklady spojené s rozšířením pravidel dotyčným producentům, jelikož budou využívat výhod plynoucích z tohoto rozšíření. Na ekologické producenty by se rozšíření působnosti pravidel mělo vztahovat pouze se souhlasem podstatné části těchto producentů. Pro pohotové řešení krizí je třeba umožnit rychlé rozšíření působnosti těchto pravidel pro předcházení krizím a jejich řešení.
(18)
V nařízeních (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 2202/96 je stanoveno několik různorodých režimů podpory pro některé druhy ovoce a zeleniny. Počet a rozmanitost těchto režimů znesnadňují jejich správu. Jelikož režimy byly zaměřeny na některé konkrétní druhy ovoce a zeleniny, nebyly schopny zcela zohlednit regionální podmínky produkce a nepokryly všechny druhy ovoce a zeleniny. Je proto vhodné nalézt jiný nástroj na podporu producentů ovoce a zeleniny.
(19)
Režimy podpory pro ovoce a zeleninu navíc nebyly plně začleněny do nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (8). To vedlo k určité složitosti a nepružnosti ve správě těchto režimů.
(20)
V zájmu cílenějšího, avšak pružného systému podpory pro odvětví ovoce a zeleniny a v zájmu zjednodušení je proto vhodné zrušit stávající režimy podpory a plně začlenit ovoce a zeleninu do režimu zřízeného nařízením (ES) č. 1782/2003. Proto je nezbytné umožnit, aby zemědělci, kteří produkovali ovoce a zeleninu v referenčním období, měli nárok na podporu v rámci režimu jednotné platby. Rovněž je třeba stanovit, aby členské státy určily referenční částky a množství hektarů, na něž lze poskytnout podporu podle režimu jednotné platby, na základě vhodného reprezentativního období pro trh s každým druhem ovoce a zeleniny a na základě vhodných cílů a nediskriminačních kritérií. Plochy osázené ovocem a zeleninou, včetně trvalých kultur ovoce a zeleniny a školek, by měly být způsobilé pro podporu podle režimu jednotné platby. Vnitrostátní stropy by měly být odpovídajícím způsobem změněny. Je třeba stanovit přechodná období, aby se dotyčným odvětvím poskytl čas na přizpůsobení se začlenění do režimu jednotné platby. Zejména je třeba přijmout opatření pro oddělené platby pro ovoce a zeleninu a dočasnou podporu vázanou na plochu pro některé produkty určené ke zpracování, které jsou způsobilé pro podporu podle stávajících režimů podpor, jakož i pro jahody a maliny. Na jahody a maliny lze spolu s podporou Společenství poskytnout i vnitrostátní příplatek. S ohledem na výše uvedené by se rovněž mělo umožnit Komisi, aby přijala prováděcí pravidla a veškerá nezbytná přechodná opatření.
(21)
Produkce ovoce a zeleniny je nepředvídatelná a produkty rychle podléhají zkáze. I nepříliš velké přebytky na trhu mohou trh výrazně narušit. Existovalo několik režimů pro stahování z trhu, avšak jejich správa se ukázala být poněkud složitá. Měla by být zavedena některá další opatření pro řešení krizí, jejichž používání by bylo co nejsnazší. Za těchto okolností se jako nejlepší přístup, který by měl též přinést zvýšení přitažlivosti organizací producentů pro producenty, jeví začlenění všech takových opatření do operačních programů organizací producentů. Členské státy by však měly být po přechodné období oprávněny poskytovat v těchto případech státní podporu, aby se umožnilo rozšíření opatření pro řešení krizí na nečleny organizací producentů. Aby bylo členství v organizaci producentů přitažlivé, měla by však být tato podpora nižší než podpora obdržená členy organizace producentů. Fungování této státní podpory by mělo být přezkoumáno na konci přechodného období.
(22)
Vzhledem k začlenění konzumních brambor do režimu stanoveného v nařízení (ES) č. 1782/2003 by se za účelem zabezpečení řádného fungování jednotného trhu založeného na společných cenách měla ustanovení Smlouvy, kterými se řídí státní podpora, použít i na konzumní brambory, při poskytnutí přechodného období umožňujícího přizpůsobení odvětví.
(23)
Nařízení Rady (ES) č. 2826/2000 ze dne 19. prosince 2000 o informačních a propagačních opatřeních pro zemědělské produkty na vnitřním trhu (9) stanoví, že příspěvek Společenství na některá propagační opatření může činit až 50 %. V zájmu podpory spotřeby ovoce a zeleniny u dětí ve školských zařízeních by měl být v tomto případě procentní podíl na propagaci ovoce a zeleniny zvýšen.
(24)
Mezioborové organizace vytvořené z podnětu samostatných nebo již seskupených hospodářských subjektů, představují-li významnou část různých profesních kategorií v odvětví ovoce a zeleniny, jsou schopny přispět k chování více zohledňujícímu situaci na trhu a usnadnit obchodní přístup, který zlepší znalost produkce, zejména pokud jde o organizaci produkce, obchodní úpravu produktů a jejich uvádění na trh. Jelikož činnost těchto organizací je schopna celkově přispět k dosažení cílů článku 33 Smlouvy, a zejména cílů tohoto nařízení, mělo by, jakmile dojde k vymezení příslušných druhů činností, být umožněno udělit zvláštní uznání těm organizacím, které prokáží dostatečnou reprezentativnost a zaměřují svou činnost na dosahování výše uvedených cílů. Ustanovení o rozšíření pravidel přijatých organizacemi producentů a jejich sdruženími a o podílu na nákladech vyplývajících z tohoto rozšíření by se měla vzhledem k podobnosti sledovaných cílů použít i na mezioborové organizace.
(25)
Vytvoření jednotného trhu Společenství vyžaduje zavedení obchodního režimu na vnějších hranicích Společenství. Součástí tohoto obchodního režimu by měla být dovozní cla a tento režim by měl v zásadě přispívat ke stabilizaci trhu Společenství. Obchodní režim by měl vycházet ze závazků přijatých v rámci uruguayského kola mnohostranných obchodních jednáních.
(26)
Uplatnění režimu vstupní ceny pro ovoce a zeleninu vyžaduje přijetí zvláštních ustanovení, aby se zohlednily mezinárodní závazky Společenství.
(27)
Sledování objemu obchodu se zemědělskými produkty se třetími zeměmi může s ohledem na některé produkty vyžadovat zavedení licenčních systémů pro dovozy a vývozy, včetně složení jistoty jako záruky toho, že se obchodní operace, pro něž jsou licence vydány, opravdu uskuteční. Komise by proto měla být zmocněna zavést licenční systémy pro takové produkty.
(28)
Aby se předešlo nebo zabránilo nepříznivým účinkům, které by dovoz některých zemědělských produktů mohl vyvolat na trhu Společenství, mělo by se za dovoz takových produktů vybírat dodatečné clo, pokud jsou splněny určité podmínky.
(29)
Je vhodné, aby za určitých podmínek byla Komise oprávněna otevírat a spravovat celní kvóty vyplývající z mezinárodních dohod uzavřených v souladu se Smlouvou nebo z jiných aktů Rady.
(30)
Celní režim umožňuje obejít se bez jakýchkoliv dalších ochranných opatření na vnějších hranicích Společenství. Vnitřní trh a mechanismus cel by se však mohly za mimořádných okolností ukázat jako nedostatečné. V takových případech by Společenství mělo mít možnost přijmout neprodleně všechna nezbytná opatření, aby trh Společenství nebyl ponechán bez ochrany proti narušení, ke kterému by mohlo v důsledku toho dojít. Uvedená opatření by měla být v souladu s mezinárodními závazky Společenství.
(31)
Aby bylo umožněno náležité fungování těchto obchodních režimů, měla by být přijata ustanovení pro regulaci nebo, vyžaduje-li to situace na trhu, pro zákaz používání režimu aktivního nebo pasivního zušlechťovacího styku.
(32)
Aby byl i nadále stanoven právní základ pro vývozní náhrady za cukr přidaný do některých výrobků z ovoce a zeleniny podle čl. 16 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 2201/96, měl by se seznam dotyčných výrobků přiřadit k seznamu uvedenému v příloze VII nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (10).
(33)
Směrnice 2001/112/ES a 2001/113/ES a nařízení (EHS) č. 827/68, (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96, (ES) č. 2826/2000, (ES) č. 1782/2003 a (ES) č. 318/2006 by měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(34)
Společné trhy zemědělských produktů se stále vyvíjejí, a proto by se členské státy a Komise měly neustále navzájem informovat o příslušných vývojových tendencích.
(35)
Poskytováním vnitrostátní podpory by bylo ohroženo řádné fungování jednotného trhu založeného na společných cenách. Ustanovení Smlouvy, která upravují státní podporu, by se proto měla obecně použít na produkty, na které se vztahuje toto nařízení. Je však třeba přijmout opatření pro jednorázovou státní podporu v odvětví zpracování rajčat v Itálii a Španělsku, aby se napomohlo jeho přizpůsobení ustanovením tohoto nařízení.
(36)
Výdaje, jež vzniknou členským státům v důsledku povinností vyplývajících z uplatňování tohoto nařízení, by měly být financovány Společenstvím podle nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (11).
(37)
Režim pro odvětví ovoce a zeleniny stanoví některé povinnosti, které je třeba plnit. Má-li být zaručeno plnění těchto povinností, je třeba zavést kontroly a uplatňovat sankce, pokud tyto povinnosti nejsou splněny. Komisi by proto měla být svěřena pravomoc stanovit odpovídající pravidla, včetně těch, která se týkají vracení neoprávněně vyplacených částek a povinnosti členských států předkládat zprávy. Zvláštní sbory inspektorů pro odvětví ovoce a zeleniny již nebudou v novém režimu zapotřebí, a měly by proto být zrušeny.
(38)
Režim podpory zřízený nařízením (ES) č. 2202/96 má být zrušen. Uvedené nařízení se tudíž stalo bezpředmětným a mělo by být zrušeno.
(39)
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (12).
(40)
V zájmu zjednodušení by měly být zrušeny samostatné výbory pro čerstvé ovoce a zeleninu a pro zpracované ovoce a zeleninu a nahrazeny jediným výborem pro ovoce a zeleninu, který má být zřízen nařízením (ES) č. 2200/96.
(41)
Přechod od dosavadních režimů na režim stanovený tímto nařízením by mohl přinést potíže, které toto nařízení neřeší. Aby bylo možné těmto obtížím čelit, měla by být Komise zmocněna k přijetí přechodných opatření. Dále by mělo být upraveno další uznávání organizací producentů a sdružení organizací producentů uznaných podle nařízení (ES) č. 2200/96 a možné další provádění operačních programů schválených podle uvedeného nařízení, jakož i obdobná úprava pro seskupení producentů uznaných podle nařízení (ES) č. 2200/96 a jejich plány uznání.
(42)
Toto nařízení by se mělo obecně použít ode dne 1. ledna 2008. Aby však nedošlo k přerušení režimů podpory pro výrobky z ovoce a zeleniny a citrusové plody v průběhu hospodářského roku, mělo by být umožněno fungování těchto režimů podpory až do konce hospodářského roku 2007/08,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví zvláštní pravidla pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 a v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96.
Hlavy III a IV tohoto nařízení se však použijí pouze na produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 nebo na produkty určené pouze ke zpracování.
Článek 43 se rovněž použije na brambory, čerstvé nebo chlazené, kódu KN 0701.
HLAVA II
TŘÍDĚNÍ PRODUKTŮ
Článek 2
Obchodní normy
1. Produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96, které se mají prodávat spotřebiteli v čerstvém stavu, mohou být uváděny na trh, pouze pokud jsou řádné a uspokojivé obchodní jakosti a pokud je uvedena země původu.
2. Komise může přijmout obchodní normy pro jeden nebo více produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 a v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96.
3. Komise přitom bere v úvahu doporučené normy přijaté Evropskou hospodářskou komisí Organizace spojených národů (EHK OSN).
4. Obchodní normy uvedené v odstavcích 1 a 2
a)
se použijí ve všech fázích uvádění na trh, včetně dovozu a vývozu, nestanoví-li Komise jinak;
b)
se stanoví s přihlédnutím zejména ke zvláštnostem dotyčných produktů, k potřebě zajistit podmínky pro hladké nakládání s těmito produkty na trhu a k zájmu spotřebitelů dostávat vhodné a transparentní informace zejména o zemi původu, třídě a případně o odrůdě (nebo o obchodním typu) produktu;
c)
se mohou týkat zejména jakosti, třídění, stanovení rozměrů, obalu, balení, skladování, přepravy, obchodní úpravy, uvádění na trh a označování.
5. Držitel produktů, pro které byly přijaty obchodní normy, může tyto produkty vystavovat za účelem prodeje, nabízet k prodeji, prodávat nebo dodávat či jakýmkoli jiným způsobem uvádět na trh uvnitř Společenství pouze v souladu s těmito normami. Držitel odpovídá za zajištění tohoto souladu.
6. Aniž jsou dotčeny případné zvláštní předpisy, které může Komise přijmout podle článku 42, kontrolují členské státy výběrově na základě analýzy rizik, zda dané produkty odpovídají uvedeným obchodním normám. Tyto kontroly se zaměří na fázi, která předchází odeslání produktů z pěstitelských oblastí, kdy jsou produkty baleny nebo nakládány. U produktů ze třetích zemí kontroly probíhají před jejich propuštěním do volného oběhu.
7. Až do přijetí nových obchodních norem se nadále použijí obchodní normy stanovené podle nařízení (ES) č. 2200/96 a nařízení (ES) č. 2201/96.
HLAVA III
ORGANIZACE PRODUCENTŮ
KAPITOLA I
Požadavky a uznání
Článek 3
Požadavky
1. Pro účely tohoto nařízení se organizací producentů rozumí každá právnická osoba nebo jasně vymezená organizační složka právnické osoby, která splňuje tyto požadavky:
a)
je založena z podnětu zemědělců ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003, kteří jsou pěstiteli jednoho nebo více produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 nebo těchto produktů určených pouze ke zpracování;
b)
má za cíl používání pěstitelských postupů, produkčních technologií a postupů nakládání s odpady šetrných k životnímu prostředí, zejména za účelem ochrany jakosti vod, půdy a krajiny a zachování nebo podpory biologické rozmanitosti;
c)
sleduje jeden nebo více z těchto cílů:
i)
zajištění plánování produkce a jejího přizpůsobení poptávce, zejména pokud jde o jakost a množství,
ii)
koncentrace nabídky a uvádění produktů vyprodukovaných jejími členy na trh,
iii)
optimalizace produkčních nákladů a zajišťování stálosti cen producentů,
d)
její stanovy obsahují zvláštní požadavky stanovené v odstavci 2 a
e)
byla uznána dotyčným členským státem podle článku 4.
2. Stanovy organizace producentů zavazují její členy zejména
a)
uplatňovat pravidla přijatá organizací producentů ohledně znalosti produkce, produkce samotné, uvádění produktů na trh a ochrany životního prostředí;
b)
být, v souvislosti s produkcí každého z produktů uvedených v odst. 1 písm. a) daným podnikem, členem pouze jedné organizace producentů;
c)
prodávat svou veškerou dotyčnou produkci prostřednictvím organizace producentů;
d)
poskytovat údaje požadované organizací producentů ke statistickým účelům, zejména pokud jde o pěstitelské plochy, sklizená množství, výnosy a přímé prodeje;
e)
platit finanční příspěvky stanovené ve stanovách pro potřebu zřízení a doplňování provozního fondu stanoveného v článku 8.
3. Bez ohledu na odst. 2 písm. c) mohou členové organizace producentů, pokud je k tomu organizace producentů oprávní a pokud je to v souladu s podmínkami stanovenými organizací,
a)
prodat přímo ve svých podnicích nebo mimo ně spotřebitelům pro jejich osobní spotřebu nejvýše pevně stanovený procentní podíl své produkce nebo produktů, přičemž tento procentní podíl je stanoven členskými státy nejméně na 10 %;
b)
uvádět na trh sami nebo prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, množství produktů, jejichž objem je nepatrný ve srovnání s objemem tržní produkce jejich organizace;
c)
uvádět na trh sami nebo prostřednictvím jiné organizace producentů, kterou určí jejich vlastní organizace, produkty, které svou povahou běžně nejsou pokryty obchodními činnostmi dotyčné organizace producentů.
4. Stanovy organizace producentů rovněž stanoví
a)
postupy pro stanovení, přijetí a změnu pravidel uvedených v odstavci 2;
b)
předepisování členských příspěvků nezbytných k financování organizace producentů;
c)
pravidla umožňující členům organizace producentů demokratickou kontrolu jejich organizace a jejích rozhodnutí;
d)
sankce za porušení povinností vyplývajících ze stanov, zejména za neplacení finančních příspěvků, nebo pravidel stanovených organizací producentů;
e)
pravidla přijímání nových členů, zejména minimální dobu členství;
f)
účetní a rozpočtová pravidla nezbytná pro fungování organizace.
5. Organizace producentů se považují za organizace jednající v hospodářských záležitostech za své členy a jejich jménem.
Článek 4
Uznání
1. Členské státy uznají organizace producentů ve smyslu čl. 3 odst. 1, které o uznání požádají, pokud
a)
splňují požadavky stanovené v článku 3 a poskytnou o tom příslušné doklady;
b)
sdružují alespoň minimální počet členů a disponují minimálním objemem nebo hodnotou tržní produkce, které stanoví členské státy, a poskytnou o tom příslušné doklady;
c)
existují dostatečné důkazy o řádném výkonu jejich činnosti z časového hlediska i z hlediska účinnosti a koncentrace nabídky, přičemž členské státy mohou rozhodnout, které produkty nebo skupiny produktů uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. a) by měly být pokryty organizací producentů;
d)
svým členům účinně umožňují přijímat technickou pomoc při používání pěstitelských postupů šetrných k životnímu prostředí;
e)
v případě potřeby svým členům účinně poskytují technické prostředky nezbytné pro shromažďování, skladování, obalovou úpravu a uvádění jejich produkce na trh;
f)
zajišťují řádné obchodní a účetní vedení svých činností a
g)
nezaujímají dominantní postavení na daném trhu, není-li to nutné k uskutečňování cílů stanovených v článku 33 Smlouvy.
2. Členské státy
a)
rozhodují o udělení uznání organizaci producentů do tří měsíců od obdržení žádosti doprovázené všemi nezbytnými doklady;
b)
pravidelně kontrolují, zda organizace producentů dodržují tuto hlavu, a v případě nesrovnalostí nebo porušení tohoto nařízení ukládají těmto organizacím sankce a tam, kde je to nezbytné, rozhodují o odebrání jejich uznání;
c)
oznamují Komisi jednou za rok všechna rozhodnutí o udělení či odnětí uznání nebo zamítnutí žádosti o ně.
Článek 5
Sdružení organizací producentů
Sdružení organizací producentů se zakládá z podnětu uznaných organizací producentů a může provádět jakoukoli z činností organizace producentů. Za tímto účelem mohou členské státy uznat sdružení producentů na základě žádosti, pokud
a)
členský stát shledá, že sdružení je schopno tyto činnosti účinně vykonávat, a
b)
sdružení nezaujímá dominantní postavení na daném trhu, není-li to nutné k uskutečňování cílů stanovených v článku 33 Smlouvy.
Ustanovení čl. 3 odst. 5 se použije obdobně na činnosti sdružení organizací producentů.
Článek 6
Svěření činností vnějším subjektům
Členské státy mohou povolit uznané organizaci producentů nebo uznanému sdružení organizací producentů, aby některé ze svých činností svěřily vnějším subjektům včetně dceřiných, pokud členskému státu dostatečně doloží, že se jedná o vhodný způsob pro dosahování cílů dotyčné organizace producentů nebo dotyčného sdružení organizací producentů.
Článek 7
Seskupení producentů
1. Pro účely tohoto nařízení se seskupením producentů rozumí každá právnická osoba nebo jasně vymezená organizační složka právnické osoby založená z podnětu zemědělců ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1782/2003, kteří jsou pěstiteli jednoho nebo více produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 nebo těchto produktů určených pouze ke zpracování, za účelem uznání jako organizace producentů.
Seskupením producentů v členských státech, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později, nebo v nejvzdálenějších regionech Společenství podle čl. 299 odst. 2 Smlouvy, nebo na menších ostrovech v Egejském moři podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1405/2006 (13) může být poskytnuto přechodné období na splnění podmínek pro uznání stanovených v článku 4.
Za tímto účelem předloží tato seskupení producentů příslušnému členskému státu plán odstupňovaného uznání, jehož přijetím začíná přechodné období uvedené v druhém pododstavci a které představuje předběžné uznání. Přechodné období nesmí být delší pěti let.
2. Před přijetím plánu uznání členské státy uvědomí Komisi o svých záměrech a jejich předpokládaných finančních důsledcích.
3. Během přechodného období mohou členské státy seskupením producentů poskytnout
a)
podporu určenou k pobídce jejich vytváření a k usnadnění jejich administrativní činnosti;
b)
podporu poskytovanou buď přímo, nebo prostřednictvím úvěrových institucí určenou k pokrytí části investic nezbytných k dosažení uznání a stanovených v plánu uznání uvedeném v odst. 1 třetím pododstavci.
4. Podporu uvedenou v odstavci 3 hradí Společenství v souladu s pravidly přijatými podle čl. 42 písm. b) bodu ii).
5. Podpora uvedená v odst. 3 písm. a) se pro každé seskupení producentů určí na základě produkce, kterou toto seskupení uvádí na trh, a v prvním, druhém, třetím, čtvrtém a pátém roce dosáhne výše:
a)
10 %, 10 %, 8 %, 6 % a 4 % hodnoty produkce uvedené na trh v případě seskupení producentů v členských státech, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později, a
b)
5 %, 5 %, 4 %, 3 % a 2 % hodnoty produkce uvedené na trh v případě seskupení producentů v nejvzdálenějších regionech Společenství podle čl. 299 odst. 2 Smlouvy nebo na menších ostrovech v Egejském moři podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1405/2006.
Tyto sazby lze snížit s ohledem na hodnotu produkce uvedené na trh, která je vyšší než stanovený práh. Na podporu vyplácenou seskupení producentů v daném roce lze použít strop.
KAPITOLA II
Provozní fondy a operační programy
Článek 8
Provozní fondy
1. Organizace producentů mohou zřídit provozní fond. Tento fond je financován
a)
z finančních příspěvků členů nebo samotné organizace producentů;
b)
z finanční podpory Společenství, kterou lze organizacím producentů poskytnout.
2. Provozní fondy se používají pouze k financování operačních programů schválených členskými státy podle článku 13.
Článek 9
Operační programy
1. Operační programy sledují dva nebo více z cílů stanovených v čl. 3 odst. 1 písm. c) a těchto cílů:
a)
plánování produkce,
b)
zlepšování jakosti produktů;
c)
zvyšování obchodní hodnoty produktů;
d)
propagaci produktů v čerstvém i zpracovaném stavu;
e)
environmentální opatření a metody produkce šetrné k životnímu prostředí, včetně ekologického zemědělství;
f)
předcházení krizím a jejich řešení.
2. Předcházení krizím a jejich řešení se týká předcházení a zvládání krizí na trzích s ovocem a zeleninou a zahrnuje v této souvislosti:
a)
stahování z trhu;
b)
sklízení nezralého ovoce a zeleniny nebo jejich nesklízení;
c)
propagaci a komunikaci;
d)
vzdělávací opatření;
e)
pojištění úrody;
f)
podporu na pokrytí správních nákladů na zřizování vzájemných fondů.
Opatření pro předcházení krizím a jejich řešení, včetně splácení kapitálu a úroků podle třetího pododstavce, nesmí představovat více než jednu třetinu výdajů operačního programu.
Organizace producentů mohou uzavírat půjčky za obchodních podmínek pro financování opatření pro předcházení krizím a jejich řešení. V tom případě lze splácení jistiny a úroků z těchto půjček zahrnout do operačního programu, a může na ně proto být poskytnuta finanční podpora Společenství podle článku 10. Všechna zvláštní opatření pro předcházení krizím a jejich řešení se financují buď prostřednictvím těchto půjček, anebo přímo, nikoliv však oběma způsoby najednou.
3. Členské státy zajistí, aby
a)
operační programy zahrnovaly dvě nebo více environmentálních opatření nebo
b)
nejméně 10 % výdajů v rámci operačních programů bylo poskytováno na environmentální opatření.
Environmentální opatření musí dodržovat požadavky na agroenvironmentální platby stanovené v čl. 39 odst. 3 prvním pododstavci nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (14).
Pokud se alespoň na 80 % členů organizace producentů vztahuje jeden nebo více stejných agroenvironmentálních závazků podle uvedeného ustanovení, považuje se každý z těchto závazků za environmentální opatření podle prvního pododstavce písm. a).
Podpora na environmentální opatření podle prvního pododstavce kryje dodatečné náklady a ušlé příjmy vyplývající z opatření.
4. V Bulharsku a Rumunsku se odstavec 3 použije až ode dne 1. ledna 2011.
5. Investice zvyšující zatížení životního prostředí se povolují pouze v situacích, kdy jsou zavedeny účinné prostředky na ochranu životního prostředí před touto zátěží.
Článek 10
Finanční podpora Společenství
1. Finanční podpora Společenství se rovná částce finančních příspěvků podle čl. 8 odst. 1 písm. a), které byly skutečně zaplaceny, avšak je omezena na 50 % skutečně vynaložených výdajů.
2. Finanční podpora Společenství je omezena na 4,1 % hodnoty produkce uvedené na trh každou organizací producentů.
Uvedený podíl však může být zvýšen na 4,6 % hodnoty produkce uvedené na trh, pokud se částka přesahující 4,1 % hodnoty produkce uvedené na trh použije pouze na opatření pro předcházení krizím a jejich řešení.
3. Na žádost organizace producentů dosáhne podíl stanovený v odstavci 1 pro operační program nebo část operačního programu 60 %, pokud splňuje alespoň jednu z těchto podmínek:
a)
je předložen více organizacemi producentů ze Společenství činnými v různých členských státech na přeshraničních činnostech;
b)
je předložen jednou nebo více organizacemi producentů zapojenými do činnosti vedené na mezioborovém základě;
c)
zahrnuje pouze zvláštní podporu na produkci ekologických produktů, na něž se vztahuje nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin (15);
d)
je předložen organizací producentů v jednom z členských států, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později, jde-li o opatření, která budou uskutečněna nejpozději koncem roku 2013;
e)
jde o první operační program předložený uznanou organizací producentů, která se sloučila s jinou uznanou organizací producentů;
f)
jde o první operační program předložený uznaným sdružením organizací producentů;
g)
je předložen organizacemi producentů v členských státech, kde organizace producentů uvádějí na trh méně než 20 % produkce ovoce a zeleniny;
h)
je předložen organizací producentů v jednom z nejvzdálenějších regionů Společenství;
i)
zahrnuje pouze zvláštní podporu na opatření týkající se propagace spotřeby ovoce a zeleniny zaměřené na děti ve školských zařízeních.
4. Procentní podíl stanovený v odstavci 1 se zvyšuje na 100 % v případě stažení ovoce a zeleniny z trhu v množství, které nepřevyšuje 5 % objemu produkce uvedené na trh každou organizací producentů, přičemž se staženými produkty se naloží takto:
a)
bezplatně se rozdělí mezi dobročinné organizace a nadace schválené k tomuto účelu členskými státy pro použití při jejich činnostech spojených s pomocí osobám, kterým vnitrostátní právo přiznává nárok na podporu z veřejných prostředků, zejména proto, že se jim nedostává nezbytných prostředků k obživě;
b)
bezplatně se rozdělí mezi nápravná zařízení, školy a státní vzdělávací zařízení a dětské prázdninové tábory, jakož i nemocnice a domovy důchodců určené členskými státy, které přijmou všechna opatření nezbytná k tomu, aby takto přidělená množství doplňovala množství běžně nakupovaná těmito zařízeními.
Článek 11
Vnitrostátní finanční podpora
1. V regionech členských států, kde je stupeň organizovanosti producentů obzvláště nízký, může Komise členským státům na základě řádně odůvodněné žádosti povolit, aby vyplatily organizacím producentů vnitrostátní finanční podporu rovnající se nejvýše 80 % finančních příspěvků podle čl. 8 odst. 1 písm. a). Tato podpora doplní provozní fond.
V regionech členských států, v nichž organizace producentů uvádí na trh méně než 15 % hodnoty produkce ovoce a zeleniny a v nichž produkce ovoce a zeleniny představuje nejméně 15 % celkové zemědělské produkce, může být podpora uvedená v prvním pododstavci na žádost dotyčného členského státu uhrazena Společenstvím.
2. Na vnitrostátní finanční podporu, která je povolena podle odstavce 1, se nepoužijí články 87, 88 a 89 Smlouvy.
Článek 12
Vnitrostátní rámec a vnitrostátní strategie pro operační programy
1. Členské státy stanoví vnitrostátní rámec pro vypracování obecných podmínek vztahujících se k opatřením uvedeným v čl. 9 odst. 3. Tento rámec zejména stanoví, že tato opatření splňují příslušné požadavky nařízení (ES) č. 1698/2005, včetně požadavků na doplňkovost, soudržnost a soulad, které jsou obsaženy v článku 5 uvedeného nařízení.
Členské státy předloží svůj navrhovaný rámec Komisi, která si může ve lhůtě tří měsíců vyžádat změny, pokud zjistí, že návrh neumožňuje dosahování cílů stanovených v článku 174 Smlouvy a v šestém akčním programu Společenství pro životní prostředí (16). Investice do jednotlivých podniků podpořené operačními programy musí tyto cíle také respektovat.
2. Členské státy stanoví vnitrostátní strategii pro udržitelné operační programy na trhu s ovocem a zeleninou. Tato strategie zahrnuje tyto prvky:
a)
analýzu situace ve smyslu silných a slabých stránek a možnosti rozvoje;
b)
odůvodnění zvolených priorit;
c)
cíle operačních programů a nástrojů a výkonnostní ukazatele;
d)
hodnocení operačních programů;
e)
oznamovací povinnosti organizací producentů.
Do vnitrostátní strategie se rovněž začlení vnitrostátní rámec podle odstavce 1.
3. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí na členské státy, v nichž neexistují uznané organizace producentů.
Článek 13
Schválení operačních programů
1. Návrhy operačních programů se předkládají příslušným vnitrostátním orgánům, které je schválí nebo zamítnou nebo si vyžádají jejich úpravu v souladu s touto kapitolou.
2. Organizace producentů sdělí členskému státu předpokládanou výši provozního fondu na každý rok a předloží náležité odůvodnění této výše založené na odhadech operačního programu, výdajích za stávající rok a případně výdajích za předchozí roky a v případě potřeby na předpokládaném množství produkce v následujícím roce.
3. Členský stát oznámí organizaci producentů nebo sdružení organizací producentů předpokládanou výši finanční podpory Společenství v souladu s horními hranicemi stanovenými v článku 10.
4. Platby finanční podpory Společenství se uskutečňují na základě výdajů vzniklých v souvislosti s činnostmi spadajícími do operačního programu. Na tytéž činnosti mohou být pod podmínkou složení záruky nebo jistoty vyplaceny zálohy.
5. Organizace producentů sdělí členskému státu konečnou výši výdajů za předchozí rok doloženou nezbytnými podklady, aby tak mohla obdržet zůstatek finanční podpory Společenství.
6. Operační programy a jejich financování producenty a organizacemi producentů na jedné straně a z prostředků Společenství na straně druhé jsou nejméně tříleté a nejvýše pětileté.
KAPITOLA III
Rozšíření působnosti pravidel na producenty hospodářského obvodu
Článek 14
Rozšíření působnosti pravidel
1. Je-li organizace producentů působící ve vymezeném hospodářském obvodu u konkrétního produktu považována za reprezentativní pro produkci a producenty tohoto obvodu, může dotyčný členský stát na její žádost vyhlásit níže uvedená pravidla za závazná pro producenty usazené v tomto hospodářském obvodu, kteří nejsou členy organizace producentů:
a)
pravidla uvedená v čl. 3 odst. 2 písm. a);
b)
pravidla nezbytná k provádění opatření uvedených v čl. 9 odst. 2 písm. c).
První pododstavec se použije za předpokladu, že dotyčná pravidla
a)
platí již nejméně jeden hospodářský rok;
b)
jsou zahrnuta v taxativním seznamu v příloze I;
c)
jsou závazná pro období nejvýše tří hospodářských roků.
Podmínka uvedená v druhém pododstavci písm. a) se však nepoužije, jsou-li dotčenými pravidly pravidla uvedená v bodech 1, 3 a 5 přílohy I. V tom případě nelze rozšíření působnosti pravidel uplatnit na více než jeden hospodářský rok.
2. Pro účely této kapitoly se „hospodářským obvodem“ rozumí zeměpisné území tvořené přilehlými nebo sousedními pěstitelskými oblastmi, v nichž jsou pěstitelské i obchodní podmínky stejnorodé.
Členské státy oznámí seznam hospodářských obvodů Komisi.
Komise ve lhůtě jednoho měsíce od oznámení seznam schválí nebo po konzultaci s dotyčným členským státem rozhodne o úpravách, které v něm tento členský stát má provést. Komise schválený seznam zveřejní způsoby, které považuje za vhodné.
3. Organizace producentů se považuje za reprezentativní ve smyslu odstavce 1, pokud sdružuje nejméně 50 % producentů hospodářského obvodu, ve kterém působí, a pokud pokrývá nejméně 60 % objemu produkce tohoto obvodu. Aniž je dotčen odstavec 5, nepřihlíží se při výpočtu těchto podílů k producentům ani produkci ekologických produktů, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 2092/91.
4. Pravidla, jejich působnost je rozšířena na všechny producenty ve vymezeném hospodářském obvodu,
a)
nesmějí působit újmu jiným producentům v dotyčném členském státě nebo ve Společenství;
b)
se nesmějí použít, pokud se jich přímo netýkají, na produkty dodané ke zpracování na základě smlouvy podepsané před začátkem hospodářského roku, s výjimkou pravidel znalosti produkce uvedených v čl. 3 odst. 2 písm. a);
c)
musí být slučitelná s platnými pravidly Společenství a vnitrostátními pravidly.
5. Působnost pravidel nesmí být rozšířena na producenty ekologických produktů, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 2092/91, není-li toto opatření schváleno nejméně 50 % těchto producentů v hospodářském obvodu, v němž organizace producentů působí, a nepokrývá-li tato organizace nejméně 60 % produkce tohoto obvodu.
Článek 15
Oznámení
Členské státy neprodleně oznámí Komisi pravidla, jejichž působnost rozšířily na všechny producenty ve vymezeném hospodářském obvodu podle čl. 14 odst. 1. Komise tato pravidla zveřejní způsoby, které považuje za vhodné.
Článek 16
Zrušení
Komise rozhodne, že členský stát musí zrušit rozšíření působnosti pravidel, o kterém rozhodl podle čl. 14 odst. 1,
a)
pokud zjistí, že dané rozšíření působnosti na další producenty vylučuje hospodářskou soutěž v podstatné části vnitřního trhu nebo ohrožuje volný obchod nebo že jsou ohroženy cíle článku 33 Smlouvy;
b)
pokud zjistí, že se na pravidla, jejichž působnost je rozšířena na další producenty, vztahuje čl. 81 odst. 1 Smlouvy. Rozhodnutí Komise týkající se uvedených pravidel se použije až ode dne tohoto zjištění;
c)
pokud na základě kontroly zjistí, že nebyla dodržena tato kapitola.
Článek 17
Finanční příspěvky producentů, kteří nejsou členy organizace
Použije-li se čl. 14 odst. 1, může dotyčný členský stát po posouzení předložených důkazů rozhodnout, že producenti, kteří nejsou členy organizace, uhradí organizaci producentů část finančních příspěvků zaplacených členy organizace producentů, pokud tyto příspěvky slouží k pokrytí
a)
správních nákladů vyplývajících pravidel uvedených v čl. 14 odst. 1;
b)
nákladů na výzkum, studie trhu a propagaci prodeje vynaložených organizací nebo sdružením, ze kterých mají prospěch všichni producenti daného obvodu.
Článek 18
Rozšíření působnosti pravidel sdružení organizací producentů
Pro účely této kapitoly se jakýkoli odkaz na organizace producentů považuje rovněž za odkaz na uznaná sdružení organizací producentů.
KAPITOLA IV
Zpráva
Článek 19
Zpráva
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2013 zprávu o provádění této hlavy, pokud jde o organizace producentů, provozní fondy a operační programy.
HLAVA IV
MEZIOBOROVÉ ORGANIZACE A DOHODY
KAPITOLA I
Požadavky a uznání
Článek 20
Požadavky
Pro účely tohoto nařízení se „mezioborovou organizací“ rozumí jakákoli právnická osoba, která
a)
je složena ze zástupců hospodářských činností souvisejících s produkcí nebo zpracováním produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 nebo obchodem s nimi;
b)
vznikla z podnětu všech nebo některých organizací nebo sdružení, které ji tvoří;
c)
vykonává v jednom nebo více regionech Společenství dvě nebo více z následujících činností s ohledem na zájmy spotřebitelů:
i)
zlepšení znalosti a průhlednosti produkce a trhu,
ii)
přispívání k lepší koordinaci způsobu uvádění ovoce a zeleniny na trh, zejména prostřednictvím výzkumu a studií trhu,
iii)
vypracovávání vzorů smluv slučitelných s pravidly Společenství,
iv)
plnější využívání potenciálu vyprodukovaného ovoce a zeleniny,
v)
poskytování informací a provádění výzkumu nezbytného ke změně zaměření produkce na produkty lépe vyhovující požadavkům trhu a chuti a očekáváním spotřebitelů, zejména pokud jde o jakost produktů a ochranu životního prostředí,
vi)
hledání postupů omezujících používání prostředků na ochranu rostlin a jiných průmyslových prostředků a zajišťujících jakost produktů a ochranu půdy a vod,
vii)
vyvíjení metod a nástrojů ke zlepšení jakosti produktů,
viii)
využívání možností ekologického zemědělství, jakož i označení původu, značek jakosti a zeměpisných označení, a jejich ochrana,
ix)
propagace integrované produkce nebo jiných ekologicky zaměřených metod produkce,
x)
stanovení pravidel pro produkci a uvádění produktů na trh uvedených v bodech 2 a 3 přílohy I, která jsou přísnější než pravidla Společenství nebo vnitrostátní pravidla;
d)
byla uznána dotyčným členským státem v souladu s článkem 21.
Článek 21
Uznání
1. Opodstatňují-li to struktury členského státu, mohou členské státy uznat za mezioborové organizace všechny organizace založené na svém území, které o uznání náležitým způsobem požádají, za podmínky, že
a)
provádějí svou činnost v jedné nebo více oblastech dotčeného členského státu;
b)
představují významný podíl produkce nebo obchodu nebo zpracování ovoce a zeleniny a výrobků z ovoce a zeleniny v dotyčné oblasti nebo oblastech a v případě, že se jedná o více oblastí, jsou schopny v každé oblasti prokázat minimální úroveň reprezentativnosti každého z odvětví, která sdružují;
c)
vykonávají dvě nebo více činností uvedených v čl. 20 písm. c);
d)
samy se nezabývají produkcí ani zpracováním ovoce a zeleniny nebo výrobků z ovoce a zeleniny ani jejich uváděním na trh;
e)
nejsou zapojeny do žádných dohod, rozhodnutí ani jednání ve vzájemné shodě podle čl. 22 odst. 4.
2. Dříve, než členské státy udělí uznání, oznámí Komisi, které mezioborové organizace požádaly o uznání, a poskytnou veškeré příslušné informace vztahující se k reprezentativnosti těchto organizací a k jednotlivým činnostem, které vykonávají, jakož i veškeré ostatní informace nutné k posouzení žádosti.
Komise může vznést námitky vůči uznání ve lhůtě dvou měsíců od oznámení.
3. Členské státy
a)
rozhodnou o udělení uznání ve lhůtě tří měsíců od podání žádosti doprovázené všemi nezbytnými doklady;
b)
pravidelně kontrolují, zda mezioborové organizace dodržují podmínky pro udělení uznání, a v případě nesrovnalostí nebo porušení tohoto nařízení ukládají těmto organizacím sankce a tam, kde je to nezbytné, rozhodují o odebrání uznání;
c)
odebírají uznání, pokud
i)
již nejsou splněny požadavky a podmínky pro uznání stanovené v této kapitole,
ii)
se mezioborová organizace podílí na dohodách, rozhodnutích a jednáních ve vzájemné shodě podle čl. 22 odst. 3, aniž tím jsou dotčeny další sankce, které je třeba uložit podle vnitrostátního práva,
iii)
mezioborová organizace nedodrží oznamovací povinnost uvedenou v čl. 22 odst. 2;
d)
oznamují Komisi ve lhůtě dvou měsíců všechna rozhodnutí o udělení či odnětí uznání nebo zamítnutí žádosti o ně.
4. Podmínky, za kterých členské státy podávají zprávy Komisi o činnostech mezioborových organizací, a četnost těchto zpráv se stanoví postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
Komise může na základě kontrol požádat členský stát o odnětí uznání.
5. Uznání představuje oprávnění k činnostem uvedeným v čl. 20 písm. c) za podmínek stanovených ostatními ustanoveními nařízením.
6. Komise způsobem, který uzná za vhodný, zveřejní seznam uznaných mezioborových organizací s uvedením hospodářské sféry nebo oblasti jejich činností a činností prováděných ve smyslu článku 23. Odnětí uznání se rovněž zveřejní.
KAPITOLA II
Pravidla hospodářské soutěže
Článek 22
Uplatnění pravidel hospodářské soutěže
1. Bez ohledu na článek 1 nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 ze dne 24. července 2006 o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi (17) se čl. 81 odst. 1 Smlouvy nepoužije na dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě uznaných mezioborových organizací, jejichž cílem je výkon činností uvedených v čl. 20 písm. c) tohoto nařízení.
2. Odstavec 1 se použije pouze tehdy, pokud
a)
dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě byly oznámeny Komisi;
b)
Komise ve lhůtě dvou měsíců po obdržení všech požadovaných údajů Komise neshledala, že dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě jsou neslučitelné s pravidly Společenství.
3. Dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě nesmějí nabýt účinnosti před koncem lhůty uvedené v odst. 2 písm. b).
4. Za neslučitelné s pravidly Společenství jsou vždy považovány tyto dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě:
a)
dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které mohou vést k jakékoli formě rozdělení trhů uvnitř Společenství;
b)
dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které mohou narušit řádné fungování organizace trhu;
c)
dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které mohou způsobit narušení hospodářské soutěže, které nemají zásadní význam pro dosažení cílů společné zemědělské politiky sledovaných činností mezioborové organizace;
d)
dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které zahrnují stanovení cen, aniž jsou dotčeny činnosti vykonávané mezioborovými organizacemi na základě zvláštních ustanovení právních předpisů Společenství;
e)
dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě, které mohou vést k diskriminaci nebo vyloučit hospodářskou soutěž u podstatné části dotyčných produktů.
5. Zjistí-li Komise po uplynutí lhůty dvou měsíců uvedené v odst. 2 písm. b), že podmínky pro použití odstavce 1 nejsou splněny, rozhodne, že se na dotyčnou dohodu, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě použije čl. 81 odst. 1 Smlouvy.
Rozhodnutí Komise se použije přede dnem jeho oznámení dotyčné mezioborové organizaci, pouze pokud tato mezioborová organizace poskytla nesprávné údaje nebo zneužila výjimky stanovené v odstavci 1.
6. V případě víceletých dohod platí oznámení za první rok i pro následující roky dohody. V tom případě však může Komise z vlastního podnětu nebo na žádost některého členského státu kdykoliv shledat neslučitelnost s pravidly Společenství.
KAPITOLA III
Rozšíření působnosti pravidel
Článek 23
Rozšíření působnosti pravidel
1. Je-li mezioborová organizace působící v jedné nebo více stanovených oblastech členského státu považována za reprezentativní, pokud jde o produkci nebo zpracování daného produktu nebo obchod s ním, může dotyčný členský stát na její žádost vyhlásit určité dohody, rozhodnutí nebo jednání ve vzájemné shodě, sjednané v rámci této organizace, za závazné na omezenou dobu i pro jiné individuální hospodářské subjekty a jejich seskupení, které působí v dotyčné oblasti nebo oblastech a nejsou členy této organizace.
2. Mezioborová organizace je považována za reprezentativní ve smyslu odstavce 1, sdružuje-li alespoň dvě třetiny produkce nebo zpracování dotčeného produktu nebo produktů nebo obchodu s nimi v dané oblasti nebo oblastech členského státu. Zahrnuje-li žádost o rozšíření působnosti pravidel na další hospodářské subjekty více oblastí, musí mezioborová organizace prokázat minimální úroveň reprezentativnosti pro každé z odvětví, která v každé z dotyčných oblastí sdružuje.
3. Pravidla, o rozšíření jejichž působnosti na jiné hospodářské subjekty lze požádat,
a)
se musí týkat jednoho z těchto cílů:
i)
znalost produkce a trhu,
ii)
pravidla produkce, která jsou přísnější než pravidla Společenství nebo vnitrostátní pravidla,
iii)
vypracovávání vzorových smluv slučitelných s právními předpisy Společenství,
iv)
pravidla uvádění produktů na trh,
v)
pravidla ochrany životního prostředí,
vi)
opatření na podporu a využívání potenciálu produktů,
vii)
opatření na podporu ekologického zemědělství a používání označení původu, značek jakosti a zeměpisných označení;
b)
musí platit již nejméně jeden hospodářský rok;
c)
mohou být závazná nejvýše po dobu tří hospodářských let;
d)
nesmějí působit újmu jiným hospodářským subjektům dotčeného členského státu nebo Společenství.
Podmínka uvedená v prvním pododstavci písm. b) se však nepoužije, pokud dotčenými pravidly jsou pravidla uvedená v bodech 1, 3 a 5 přílohy I. V tom případě nelze rozšíření působnosti pravidel uplatnit na více než jeden hospodářský rok.
4. Pravidla uvedená v odst. 3 písm. a) bodech ii), iv) a v) musí být pravidly stanovenými v příloze I. Pravidla uvedená v odst. 3 písm. a) bodu ii) se nepoužijí na produkty, které byly vyprodukovány mimo stanovenou oblast nebo oblasti uvedené v odstavci 1.
Článek 24
Oznámení a zrušení
1. Členské státy neprodleně oznámí Komisi pravidla, jejichž působnost rozšířily pro všechny hospodářské subjekty v jedné nebo více stanovených oblastech podle čl. 23 odst. 1. Komise tato pravidla zveřejní způsoby, které považuje za vhodné.
2. Před zveřejněním pravidel Komise uvědomí výbor zřízený čl. 46 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96 o každém oznámení o rozšíření působnosti mezioborových dohod.
3. Komise rozhodne, že členský stát musí zrušit rozšíření působnosti pravidel, o kterém rozhodl, v případech uvedených v článku 16.
Článek 25
Finanční příspěvky producentů, kteří nejsou členy organizace
Je-li působnost pravidel pro jeden nebo více produktů rozšířena a jestliže jednu nebo více činností podle čl. 23 odst. 3 písm. a) vykonává uznaná mezioborová organizace a jsou-li tato pravidla v obecném hospodářském zájmu těch hospodářských subjektů, jejichž činnost se vztahuje k jednomu nebo více dotyčným produktům, může členský stát, který uznání udělil, rozhodnout, že jednotlivci nebo seskupení, kteří nejsou členy mezioborové organizace, avšak mají z těchto činností prospěch, musí organizaci uhradit v plné nebo částečné výši částku rovnou veškerým finančním příspěvkům zaplaceným jejími členy v rozsahu, v jakém jsou tyto příspěvky určeny ke krytí nákladů bezprostředně vzniklých při vykonávání dotyčných činností.
HLAVA V
OBCHOD SE TŘETÍMI ZEMĚMI
KAPITOLA I
Obecná ustanovení
Článek 26
Obecné zásady
Nestanoví-li toto nařízení nebo předpisy přijaté na jeho základě jinak, je v obchodu se třetími zeměmi zakázáno
a)
vybírání jakýchkoli poplatků s účinkem rovnocenným clu;
b)
uplatňování jakýchkoli množstevních omezení nebo opatření s rovnocenným účinkem.
Článek 27
Kombinovaná nomenklatura
Na sazební zařazení produktů, na něž se vztahuje tato hlava, se použijí obecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a zvláštní pravidla pro její používání. Celní nomenklatura vyplývající z uplatňování tohoto nařízení se přejímá do společného celního sazebníku.
KAPITOLA II
Dovoz
Oddíl I
Dovozní licence
Článek 28
Nepovinné režimy dovozních licencí
Komise může pro dovoz jednoho nebo více produktů v oblasti působnosti tohoto nařízení do Společenství stanovit povinnost předložit dovozní licenci.
Článek 29
Vydávání licencí
Aniž jsou dotčena opatření přijatá k provádění této kapitoly, vydají členské státy dovozní licence každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení ve Společenství, nestanoví-li Rada jinak.
Článek 30
Platnost
Dovozní licence jsou platné na celém území Společenství.
Článek 31
Jistota
1. Není-li postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 stanoveno jinak, je vydání licencí podmíněno složením jistoty jako záruky toho, že produkty budou dovezeny během doby platnosti licence.
2. S výjimkou případů vyšší moci jistota zcela nebo zčásti propadá, jestliže se v době platnosti licence dovoz neuskuteční nebo jestliže se uskuteční pouze částečně.
Článek 32
Prováděcí pravidla
Prováděcí pravidla k tomuto oddílu, včetně doby platnosti licencí a výše jistoty, se přijmou postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
Oddíl II
Dovozní cla a režim vstupní ceny
Článek 33
Dovozní cla
Není-li v tomto nařízení stanoveno jinak, použijí se na produkty v oblasti působnosti tohoto nařízení sazby dovozního cla stanovené ve společném celním sazebníku.
Článek 34
Režim vstupní ceny
1. Závisí-li použití celní sazby společného celního sazebníku na vstupní ceně dovezené zásilky, prověřuje se skutečná výše této ceny pomocí paušální dovozní hodnoty vypočítané Komisí podle produktu a původu na základě váženého průměru cen dotyčného produktu na reprezentativních dovozních trzích členských států nebo popřípadě na jiných trzích.
Postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 však mohou být přijaty zvláštní předpisy pro prověřování vstupních cen dovážených produktů určených především ke zpracování.
2. Je-li vstupní cena zásilky uvedená v celním prohlášení vyšší než paušální dovozní hodnota zvýšená o rozpětí stanovené postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96, která nesmí převýšit paušální hodnotu o více než 10 %, je požadováno složení jistoty, která se rovná dovoznímu clu stanovenému na základě paušální dovozní hodnoty.
3. Není-li vstupní cena dotyčné zásilky uvedena v celním prohlášení v době celního odbavení, závisí použitá sazba společného celního sazebníku na paušální dovozní hodnotě nebo se vypočte s použitím příslušných ustanovení celních předpisů za podmínek, které budou stanoveny postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se přijmou postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
Článek 35
Dodatečná dovozní cla
1. Dovoz jednoho nebo více produktů v oblasti působnosti tohoto nařízení podléhá dodatečnému dovoznímu clu v sazbě stanovené v článcích 33 a 34, aby se vyloučily nebo napravily nepříznivé dopady, které by tento dovoz mohl mít na trhu Společenství, jestliže
a)
se dovoz uskutečňuje za cenu nižší, než je cena oznámená Společenstvím Světové obchodní organizaci („spouštěcí cena“), nebo
b)
objem dovozu v kterémkoli roce překročí určitou úroveň („spouštěcí objem“).
Spouštěcí objem se stanoví na základě možností přístupu na trh vymezených jako dovoz vyjádřené v procentním podílu odpovídající domácí spotřeby během tří předcházejících let.
2. Dodatečná dovozní cla se neuloží, pokud nehrozí nebezpečí, že by dovoz narušily trh Společenství, nebo pokud by účinky nebyly nepřiměřené sledovanému cíli.
3. Pro účely odst. 1 písm. a) se dovozní ceny stanoví na základě dovozních cen CIF dané zásilky.
Dovozní ceny CIF se pro tento účel prověřují na základě reprezentativních cen daného produktu na světovém trhu nebo na dovozním trhu Společenství.
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se přijmou postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96. Tato prováděcí pravidla stanoví zejména
a)
produkty, na něž se ukládají dodatečná dovozní cla;
b)
ostatní kritéria nezbytná k zajištění náležitého používání odstavce 1 tohoto článku.
Oddíl III
Správa dovozních kvót
Článek 36
Celní kvóty
1. Celní kvóty pro dovoz produktů v oblasti působnosti tohoto nařízení, které vyplývají z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy nebo z jiných aktů Rady, otevírá a spravuje Komise podle prováděcích pravidel přijatých postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
2. Celní kvóty jsou spravovány tak, aby nedošlo k žádné diskriminaci mezi dotčenými hospodářskými subjekty, přičemž se použije jedna z těchto metod, kombinace těchto metod nebo jiná vhodná metoda:
a)
metoda založená na časovém pořadí podání žádostí (podle zásady „kdo dřív přijde, je dřív na řadě“);
b)
metoda rozdělování kót úměrně k požadovaným množstvím v době podání žádosti (tzv. metoda „souběžného zkoumání“);
c)
metoda přihlížející k tradičním obchodním tokům (tzv. metoda „tradičních dovozců / nových žadatelů“).
3. Přijatá metoda případně přikládá náležitý význam požadavkům na zásobování trhu Společenství a nutnosti zachovat rovnováhu na tomto trhu.
Článek 37
Otevření celních kvót
Komise postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 stanoví roční celní kvóty, a je-li to nutné, jejich vhodné časové rozvržení a určí způsob správy, který má být použit.
Prováděcí pravidla k tomuto oddílu se přijmou stejným postupem a upravují zejména
a)
záruky vztahující se k povaze a původu produktu a místu, odkud je dovezen;
b)
uznávání dokladu, který slouží k ověření záruk uvedených v písmenu a);
c)
podmínky pro vydání dovozních licencí a dobu jejich platnosti.
Oddíl IV
Ochranná opatření a aktivní zušlechťovací styk
Článek 38
Ochranná opatření
1. Ochranná opatření proti dovozu do Společenství přijímá Komise s výhradou odstavce 3 tohoto článku v souladu s nařízením Rady (ES) č. 519/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu z některých třetích zemí (18) a s nařízením Rady (ES) č. 3285/94 ze dne 22. prosince 1994 o společných pravidlech dovozu (19).
2. Nestanoví-li Rada jinak, přijímá ochranná opatření proti dovozu do Společenství v souladu s mezinárodními dohodami uzavřenými podle článku 300 Smlouvy Komise podle odstavce 3 tohoto článku.
3. Ochranná opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 může Komise přijmout na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu. Pokud Komise obdrží od některého členského státu žádost, přijme příslušné rozhodnutí do pěti pracovních dnů od jejího obdržení.
Tato ochranná opatření se oznamují členským státům a jsou okamžitě použitelná.
Rozhodnutí přijatá Komisí podle odstavců 1 a 2 může kterýkoli členský stát do pěti pracovních dnů ode dne jejich oznámení předložit Radě. Rada se sejde neprodleně. Kvalifikovanou většinou může dotyčné rozhodnutí změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí bylo předloženo.
4. Pokud Komise dospěje k názoru, že by ochranné opatření přijaté podle odstavců 1 a 2 mělo být zrušeno nebo změněno, postupuje takto:
a)
jestliže opatření přijala Rada, navrhne Komise Radě, aby opatření bylo zrušeno nebo změněno. Rada rozhodne kvalifikovanou většinou;
b)
ve všech ostatních případech ochranná opatření Společenství zruší nebo změní Komise.
Článek 39
Pozastavení režimu aktivního zušlechťovacího styku
1. Pokud je trh Společenství narušen režimem aktivního zušlechťovacího styku nebo pokud hrozí, že by jím mohl být narušen, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu zcela nebo částečně pozastavit používání režimu aktivního zušlechťovacího styku pro produkty v oblasti působnosti tohoto nařízení. Pokud Komise obdrží od některého členského státu žádost, přijme příslušné rozhodnutí do pěti pracovních dnů od jejího obdržení.
Tato opatření se oznamují členským státům a jsou okamžitě použitelná.
Opatření, o nichž Komise rozhodne podle prvního pododstavce, může kterýkoli členský stát do pěti pracovních dnů ode dne jejich oznámení předložit Radě. Rada se sejde neprodleně. Kvalifikovanou většinou může dotyčná opatření změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí byla předložena.
2. V míře nezbytné pro řádné fungování společné organizace trhu s produkty v oblasti působnosti tohoto nařízení může Rada postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy používání režimu aktivního zušlechťovacího styku pro tyto produkty zcela nebo částečně zakázat.
KAPITOLA III
Vývoz
Oddíl I
Vývozní licence
Článek 40
Nepovinné režimy vývozních licencí
1. Komise může pro vývoz jednoho nebo více produktů v oblasti působnosti tohoto nařízení ze Společenství stanovit povinnost předložit vývozní licenci.
2. Články 29, 30 a 31 se použijí obdobně.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku, včetně doby platnosti licencí a výše jistoty, se přijmou postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
Oddíl II
Pozastavení pasivního zušlechťovacího styku
Článek 41
Pozastavení režimu pasivního zušlechťovacího styku
1. Pokud je trh Společenství narušen režimem pasivního zušlechťovacího styku nebo pokud hrozí, že by jím mohl být narušen, může Komise na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu zcela nebo částečně pozastavit používání režimu pasivního zušlechťovacího styku pro produkty v oblasti působnosti tohoto nařízení. Pokud Komise obdrží od některého členského státu žádost, přijme příslušné rozhodnutí do pěti pracovních dnů od jejího obdržení.
Tato opatření se oznamují členským státům a jsou okamžitě použitelná.
Opatření, o nichž Komise rozhodne podle prvního pododstavce, může kterýkoli členský stát do pěti pracovních dnů ode dne jejich oznámení předložit Radě. Rada se neprodleně sejde. Kvalifikovanou většinou může dotyčná opatření změnit nebo zrušit do jednoho měsíce ode dne, kdy jí byla předložena.
2. V míře nezbytné pro řádné fungování společné organizace trhu s produkty v oblasti působnosti tohoto nařízení může Rada postupem podle čl. 37 odst. 2 Smlouvy používání režimu pasivního zušlechťovacího styku pro tyto produkty zcela nebo částečně zakázat.
HLAVA VI
PROVÁDĚCÍ, POZMĚŇOVACÍ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA I
Prováděcí ustanovení
Článek 42
Prováděcí pravidla
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení budou se přijmou postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96. Tato pravidla mohou zahrnovat zejména
a)
prováděcí pravidla k hlavě II, zahrnující
i)
produkty podléhající standardizaci a obchodním normám podle článku 2, aby se zejména určilo, co lze považovat za produkt řádné a uspokojivé obchodní jakosti,
ii)
pravidla pro kontroly za účelem ověření shody, zejména jejich jednotné používání v členských státech,
iii)
pravidla upravující odchylky a výjimky z používání obchodních norem,
iv)
pravidla pro obchodní úpravu, uvádění na trh a označování,
v)
pravidla pro používání obchodních norem na produkty dovážené do Společenství a na produkty vyvážené ze Společenství;
b)
prováděcí pravidla k hlavě III, zahrnující
i)
pravidla pro nadnárodní organizace producentů a nadnárodní sdružení organizací producentů včetně správní pomoci, kterou poskytují příslušné orgány v případě přeshraniční spolupráce,
ii)
pravidla pro financování opatření uvedených v článku 7, včetně prahů a stropů podpory a míry spolufinancování podpory Společenstvím,
iii)
podíl a prováděcí pravidla pro uhrazení podpory uvedené v čl. 11 odst. 1,
iv)
pravidla pro investice do jednotlivých podniků,
v)
termíny pro sdělování a oznamování podle článku 13,
vi)
ustanovení pro částečné platby finanční podpory Společenství podle článku 13;
c)
prováděcí pravidla k hlavě IV;
d)
pravidla pro správní a fyzické kontroly plnění povinností vyplývajících tohoto nařízení, které budou provádět členské státy;
e)
systém ukládání správních sankcí v případech, kdy je zjištěno nesplnění některé z povinností vyplývajících tohoto nařízení. Správní sankce musí být odstupňovány podle závažnosti, rozsahu, trvání a opakování zjištěného porušení předpisů;
f)
pravidla pro vracení neoprávněně vyplacených částek v důsledku používání tohoto nařízení;
g)
pravidla pro podávání zpráv o provedených kontrolách a jejich výsledcích;
h)
prováděcí pravidla k hlavě V včetně opatření, která jsou v uvedené hlavě výslovně zmiňována;
i)
pravidla pro určení informací nezbytných pro účely článku 44 a pravidla upravující jejich formu, obsah, časový rozvrh a lhůty a způsob předávání nebo poskytování informací a dokumentů;
j)
opatření nezbytná pro usnadnění přechodu od ustanovení nařízení (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 2202/96 na ustanovení tohoto nařízení, včetně opatření k provedení článku 55 tohoto nařízení.
KAPITOLA II
Změny, zrušení a závěrečná ustanovení
Článek 43
Státní podpory
Nestanoví-li toto nařízení jinak, články 87, 88 a 89 Smlouvy se použijí na produkci produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 a v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 a brambor, čerstvých nebo chlazených, kódu KN 0701, a na obchodování s nimi.
Odchylně od prvního pododstavce
a)
členské státy mohou i nadále poskytovat státní podporu podle stávajících režimů na produkci brambor, čerstvých nebo chlazených, kódu KN 0701 a na obchodování s nimi až do 31. prosince 2011;
b)
Španělsko a Itálie mohou během hospodářského roku 2007/08 poskytovat státní podporu až do výše 15 milionů EUR s cílem podpořit přizpůsobení odvětví zpracování rajčat ustanovením tohoto nařízení;
c)
členské státy mohou poskytovat státní podporu až do 31. prosince 2010 za těchto podmínek:
i)
státní podpora se vyplácí pouze producentům ovoce a zeleniny, kteří nejsou členy uznané organizace producentů a kteří s uznanou organizací producentů podepsali smlouvu, v níž souhlasí, že budou uplatňovat opatření pro předcházení krizím a jejich řešení dotyčné organizace producentů,
ii)
výše státní podpory vyplácené těmto producentům nepřesáhne 75 % podpory Společenství obdržené členy dotyčné organizace producentů a
iii)
dotyčný členský stát předloží Komisi do 31. prosince 2010 zprávu o účinnosti a efektivnosti státní podpory, v níž zejména rozebere, do jaké míry podpora napomohla organizaci odvětví. Komise zprávu posoudí a rozhodne, zda předloží příslušné návrhy.
Článek 44
Sdělování
Členské státy a Komise si navzájem poskytují veškeré informace nezbytné pro uplatňování tohoto nařízení, pro sledování a analýzu trhu a pro dodržování mezinárodních závazků týkajících se produktů v oblasti působnosti tohoto nařízení.
Článek 45
Výdaje
Výdaje podle tohoto nařízení se považují za intervenční opatření zaměřená na regulaci zemědělských trhů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1290/2005.
Článek 46
Změna nařízení (EHS) č. 827/68
V příloze nařízení (EHS) č. 827/68 se položka týkající se kódu KN 0910 nahrazuje tímto:
„ex 0910
Zázvor, kurkuma, bobkový list, kari a jiná koření s výjimkou tymiánu a šafránu“.
Článek 47
Změny nařízení (ES) č. 2200/96
Nařízení (ES) č. 2200/96 se mění takto:
1)
V čl. 1 odst. 2 se tabulka nahrazuje tímto:
„Kód KN
Popis
0702 00 00
Rajčata, čerstvá nebo chlazená
0703
Cibule, šalotka, česnek, pór a jiná cibulová zelenina, čerstvá nebo chlazená
0704
Zelí, květák, kapusta kadeřavá, kedluben a podobné jedlé rostliny rodu Brassica, čerstvé nebo chlazené
0705
Hlávkový salát (Lactuca sativa) a čekanka (Cichorium spp.), čerstvé nebo chlazené
0706
Mrkev, vodnice, tuřín, salátová řepa, kozí brada, bulvový celer, ředkvička a podobné jedlé kořeny, čerstvé nebo chlazené
0707 00
Okurky a nakládačky, čerstvé nebo chlazené
0708
Luštěniny, též vyluštěné, čerstvé nebo chlazené
ex 0709
Ostatní zelenina, čerstvá nebo chlazená, s výjimkou zeleniny podpoložek 0709 60 91, 0709 60 95, 0709 60 99, 0709 90 31, 0709 90 39 a 0709 90 60
ex 0802
Ostatní skořápkové ovoce, čerstvé nebo sušené, též bez skořápky nebo vyloupané, s výjimkou arekových (nebo betelových) ořechů a kola ořechů podpoložky 0802 90 20
0803 00 11
Banány plantejny, čerstvé
ex 0803 00 90
Banány plantejny, sušené
0804 20 10
Fíky, čerstvé
0804 30 00
Ananas
0804 40 00
Avokádo
0804 50 00
Kvajávy, manga a mangostany
0805
Citrusové plody, čerstvé nebo sušené
0806 10 10
Stolní hrozny, čerstvé
0807
Melouny (včetně melounů vodních) a papáje, čerstvé
0808
Jablka, hrušky a kdoule, čerstvé
0809
Meruňky, třešně a višně, broskve (včetně nektarinek), švestky a trnky, čerstvé
0810
Ostatní ovoce, čerstvé
0813 50 31
0813 50 39
Směsi výhradně ze sušených ořechů kódů KN 0801 a 0802
0910 20
Šafrán
ex 0910 99
Tymián, čerstvý nebo chlazený
ex 1211 90 85
Bazalka, meduňka, máta, dobromysl obecná (oregano), rozmarýn, šalvěj, čerstvé nebo chlazené
1212 99 30
Svatojánský chléb“
2)
Hlavy I až VI, články 43 a 44, články 47 až 57 a přílohy I až V se zrušují.
3)
Článek 46 se nahrazuje tímto:
„Článek 46
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro ovoce a zeleninu (dále jen ‚výbor‘).
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.“
Článek 48
Změny nařízení (ES) č. 2201/96
Nařízení (ES) č. 2201/96 se mění takto:
1)
V článku 1 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Hospodářské roky produktů uvedených v odstavci 2 se v případě potřeby stanoví postupem podle čl. 46 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.“
2)
Hlavy I a II, články 23 až 32 a přílohy I až III se zrušují.
Článek 49
Změny nařízení (ES) č. 2826/2000
Nařízení (ES) č. 2826/2000 se mění takto:
1)
V čl. 5 odst. 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Pokud jde o propagaci čerstvého ovoce a zeleniny, věnuje se zvláštní pozornost propagaci zaměřené na děti ve školských zařízeních.“
2)
V čl. 9 odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Procentní podíl stanovený v prvním pododstavci se zvyšuje na 60 % v případě propagace ovoce a zeleniny zaměřené výlučně na děti ve školských zařízeních.“
Článek 50
Změna směrnice 2001/112/ES
V článku 7 směrnice 2001/112/ES se doplňuje nová odrážka, která zní:
„-
v případě potřeby přizpůsobení směrnice vývoji odpovídajících mezinárodních norem.“
Článek 51
Změna směrnice 2001/113/ES
V článku 5 směrnice 2001/113/ES se doplňuje nová odrážka, která zní:
„-
v případě potřeby přizpůsobení směrnice vývoji odpovídajících mezinárodních norem.“
Článek 52
Změny nařízení (ES) č. 1782/2003
Nařízení (ES) č. 1782/2003 se mění takto:
1)
V čl. 33 odst. 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
pokud jim byla poskytnuta platba během referenčního období uvedeného v článku 38 v rámci alespoň jednoho z režimů podpor uvedených v příloze VI nebo, v případě olivového oleje, v hospodářských letech uvedených v čl. 37 odst. 1 druhém pododstavci nebo, v případě cukrové řepy, cukrové třtiny a čekanky, pokud obdrželi podporu trhu v reprezentativním období uvedeném v písm. K přílohy VII, nebo, v případě banánů, pokud obdrželi náhradu za ušlé příjmy v reprezentativním období uvedeném v písm. L přílohy VII, nebo, v případě ovoce a zeleniny, konzumních brambor a školek, pokud byli pěstiteli ovoce a zeleniny, konzumních brambor nebo sadebního materiálu ve školkách v reprezentativním období používaném členskými státy pro tyto produkty podle písm. M přílohy VII;“
2)
V čl. 37 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Pro ovoce a zeleninu, konzumní brambory a školky se referenční částka vypočítá a upraví v souladu s písm. M přílohy VII.“
3)
V článku 40 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Pokud bylo případem vyšší moci nebo mimořádnými okolnostmi ovlivněno celé referenční období, vypočítá členský stát referenční částku na základě období 1997 až 1999.
V případě cukrové řepy, cukrové třtiny a čekanky se referenční částka vypočte na základě nejbližšího hospodářského roku předcházejícího reprezentativnímu období zvolenému podle písm. K přílohy VII. V případě banánů se referenční částka vypočte na základě nejbližšího hospodářského roku předcházejícího reprezentativnímu období zvolenému podle písm. L přílohy VII. V případě ovoce a zeleniny, konzumních brambor a školek se referenční částka vypočte na základě nejbližšího hospodářského roku předcházejícího reprezentativnímu období zvolenému podle písm. M přílohy VII. V těchto případech se odstavec 1 použije obdobně.“
4)
V čl. 42 odst. 8 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„V případě použití odstavce 5 však mohou členské státy rozhodnout, že pro rok 2007 nepřevedou nevyužité platební nároky, které odpovídají rovnocennému počtu hektarů ohlášených zemědělcem a využívaných pro konzumní brambory nebo pro ovoce a zeleninu, zpět do vnitrostátní rezervy.“
5)
V čl. 43 odst. 2 se písmeno a) nahrazuje tímto:
„a)
v případě podpor pro bramborový škrob, sušená krmiva, osivo, olivové háje a tabák uvedených v příloze VII počet hektarů, na jejichž produkci byla v referenčním období poskytnuta podpora, vypočtený v souladu s písm. B, D, F, H a I přílohy VII;
aa)
v případě cukrové řepy, cukrové třtiny a čekanky počet hektarů vypočtený v souladu s písm. K bodem 4 přílohy VII;
ab)
v případě banánů počet hektarů vypočtený v souladu s písm. L přílohy VII;
ac)
v případě ovoce a zeleniny, konzumních brambor a školek počet hektarů vypočtený v souladu s písm. M přílohy VII;“
6)
V čl. 44 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„‚Hektarem, na který lze poskytnout podporu,‘ se rozumí také
a)
plochy osázené chmelem nebo dočasně ležící ladem;
b)
plochy osázené olivovníky;
c)
plochy osázené banánovníky;
d)
plochy s trvalými kulturami ovoce a zeleniny;
e)
školky.“
7)
V článku 45 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„3. Pro rok 2007 se však v členských státech, které nevyužily možnosti uvedené v článku 71 a které nevyužívají možnosti uvedené v čl. 51 druhém pododstavci, nevyužité platební nároky, které odpovídají rovnocennému počtu hektarů oznámených zemědělcem a využívaných pro konzumní brambory nebo ovoce a zeleninu, nepřevedou zpět do vnitrostátní rezervy.“
8)
Článek 51 se nahrazuje tímto:
„Článek 51
Zemědělské využití půdy
Zemědělci mohou využívat pozemky ohlášené v souladu s čl. 44 odst. 3 pro jakoukoli zemědělskou činnost kromě trvalých kultur. Zemědělci však mohou využívat pozemky pro
a)
chmel;
b)
olivovníky;
c)
banánovníky;
d)
trvalé kultury ovoce a zeleniny;
e)
školky.
Odchylně od prvního pododstavce se může kterýkoli členský stát do 1. listopadu 2007 rozhodnout, že až do dne, který určí, nejpozději však do 31. prosince 2010 nemusí být pozemky v jedné nebo více oblastech členského státu ani nadále využívány pro
a)
produkci jednoho nebo více produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 a v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96. V tom případě však členské státy mohou rozhodnout, že povolí pěstování vedlejších plodin na hektarech, na něž lze poskytnout podporu, během období nejvýše tří měsíců počínaje každoročně 15. srpnem; na žádost členského státu však toto datum může být postupem podle čl. 144 odst. 2 změněno pro oblasti, v nichž se z důvodů podnebných podmínek obiloviny obvykle sklízejí dříve, nebo
b)
produkci konzumních brambor nebo
c)
školky.“
9)
V článku 60 se odstavec 8 nahrazuje tímto:
„8. Pokud se členský stát rozhodne využít odchylky uvedené v čl. 51 druhém pododstavci, může rovněž do 1. listopadu 2007 rozhodnout, že bude ve stejném období uplatňovat odstavce 1 až 7 tohoto článku. Odstavce 1 až 7 tohoto článku se nepoužijí v žádném jiném případě.“
10)
V čl. 63 odst. 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„V souvislosti se začleněním plateb pro ovoce a zeleninu, konzumní brambory a školky do režimu jednotné platby se členské státy mohou do 1. dubna 2008 rozhodnout uplatňovat odchylku stanovenou v prvním pododstavci.“
11)
V článku 64 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Na základě výběru provedeného každým členským státem stanoví Komise postupem podle čl. 144 odst. 2 strop pro každou z přímých plateb uvedených v článcích 66 až 69.
Tento strop se rovná složce každého typu přímé platby ve vnitrostátních stropech uvedených v článku 41 vynásobené procenty snížení, která členské státy použijí v souladu s články 66 až 69.
Celková výše stanovených stropů se odečte od vnitrostátních stropů uvedených v článku 41 postupem podle čl. 144 odst. 2.“
12)
V článku 65 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Pokud jde o nároky, které mají být přiznány zemědělcům, složka referenční částky, která vyplývá z každé přímé platby stanovené v článcích 66 až 69, se po případném snížení podle článku 41 dále sníží o procentní podíl, který stanoví členské státy v rámci omezení stanovených v uvedených článcích, a pro přímé platby stanovené v článku 68b v období stanoveném členskými státy podle uvedeného článku.“
13)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 68b
Přechodné platby pro ovoce a zeleninu
1. Členské státy mohou do 1. listopadu 2007 rozhodnout, že si do 31. prosince 2011 ponechají až 50 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 41 odpovídající některým rajčatům dodávaným ke zpracování, na něž bylo možné poskytovat podporu v rámci režimu podpory stanoveném v nařízení (ES) č. 2201/96.
V tom případě a v mezích stropu stanoveného podle čl. 64 odst. 2 vyplatí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům.
Dodatečná platba se poskytuje zemědělcům, kteří produkují tato rajčata za podmínek stanovených v hlavě IV kapitole 10g.
2. Členské státy mohou do 1. listopadu 2007 rozhodnout, že si ponechají
a)
do 31. prosince 2010 až 100 % složky vnitrostátních stropů podle článku 41 odpovídající některým kulturám ovoce a zeleniny, kromě jednoletých plodin uvedených ve třetím pododstavci tohoto odstavce, které jsou dodávány ke zpracování a na něž lze poskytnout podporu podle režimů podpor stanovených v nařízeních (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 2202/96, a
b)
od 1. ledna 2011 do 31. prosince 2012 až 75 % složky vnitrostátních stropů podle článku 41 odpovídající některým kulturám ovoce a zeleniny, kromě jednoletých plodin uvedených ve třetím pododstavci tohoto odstavce, které jsou dodávány ke zpracování a na něž lze poskytnout podporu podle režimů podpor stanovených v nařízeních (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 2202/96.
V tom případě a v mezích stropu stanoveného v souladu s čl. 64 odst. 2 vyplatí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům.
Dodatečné platby se poskytují zemědělcům, kteří produkují jeden nebo více z následujících druhů ovoce a zeleniny, jež jsou dodávány ke zpracování a na něž lze poskytnout podporu podle režimů podpor uvedených v nařízeních (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 2202/96, kterou stanoví dotyčný členský stát v souladu s podmínkami stanovenými v hlavě IV kapitole 10g:
a)
čerstvé fíky;
b)
čerstvé citrusové plody;
c)
stolní hrozny;
d)
hrušky;
e)
broskve a nektarinky a
f)
některé druhy švestek odvozené ze švestek odrůdy ‚d’Ente‘.
3. Složka vnitrostátních stropů podle odstavce 1, která odpovídá rajčatům, se stanoví takto:
Členský stát
Částka
(v milionech EUR za kalendářní rok)
Bulharsko
5,394
Česká republika
0,414
Řecko
35,733
Španělsko
56,233
Francie
8,033
Itálie
183,967
Kypr
0,274
Malta
0,932
Maďarsko
4,512
Rumunsko
1,738
Polsko
6,715
Portugalsko
33,333
Slovensko
1,018
4. Složka vnitrostátních stropů podle odstavce 2, která odpovídá kulturám ovoce a zeleniny kromě jednoletých plodin, se stanoví takto:
Členský stát
Částka
(v milionech EUR za kalendářní rok)
Bulharsko
0,851
Česká republika
0,063
Řecko
153,833
Španělsko
110,633
Francie
44,033
Itálie
131,700
Kypr
v roce 2008: 4,793
v roce 2009: 4,856
v roce 2010: 4,919
v roce 2011: 4,982
v roce 2012: 5,045
Maďarsko
0,244
Rumunsko
0,025
Portugalsko
2,400
Slovensko
0,007“
14)
Článek 71g se zrušuje.
15)
V čl. 71k odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Nové členské státy však mohou s ohledem na začlenění plateb pro ovoce a zeleninu do režimu jednotné platby rozhodnout o uplatnění odchylky stanovené v prvním pododstavci do 1. dubna 2008 nebo do 1. srpna roku předcházejícího prvnímu roku použití režimu jednotné platby.“
16)
V hlavě IV se doplňují nové kapitoly, které znějí:
„KAPITOLA 10g
PŘECHODNÉ PLATBY ZA OVOCE A ZELENINU
Článek 110t
Přechodná podpora na plochu
1. V případě použití čl. 68b odst. 1 nebo čl. 143bc odst. 1 během období uvedeného ve zmíněných ustanoveních lze za podmínek stanovených v této kapitole poskytnout přechodnou podporu na plochu zemědělcům produkujícím určité druhy rajčat, které určí členské státy a které jsou dodávány ke zpracování.
2. V případě použití čl. 68b odst. 2 nebo čl. 143bc odst. 2 během období uvedeného v daných ustanoveních lze za podmínek stanovených v této kapitole poskytnout přechodnou podporu na plochu zemědělcům produkujícím určité druhy ovoce a zeleniny uvedené v čl. 68b odst. 2 třetím pododstavci, které určí členské státy a které jsou dodávány ke zpracování.
Článek 110u
Výše podpory a způsobilost
1. Členské státy stanoví na základě objektivních a nediskriminačních kritérií výši podpory na hektar, na němž se pěstují rajčata a jednotlivé druhy ovoce a zeleniny uvedené v čl. 68b odst. 2.
2. Celková výše plateb v žádném případě nepřekročí strop stanovený podle čl. 64 odst. 2 nebo článku 143bc.
3. Podpora se poskytuje pouze na plochy, na jejichž produkci se vztahuje smlouva o zpracování na jeden z výrobků uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/1996.
4. Poskytnutí podpory Společenství mohou členské státy podřídit dalším objektivním a nediskriminačním kritériím, včetně podmínky členství zemědělců v organizaci producentů nebo v seskupení producentů uznaných podle článku 4 nebo 7 nařízení Rady (ES) č. 1182/2007 ze dne 26. září 2007, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro odvětví ovoce a zeleniny (20).
5. Členské státy oznámí Komisi do 1. listopadu 2007 své rozhodnutí uplatňovat článek 68b nebo článek 143bc, částku, kterou si ponechají podle uvedených článků, a kritéria uvedená v odstavci 1 tohoto článku.
KAPITOLA 10h
PŘECHODNÁ PLATBA ZA BOBULOVINY
Článek 110v
Platba za bobuloviny
1. Přechodná podpora na plochu se použije během období, které skončí 31. prosince 2012, pro jahody kódu KN 0810 10 00 a maliny kódu KN 0810 20 10 dodávané ke zpracování.
2. Podpora se poskytuje pouze na plochy, na jejichž produkci se vztahuje smlouva o zpracování na jeden z výrobků uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/1996.
3. Podpora vyplácená Společenstvím činí 230 EUR/ha ročně.
4. Členské státy mohou k podpoře Společenství udělit i vnitrostátní podporu. Celková výše podpory Společenství a vnitrostátní podpory nesmí přesáhnout 400 EUR/ha ročně.
5. Podpora se vyplácí pouze na maximální vnitrostátní zaručené plochy, které jsou členským státům přiděleny takto:
Členský stát
Vnitrostátní zaručená plocha
(v hektarech)
Bulharsko
2 400
Maďarsko
1 700
Lotyšsko
400
Litva
600
Polsko
48 000
Pokud plocha, na kterou lze poskytnout podporu, přesáhne v daném členském státě a v daném roce maximální vnitrostátní zaručenou plochu, snižuje se výše podpory uvedené v odstavci 3 úměrně překročení maximální vnitrostátní zaručené plochy.
6. Články 143a a 143c se na přechodnou platbu za bobuloviny nepoužijí.
17)
V článku 143b se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Nové členské státy mohou nejpozději ke dni přistoupení rozhodnout, že po dobu použitelnosti uvedenou v odstavci 9 nahradí přímé platby, kromě podpory pro energetické plodiny stanovené v hlavě IV kapitole 5 a přechodné platby za bobuloviny stanovené v hlavě IV kapitole 10h, jednotnou platbou na plochu, jež se vypočítá podle odstavce 2.“
18)
V čl. 143b odst. 3 se třetí odrážka nahrazuje tímto:
„-
upravený s použitím odpovídajícího procentního podílu uvedeného v článku 143a pro postupné zavedení přímých plateb, s výjimkou částek dostupných v souladu s písm. K bodem 2 přílohy VII nebo v souladu s rozdílem mezi těmito částkami a částkami skutečně uplatněnými podle čl. 143ba odst. 4 a s výjimkou částek odpovídajících odvětví ovoce a zeleniny v souladu s čl. 68b odst. 3 a 4 nebo v souladu s rozdílem mezi těmito částkami a částkami skutečně uplatněnými podle čl. 143bb odst. 4 a čl. 143bc odst. 3.“
19)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 143bb
Oddělená platba za ovoce a zeleninu
1. Odchylně od článku 143b se nové členské státy uplatňující režim jednotné platby na plochu mohou do 1. listopadu 2007 rozhodnout, že poskytnou oddělenou platbu za ovoce a zeleninu zemědělcům způsobilým podle režimu jednotné platby na plochu. Tato platba se poskytuje na základě objektivních a nediskriminačních kritérií, jako jsou kritéria stanovená v písm. M prvním odstavci přílohy VII, a pro reprezentativní období stanovené v uvedeném odstavci.
2. Oddělená platba za ovoce a zeleninu se poskytuje v mezích složky vnitrostátního stropu podle článku 71c odpovídající ovoci a zelenině.
3. Odchylně od odstavce 2 může každý dotčený nový členský stát do 1. listopadu 2007 na základě objektivních kritérií rozhodnout, že na oddělenou platbu za ovoce a zeleninu použije nižší strop, než je strop stanovený v uvedeném odstavci.
4. Finanční prostředky dostupné pro poskytování oddělené platby za ovoce a zeleninu podle odstavců 1, 2 a 3 se nezahrnují do ročního finančního rámce uvedeného v čl. 143b odst. 3.
5. Články 143a a 143c se nepoužijí na oddělenou platbu za ovoce a zeleninu.
6. V případě dědictví nebo předpokládaného dědictví se oddělená platba za ovoce a zeleninu poskytuje zemědělci, který podnik zdědí, je-li tento zemědělec způsobilý podle režimu jednotné platby na plochu.
Článek 143bc
Přechodná platba za ovoce a zeleninu
1. Odchylně od článku 143b se nové členské státy uplatňující režim jednotné platby na plochu mohou do 1. listopadu 2007 rozhodnout, že si až do 31. prosince 2011 ponechají až 50 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 41, která odpovídá rajčatům kódu KN 0702 00 00.
V tom případě a v mezích stropu stanoveného postupem podle čl. 144 odst. 2 vyplácí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům.
Dodatečná platba se poskytuje zemědělcům, kteří produkují rajčata za podmínek stanovených v hlavě IV kapitole 10g.
2. Odchylně od článku 143b se mohou nové členské státy uplatňující režim jednotné platby na plochu do 1. listopadu 2007 rozhodnout, že si ponechají
a)
až do 31. prosince 2010 až 100 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 71c, která odpovídá kulturám ovoce a zeleniny kromě jednoletých plodin uvedených v čl. 68b odst. 2 třetím pododstavci;
b)
od 1. ledna 2011 až do 31. prosince 2012 až 75 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 71c, která odpovídá kulturám ovoce a zeleniny kromě jednoletých plodin uvedených v čl. 68b odst. 2 třetím pododstavci.
V tom případě a v mezích stropu stanoveného postupem podle čl. 144 odst. 2 vyplácí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům.
Dodatečná platba se poskytuje zemědělcům produkujícím jeden nebo více druhů ovoce a zeleniny určených dotčeným členským státem, které jsou uvedeny v čl. 68b odst. 2 třetím pododstavci.
3. Finanční prostředky dostupné pro poskytování přechodné platby za ovoce a zeleninu podle odstavců 1 a 2 se nezahrnují do ročního finančního rámce uvedeného v čl. 143b odst. 3.
4. Články 143a a 143c se nepoužijí na přechodnou platbu za ovoce a zeleninu.“
20)
V článku 145 se vkládá nové písmeno, které zní:
„d)d)
prováděcí pravidla týkající se zařazení podpory pro ovoce a zeleninu, konzumní brambory a školky do režimu jednotné platby, jakož i plateb uvedených v kapitolách 10g a 10h hlavy IV.“
21)
Článek 155 se nahrazuje tímto:
„Článek 155
Jiná přechodná pravidla
Další opatření požadovaná k usnadnění přechodu z režimů stanovených v nařízeních, jež jsou uvedena v článcích 152 a 153, a v nařízeních (EHS) č. 404/93, (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96, (ES) 2202/96 a (ES) č. 1260/2001, na režimy podle tohoto nařízení, zejména na režimy, jež souvisejí s používáním článků 4 a 5 a přílohy nařízení (ES) č. 1259/1999 a článku 6 nařízení (ES) č. 1251/1999, a od ustanovení, která souvisejí s plány na zlepšení stanovenými v nařízení (EHS) č. 1035/72, k ustanovením uvedeným v článcích 83 až 87 tohoto nařízení, mohou být přijata postupem podle čl. 144 odst. 2 tohoto nařízení. Nařízení a články uvedené v článcích 152 a 153 zůstávají použitelné i nadále za účelem určování referenčních částek uvedených v příloze VII.“
22)
Přílohy se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
Článek 53
Změny nařízení (ES) č. 318/2006
Nařízení (ES) č. 318/2006 se mění takto:
1)
V čl. 32 odst. 1, 2 a 4 se za slova „v příloze VII“ vkládají slova „nebo v příloze VIII“.
2)
Za přílohu VII se doplňuje nová příloha, která zní:
„ PŘÍLOHA VIII
Výrobky z ovoce a zeleniny
Výrobky uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny (21).
“
Článek 54
Zrušení
Nařízení (ES) č. 2202/96 se zrušuje.
Článek 55
Přechodná ustanovení
1. Režimy podpory stanovené v nařízeních (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 2202/96 a zrušené tímto nařízením zůstávají použitelné pro každý z dotčených produktů pro hospodářský rok daného produktu, který končí v roce 2008.
2. Organizace producentů a sdružení organizací producentů, které již byly uznány podle nařízení (ES) č. 2200/96 přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost, jsou i nadále uznány podle tohoto nařízení. V případě potřeby se přizpůsobí požadavkům tohoto nařízení do 31. prosince 2010.
3. Operační program, který byl schválen podle nařízení (ES) č. 2200/96 přede dnem použitelnosti tohoto nařízení, může na žádost organizace producentů
a)
pokračovat až do konce nebo
b)
být změněn v souladu s požadavky tohoto nařízení nebo
c)
být nahrazen novým operačním programem, který bude schválen podle tohoto nařízení.
Ustanovení čl. 10 odst. 3 písm. e) a f) se použijí pro operační programy předložené v roce 2007, které v den použitelnosti tohoto nařízení ještě nebyly schváleny a které jinak splňují kritéria stanovená ve zmíněných písmenech.
4. Seskupení producentů, kterým bylo uděleno předběžné uznání podle nařízení (ES) č. 2200/96, nadále využívají daného předběžného uznání podle tohoto nařízení. Plány uznání přijaté podle nařízení (ES) č. 2200/96 nadále využívají výhod spojených s tímto přijetím podle tohoto nařízení. V případě potřeby se však tyto plány pozmění, aby se tak seskupení producentů umožnilo splnit kritéria pro uznání za organizaci producentů, která jsou stanovena v článku 4 tohoto nařízení. Pokud jde o seskupení producentů v členských státech, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 nebo později, použijí se na plány uznání ode dne použitelnosti tohoto nařízení výše podpory stanovené v čl. 7 odst. 4 písm. a).
5. Smlouvy uvedené v čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 2202/96, které pokrývají více než jeden hospodářský rok režimu podpory pro zpracování citrusových plodů a které se týkají hospodářského roku začínajícího dne 1. října 2008 nebo dalších hospodářských roků, mohou být se souhlasem obou smluvních stran pozměněny nebo ukončeny, aby se zohlednilo zrušení uvedeného nařízení a následné zrušení podpory. V důsledku změny nebo zrušení se na zúčastněné osoby nepoužijí žádné sankce podle uvedeného nařízení nebo prováděcích předpisů k němu.
6. Pokud členský stát využije přechodných opatření podle článku 68b nebo článku 143bc nařízení (ES) č. 1782/2003, zůstávají pravidla přijatá podle článku 6 nařízení (ES) č. 2201/96 nebo článku 6 nařízení (ES) č. 2202/96, která se týkají minimálních vlastností surovin dodaných ke zpracování a minimálních požadavků na jakost hotových výrobků, použitelná na suroviny sklizené na jeho území.
Článek 56
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 26. září 2007.
REGULAMENTO (CE) N. o 1182/2007 DO CONSELHO
de 26 de Setembro de 2007
que estabelece regras específicas aplicáveis ao sector das frutas e produtos hortícolas, que altera as Directivas 2001/112/CE e 2001/113/CE e os Regulamentos (CEE) n.o 827/68, (CE) n.o 2200/96, (CE) n.o 2201/96, (CE) n.o 2826/2000, (CE) n.o 1782/2003 e (CE) n.o 318/2006 e revoga o Regulamento (CE) n.o 2202/96
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, nomeadamente os artigos 36.o e 37.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão,
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu,
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu (1),
Tendo em conta o parecer do Comité das Regiões,
Considerando o seguinte:
(1)
O sector das frutas e produtos hortícolas é actualmente regido pelo Regulamento (CE) n.o 2200/96 do Conselho, de 28 de Outubro de 1996, que estabelece a organização comum de mercado no sector das frutas e produtos hortícolas (2), pelo Regulamento (CE) n.o 2201/96 do Conselho, de 28 de Outubro de 1996, que estabelece a organização comum de mercado no sector dos produtos transformados à base de frutas e produtos hortícolas (3) e pelo Regulamento (CE) n.o 2202/96 do Conselho, de 28 de Outubro de 1996, que institui um regime de ajuda aos produtores de determinados citrinos (4).
(2)
À luz da experiência adquirida, é necessário alterar o regime aplicável ao sector das frutas e produtos hortícolas, tendo em vista alcançar os seguintes objectivos: melhoria da competitividade e da orientação de mercado do sector, de modo a contribuir para uma produção sustentável que seja competitiva nos mercados interno e externo; redução das oscilações do rendimento dos produtores provocadas por crises do mercado; aumento do consumo de frutas e produtos hortícolas na Comunidade; continuação dos esforços envidados pelo sector para a conservação e protecção do ambiente.
(3)
Atendendo a que tais objectivos não podem ser suficientemente realizados pelos Estados-Membros devido à natureza comum do mercado das frutas e produtos hortícolas e podem, pois, devido à necessidade de tomar novas medidas em comum, ser mais bem alcançados a nível comunitário, a Comunidade pode tomar medidas em conformidade com o princípio da subsidiariedade consagrado no artigo 5.o do Tratado. Em conformidade com o princípio da proporcionalidade consagrado no mesmo artigo, o presente regulamento não excede o necessário para atingir aqueles objectivos.
(4)
A Comissão apresentou uma proposta separada de regulamento do Conselho que estabelece uma organização comum dos mercados agrícolas, que poderia integrar, desde já, determinadas disposições de carácter horizontal aplicáveis ao sector das frutas e produtos hortícolas e a vários outros produtos agrícolas, em especial as relativas ao comité de gestão. É conveniente manter essas disposições nos Regulamentos (CE) n.o 2200/96 e (CE) n.o 2201/96. Porém, tais disposições deverão ser actualizadas, simplificadas e racionalizadas, de modo a facilitar a sua incorporação no regulamento que estabelece uma organização comum dos mercados agrícolas.
(5)
No tocante a outras disposições específicas do sector das frutas e produtos hortícolas, a amplitude das alterações ao regime vigente torna necessária, por razões de clareza, a integração de todas essas disposições num regulamento separado. As disposições que, em certa medida, também sejam de carácter horizontal e se apliquem a vários outros produtos agrícolas, como as relativas às normas de comercialização e ao comércio com países terceiros, deverão igualmente ser actualizadas e simplificadas, de modo a facilitar a sua incorporação ulterior no regulamento acima referido, que estabelece uma organização comum dos mercados agrícolas. O presente regulamento não deverá, pois, revogar ou alterar instrumentos de carácter horizontal já existentes, a não ser que se tenham tornado obsoletos ou redundantes ou que não devam, pela sua própria natureza, ser tratados ao nível do Conselho.
(6)
O presente regulamento deverá incidir nos produtos abrangidos pelas organizações comuns de mercado nos sectores das frutas e produtos hortícolas e dos produtos transformados à base de frutas e produtos hortícolas. Todavia, as disposições relativas às organizações de produtores e às organizações e acordos interprofissionais só se aplicam aos produtos abrangidos pela organização comum de mercado no sector das frutas e produtos hortícolas, distinção que deve manter-se. O âmbito de aplicação da organização comum de mercado no sector das frutas e produtos hortícolas deverá ainda ser alargado a determinadas ervas aromáticas, para que estas possam beneficiar do seu regime. O tomilho e o açafrão são actualmente abrangidos pelo âmbito de aplicação do Regulamento (CEE) n.o 827/68 do Conselho, de 28 de Junho de 1968, que estabelece a organização comum de mercado para certos produtos enumerados no anexo II do Tratado (5), do qual deverão ser retirados.
(7)
Para que o mercado possa ser abastecido de produtos de qualidade uniforme e satisfatória, deverão ser aplicadas a certos produtos normas de comercialização, especialmente no que se refere à definição, qualidade, classificação em categorias, calibragem, embalagem, acondicionamento, armazenagem, transporte, apresentação, comercialização e rotulagem. Além disso, pode haver necessidade de adoptar medidas especiais, em particular métodos de análise actualizados e outras medidas para a determinação das características das normas em causa, a fim de evitar os abusos em matéria de qualidade e autenticidade dos produtos apresentados aos consumidores e as perturbações significativas dos mercados a que tais abusos podem dar origem.
(8)
Actualmente, a Directiva 2001/112/CE do Conselho, de 20 de Dezembro de 2001, relativa aos sumos de frutos e a determinados produtos similares destinados à alimentação humana (6), e a Directiva 2001/113/CE do Conselho, de 20 de Dezembro de 2001, relativa aos doces e geleias de frutos, citrinadas e creme de castanha destinados à alimentação humana (7), estabelecem disposições específicas no que respeita à produção, composição e rotulagem desses produtos. Tais normas não estão, no entanto, completamente actualizadas face à evolução das normas internacionais pertinentes, pelo que deverão ser alteradas para permitir essa actualização.
(9)
A produção e comercialização de frutas e produtos hortícolas deverá ter plenamente em conta as preocupações de carácter ambiental, nomeadamente ao nível das práticas de cultivo, da gestão dos resíduos e do destino a dar aos produtos retirados do mercado, nomeadamente no que respeita à protecção da qualidade das águas e à preservação da biodiversidade e da paisagem.
(10)
As organizações de produtores são os actores de base do regime do sector das frutas e produtos hortícolas, cujo funcionamento descentralizado asseguram ao seu nível. Perante uma procura cada vez mais concentrada, o agrupamento da oferta em tais organizações continua a ser uma necessidade económica para reforçar a posição dos produtores no mercado. Esse agrupamento deverá realizar-se numa base voluntária e provar a sua utilidade pela amplitude e eficácia dos serviços prestados pelas organizações de produtores aos seus membros. Uma vez que actuam exclusivamente no interesse dos seus membros, as organizações de produtores deverão ser consideradas como actuando em nome e por conta dos seus membros em matéria económica.
(11)
A experiência mostra que as organizações de produtores são a via correcta para o agrupamento da oferta. Todavia, o grau de constituição de organizações de produtores tem variado de Estado-Membro para Estado-Membro. A fim de tornar essas organizações mais atractivas, deverão ser previstas disposições para tornar o seu funcionamento mais flexível, tanto quanto possível. Essa flexibilização deverá incidir, em especial, na gama de produtos das organizações de produtores, nas vendas directas permitidas e na extensão aos não membros das regras aplicáveis, bem como na possibilidade de as associações de organizações de produtores levarem a cabo quaisquer das actividades dos seus membros e na possibilidade de externalização das actividades, incluindo para entidades subsidiárias, sob reserva, em ambos os casos, das condições necessárias.
(12)
Uma organização de produtores só deverá ser reconhecida pelo Estado-Membro de que dependa apta a contribuir para a realização dos objectivos da organização comum de mercado se os seus estatutos impuserem determinadas condições à própria organização e aos seus membros. A constituição e o bom funcionamento dos fundos operacionais exigem, em geral, a tomada a cargo, pelas organizações de produtores, de toda a produção de frutas e produtos hortícolas em causa dos seus membros.
(13)
Os agrupamentos de produtores nos Estados-Membros que aderiram à União Europeia em 1 de Maio de 2004 ou após essa data que pretendam adquirir o estatuto de organização de produtores, em conformidade com o presente regulamento, deverão poder beneficiar, desde que assumam e respeitem determinados compromissos, de um período transitório durante o qual lhes possa ser concedido apoio financeiro nacional e comunitário.
(14)
Em especial, para responsabilizar as organizações de produtores pelas suas decisões financeiras, e para orientar a afectação dos recursos públicos que lhes forem atribuídos em função de uma perspectiva de futuro, deverão ser estabelecidas as condições de utilização desses recursos. O co-financiamento dos fundos operacionais constituídos pelas organizações de produtores constitui uma solução adequada. Em determinados casos, as possibilidades de financiamento deverão poder ser alargadas. Para controlar a despesa comunitária, deverá ser estabelecido um limite máximo para a assistência concedida às organizações de produtores que constituam fundos operacionais.
(15)
Nas regiões onde a organização da produção seja fraca, deverá ser permitida a concessão de contribuições financeiras complementares a nível nacional. No caso dos Estados-Membros especialmente desfavorecidos a nível estrutural, essas contribuições deverão poder ser reembolsadas pela Comunidade.
(16)
Para simplificar e reduzir os custos do regime poderá ser útil alinhar, tanto quanto possível, os procedimentos e regras de elegibilidade das despesas no âmbito dos fundos operacionais pelos aplicáveis aos programas de desenvolvimento rural, exigindo que os Estados-Membros estabeleçam estratégias nacionais para os programas operacionais.
(17)
Para reforçar ainda mais a acção das organizações de produtores e das suas associações e para assegurar ao mercado toda a estabilidade desejável, os Estados-Membros deverão ser autorizados a tornar extensíveis aos produtores não membros de uma região, em determinadas condições, as regras, nomeadamente de produção, comercialização e protecção ambiental, adoptadas para os respectivos membros pela organização ou associação da região em causa. Mediante justificação apropriada, certas despesas decorrentes dessa extensão das regras deverão poder ser imputadas aos produtores em causa, visto que estes beneficiarão dos efeitos da extensão. A extensão das regras não deverá, porém, ser aplicável aos produtores de produtos biológicos, salvo se um número substancial desses produtores a isso der o seu acordo. É necessário permitir a rápida extensão dessas regras para efeitos de medidas de prevenção e gestão de crises destinadas a resolver rapidamente as situações de crise.
(18)
Os Regulamentos (CE) n.o 2200/96, (CE) n.o 2201/96 e (CE) n.o 2202/96 estabeleceram uma diversidade de regimes de ajuda heterogéneos no sector das frutas e produtos hortícolas. O número e diversidade desses regimes tornou a sua administração complexa. Embora tenham sido previstos para frutas e produtos hortícolas específicos, esses regimes não foram capazes de ter completamente em conta as condições de produção regionais nem abrangeram todas as frutas e produtos hortícolas. Importa, portanto, dispor de um instrumento diferente para apoiar os produtores de frutas e produtos hortícolas.
(19)
Por outro lado, os regimes de ajuda no sector das frutas e produtos hortícolas não foram completamente integrados no Regulamento (CE) n.o 1782/2003 do Conselho, de 29 de Setembro de 2003, que estabelece regras comuns para os regimes de apoio directo no âmbito da política agrícola comum e institui determinados regimes de apoio aos agricultores (8). Essa situação tornou a gestão dos referidos regimes algo rígida e complexa.
(20)
Para que os apoios ao sector das frutas e produtos hortícolas sejam mais orientados e o sistema seja flexível, e numa perspectiva de simplificação, é, portanto, conveniente abolir os regimes de ajuda existentes e incluir plenamente as frutas e produtos hortícolas no sistema instituído pelo Regulamento (CE) n.o 1782/2003. Para o efeito, é necessário estabelecer que os agricultores que produziram frutas ou produtos hortícolas no período de referência sejam elegíveis para o regime de pagamento único. Deverá igualmente prever-se o estabelecimento, pelos Estados-Membros, dos montantes de referência e dos hectares elegíveis para a aplicação do regime de pagamento único, com base num período representativo que se adeqúe ao mercado de cada fruta ou produto hortícola e em critérios objectivos e não discriminatórios apropriados. As superfícies cultivadas com frutas ou produtos hortícolas, incluindo as culturas frutícolas ou hortícolas permanentes e os viveiros, deverão ser elegíveis para o regime de pagamento único. Os limites máximos nacionais deverão ser alterados em conformidade. Para que os sectores em causa disponham de tempo para se adaptem à sua integração no regime de pagamento único deverão ser previstos períodos transitórios. Em especial, deverão ser previstos pagamentos dissociados para as frutas e produtos hortícolas e ajudas temporárias associadas por superfície para certos produtos destinados à transformação que eram elegíveis ao abrigo dos regimes de ajuda em vigor, bem como para os morangos e framboesas. Em relação a estes últimos produtos, poderá também ser concedido um pagamento nacional complementar à ajuda comunitária. Dever-se-á igualmente estabelecer que a Comissão aprovará as regras de execução e as medidas de transição necessárias em relação ao acima exposto.
(21)
As produções frutícola e hortícola são imprevisíveis e os produtos são perecíveis. A existência de excedentes, mesmo que não sejam muito grandes, pode perturbar significativamente o mercado. Foram postos em prática alguns regimes de retirada do mercado, mas a sua gestão revelou-se algo complexa. Deverão ser introduzidas algumas medidas adicionais de gestão de crises, cuja aplicação seja o mais simples possível. A integração de todas essas medidas nos programas operacionais das organizações de produtores afigura-se a melhor abordagem nestas circunstâncias e deverá igualmente tornar as organizações de produtores mais atractivas para os produtores. Todavia, a fim de permitir que as medidas de gestão de crises sejam alargadas aos não membros das organizações de produtores, os Estados-Membros deverão ser autorizados, durante um período transitório, a conceder, nesses casos, uma ajuda estatal. No entanto, essa ajuda deverá ser inferior à recebida pelos membros das organizações de produtores, a fim de tornar atractiva a adesão a essas organizações. O funcionamento dessa ajuda estatal deverá ser revisto no final do período transitório.
(22)
A integração das batatas de conservação no regime estabelecido pelo Regulamento (CE) n.o 1782/2003 implica que, a fim de salvaguardar o bom funcionamento de um mercado único assente em preços comuns, as disposições do Tratado relativas às ajudas estatais se apliquem igualmente às batatas de conservação, sob reserva de um período transitório que permita a adaptação do sector.
(23)
O Regulamento (CE) n.o 2826/2000 do Conselho, de 19 de Dezembro de 2000, relativo a acções de informação e promoção a favor dos produtos agrícolas no mercado interno (9) prevê um máximo de 50 % para a participação comunitária em certas acções de promoção. Para promover o consumo de frutas e produtos hortícolas entre as crianças nos estabelecimentos de ensino, essa percentagem deverá ser aumentada neste caso.
(24)
As organizações interprofissionais constituídas por iniciativa de operadores individuais ou já agrupados que representem uma parte significativa das diversas categorias profissionais do sector das frutas e produtos hortícolas contribuem para que seja dada maior atenção às realidades do mercado e facilitam práticas comerciais que melhoram o conhecimento da produção, em especial no que respeita à organização da produção e à apresentação e comercialização dos produtos. Uma vez que as actividades dessas organizações são susceptíveis de contribuir, em geral, para a realização dos objectivos do artigo 33.o do Tratado e, em especial, para a realização dos objectivos do presente regulamento, uma vez definidos os tipos de acções em causa, deverão poder ser especificamente reconhecidas as organizações que apresentem prova de representatividade suficiente e realizem acções concretas tendo em vista aqueles objectivos. As disposições relativas à extensão das regras adoptadas pelas organizações e associações de produtores e à partilha das despesas decorrentes dessa extensão deverão, dada a similitude dos objectivos prosseguidos, aplicar-se igualmente às organizações interprofissionais.
(25)
A criação de um mercado único comunitário implica a introdução de um regime comercial nas fronteiras externas da Comunidade. Esse regime comercial deverá incluir direitos de importação e, em princípio, deverá estabilizar o mercado comunitário. O regime comercial deverá basear-se nos compromissos assumidos no quadro das negociações comerciais multilaterais do Uruguay Round.
(26)
A aplicação do regime de preços de entrada ao sector das frutas e produtos hortícolas requer a aprovação de disposições específicas para ter em conta os compromissos internacionais da Comunidade.
(27)
O acompanhamento dos volumes de comércio de produtos agrícolas com países terceiros pode, no caso de certos produtos, implicar a introdução de sistemas de certificados de importação e de exportação, incluindo a constituição de uma garantia destinada a assegurar que as operações para as quais os certificados foram emitidos são, de facto, realizadas. Deverá, portanto, ser conferida à Comissão competência para introduzir sistemas de certificados no caso desses produtos.
(28)
Para evitar ou contrariar os seus eventuais efeitos prejudiciais no mercado comunitário, a importação de determinados produtos agrícolas deverá ficar sujeita ao pagamento de um direito adicional, se estiverem reunidas certas condições.
(29)
Em determinadas condições, é necessário conferir à Comissão o poder de abrir e gerir contingentes pautais resultantes de acordos internacionais celebrados em conformidade com o Tratado ou de outros actos do Conselho.
(30)
O regime de direitos aduaneiros permite renunciar a qualquer outra medida de protecção nas fronteiras externas da Comunidade. O mecanismo do mercado interno e dos direitos aduaneiros poderá, em circunstâncias excepcionais, revelar-se inadequado. Para não deixar, nesses casos, o mercado comunitário sem defesa contra as perturbações que daí possam resultar, a Comunidade deverá poder tomar sem demora todas as medidas necessárias. Essas medidas deverão ser conformes com os compromissos internacionais da Comunidade.
(31)
Para assegurar o correcto funcionamento do regime comercial acima descrito, deverão ser previstas disposições destinadas a regulamentar o recurso ao regime de aperfeiçoamento activo ou passivo ou, se a situação do mercado o exigir, a proibir o recurso a esse regime.
(32)
Para que se continue a dispor de uma base jurídica para as restituições à exportação no caso do açúcar incorporado em determinados produtos transformados à base de frutas e produtos hortícolas, tal como previsto na alínea b) do n.o 1 do artigo 16.o do Regulamento (CE) n.o 2201/96, a lista dos produtos em causa deverá ser aditada à lista constante do anexo VII do Regulamento (CE) n.o 318/2006 do Conselho, de 20 de Fevereiro de 2006, que estabelece a organização comum de mercado no sector do açúcar (10).
(33)
As Directivas 2001/112/CE e 2001/113/CE e os Regulamentos (CEE) n.o 827/68, (CE) n.o 2200/96, (CE) n.o 2201/96, (CE) n.o 2826/2000, (CE) n.o 1782/2003 e (CE) n.o 318/2006 deverão, por conseguinte, ser alterados em conformidade.
(34)
Uma vez que os mercados comuns dos produtos agrícolas estão em constante evolução, os Estados-Membros e a Comissão deverão manter-se mutuamente informados das mudanças importantes.
(35)
O bom funcionamento de um mercado único assente num sistema de preços comuns ficaria comprometido pela concessão de ajudas nacionais. Por conseguinte, as disposições do Tratado relativas às ajudas estatais deverão, regra geral, ser aplicáveis aos produtos abrangidos pelo presente regulamento. Todavia, deverá ser prevista uma ajuda estatal única para o sector da transformação de tomate em Itália e em Espanha, para apoiar a adaptação desse sector ao presente regulamento.
(36)
As despesas suportadas pelos Estados-Membros em virtude das obrigações decorrentes da aplicação do presente regulamento devem ser financiadas pela Comunidade em conformidade com o Regulamento (CE) n.o 1290/2005 do Conselho, de 21 de Junho de 2005, relativo ao financiamento da política agrícola comum (11).
(37)
O regime do sector das frutas e produtos hortícolas prevê o respeito de determinadas obrigações. Para garantir o cumprimento das mesmas, é necessário prever controlos, bem como a aplicação de sanções em caso de incumprimento das obrigações em causa. Deverá, pois, ser conferida à Comissão competência para aprovar as regras correspondentes, incluindo as relativas à recuperação dos pagamentos indevidos e às obrigações de notificação dos Estados-Membros. O corpo de controladores específicos para o mercado das frutas e produtos hortícolas deixará de ser necessário no novo regime e deverá, portanto, ser abolido.
(38)
O regime de ajuda instituído pelo Regulamento (CE) n.o 2202/96 vai ser abolido. Esse regulamento deixará, portanto, de ter objecto, pelo que deverá ser revogado.
(39)
As medidas necessárias à execução do presente regulamento serão aprovadas nos termos da Decisão 1999/468/CE do Conselho, de 28 de Junho de 1999, que fixa as regras de exercício das competências de execução atribuídas à Comissão (12).
(40)
Por razões de simplificação, o comité das frutas e produtos hortícolas frescos e o comité dos produtos transformados à base de frutas e produtos hortícolas deverão ser abolidos e substituídos por um comité único para frutas e produtos hortícolas, a instituir no quadro do Regulamento (CE) n.o 2200/96 do Conselho.
(41)
A mudança das disposições actuais para as disposições previstas no presente regulamento poderá causar dificuldades que não são tratadas no presente regulamento. Para fazer face a essas dificuldades, a Comissão deverá poder aprovar medidas de transição. Além disso, deverão ser previstas disposições para que as organizações de produtores e as associações de organizações de produtores reconhecidas ao abrigo do Regulamento (CE) n.o 2200/96 continuem a ser reconhecidas e para que os programas operacionais aprovados ao abrigo desse regulamento possam ser prosseguidos. Deverão ainda ser previstas disposições análogas para os agrupamentos de produtores reconhecidos ao abrigo do Regulamento (CE) n.o 2200/96 e para os respectivos planos de reconhecimento.
(42)
O presente regulamento deverá, em regra geral, ser aplicável a partir de 1 de Janeiro de 2008. Todavia, para evitar a interrupção dos regimes de ajuda aplicáveis aos produtos transformados à base de frutas e produtos hortícolas e aos citrinos no decurso de uma campanha de comercialização, esses regimes deverão poder continuar a vigorar até ao final da campanha de comercialização de 2007/2008,
APROVOU O PRESENTE REGULAMENTO:
TÍTULO I
DISPOSIÇÕES PRELIMINARES
Artigo 1.o
Âmbito de aplicação
O presente regulamento estabelece regras específicas aplicáveis aos produtos enumerados no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96 e no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2201/96.
Todavia, os títulos III e IV só são aplicáveis aos produtos enumerados na lista prevista no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96 e/ou aos produtos dessa lista destinados exclusivamente a transformação.
O artigo 43.o é também aplicável às batatas, frescas ou refrigeradas, do código NC 0701.
TÍTULO II
CLASSIFICAÇÃO DOS PRODUTOS
Artigo 2.o
Normas de comercialização
1. Os produtos enumerados no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96 que se destinem a ser vendidos no estado fresco ao consumidor só podem ser comercializados se forem de qualidade sã, leal e comercial e se o país de origem for indicado.
2. A Comissão pode prever o estabelecimento de normas de comercialização para um ou mais dos produtos enumerados no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96 e no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2201/96.
3. Para tal, a Comissão deve ter em conta as normas e recomendações adoptadas pela Comissão Económica para a Europa das Nações Unidas (UNECE).
4. As normas de comercialização a que se referem os n.os 1 e 2:
a)
São aplicáveis em todos os estádios da comercialização, incluindo a importação e a exportação, salvo disposição em contrário por parte da Comissão;
b)
São estabelecidas tendo em conta, designadamente, as especificidades dos produtos em causa, a necessidade de assegurar as condições de um escoamento harmonioso desses produtos no mercado e o interesse dos consumidores em receberem uma informação adequada e transparente sobre os produtos, no que se refere, em especial, ao respectivo país de origem, categoria e, se for caso disso, variedade (ou tipo comercial);
c)
Podem, nomeadamente, incidir na qualidade, classificação em categorias, calibragem, embalagem, acondicionamento, armazenagem, transporte, apresentação, comercialização e rotulagem.
5. O detentor dos produtos abrangidos pelas normas de comercialização adoptadas só pode expor, pôr à venda, vender, entregar ou comercializar esses produtos de qualquer outra forma na Comunidade, se estiverem em conformidade com as referidas normas. Cabe ao detentor dos produtos garantir essa conformidade.
6. Sem prejuízo de quaisquer disposições específicas que possam ser aprovadas pela Comissão nos termos do artigo 42.o, os Estados-Membros controlam selectivamente, com base numa análise dos riscos, a conformidade dos produtos com essas normas de comercialização. Esses controlos devem centrar-se nos estádios anteriores à saída das zonas de produção, no momento do acondicionamento ou do carregamento dos produtos. Para os produtos provenientes de países terceiros, os controlos são efectuados antes da introdução em livre prática.
7. Na pendência da adopção de novas normas de comercialização, continuam a ser aplicáveis as normas de comercialização estabelecidas em aplicação do Regulamento (CE) n.o 2200/96 e do Regulamento (CE) n.o 2201/96.
TÍTULO III
ORGANIZAÇÕES DE PRODUTORES
CAPÍTULO I
Requisitos e reconhecimento
Artigo 3.o
Requisitos
1. Para efeitos do presente regulamento, entende-se por «organização de produtores» qualquer pessoa colectiva ou parte claramente definida de uma pessoa colectiva que satisfaça os seguintes requisitos:
a)
Ser constituída por iniciativa de agricultores, na acepção da alínea a) do artigo 2.o do Regulamento (CE) n.o 1782/2003, que cultivem um ou mais dos produtos enumerados na lista do n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96 e/ou dos produtos dessa lista destinados exclusivamente a transformação;
b)
Ter por objectivo o recurso a práticas de cultivo, técnicas de produção e práticas de gestão dos resíduos respeitadoras do ambiente, nomeadamente para proteger a qualidade das águas, do solo e da paisagem e para preservar ou fomentar a biodiversidade;
c)
Ter um ou mais dos seguintes objectivos:
i)
Assegurar a programação da produção e a adaptação desta à procura, nomeadamente em termos de qualidade e de quantidade,
ii)
Concentrar a oferta e colocar no mercado a produção dos membros,
iii)
Optimizar os custos de produção e estabilizar os preços na produção;
d)
Possuir estatutos que prevejam os requisitos específicos definidos no n.o 2; e
e)
Ter sido reconhecida pelo Estado-Membro em causa, em conformidade com o artigo 4.o
2. Os estatutos de uma organização de produtores devem obrigar os produtores membros, nomeadamente, a:
a)
Aplicar as regras adoptadas pela organização de produtores no que respeita ao conhecimento da produção, à produção, à comercialização e à protecção do ambiente;
b)
Apenas ser membros, no que respeita à produção de qualquer dos produtos referidos na alínea a) do n.o 1 em determinada exploração, de uma única organização de produtores;
c)
Comercializar por intermédio da organização de produtores a totalidade da sua produção em causa;
d)
Fornecer as informações solicitadas pela organização de produtores para fins estatísticos, nomeadamente sobre as superfícies cultivadas, as quantidades colhidas, os rendimentos e as vendas directas;
e)
Pagar as contribuições financeiras previstas pelos estatutos para a constituição e o aprovisionamento do fundo operacional previsto no artigo 8.o
3. Não obstante a alínea c) do n.o 2, se a organização de produtores o autorizar e desde que sejam respeitados os termos e condições por ela definidos, os produtores membros podem:
a)
Vender directamente nas suas explorações e/ou fora das suas explorações ao consumidor, para utilização pessoal, uma parte da sua produção e/ou dos seus produtos não superior a uma percentagem fixada pelos Estados-Membros que não pode ser inferior a 10 %;
b)
Comercializar, eles próprios ou por intermédio de outra organização de produtores, designada pela sua própria organização, quantidades de produtos que representem um volume marginal em relação ao volume de produção comercializável por esta última organização;
c)
Comercializar, eles próprios ou por intermédio de outra organização de produtores, designada pela sua própria organização, produtos que, pelas suas características, não sejam normalmente abrangidos pelas actividades comerciais da organização de produtores em causa.
4. Os estatutos de uma organização de produtores devem contemplar igualmente:
a)
As modalidades de determinação, adopção e alteração das regras referidas no n.o 2;
b)
A imposição aos membros de contribuições financeiras necessárias para o financiamento da organização de produtores;
c)
Regras que assegurem aos produtores membros o controlo, de forma democrática, da sua organização e das decisões desta;
d)
Sanções pela violação das obrigações estatutárias, nomeadamente o não pagamento das contribuições financeiras, ou das regras estabelecidas pela organização de produtores;
e)
Regras relativas à admissão de novos membros, nomeadamente um período mínimo de adesão;
f)
As regras contabilísticas e orçamentais necessárias para o funcionamento da organização.
5. Considera-se que as organizações de produtores actuam em nome e por conta dos seus membros em matéria económica.
Artigo 4.o
Reconhecimento
1. Os Estados-Membros devem reconhecer as organizações de produtores, na acepção do n.o 1 do artigo 3.o, que o solicitem, desde que estas:
a)
Satisfaçam os requisitos do artigo 3.o e apresentem os comprovativos correspondentes;
b)
Reúnam um número mínimo de membros e representem um volume ou valor mínimo de produção comercializável, a fixar pelos Estados-Membros, e apresentem os comprovativos correspondentes;
c)
Ofereçam garantias suficientes de que são capazes de desenvolver as suas actividades adequadamente em termos de duração e em termos de eficácia e de concentração da oferta; para tal, os Estados-Membros podem decidir quais os produtos ou grupos de produtos referidos na alínea a) do n.o 1 do artigo 3.o a abranger pela organização de produtores;
d)
Permitam efectivamente que os seus membros recebam assistência técnica na aplicação de práticas de cultivo respeitadoras do ambiente;
e)
Coloquem efectivamente à disposição dos seus membros os meios técnicos de que estes necessitem para a colheita, armazenagem, embalagem e comercialização dos seus produtos;
f)
Assegurem uma gestão comercial e contabilística adequada das suas actividades; e
g)
Não detenham uma posição dominante num determinado mercado, a não ser que seja necessário para a prossecução dos objectivos fixados no artigo 33.o do Tratado.
2. Os Estados-Membros:
a)
Decidem da concessão do reconhecimento a uma organização de produtores no prazo de três meses a contar da apresentação do pedido, acompanhado de todos os comprovativos pertinentes;
b)
Verificam periodicamente se as organizações de produtores respeitam as disposições do presente título, impõem as sanções aplicáveis a essas organizações em caso de incumprimento das disposições do presente regulamento ou de irregularidades nesse âmbito e, se necessário, decidem a retirada do reconhecimento;
c)
Notificam à Comissão, uma vez por ano, todas as decisões de concessão, recusa ou retirada de reconhecimentos.
Artigo 5.o
Associações de organizações de produtores
As associações de organizações de produtores são constituídas por iniciativa de organizações de produtores reconhecidas e podem exercer qualquer das actividades de uma organização de produtores. Para tal, os Estados-Membros podem reconhecer, mediante pedido, uma associação de organizações de produtores quando:
a)
O Estado-Membro em causa considere que a associação é capaz de exercer eficazmente as actividades em questão; e
b)
A associação não detenha uma posição dominante num determinado mercado, a não ser que seja necessário para a prossecução dos objectivos fixados no artigo 33.o do Tratado.
O n.o 5 do artigo 3.o aplica-se, mutatis mutandis, às acções das associações de organizações de produtores.
Artigo 6.o
Externalização
Os Estados-Membros podem autorizar uma organização de produtores reconhecida, ou uma associação de organizações de produtores reconhecida, a externalizar qualquer das suas actividades, inclusive para entidades subsidiárias, desde que forneça ao Estado-Membro em causa provas suficientes de que essa é uma solução adequada para alcançar os objectivos da organização de produtores ou da associação de organizações de produtores em causa.
Artigo 7.o
Agrupamentos de produtores
1. Para efeitos do presente regulamento, entende-se por «agrupamento de produtores» qualquer pessoa colectiva, ou parte claramente definida de uma pessoa colectiva, constituída por iniciativa de agricultores, na acepção da alínea a) do artigo 2.o do Regulamento (CE) n.o 1782/2003, que cultivem um ou mais dos produtos enumerados na lista prevista no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96 e/ou dos produtos dessa lista destinados exclusivamente a transformação, tendo em vista ser reconhecida como organização de produtores.
Os agrupamentos de produtores dos Estados-Membros que aderiram à União Europeia em 1 de Maio de 2004 ou após essa data, ou das regiões ultraperiféricas da Comunidade referidas no n.o 2 do artigo 299.o do Tratado, ou das ilhas menores do mar Egeu referidas no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 1405/2006 (13), podem beneficiar de um período transitório para satisfazerem as condições de reconhecimento definidas no artigo 4.o
Para o efeito, esses agrupamentos de produtores apresentam ao Estado-Membro em causa um plano de reconhecimento escalonado, cuja aceitação dá início à contagem do período transitório referido no segundo parágrafo e constitui um pré-reconhecimento. O período transitório não pode ter duração superior a cinco anos.
2. Antes de aceitar o plano de reconhecimento, o Estado-Membro em causa informa a Comissão das suas intenções e das prováveis consequências financeiras das mesmas.
3. Durante o período transitório, os Estados-Membros podem conceder aos agrupamentos de produtores:
a)
Ajudas destinadas a incentivar a sua constituição e a facilitar o seu funcionamento administrativo;
b)
Ajudas, directamente ou por intermédio de instituições de crédito, destinadas a cobrir uma parte dos investimentos necessários para o reconhecimento e constantes do plano de reconhecimento referido no terceiro parágrafo do n.o 1.
4. As ajudas referidas no n.o 3 são reembolsadas pela Comunidade em conformidade com as regras aprovadas nos termos da subalínea ii) da alínea b) do artigo 42.o
5. Para cada agrupamento de produtores, as ajudas referidas na alínea a) do n.o 3 são calculadas em função da sua produção comercializada e elevam-se, durante o primeiro, segundo, terceiro, quarto e quinto anos, a:
a)
10 %, 10 %, 8 %, 6 % e 4 %, respectivamente, do valor da produção comercializada no caso de agrupamentos de produtores nos Estados-Membros que aderiram à União Europeia em 1 de Maio de 2004 ou após essa data; e
b)
5 %, 5 %, 4 %, 3 % e 2 %, respectivamente, do valor da produção comercializada, no caso de agrupamentos de produtores nas regiões ultraperiféricas da Comunidade referidas no n.o 2 do artigo 299.o do Tratado ou nas ilhas menores do mar Egeu referidas no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 1405/2006.
Estas percentagens podem ser reduzidas quando o valor da produção comercializada exceda determinado limiar. Pode ser aplicado um limite máximo à ajuda devida em cada ano a um agrupamento de produtores.
CAPÍTULO II
Fundos operacionais e programas operacionais
Artigo 8.o
Fundos operacionais
1. As organizações de produtores podem constituir fundos operacionais. Esses fundos são financiados:
a)
Pelas contribuições financeiras dos membros ou da própria organização de produtores;
b)
Pela assistência financeira comunitária que pode ser concedida às organizações de produtores.
2. Os fundos operacionais são utilizados exclusivamente para financiar os programas operacionais aprovados pelos Estados-Membros em conformidade com o artigo 13.o
Artigo 9.o
Programas operacionais
1. Os programas operacionais têm dois ou mais dos objectivos referidos na alínea c) do n.o 1 do artigo 3.o ou dos seguintes objectivos:
a)
Planeamento da produção;
b)
Melhoramento da qualidade dos produtos;
c)
Desenvolvimento da valorização comercial dos produtos;
d)
Promoção dos produtos, quer no estado fresco quer transformados;
e)
Medidas ambientais e métodos de produção respeitadores do ambiente, incluindo a agricultura biológica;
f)
Prevenção e gestão de crises.
2. A prevenção e gestão de crises consiste em evitar e resolver as crises nos mercados das frutas e produtos hortícolas e abrange, neste contexto:
a)
As retiradas do mercado;
b)
A colheita em verde ou a não colheita de frutas e produtos hortícolas;
c)
A promoção e a comunicação;
d)
Medidas de formação;
e)
Seguros de colheita;
f)
A participação nas despesas administrativas da constituição de fundos mutualistas.
As medidas de prevenção e gestão de crises, nomeadamente qualquer reembolso do capital e dos juros tal como referido no terceiro parágrafo, não devem representar mais de um terço das despesas no âmbito do programa operacional.
Para financiar as medidas de prevenção e gestão de crises, as organizações de produtores podem contrair empréstimos em condições comerciais. Nesse caso, o reembolso do capital e dos juros relativos aos empréstimos pode inscrever-se no quadro do programa operacional, podendo assim ser elegível para assistência financeira comunitária ao abrigo do artigo 10.o As acções específicas efectuadas no âmbito da prevenção e gestão de crises são financiadas através de tais empréstimos ou directamente, mas não de ambos os modos.
3. Os Estados-Membros devem estabelecer que:
a)
Os programas operacionais incluam duas ou mais acções ambientais, ou
b)
Pelo menos 10 % das despesas no âmbito dos programas operacionais digam respeito a acções ambientais.
As acções ambientais respeitam os requisitos relativos aos pagamentos agro-ambientais previstos no primeiro parágrafo do n.o 3 do artigo 39.o do Regulamento (CE) n.o 1698/2005 do Conselho, de 20 de Setembro de 2005, relativo ao apoio ao desenvolvimento rural pelo Fundo Europeu Agrícola de Desenvolvimento Rural (FEADER) (14).
Quando pelo menos 80 % dos produtores membros de uma organização de produtores estejam sujeitos a um ou mais compromissos agro-ambientais idênticos no âmbito da referida disposição, cada um desses compromissos conta como uma acção ambiental, na acepção da alínea a) do primeiro parágrafo.
O apoio às acções ambientais a que se refere o primeiro parágrafo cobre os custos adicionais e as perdas de rendimento decorrentes dessas acções.
4. O n.o 3 só é aplicável na Bulgária e na Roménia a partir de 1 de Janeiro de 2011.
5. Os investimentos que aumentem a pressão exercida sobre o ambiente só são autorizados se forem tomadas medidas eficazes de protecção do ambiente contra esse tipo de pressões.
Artigo 10.o
Assistência financeira comunitária
1. A assistência financeira comunitária é igual ao montante das contribuições financeiras referidas na alínea a) do n.o 1 do artigo 8.o efectivamente pagas e é limitada a 50 % do montante real das despesas.
2. O valor máximo da assistência financeira comunitária é de 4,1 % do valor da produção comercializada de cada organização de produtores.
Todavia, essa percentagem pode ser aumentada para 4,6 % do valor da produção comercializada desde que o montante que ultrapasse 4,1 % do valor da produção comercializada seja utilizado exclusivamente para medidas de prevenção e gestão de crises.
3. A pedido de uma organização de produtores, a percentagem referida no n.o 1 é de 60 % no caso de um programa operacional ou de uma parte de um programa operacional que satisfaça, pelo menos, uma das seguintes condições:
a)
Ser apresentado por várias organizações de produtores da Comunidade que participam em acções transnacionais em diversos Estados-Membros;
b)
Ser apresentado por uma ou mais organizações de produtores que participam em acções de carácter interprofissional;
c)
Abranger apenas apoios específicos à produção de produtos biológicos abrangidos pelo Regulamento (CEE) n.o 2092/91 do Conselho, de 24 de Junho de 1991, relativo ao modo de produção biológico de produtos agrícolas e à sua indicação nos produtos agrícolas e nos géneros alimentícios (15);
d)
Ser apresentado por uma organização de produtores de um dos Estados-Membros que aderiram à União Europeia em 1 de Maio de 2004 ou após essa data e dizer respeito a medidas cujo termo não seja posterior ao final de 2013;
e)
Ser o primeiro a ser apresentado por uma organização de produtores reconhecida que se fundiu com outra organização de produtores reconhecida;
f)
Ser o primeiro a ser apresentado por uma associação de organizações de produtores reconhecida;
g)
Ser apresentado por organizações de produtores de Estados-Membros nos quais menos de 20 % da produção de frutas e produtos hortícolas é comercializada por organizações de produtores;
h)
Ser apresentado por uma organização de produtores de uma região ultraperiférica da Comunidade;
i)
Abranger apenas apoios específicos a acções destinadas a promover o consumo de frutas e produtos hortícolas junto das crianças nos estabelecimentos de ensino.
4. A percentagem referida no n.o 1 é de 100 % no caso das retiradas de frutas ou produtos hortícolas do mercado que não excedam 5 % do volume da produção comercializada por cada organização de produtores e que sejam escoadas:
a)
Por distribuição gratuita a fundações e organizações caritativas, aprovadas para o efeito pelos Estados-Membros, para as actividades de assistência das mesmas a pessoas cujo direito a assistência pública, nomeadamente por insuficiência dos meios de subsistência necessários, seja reconhecido pela legislação nacional;
b)
Por distribuição gratuita a instituições penitenciárias, escolas e outras instituições de ensino público, colónias de férias infantis, hospitais e lares de idosos, designados pelos Estados-Membros, que tomam as medidas necessárias para que as quantidades distribuídas a este título acresçam às normalmente adquiridas pelos estabelecimentos em causa.
Artigo 11.o
Assistência financeira nacional
1. Nas regiões dos Estados-Membros onde o grau de organização dos produtores seja especialmente baixo, os Estados-Membros podem ser autorizados pela Comissão, mediante pedido devidamente justificado, a pagar às organizações de produtores, a título de assistência financeira nacional, um montante não superior a 80 % das contribuições financeiras referidas na alínea a) do n.o 1 do artigo 8.o Tal montante acresce ao fundo operacional.
No caso das regiões dos Estados-Membros onde menos de 15 % do valor da produção de frutas e produtos hortícolas seja comercializada por organizações de produtores e cuja produção de frutas e produtos hortícolas represente, pelo menos, 15 % da produção agrícola total da região, a assistência referida no primeiro parágrafo pode ser reembolsada pela Comunidade, a pedido do Estado-Membro em causa.
2. Os artigos 87.o, 88.o e 89.o do Tratado não se aplicam à assistência financeira nacional autorizada ao abrigo do n.o 1.
Artigo 12.o
Quadro nacional e estratégia nacional para os programas operacionais
1. Os Estados-Membros estabelecem um quadro nacional para a elaboração das condições gerais a que devem subordinar-se as acções referidas no n.o 3 do artigo 9.o Esse quadro estabelece, nomeadamente, que tais acções devem satisfazer os requisitos pertinentes do Regulamento (CE) n.o 1698/2005, incluindo os relativos à complementaridade, coerência e conformidade, previstos no artigo 5.o desse regulamento.
Os Estados-Membros transmitem o quadro proposto à Comissão, que pode solicitar a alteração do mesmo no prazo de três meses, se verificar que a proposta não permite atingir os objectivos fixados pelo artigo 174.o do Tratado e pelo sexto programa comunitário de acção em matéria de ambiente (16). Os investimentos em explorações individuais apoiados por programas operacionais também têm de respeitar esses objectivos.
2. Os Estados-Membros definem uma estratégia nacional de sustentabilidade para os programas operacionais no sector das frutas e produtos hortícolas. Essa estratégia contempla os seguintes elementos:
a)
Uma análise da situação em termos de pontos fortes e fracos e do potencial de desenvolvimento;
b)
A justificação das prioridades definidas;
c)
Os objectivos e instrumentos dos programas operacionais, bem como indicadores de desempenho;
d)
A avaliação dos programas operacionais;
e)
A comunicação obrigatória de determinadas informações por parte das organizações de produtores.
A estratégia nacional integra igualmente o quadro nacional referido no n.o 1.
3. Os n.os 1 e 2 não se aplicam aos Estados-Membros que não têm organizações de produtores reconhecidas.
Artigo 13.o
Aprovação dos programas operacionais
1. Os projectos de programas operacionais são apresentados às autoridades nacionais competentes, que os aprovam ou recusam ou que pedem a sua alteração em conformidade com as disposições do presente capítulo.
2. As organizações de produtores comunicam ao Estado-Membro respectivo o montante previsional do fundo operacional para cada ano e apresentam uma justificação adequada para o mesmo, baseada nas previsões do programa operacional, nas despesas do ano em curso e, eventualmente, dos anos anteriores, assim como, se necessário, em estimativas de quantidade de produção para o ano seguinte.
3. O Estado-Membro em causa notifica à organização de produtores ou à associação de organizações de produtores o montante previsional da assistência financeira comunitária, dentro dos limites fixados no artigo 10.o
4. Os pagamentos a título de assistência financeira comunitária são efectuados em função das despesas realizadas para as acções abrangidas pelo programa operacional. Mediante constituição de garantia ou caução, podem ser efectuados adiantamentos a título dessas acções.
5. A organização de produtores notifica ao Estado-Membro em causa o montante definitivo das despesas do ano anterior, acompanhado dos documentos comprovativos necessários, para poder receber o saldo da assistência financeira comunitária.
6. Os programas operacionais e o seu financiamento pelos produtores e pelas organizações de produtores, por um lado, e por fundos comunitários, por outro, têm uma duração mínima de três anos e máxima de cinco anos.
CAPÍTULO III
Extensão das regras aos produtores de uma circunscrição económica
Artigo 14.o
Extensão das regras
1. Se uma organização de produtores que opere numa determinada circunscrição económica for considerada, relativamente a um produto específico, representativa da produção e dos produtores dessa circunscrição, o Estado-Membro em causa pode, a pedido da organização de produtores, tornar obrigatórias, para os produtores estabelecidos nessa circunscrição económica que não sejam membros da organização de produtores, as seguintes regras:
a)
As regras referidas na alínea a) do n.o 2 do artigo 3.o;
b)
As regras necessárias à execução das medidas referidas na alínea c) do n.o 2 do artigo 9.o;
O primeiro parágrafo aplica-se se essas regras:
a)
Estiverem em vigor há pelo menos uma campanha de comercialização;
b)
Constarem da lista exaustiva do anexo I;
c)
Não forem tornadas obrigatórias por mais de três campanhas de comercialização.
Todavia, a condição referida na alínea a) do segundo parágrafo não se aplica se as regras em causa forem as enumeradas nos pontos 1, 3 e 5 do anexo I. Nesse caso, a extensão das regras não pode aplicar-se por mais de uma campanha de comercialização.
2. Para efeitos do presente capítulo, entende-se por «circunscrição económica» uma zona geográfica constituída por regiões de produção limítrofes ou vizinhas em que as condições de produção e comercialização são homogéneas.
Os Estados-Membros notificam à Comissão uma lista das circunscrições económicas.
No prazo de um mês a contar dessa notificação, a Comissão aprova a lista ou, após consulta do Estado-Membro em causa, toma uma decisão sobre as alterações a efectuar por este último à lista. A Comissão coloca a lista aprovada à disposição do público pelos métodos que considere apropriados.
3. Considera-se que uma organização de produtores é representativa, na acepção do n.o 1, se congregar pelo menos 50 % dos produtores da circunscrição económica na qual opera e abranger pelo menos 60 % do volume de produção dessa circunscrição. Sem prejuízo do n.o 5, no cálculo dessas percentagens não são tomados em conta os produtores nem a produção de produtos biológicos abrangidos pelo Regulamento (CEE) n.o 2092/91.
4. As regras tornadas obrigatórias para todos os produtores de uma determinada circunscrição económica:
a)
Não podem prejudicar os demais produtores do Estado-Membro em causa ou da Comunidade;
b)
Não são aplicáveis, a não ser que os abranjam explicitamente, aos produtos entregues para transformação no âmbito de contratos assinados antes do início da campanha de comercialização, com excepção das regras de conhecimento da produção referidas na alínea a) do n.o 2 do artigo 3.o;
c)
Não podem ser incompatíveis com as regras comunitárias e nacionais em vigor.
5. As regras não podem ser tornadas obrigatórias para os produtores de produtos biológicos abrangidos pelo Regulamento (CEE) n.o 2092/91 excepto se essa medida tiver o acordo de pelo menos 50 % desses produtores na circunscrição económica em que a organização de produtores opera e se essa organização abranger pelo menos 60 % dessa produção nessa circunscrição.
Artigo 15.o
Notificação
Os Estados-Membros notificam sem demora à Comissão as regras que tenham tornado obrigatórias para todos os produtores de uma determinada circunscrição económica em conformidade com o n.o 1 do artigo 14.o A Comissão coloca essas regras à disposição do público pelos métodos que considere apropriados.
Artigo 16.o
Revogação
A Comissão decide que um Estado-Membro deve revogar uma extensão de regras por ele decidida em conformidade com o n.o 1 do artigo 14.o sempre que:
a)
Constate que a extensão em causa a outros produtores exclui a concorrência numa parte substancial do mercado interno ou prejudica a liberdade comercial, ou que são postos em perigo os objectivos fixados no artigo 33.o do Tratado;
b)
Constate que o n.o 1 do artigo 81.o do Tratado é aplicável às regras estendidas a outros produtores. A decisão da Comissão sobre essas regras aplica-se apenas a partir da data de tal constatação;
c)
Das verificações que efectue conclua que o presente capítulo não foi respeitado.
Artigo 17.o
Contribuições financeiras de produtores não membros
Sempre que seja aplicado o n.o 1 do artigo 14.o, o Estado-Membro em causa pode decidir, mediante análise dos elementos apresentados, que os produtores não membros devem pagar à organização de produtores a parte da contribuição financeira paga pelos produtores membros que se destine a cobrir:
a)
As despesas administrativas resultantes da aplicação das regras referidas no n.o 1 do artigo 14.o;
b)
As despesas com acções de investigação, estudos de mercado e promoções de vendas realizados pela organização ou associação em benefício de todos os produtores da circunscrição.
Artigo 18.o
Extensão das regras às associações de organizações de produtores
Para efeitos do presente capítulo, as referências às organizações de produtores são também entendidas como referências às associações de organizações de produtores reconhecidas.
CAPÍTULO IV
Relatório
Artigo 19.o
Relatório
A Comissão apresenta ao Parlamento Europeu e ao Conselho, até 31 de Dezembro de 2013, um relatório sobre a aplicação do presente título no que se refere às organizações de produtores, aos fundos operacionais e aos programas operacionais.
TÍTULO IV
ORGANIZAÇÕES E ACORDOS INTERPROFISSIONAIS
CAPÍTULO I
Requisitos e reconhecimento
Artigo 20.o
Requisitos
Para efeitos do presente regulamento, entende-se por «organização interprofissional» qualquer pessoa colectiva:
a)
Que congregue representantes das actividades económicas ligadas à produção e/ou ao comércio e/ou à transformação dos produtos enumerados no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96;
b)
Constituída por iniciativa de todas ou algumas das organizações ou associações que a compõem;
c)
Que realize, numa ou mais regiões da Comunidade, duas ou mais das actividades a seguir enunciadas, tendo em conta os interesses dos consumidores:
i)
Melhoramento do conhecimento e da transparência da produção e do mercado,
ii)
Contribuição para uma melhor coordenação da colocação das frutas e produtos hortícolas no mercado, nomeadamente através de pesquisas ou de estudos de mercado,
iii)
Elaboração de contratos-tipo compatíveis com as regras comunitárias,
iv)
Maior valorização do potencial das frutas e produtos hortícolas produzidos,
v)
Obtenção da informação e realização das pesquisas necessárias à orientação da produção para produtos mais adaptados às exigências do mercado e ao gosto e expectativas dos consumidores, nomeadamente no tocante à qualidade dos produtos e à protecção do ambiente,
vi)
Procura de métodos que permitam limitar a utilização de produtos fitossanitários e de outros factores de produção e garantir a qualidade dos produtos e a preservação dos solos e das águas,
vii)
Desenvolvimento de métodos e instrumentos que permitam melhorar a qualidade dos produtos,
viii)
Valorização do potencial e protecção da agricultura biológica e das denominações de origem, marcas de qualidade e indicações geográficas,
ix)
Promoção da produção integrada ou de outros métodos de produção respeitadores do ambiente,
x)
Definição, no respeitante às regras de produção e de comercialização referidas nos pontos 2 e 3 do anexo I, de regras mais estritas do que as regras comunitárias ou nacionais;
d)
Que tenha sido reconhecida pelo Estado-Membro em causa em conformidade com o artigo 21.o
Artigo 21.o
Reconhecimento
1. Caso as estruturas do Estado-Membro o justifiquem, um Estado-Membro pode reconhecer como organização interprofissional todas as organizações estabelecidas no seu território que o solicitem mediante um pedido adequado, desde que a organização em causa:
a)
Exerça a sua actividade numa ou em mais regiões do Estado-Membro em causa;
b)
Represente uma parte significativa da produção e/ou do comércio e/ou da transformação de frutas e produtos hortícolas e de produtos transformados à base de frutas e produtos hortícolas da região ou regiões em causa e, se tiver âmbito inter-regional, comprove ter um mínimo de representatividade, em relação a cada um dos ramos associados, em cada uma das regiões abrangidas;
c)
Exerça duas ou mais das actividades referidas na alínea c) do artigo 20.o;
d)
Não participe, ela própria, na produção, transformação ou comercialização de frutas ou produtos hortícolas ou de produtos transformados à base de frutas ou produtos hortícolas;
e)
Não participe em nenhum dos acordos, decisões ou práticas concertadas a que se refere o n.o 4 do artigo 22.o
2. Antes do reconhecimento, os Estados-Membros notificam a Comissão das organizações interprofissionais que tenham apresentado pedidos de reconhecimento, fazendo acompanhar essa notificação de todas as informações pertinentes sobre a representatividade e as diferentes actividades das mesmas, bem como de todos os outros elementos de apreciação necessários.
A Comissão pode opor-se ao reconhecimento, no prazo de dois meses a contar da data da notificação dessas informações.
3. Os Estados-Membros:
a)
Decidem da concessão do reconhecimento no prazo de três meses a contar da apresentação do pedido, acompanhado de todos os documentos comprovativos pertinentes;
b)
Verificam periodicamente se as organizações interprofissionais respeitam os termos e condições do reconhecimento, impõem as sanções aplicáveis a essas organizações em caso de incumprimento das disposições do presente regulamento ou de irregularidades nesse âmbito e, se necessário, decidem a retirada do reconhecimento;
c)
Retiram o reconhecimento nos seguintes casos:
i)
Se os requisitos e condições do reconhecimento estabelecidos no presente capítulo deixarem de estar satisfeitos,
ii)
Se a organização interprofissional participar em algum dos acordos, decisões ou práticas concertadas referidos no n.o 3 do artigo 22.o, sem prejuízo de outras sanções a serem impostas em aplicação da legislação nacional,
iii)
Se a organização interprofissional não cumprir a obrigação de notificação referida no n.o 2 do artigo 22.o;
d)
Notificam à Comissão, no prazo de dois meses, todas as decisões de concessão, recusa ou retirada de reconhecimentos.
4. Os termos e condições em que os Estados-Membros devem informar a Comissão das actividades das organizações interprofissionais e a frequência com que o devem fazer são aprovados nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96.
Em face dos resultados de verificações efectuadas, a Comissão pode solicitar a um Estado-Membro que retire um reconhecimento.
5. O reconhecimento confere autorização para a realização das actividades referidas na alínea c) do artigo 20.o, de acordo com as restantes disposições do presente regulamento.
6. A Comissão coloca uma lista das organizações interprofissionais reconhecidas à disposição do público pelos métodos que considere apropriados, indicando a circunscrição económica ou a zona em que essas organizações desenvolvem as suas actividades, bem como as acções realizadas em conformidade com o artigo 23.o As retiradas de reconhecimentos são igualmente colocadas à disposição do público.
CAPÍTULO II
Regras de concorrência
Artigo 22.o
Aplicação das regras de concorrência
1. Não obstante o artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 1184/2006 do Conselho, de 24 de Julho de 2006 , relativo à aplicação de determinadas regras de concorrência à produção e ao comércio de produtos agrícolas (17), o n.o 1 do artigo 81.o do Tratado não é aplicável aos acordos, decisões e práticas concertadas das organizações interprofissionais reconhecidas que tenham por objecto a realização das actividades referidas na alínea c) do artigo 20.o do presente regulamento.
2. O n.o 1 só é aplicável:
a)
Se os acordos, decisões e práticas concertadas tiverem sido notificados à Comissão;
b)
Se, no prazo de dois meses a contar da notificação de todos os elementos de apreciação necessários, a Comissão não tiver declarado a incompatibilidade desses acordos, decisões ou práticas concertadas com as regras comunitárias.
3. Os acordos, decisões e práticas concertadas não podem produzir efeitos antes do termo do prazo referido na alínea b) do n.o 2.
4. São sempre considerados incompatíveis com as regras comunitárias os seguintes acordos, decisões e práticas concertadas:
a)
Os acordos, decisões e práticas concertadas que possam dar origem a qualquer forma de compartimentação de mercados na Comunidade;
b)
Os acordos, decisões e práticas concertadas que possam prejudicar o bom funcionamento da organização de mercado;
c)
Os acordos, decisões e práticas concertadas que possam criar distorções de concorrência que não sejam indispensáveis para alcançar os objectivos da política agrícola comum prosseguidos pela actividade da organização interprofissional;
d)
Os acordos, decisões e práticas concertadas que conduzam à fixação de preços, sem prejuízo das actividades realizadas pelas organizações interprofissionais em aplicação de regras comunitárias específicas;
e)
Os acordos, decisões e práticas concertadas que possam criar discriminações ou eliminar a concorrência relativamente a uma parte substancial dos produtos em causa.
5. Se, após o termo do prazo de dois meses referido na alínea b) do n.o 2, a Comissão verificar que as condições de aplicação do n.o 1 não estão preenchidas, aprova uma decisão que determine a aplicabilidade do n.o 1 do artigo 81.o do Tratado ao acordo, decisão ou prática concertada em causa.
Essa decisão da Comissão não é aplicável antes do dia da sua notificação à organização interprofissional em causa, excepto se esta tiver transmitido informações incorrectas ou utilizado abusivamente a isenção prevista no n.o 1.
6. No caso dos acordos plurianuais, a notificação referente ao primeiro ano é válida para os anos seguintes do acordo. Todavia, nessa eventualidade, a Comissão, por iniciativa própria ou a pedido de outro Estado-Membro, pode, a qualquer momento, emitir uma declaração de incompatibilidade.
CAPÍTULO III
Extensão das regras
Artigo 23.o
Extensão das regras
1. Se uma organização interprofissional que opere numa ou mais regiões determinadas de um Estado-Membro for considerada representativa da produção, do comércio ou da transformação de um dado produto, o Estado-Membro em causa pode, a pedido dessa organização interprofissional, tornar certos acordos, decisões ou práticas concertadas adoptados no âmbito da mesma organização obrigatórios, por um período limitado, para os operadores individuais ou os agrupamentos não membros da organização que operem na região ou regiões em causa.
2. Uma organização interprofissional é considerada representativa, na acepção do n.o 1, se congregar pelo menos dois terços da produção, do comércio ou da transformação do produto ou produtos em causa na região ou regiões em questão do Estado-Membro. Se o pedido de extensão das suas regras a outros operadores abranger várias regiões, a organização interprofissional deve comprovar que tem um mínimo de representatividade, em relação a cada um dos ramos associados, em cada uma das regiões abrangidas.
3. As regras cuja extensão a outros operadores pode ser pedida:
a)
Devem ter um dos seguintes objectivos:
i)
Conhecimento da produção e do mercado,
ii)
Regras de produção mais estritas do que o estabelecido nas regras comunitárias ou nacionais,
iii)
Elaboração de contratos-tipo compatíveis com as regras comunitárias,
iv)
Regras de comercialização,
v)
Regras de protecção do ambiente,
vi)
Medidas de promoção e valorização do potencial dos produtos,
vii)
Medidas de protecção da agricultura biológica e das denominações de origem, marcas de qualidade e indicações geográficas;
b)
Devem estar em vigor há pelo menos uma campanha de comercialização;
c)
Não podem ser tornadas obrigatórias por mais de três campanhas de comercialização;
d)
Não podem prejudicar os demais operadores do Estado-Membro em causa ou da Comunidade;
Todavia, a condição referida na alínea b) do primeiro parágrafo não se aplica se as regras em causa forem as enumeradas nos pontos 1, 3 e 5 do anexo I. Nesse caso, a extensão das regras não pode aplicar-se por mais de uma campanha de comercialização.
4. As regras referidas nas subalíneas ii), a) iv) e a) v) da alíneas a) do n.o 3 não podem diferir das estabelecidas no anexo I. As regras referidas na subalínea ii) da alínea a) do n.o 3 não se aplicam a produtos produzidos fora da região ou regiões determinadas a que se refere o n.o 1.
Artigo 24.o
Notificação e revogação
1. Os Estados-Membros notificam sem demora à Comissão as regras que tenham tornado obrigatórias para todos os operadores de uma ou mais regiões em conformidade com o n.o 1 do artigo 23.o A Comissão coloca essas regras à disposição do público pelos métodos que considere apropriados.
2. Antes de as regras serem colocadas à disposição do público, a Comissão informa o comité estabelecido pelo n.o 1 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96 das eventuais notificações da extensão de acordos interprofissionais.
3. Nos casos referidos no artigo 16.o, a Comissão decide que o Estado-Membro deve revogar a extensão das regras por ele decidida.
Artigo 25.o
Contribuições financeiras de não membros
Em caso de extensão de regras para um ou mais produtos, e sempre que uma ou mais actividades referidas na alínea a) do n.o 3 do artigo 23.o levadas a cabo por uma organização interprofissional reconhecida apresentem interesse económico geral para as pessoas cujas actividades estejam relacionadas com um ou mais dos produtos em causa, o Estado-Membro que concedeu o reconhecimento pode decidir que os operadores individuais ou os agrupamentos não membros da organização interprofissional que beneficiem das referidas actividades paguem à organização um montante igual à totalidade ou a parte das contribuições financeiras pagas pelos membros desta última, na medida em que essas contribuições se destinem a cobrir despesas directamente resultantes das actividades em questão.
TÍTULO V
COMÉRCIO COM PAÍSES TERCEIROS
CAPÍTULO I
Disposições gerais
Artigo 26.o
Princípios gerais
Salvo disposição em contrário do presente regulamento ou aprovada em aplicação do mesmo, é proibido, no comércio com países terceiros:
a)
Impor qualquer encargo de efeito equivalente ao de um direito aduaneiro;
b)
Aplicar qualquer restrição quantitativa ou medida de efeito equivalente.
Artigo 27.o
Nomenclatura combinada
As regras gerais para a interpretação da Nomenclatura Combinada e as disposições especiais de aplicação da mesma são aplicáveis à classificação pautal dos produtos abrangidos pelo presente título. A nomenclatura pautal resultante da aplicação do presente regulamento é integrada na pauta aduaneira comum.
CAPÍTULO II
Importações
Secção I
Certificados de importação
Artigo 28.o
Sistemas opcionais de certificado de importação
A Comissão pode submeter as importações para a Comunidade de um ou mais produtos abrangidos pelo presente regulamento à apresentação de um certificado de importação.
Artigo 29.o
Emissão de certificados
Os Estados-Membros emitem os certificados de importação para qualquer interessado, independentemente do local da Comunidade em que este se encontre estabelecido, salvo disposto em contrário pelo Conselho, e sem prejuízo das medidas tomadas em aplicação do presente capítulo.
Artigo 30.o
Validade
Os certificados de importação são válidos em toda a Comunidade.
Artigo 31.o
Garantia
1. Salvo disposição em contrário prevista nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96, a emissão de certificados fica subordinada à constituição de uma garantia que assegure que os produtos são importados durante o prazo de validade do certificado.
2. Salvo em casos de força maior, a garantia é executada, no todo ou em parte, se a importação não for realizada dentro do prazo de validade do certificado, ou se apenas o for parcialmente.
Artigo 32.o
Regras de execução
As regras de execução da presente secção, incluindo os prazos de validade dos certificados e a taxa de garantia, são aprovadas nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96.
Secção II
Direitos de importação e regime de preços de entrada
Artigo 33.o
Direitos de importação
Salvo disposição em contrário do presente regulamento, as taxas dos direitos de importação da Pauta Aduaneira Comum são aplicáveis aos produtos abrangidos pelo presente regulamento.
Artigo 34.o
Regime de preços de entrada
1. Se a aplicação da taxa de direitos da pauta aduaneira comum depender do preço de entrada da remessa importada, a autenticidade desse preço é verificada recorrendo a um valor forfetário de importação, calculado pela Comissão, por produto e origem, com base na média ponderada dos preços do produto em causa em mercados de importação representativos dos Estados-Membros ou, se for caso disso, noutros mercados.
Todavia, podem ser aprovadas, nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96, disposições específicas para a verificação do preço de entrada dos produtos importados essencialmente para transformação.
2. Se o preço de entrada declarado da remessa em questão for superior ao valor forfetário de importação, acrescido de uma margem fixada nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96, que não pode exceder o valor forfetário em mais de 10 %, é exigida a constituição de uma garantia, de montante igual ao direito de importação determinado com base no valor forfetário de importação.
3. Se o preço de entrada da remessa em questão não for declarado por ocasião do desalfandegamento, a taxa de direitos da pauta aduaneira comum a aplicar depende do valor forfetário de importação ou é determinada por aplicação, em condições a definir nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96, das disposições pertinentes da legislação aduaneira.
4. As regras de execução do presente artigo são aprovadas nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96.
Artigo 35.o
Direitos de importação adicionais
1. A importação, à taxa de direito prevista nos artigos 33.o e 34.o, de um ou vários produtos abrangidos pelo presente regulamento fica sujeita ao pagamento de um direito de importação adicional, a fim de evitar ou neutralizar os efeitos prejudiciais para o mercado comunitário que possam advir dessas importações, se:
a)
As importações forem efectuadas a um preço inferior ao nível notificado pela Comunidade à Organização Mundial do Comércio («preço de desencadeamento»); ou
b)
O volume das importações exceder em qualquer ano um determinado nível («volume de desencadeamento»).
O volume de desencadeamento baseia-se nas oportunidades de acesso ao mercado, definidas como a percentagem das importações do consumo interno correspondente durante os três anos anteriores.
2. Não são impostos direitos de importação adicionais se for improvável que as importações perturbem o mercado comunitário ou se os efeitos forem desproporcionados em relação ao objectivo pretendido.
3. Para efeitos da alínea a) do n.o 1, os preços de importação são determinados com base nos preços de importação CIF da remessa em causa.
Os preços de importação CIF são confrontados com os preços representativos do produto em causa no mercado mundial ou no mercado comunitário de importação do produto.
4. As regras de execução do presente artigo são aprovadas nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96. Essas regras especificam, designadamente:
a)
Os produtos a que são aplicáveis direitos de importação adicionais;
b)
Os outros critérios necessários para assegurar a aplicação no n.o 1.
Secção III
Gestão dos contingentes de importação
Artigo 36.o
Contingentes pautais
1. Os contingentes pautais a aplicar à importação dos produtos abrangidos pelo presente regulamento, decorrentes dos acordos celebrados nos termos do artigo 300.o do Tratado ou de outros actos do Conselho, são abertos e geridos pela Comissão com base em regras de execução aprovadas nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96.
2. Os contingentes pautais são geridos de modo a evitar qualquer discriminação entre os operadores em causa, aplicando um dos métodos a seguir indicados, uma combinação dos mesmos ou outro método adequado:
a)
Método baseado na ordem cronológica de apresentação dos pedidos (segundo o princípio do «primeiro a chegar, primeiro a ser servido»);
b)
Método baseado numa repartição proporcional às quantidades solicitadas aquando da apresentação dos pedidos (método da «análise simultânea»);
c)
Método baseado na tomada em consideração das correntes comerciais tradicionais (método dos «operadores tradicionais/novos operadores»).
3. O método de gestão adoptado tem na devida conta, se for caso disso, as necessidades de abastecimento do mercado comunitário e a necessidade de salvaguardar o equilíbrio desse mesmo mercado.
Artigo 37.o
Abertura de contingentes pautais
A Comissão prevê, nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96, os contingentes pautais anuais, se necessário de acordo com um escalonamento adequado durante o ano, e determina o método de gestão a aplicar.
As regras de execução da presente secção são aprovadas pelo mesmo procedimento, designadamente no que se refere:
a)
Às garantias relativas à natureza, proveniência e origem do produto;
b)
Ao reconhecimento do documento utilizado para verificar as garantias referidas na alínea a);
c)
Às condições de emissão e ao prazo de validade dos certificados de importação.
Secção IV
Medidas de salvaguarda e aperfeiçoamento activo
Artigo 38.o
Medidas de salvaguarda
1. A Comissão adopta medidas de salvaguarda contra importações para a Comunidade, sob reserva do n.o 3 do presente artigo, nos termos dos Regulamentos (CE) n.o 519/94 do Conselho, de 7 de Março de 1994, relativo ao regime comum aplicável às importações de certos países terceiros (18) e (CE) n.o 3285/94 do Conselho, de 22 de Dezembro de 1994, relativo ao regime comum aplicável às importações (19).
2. Salvo disposto em contrário pelo Conselho, as medidas de salvaguarda contra importações para a Comunidade previstas em acordos internacionais celebrados nos termos do artigo 300.o do Tratado são adoptadas pela Comissão nos termos do n.o 3 do presente artigo.
3. As medidas de salvaguarda referidas nos n.os 1 e 2 podem ser adoptadas pela Comissão a pedido de um Estado-Membro ou por sua própria iniciativa. Se a Comissão receber um pedido de um Estado-Membro, toma uma decisão sobre o assunto no prazo de cinco dias úteis a contar da recepção do pedido.
Os Estados-Membros serão notificados dessas medidas de salvaguarda, que são imediatamente aplicáveis.
Os Estados-Membros podem submeter à apreciação do Conselho as decisões tomadas pela Comissão nos termos dos n.os 1 e 2, no prazo de cinco dias úteis a contar da data de notificação das mesmas. O Conselho reunir-se-á sem demora. O Conselho pode, deliberando por maioria qualificada, alterar ou revogar as decisões em causa no prazo de um mês a contar da data em que as mesmas tenham sido submetidas à sua apreciação.
4. Sempre que a Comissão considere que uma medida de salvaguarda adoptada nos termos dos n.os 1 ou 2 deve ser revogada ou alterada, procede do seguinte modo:
a)
Se a medida tiver sido aprovada pelo Conselho, a Comissão propõe ao Conselho que revogue ou altere essa medida. O Conselho delibera por maioria qualificada;
b)
Em todos os outros casos, as medidas comunitárias de salvaguarda são revogadas ou alteradas pela Comissão.
Artigo 39.o
Suspensão do regime de aperfeiçoamento activo
1. Se o mercado comunitário for perturbado ou estiver susceptível de ser perturbado pelo regime de aperfeiçoamento activo, a Comissão pode suspender total ou parcialmente, a pedido de um Estado-Membro ou por sua própria iniciativa, o recurso ao regime de aperfeiçoamento activo para produtos abrangidos pelo presente regulamento. Se a Comissão receber um pedido de um Estado-Membro, toma uma decisão sobre o assunto no prazo de cinco dias úteis a contar da recepção do pedido.
Os Estados-Membros são notificados dessas medidas, que serão imediatamente aplicáveis.
Os Estados-Membros podem submeter à apreciação do Conselho as medidas estabelecidas pela Comissão nos termos do primeiro parágrafo, no prazo de cinco dias úteis a contar da data de notificação das mesmas. O Conselho reúne-se sem demora. O Conselho pode, deliberando por maioria qualificada, alterar ou revogar as medidas em causa no prazo de um mês a contar da data em que as mesmas tenham sido submetidas à sua apreciação.
2. Na medida do necessário ao bom funcionamento da organização comum do mercado para os produtos abrangidos pelo presente regulamento, o recurso ao regime de aperfeiçoamento activo relativamente a esses produtos pode ser total ou parcialmente proibido pelo Conselho, deliberando nos termos do n.o 2 do artigo 37.o do Tratado.
CAPÍTULO III
Exportações
Secção I
Certificados de exportação
Artigo 40.o
Sistemas opcionais de certificado de exportação
1. A Comissão pode decidir submeter as exportações da Comunidade de produtos abrangidos pelo presente regulamento à apresentação de um certificado de exportação.
2. Os artigos 29.o, 30.o e 31.o são aplicáveis mutatis mutandis.
3. As regras de execução do presente artigo, incluindo os prazos de validade dos certificados e a taxa de garantia, são aprovadas nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96.
Secção II
Suspensão do aperfeiçoamento passivo
Artigo 41.o
Suspensão do regime de aperfeiçoamento passivo
1. Se o mercado comunitário for perturbado ou estiver susceptível de ser perturbado pelo regime de aperfeiçoamento activo, a Comissão pode suspender total ou parcialmente, a pedido de um Estado-Membro ou por sua própria iniciativa, o recurso ao regime de aperfeiçoamento activo para produtos abrangidos pelo presente regulamento. Se a Comissão receber um pedido de um Estado-Membro, toma uma decisão sobre o assunto no prazo de cinco dias úteis a contar da recepção do pedido.
Os Estados-Membros são notificados dessas medidas, que serão imediatamente aplicáveis.
Os Estados-Membros podem submeter à apreciação do Conselho as medidas estabelecidas pela Comissão nos termos do primeiro parágrafo, no prazo de cinco dias úteis a contar da data de notificação das mesmas. O Conselho reunir-se-á sem demora. O Conselho pode, deliberando por maioria qualificada, alterar ou revogar as medidas em causa no prazo de um mês a contar da data em que as mesmas tenham sido submetidas à sua apreciação.
2. Na medida do necessário ao bom funcionamento da organização comum do mercado para produtos abrangidos pelo presente regulamento, o recurso ao regime de aperfeiçoamento activo relativamente a esses produtos pode ser total ou parcialmente proibido pelo Conselho, deliberando nos termos do n.o 2 do artigo 37.o do Tratado.
TÍTULO VI
DISPOSIÇÕES DE EXECUÇÃO, DE ALTERAÇÃO E FINAIS
CAPÍTULO I
Disposições de execução
Artigo 42.o
Regras de execução
As regras de execução do presente regulamento são aprovadas nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96. Essas regras podem incluir, em especial:
a)
Regras de execução do título II, incluindo:
i)
Os produtos sujeitos a normalização e as disposições relativas às normas de comercialização a que se refere o artigo 2.o, em especial para definir o que se entende por produto «de qualidade sã, leal e comercial»,
ii)
Regras sobre os controlos de conformidade, nomeadamente sobre a sua aplicação coerente nos Estados-Membros,
iii)
Regras sobre as derrogações e isenções da aplicação das normas de comercialização,
iv)
Regras sobre a apresentação, comercialização e rotulagem,
v)
Regras sobre a aplicação das normas de comercialização a produtos importados para a Comunidade e a produtos exportados da Comunidade;
b)
Regras de execução do título III, incluindo:
i)
Regras sobre as organizações de produtores transnacionais e as associações transnacionais de organizações de produtores, nomeadamente sobre a assistência administrativa a prestar pelas autoridades competentes em caso de cooperação transnacional,
ii)
Regras sobre o financiamento das medidas referidas no artigo 7.o, nomeadamente sobre os limiares e os limites máximos da ajuda e sobre o grau de co-financiamento comunitário da ajuda,
iii)
A proporção do reembolso da assistência a que se refere o n.o 1 do artigo 11.o e as regras de execução desse reembolso,
iv)
Regras sobre os investimentos em explorações individuais,
v)
As datas relativas às comunicações e notificações referidas no artigo 13.o,
vi)
Disposições para os pagamentos parciais da assistência financeira comunitária referida no artigo 13.o;
c)
Regras de execução do título IV;
d)
Regras relativas aos controlos administrativos e físicos efectuados pelos Estados-Membros sobre o cumprimento de obrigações decorrentes da aplicação do presente regulamento;
e)
Um sistema para a aplicação de sanções administrativas em caso de incumprimento de qualquer obrigação decorrente da aplicação do presente regulamento. As sanções administrativas são estabelecidas em função da gravidade, extensão, permanência e recorrência do incumprimento constatado;
f)
Regras relativas à recuperação de pagamentos indevidos resultantes da aplicação do presente regulamento;
g)
Regras relativas à comunicação das operações de controlo realizadas, bem como dos seus resultados;
h)
Regras de execução do título V, incluindo as medidas especificamente referidas no mesmo;
i)
Regras para a determinação das informações necessárias para a aplicação do artigo 44.o, bem como regras relativas à forma, teor, periodicidade e datas-limite das mesmas e ao regime de transmissão ou disponibilização das informações e dos documentos;
j)
Medidas necessárias para facilitar a transição dos dispositivos dos Regulamentos (CE) n.o 2200/96, (CE) n.o 2201/96 e (CE) n.o 2202/96 para os estabelecidas pelo presente regulamento, incluindo as relativas à execução do artigo 55.o deste último.
CAPÍTULO II
Alterações, revogação e disposições finais
Artigo 43.o
Ajudas estatais
Salvo disposição em contrário do presente regulamento, os artigos 87.o, 88.o e 89.o do Tratado são aplicáveis à produção e ao comércio dos produtos enumerados no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96 e no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2201/96, e às batatas, frescas ou refrigeradas, do código NC 0701.
Em derrogação do primeiro parágrafo:
a)
Os Estados-Membros podem continuar a conceder ajudas estatais ao abrigo de quaisquer regimes em vigor em relação à produção e ao comércio de batatas, frescas ou refrigeradas, do código NC 0701 até 31 de Dezembro de 2011.
b)
Durante a campanha de comercialização de 2007/2008, a Espanha e a Itália podem conceder uma ajuda estatal de um montante máximo de 15 milhões de EUR, a fim de apoiar a adaptação do sector da transformação de tomate às disposições estabelecidas no presente regulamento;
c)
Até 31 de Dezembro de 2010, os Estados-Membros podem conceder uma ajuda estatal sob as seguintes condições:
i)
A ajuda estatal deve ser paga exclusivamente aos produtores de frutas e produtos hortícolas que não sejam membros duma organização de produtores reconhecida e que tenham assinado um contrato com uma organização de produtores reconhecida nos termos do qual aceitem aplicar as medidas de prevenção e gestão de crises da organização de produtores em causa,
ii)
O montante da ajuda estatal paga a esses produtores não deve ser superior a 75 % do apoio comunitário recebido pelos membros da organização de produtores em causa, e
iii)
Até 31 de Dezembro de 2010, o Estado-Membro em causa deve apresentar um relatório à Comissão sobre a eficácia e a eficiência da ajuda estatal, no qual deve analisar, em especial, até que ponto essa ajuda terá apoiado a organização do sector. A Comissão examina o relatório e decide da apresentação de eventuais propostas adequadas.
Artigo 44.o
Comunicações
Os Estados-Membros e a Comissão facultam-se mutuamente as informações necessárias para a aplicação do presente regulamento, para a vigilância e análise do mercado e para dar cumprimento às obrigações internacionais relativas aos produtos abrangidos pelo presente regulamento.
Artigo 45.o
Despesas
As despesas no âmbito do presente regulamento são consideradas intervenções destinadas à regularização dos mercados agrícolas, na acepção da alínea b) do n.o 1 do artigo 3.o do Regulamento (CE) n.o 1290/2005.
Artigo 46.o
Alteração do Regulamento (CEE) n.o 827/68
No anexo do Regulamento (CEE) n.o 827/68, a entrada relativa ao código NC 0901 passa a ter a seguinte redacção:
«ex 0910
Gengibre, curcuma, louro, caril e outras especiarias, excluindo o tomilho e o açafrão».
Artigo 47.o
Alteração do Regulamento (CE) n.o 2200/96
O Regulamento (CE) n.o 2200/96 é alterado do seguinte modo:
1.
No n.o 2 do artigo 1.o, o quadro passa a ter a seguinte redacção:
«Código NC
Designação das mercadorias
0702 00 00
Tomates, frescos ou refrigerados
0703
Cebolas, chalotas, alhos, alhos-porros e outros produtos hortícolas aliáceos, frescos ou refrigerados
0704
Couves, couve-flor, repolho ou couve frisada, couve-rábano e produtos comestíveis semelhantes do género Brassica, frescos ou refrigerados
0705
Alface (Lactuca sativa) e chicórias (Cichorium spp.), frescas ou refrigeradas
0706
Cenouras, nabos, beterrabas para salada, cercefi, aipo-rábano, rabanetes e raízes comestíveis semelhantes, frescos ou refrigerados
0707 00
Pepinos e pepininhos (cornichões), frescos ou refrigerados
0708
Legumes de vagem, com ou sem vagem, frescos ou refrigerados
ex 0709
Outros produtos hortícolas, frescos ou refrigerados, excluindo os produtos hortícolas das subposições 0709 60 91, 0709 60 95, 0709 60 99, 0709 90 31, 0709 90 39 e 0709 90 60
ex 0802
Outras frutas de casca rija, frescas ou secas, mesmo sem casca ou peladas, com excepção das nozes de areca (ou de bétel) e das nozes de cola da subposição 0802 90 20
0803 00 11
Plátanos, frescos
ex 0803 00 90
Plátanos, secos
0804 20 10
Figos, frescos
0804 30 00
Ananases (abacaxis)
0804 40 00
Abacates
080 50 00
Goiabas, mangas e mangostões
0805
Citrinos, frescos ou secos
0806 10 10
Uvas, frescas, de mesa
0807
Melões, melancias e papaias (mamões), frescos
0808
Maçãs, peras e marmelos, frescos
0809
Damascos, cerejas, pêssegos (incluindo as nectarinas), ameixas e abrunhos, frescos
0810
Outras frutas frescas
0813 50 31
0813 50 39
Misturas constituídas exclusivamente por frutas de casca rija dos códigos NC 0801 e 0802
0910 20
Açafrão
ex 0910 99
Tomilho, fresco ou refrigerado
ex 1211 90 85
Manjericão, melissa, hortelã, origanum vulgare (orégão/manjerona silvestre), alecrim, salva, frescos ou refrigerados
1212 99 30
Alfarroba».
2.
São suprimidos os títulos I, a VI, os artigos 43.o e 44.o, os artigos 47.o a 57.o e os anexos I a V.
3.
O artigo 46.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 46.o
1. A Comissão é assistida pelo Comité de Gestão das Frutas e Produtos Hortícolas (a seguir designado “Comité”).
2. Sempre que se faça referência ao presente número, são aplicáveis os artigos 4.o e 7.o da Decisão 1999/468/CE.
O prazo previsto no n.o 3 do artigo 4.o da Decisão 1999/468/CE é de um mês.».
Artigo 48.o
Alteração do Regulamento (CE) n.o 2201/96
O Regulamento (CE) n.o 2201/96 é alterado do seguinte modo:
1.
No artigo 1.o, o n.o 3 passa a ter a seguinte redacção:
«3. As campanhas de comercialização dos produtos referidos no n.o 2 são fixadas, se necessário, nos termos do n.o 2 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96.».
2.
São suprimidos os títulos I e II, os artigos 23.o a 32.o e os anexos I a III.
Artigo 49.o
Alteração do Regulamento (CE) n.o 2826/2000
O Regulamento (CE) n.o 2826/2000 é alterado do seguinte modo:
1.
Ao n.o 3 do artigo 5.o é aditado o seguinte parágrafo:
«No caso das frutas e produtos hortícolas frescos, é dada especial atenção à promoção dirigida às crianças nos estabelecimentos de ensino.».
2.
Ao n.o 2 do artigo 9.o é aditado o seguinte parágrafo:
«No caso da promoção de frutas e produtos hortícolas dirigida às crianças nos estabelecimentos de ensino, a percentagem referida no primeiro parágrafo é de 60 %.».
Artigo 50.o
Alteração da Directiva 2001/112/CE
Ao artigo 7.o da Directiva 2001/112/CE é aditado o seguinte travessão:
«-
quando necessário, harmonização da presente directiva com as normas internacionais pertinentes, em função da evolução destas últimas.».
Artigo 51.o
Alteração da Directiva 2001/113/CE
Ao artigo 5.o da Directiva 2001/113/CE é aditado o seguinte travessão:
«-
quando necessário, harmonização da presente directiva com as normas internacionais pertinentes, em função da evolução destas últimas.».
Artigo 52.o
Alteração do Regulamento (CE) n.o 1782/2003
O Regulamento (CE) n.o 1782/2003 é alterado do seguinte modo:
1.
No n.o 1 do artigo 33.o, a alínea a) passa a ter a seguinte redacção:
«a)
Lhes tiver sido concedido um pagamento no período de referência a que se refere o artigo 38.o, a título de, pelo menos, um dos regimes de apoio referidos no anexo VI ou, no caso do azeite, nas campanhas de comercialização referidas no segundo parágrafo do n.o 1 do artigo 37.o, ou, no caso da beterraba açucareira, cana-de-açúcar e chicória, se tiverem beneficiado de apoio ao mercado no período representativo referido no ponto K do anexo VII ou, no caso das bananas, se tiverem beneficiado de compensação por perda de receitas no período representativo referido no ponto L do anexo VII ou, no caso das frutas e produtos hortícolas, das batatas de conservação e dos viveiros, se tiverem sido produtores de frutas e produtos hortícolas, de batatas de conservação ou de viveiros no período representativo aplicado pelos Estados-Membros a esses produtos, nos termos do ponto M do anexo VII;».
2.
Ao n.o 1 do artigo 37.o é aditado o seguinte parágrafo:
«Para as frutas e produtos hortícolas, as batatas de conservação e os viveiros, o montante de referência é calculado e ajustado nos termos do ponto M do anexo VII.».
3.
No artigo 40.o, o n.o 2 passa a ter a seguinte redacção:
«2. Se todo o período de referência tiver sido afectado pelo caso de força maior ou pelas circunstâncias excepcionais, o Estado-Membro deve calcular o montante de referência com base no período de 1997 a 1999.
No caso da beterraba açucareira, cana-de-açúcar ou chicória, o montante de referência deve ser calculado com base na campanha de comercialização mais próxima do início do período representativo escolhido nos termos do ponto K do anexo VII. No caso das bananas, o montante de referência deve ser calculado com base na campanha de comercialização mais próxima do início do período representativo escolhido nos termos do ponto L do anexo VII. No caso das frutas e produtos hortícolas, das batatas de conservação e dos viveiros, o montante de referência deve ser calculado com base na campanha de comercialização mais próxima do início do período representativo escolhido nos termos do ponto M do anexo VII. Nesses casos, aplica-se, mutatis mutandis, o disposto no n.o 1.».
4.
Ao n.o 8 do artigo 42.o é aditado o seguinte parágrafo:
«Todavia, em caso de aplicação do n.o 5, os Estados-Membros podem decidir que, relativamente a 2007, os direitos de pagamentos não utilizados correspondentes a um número equivalente de hectares declarados pelo agricultor e utilizados para batatas de conservação ou frutas e produtos hortícolas não revertem para a reserva nacional.».
5.
No n.o 2 do artigo 43.o, a alínea a) passa a ter a seguinte redacção:
«a)
No caso das ajudas à fécula de batata, às forragens secas, às sementes, aos olivais e ao tabaco enumeradas no anexo VII, o número de hectares cuja produção tenha beneficiado de ajudas no período de referência, calculado nos termos dos pontos B, D, F, H e I do anexo VII;
a-A)
No caso da beterraba açucareira, cana-de-açúcar ou chicória, o número de hectares calculado nos termos do n.o 4 do ponto K do anexo VII;
a-B)
No caso das bananas, o número de hectares calculado nos termos do ponto L do anexo VII;
a-C)
No caso das frutas e produtos hortícolas, das batatas de conservação e dos viveiros, o número de hectares calculado nos termos do ponto M do anexo VII;».
6.
No n.o 2 do artigo 44.o, o segundo parágrafo passa a ter a seguinte redacção:
«Por “hectare elegível” entendem-se também:
a)
As superfícies plantadas com lúpulo ou sujeitas a uma obrigação de colocação em pousio temporário;
b)
As superfícies de olival;
c)
As superfícies plantadas com bananas;
d)
As superfícies com culturas permanentes de frutas e produtos hortícolas;
e)
Os viveiros.».
7.
Ao artigo 45.o é aditado o seguinte número:
«3. Todavia, relativamente a 2007, nos Estados-Membros que não recorreram à possibilidade prevista no artigo 71.o e que não estão a fazer uso da possibilidade prevista no segundo parágrafo do artigo 51.o, os direitos de pagamentos não utilizados correspondentes a um número equivalente de hectares declarados pelo agricultor e utilizados para batatas de conservação ou para frutas e produtos hortícolas não revertem para a reserva nacional.».
8.
O artigo 51.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 51.o
Utilização agrícola das terras
Os agricultores podem utilizar as parcelas declaradas nos termos do n.o 3 do artigo 44.o para qualquer actividade agrícola, excepto para culturas permanentes. Os agricultores podem, no entanto, utilizar as parcelas para as seguintes culturas:
a)
Lúpulo,
b)
Oliveiras,
c)
Bananas,
d)
Culturas permanentes de frutas e produtos hortícolas,
e)
Viveiros.
Em derrogação do primeiro parágrafo, os Estados-Membros podem decidir, até 1 de Novembro de 2007, que até uma data a fixar pelo Estado-Membro em causa mas não posterior a 31 de Dezembro de 2010, as parcelas situadas numa ou mais regiões desse Estado-Membro podem continuar a não ser utilizadas para:
a)
A produção de um ou mais dos produtos referidos no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96 e no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2201/96. No entanto, neste caso, os Estados-Membros podem decidir autorizar o cultivo de culturas intercalares nos hectares elegíveis durante um período máximo de três meses por ano, com início em 15 de Agosto; todavia, a pedido de um Estado-Membro, essa data pode ser alterada nos termos do n.o 2 do artigo 144.o para as regiões em que os cereais são geralmente colhidos mais cedo por razões climáticas; e/ou
b)
A produção de batatas de conservação; e/ou
c)
Viveiros.».
9.
O n.o 8 do artigo 60.o passa a ter a seguinte redacção:
«8. Sempre que um Estado-Membro decidir recorrer à derrogação prevista no segundo parágrafo do artigo 51.o, pode também decidir, até 1 de Novembro de 2007, aplicar, durante o mesmo período, os n.os 1 a 7 do presente artigo. Os n.os 1 a 7 do presente artigo não são aplicáveis em nenhum outro caso.».
10.
Ao n.o 3 do artigo 63.o é aditado o seguinte parágrafo:
«Todavia, relativamente à inclusão da componente dos pagamentos relativos às frutas e produtos hortícolas, às batatas de conservação e aos viveiros no regime de pagamento único, os Estados-Membros podem decidir, até 1 de Abril de 2008, aplicar a derrogação prevista no primeiro parágrafo.».
11.
O n.o 2 do artigo 64.o passa a ter a seguinte redacção:
«2. Em função da opção efectuada por cada Estado-Membro, a Comissão fixa, nos termos do n.o 2 do artigo 144.o, um limite máximo para cada um dos pagamentos directos referidos nos artigos 66.o a 69.o
Esse limite máximo é igual à componente da cada tipo de pagamento directo nos limites máximos nacionais referidos no artigo 41.o, após multiplicação pelas percentagens de redução aplicadas pelos Estados-Membros em conformidade com os artigos 66.o a 69.o
O montante total dos limites máximos fixados é deduzido dos limites máximos nacionais referidos no artigo 41.o, nos termos do n.o 2 do artigo 144.o».
12.
O n.o 1 do artigo 65.o passa a ter a seguinte redacção:
«1. No que respeita aos direitos a atribuir aos agricultores, após eventuais reduções nos termos do artigo 41.o, a componente do montante de referência resultante de cada um dos pagamentos directos referidos nos artigos 66.o a 69.o, é reduzida numa percentagem a fixar pelos Estados-Membros dentro do limite estabelecido nesses artigos e, no caso dos pagamentos directos referidos no artigo 68.o-B, no período fixado pelos Estados-Membros em conformidade com esse artigo.».
13.
Após o artigo 68.o-A, é inserido o seguinte artigo:
«Artigo 68.o-B
Pagamentos transitórios para as frutas e produtos hortícolas
1. Até 1 de Novembro de 2007, os Estados-Membros podem decidir reter, até 31 de Dezembro de 2011, até 50 % da componente dos limites máximos nacionais referidos no artigo 41.o correspondente a certos tipos de tomate entregues para transformação que eram elegíveis ao abrigo do regime de ajuda estabelecido no Regulamento (CE) n.o 2201/96.
Neste caso, e dentro do limite máximo fixado nos termos do n.o 2 do artigo 64.o, o Estado-Membro em questão efectua anualmente um pagamento complementar aos agricultores.
O pagamento complementar é concedido aos agricultores que produzem esse tomate nas condições previstas no capítulo 10-G do título IV.
2. Até 1 de Novembro de 2007, os Estados-Membros podem decidir reter:
a)
Até 31 de Dezembro de 2010, até 100 % da componente dos limites máximos nacionais referidos no artigo 41.o correspondente a determinadas culturas de frutas e produtos hortícolas que não as culturas anuais enumeradas no terceiro parágrafo do presente ponto, entregues para transformação e que eram elegíveis, ao abrigo dos regimes de ajuda estabelecidos nos Regulamentos (CE) n.o 2201/96 e (CE) n.o 2202/96; e
b)
Entre 1 de Janeiro de 2011 e 31 de Dezembro de 2012, até 75 % da componente dos limites máximos nacionais referidos no artigo 41.o correspondente a determinadas culturas de frutas e produtos hortícolas, que não as culturas anuais enumeradas no terceiro parágrafo do presente ponto, entregues para transformação e que eram elegíveis ao abrigo dos regimes de ajuda estabelecidos nos Regulamentos (CE) n.o 2201/96 e (CE) n.o 2202/96.
Neste caso, e dentro do limite máximo fixado nos termos do n.o 2 do artigo 64.o, o Estado-Membro em questão efectua anualmente um pagamento complementar aos agricultores.
O pagamento complementar é concedido aos agricultores que produzem uma ou mais das frutas e produtos hortícolas a seguir enumerados, entregues para transformação e que eram elegíveis ao abrigo dos regimes de ajuda estabelecidos nos Regulamentos (CE) n.o 2201/96 e (CE) n.o 2202/96, conforme determinado pelo Estado-Membro em causa, nas condições previstas no capítulo 10-G do título IV:
a)
Figos frescos,
b)
Citrinos frescos,
c)
Uvas de mesa,
d)
Peras,
e)
Pêssegos e nectarinas, e
f)
Certos tipos de ameixa derivados das ameixas de “Ente”.
3. A componente dos limites máximos nacionais referidos no n.o 1 correspondente ao tomate é a seguinte:
Estado-Membro
Montante
(milhões de EUR por ano civil)
Bulgária
5,394
República Checa
0,414
Grécia
35,733
Espanha
56,233
França
8,033
Itália
183,967
Chipre
0,274
Malta
0,932
Hungria
4,512
Roménia
1,738
Polónia
6,715
Portugal
33,333
Eslováquia
1,018
4. A componente dos limites máximos nacionais referidos no n.o 2 correspondente às culturas de frutas e produtos hortícolas que não sejam culturas anuais é a seguinte:
Estado-Membro
Montante
(milhões de EUR por ano civil)
Bulgária
0,851
República Checa
0,063
Grécia
153,833
Espanha
110,633
França
44,033
Itália
131,700
Chipre
Em 2008: 4,793
Em 2009: 4,856
Em 2010: 4,919
Em 2011: 4,982
Em 2012: 5,045
Hungria
0,244
Roménia
0,025
Portugal
2,400
Eslováquia
0,007».
14.
O artigo 71.o-G é suprimido;
15.
Ao n.o 2 do artigo 71.o-K é aditado o seguinte parágrafo:
«Todavia, relativamente à inclusão da componente dos pagamentos relativos às frutas e produtos hortícolas no regime de pagamento único, os novos Estados-Membros podem decidir, até 1 de Abril de 2008 ou até ao dia 1 de Agosto do ano anterior ao primeiro ano de aplicação do regime de pagamento único, aplicar a derrogação prevista no primeiro parágrafo.».
16.
No título IV, após o capítulo 10-F são aditados os seguintes capítulos:
«CAPÍTULO 10-G
PAGAMENTOS TRANSITÓRIOS PARA AS FRUTAS E PRODUTOS HORTÍCOLAS
Artigo 110.o-T
Ajudas transitórias por superfície
1. Em caso de aplicação do n.o 1 do artigo 68.o-B ou do n.o 1 do artigo 143.o-BC durante o período referido nessas disposições, pode ser concedida uma ajuda transitória por superfície, nas condições estabelecidas no presente capítulo, aos agricultores que produzem certos tipos de tomate, tal como determinado pelos Estados-Membros, entregues para transformação.
2. Em caso de aplicação do n.o 2 do artigo 68.o-B ou do n.o 2 do artigo 143.o-BC durante o período referido nessas disposições, pode ser concedida uma ajuda transitória por superfície, nas condições estabelecidas no presente capítulo, aos agricultores que produzem certas frutas e produtos hortícolas enumerados no terceiro parágrafo do n.o 2 do artigo 68.o-B, tal como determinado pelos Estados-Membros, entregues para transformação.
Artigo 110.o-U
Montante da ajuda e elegibilidade
1. Os Estados-Membros fixam a ajuda por hectare cultivado com tomate e com cada uma das frutas e produtos hortícolas enumerados no terceiro parágrafo do n.o 2 do artigo 68.o-B, com base em critérios objectivos e não discriminatórios.
2. O montante total dos pagamentos não deve em caso algum exceder o limite máximo fixado nos termos do n.o 2 do artigo 64.o ou do artigo 143.o-BC.
3. A ajuda só é concedida em relação às superfícies cuja produção se encontra abrangida por um contrato de transformação num dos produtos enumerados no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2201/1996.
4. Os Estados-Membros podem fazer depender a concessão da ajuda comunitária de novos critérios objectivos e não discriminatórios, nomeadamente sujeitá-la à condição de os agricultores serem membros de uma organização de produtores ou de um agrupamento de produtores reconhecidos, respectivamente, ao abrigo do artigo 4.o ou do artigo 7.o do Regulamento (CE) n.o 1182/2007 do Conselho, de 26 de Setembro de 2007, que estabelece regras específicas aplicáveis ao sector das frutas e produtos hortícolas (20).
5. Até 1 de Novembro de 2007, os Estados-Membros notificam a Comissão da sua decisão de aplicar o artigo 68.o-B ou o artigo 143.o-BC, do montante retido ao abrigo desses artigos e dos critérios a que se refere o n.o 1 do presente artigo.
CAPÍTULO 10-H
PAGAMENTO TRANSITÓRIO PARA OS FRUTOS DE BAGAS
Artigo 110.o-V
Pagamento para os frutos de bagas
1. É aplicável uma ajuda transitória por superfície durante o período que termina em 31 de Dezembro de 2012 no que respeita aos morangos do código NC 0810 10 00 e às framboesas do código NC 0810 20 10 entregues para transformação.
2. A ajuda só é concedida em relação às superfícies cuja produção se encontra abrangida por um contrato de transformação num dos produtos enumerados no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2201/1996.
3. A ajuda comunitária paga é de 230 EUR por hectare e por ano.
4. Os Estados-Membros podem conceder uma ajuda nacional em complemento da ajuda comunitária. O montante total da ajuda comunitária e da ajuda nacional pagas não deve exceder 400 EUR por hectare por ano.
5. A ajuda só é paga em relação às superfícies máximas garantidas nacionais atribuídas aos Estados-Membros a seguir indicadas:
Estado-Membro
Superfície garantida nacional
(hectares)
Bulgária
2 400
Hungria
1 700
Letónia
400
Lituânia
600
Polónia
48 000
Se a superfície elegível num dado Estado-Membro e num determinado ano exceder a superfície máxima garantida nacional, o montante da ajuda referido no n.o 3 será reduzido proporcionalmente ao excedente da superfície máxima garantida nacional.
6. Os artigos 143.o-A e 143.o-C não são aplicáveis ao pagamento transitório para os frutos de bagas.
17.
O n.o 1 do artigo 143.o-B passa a ter a seguinte redacção:
«1. O mais tardar à data da adesão, os novos Estados-Membros podem decidir substituir, durante o período de aplicação referido no n.o 9, os pagamentos directos, com excepção da ajuda às culturas energéticas estabelecida no capítulo 5 do título IV e do pagamento transitório para os frutos de bagas estabelecido no capítulo 10-H do título IV, por um pagamento único por superfície, que será calculado em conformidade com o n.o 2.».
18.
No n.o 3 do artigo 143.o-B, o terceiro travessão passa a ter a seguinte redacção:
«-
ajustado utilizando a percentagem pertinente fixada no artigo 143.o-A para a introdução gradual dos pagamentos directos, salvo para os montantes disponíveis em conformidade com o n.o 2 do ponto K do anexo VII ou de harmonia com o diferencial entre esses montantes e os efectivamente aplicados nos termos referidos no n.o 4 do artigo 143.o-BA, e salvo para os montantes correspondentes ao sector das frutas e produtos hortícolas, em conformidade com os n.os 3 e 4 do artigo 68.o-B ou de harmonia com o diferencial entre esses montantes e os efectivamente aplicados nos termos referidos no n.o 4 do artigo 143.o-BB e no n.o 3 do artigo 143.o-BC.».
19.
Após o artigo 143.o-BA são inseridos os seguintes artigos:
«Artigo 143.o-BB
Pagamento específico para as frutas e produtos hortícolas
1. Em derrogação do artigo 143.o-B, os novos Estados-Membros que aplicam o regime de pagamento único por superfície podem decidir, até 1 de Novembro de 2007, conceder um pagamento específico para as frutas e produtos hortícolas aos agricultores elegíveis nos termos do regime de pagamento único por superfície. Esse pagamento é concedido com base em critérios objectivos e não discriminatórios, como os estabelecidos no primeiro parágrafo do ponto M do anexo VII e em relação a um período representativo, tal como estabelecido nesse parágrafo.
2. O pagamento específico para as frutas e produtos hortícolas é concedido dentro dos limites da componente do limite máximo nacional referido no artigo 71.o-C correspondente às frutas e produtos hortícolas.
3. Em derrogação do n.o 2, cada novo Estado-Membro interessado pode decidir, até 1 de Novembro de 2007, com base em critérios objectivos, aplicar ao pagamento específico para as frutas e produtos hortícolas um limite máximo inferior ao estabelecido nesse parágrafo.
4. As verbas disponibilizadas para a concessão do pagamento específico para as frutas e produtos hortícolas em conformidade com os n.os 1, 2 e 3 não são incluídas no envelope financeiro anual referido no n.o 3 do artigo 143.o-B.
5. Os artigos 143.o-A e 143.o-C não se aplicam ao pagamento específico para as frutas e produtos hortícolas.
6. Em caso de herança ou de herança antecipada, o pagamento específico para as frutas e produtos hortícolas é concedido ao agricultor que tenha herdado a exploração, desde que seja elegível nos termos do regime de pagamento único por superfície.
Artigo 143.o-BC
Pagamento transitório para as frutas e produtos hortícolas
1. Em derrogação do artigo 143.o-B, os novos Estados-Membros que aplicam o regime de pagamento único por superfície podem decidir, até 1 de Novembro de 2007, reter até 31 de Dezembro de 2011 até 50 % da componente dos limites máximos nacionais referidos no artigo 41.o correspondente ao tomate do código NC 0702 00 00.
Neste caso, e dentro do limite máximo fixado nos termos do n.o 2 do artigo 144.o, o Estado-Membro em questão efectua anualmente um pagamento complementar aos agricultores.
O pagamento complementar será concedido aos agricultores que produzem tomate nas condições previstas no capítulo 10-G do título IV.
2. Em derrogação do artigo 143.o-B, os novos Estados-Membros que aplicam o regime de pagamento único por superfície podem decidir, até 1 de Novembro de 2007, reter:
a)
Até 31 de Dezembro de 2010, até 100 % da componente dos limites máximos nacionais referidos no artigo 71.o-C correspondente às culturas de frutas e produtos hortícolas que não sejam as culturas anuais enumeradas no terceiro parágrafo do n.o 2 do artigo 68.o-B.
b)
Entre 1 de Janeiro de 2011 e 31 de Dezembro de 2012, até 75 % da componente dos limites máximos nacionais referidos no artigo 71.o-C correspondente às culturas de frutas e produtos hortícolas que não sejam as culturas anuais enumeradas no terceiro parágrafo do n.o 2 do artigo 68.o-B.
Neste caso, e dentro do limite máximo fixado nos termos do n.o 2 do artigo 144.o, o Estado-Membro em questão efectua anualmente um pagamento complementar aos agricultores.
O pagamento complementar é concedido aos agricultores que produzem uma ou mais das frutas e produtos hortícolas, conforme determinado pelo Estado-Membro em causa, enumerados no terceiro parágrafo do n.o 2 do artigo 68.o-B.
3. As verbas disponibilizadas para a concessão do pagamento transitório para as frutas e produtos hortícolas em conformidade com os n.os 1 e 2 não são incluídas no envelope financeiro anual referido no n.o 3 do artigo 143.o-B.
4. Os artigos 143.o-A e 143.o-C não se aplicam ao pagamento transitório para as frutas e produtos hortícolas.».
20.
No artigo 145.o, após a alínea d-C), é inserida a seguinte alínea:
«d-D)
Regras de execução relativas à inclusão do apoio às frutas e produtos hortícolas, às batatas de conservação e aos viveiros no regime de pagamento único e regras relativas aos pagamentos referidos no capítulo 10-G e no capítulo 10-H do título IV.».
21.
O artigo 155.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 155.o
Outras regras de transição
Podem ser adoptadas, nos termos do n.o 2 do artigo 144.o, outras medidas necessárias para facilitar a transição das disposições previstas nos regulamentos referidos nos artigos 152.o e 153.o e nos Regulamentos (CEE) n.o 404/93, (CE) n.o 2200/96, (CE) n.o 2201/96, (CE) n.o 2202/96 e (CE) n.o 1260/2001 para as previstas no presente regulamento, nomeadamente as relativas à aplicação dos artigos 4.o e 5.o e do anexo do Regulamento (CE) n.o 1259/1999 e do artigo 6.o do Regulamento (CE) n.o 1251/1999, bem como das disposições relativas aos planos de melhoramento previstos no Regulamento (CEE) n.o 1035/72 para as referidas nos artigos 83.o a 87.o do presente regulamento. Os regulamentos e artigos referidos nos artigos 152.o e 153.o continuam a ser aplicáveis para efeitos do estabelecimento dos montantes de referência referidos no anexo VII.».
22.
Os anexos são alterados nos termos do anexo II do presente regulamento.
Artigo 53.o
Alteração do Regulamento (CE) n.o 318/2006
O Regulamento (CE) n.o 318/2006 é alterado do seguinte modo:
1.
Nos n.os 1, 2 e 4 do artigo 32.o, a expressão «ou do anexo VIII» é inserida após «anexo VII»;
2.
Após o anexo VII é aditado o seguinte anexo:
«ANEXO VIII
Produtos transformados à base de frutas e produtos hortícolas
Os produtos enumerados na alínea b) do n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2201/96 do Conselho, de 28 de Outubro de 1996, que estabelece a organização comum de mercado no sector dos produtos transformados à base de frutas e produtos hortícolas (21).
Artigo 54.o
Revogação
É revogado o Regulamento (CE) n.o 2202/96.
Artigo 55.o
Disposições transitórias
1. Os regimes de ajuda estabelecidos nos Regulamentos (CE) n.o 2201/96 e (CE) n.o 2202/96 e abolidos pelo presente regulamento mantêm-se aplicáveis aos produtos a que dizem respeito na campanha de comercialização com termo em 2008 de cada produto em causa.
2. As organizações de produtores e as associações de organizações de produtores já reconhecidas ao abrigo do Regulamento (CE) n.o 2200/96 antes da data de entrada em vigor do presente regulamento continuam a ser reconhecidas ao abrigo do presente regulamento. Se for caso disso, procedem a adaptações aos requisitos do presente regulamento até 31 de Dezembro de 2010.
3. A pedido de uma organização de produtores, um programa operacional aprovado ao abrigo do Regulamento (CE) n.o 2200/96 antes da data de aplicação do presente regulamento pode:
a)
Continuar a vigorar até ao seu termo; ou
b)
Ser modificado a fim de cumprir os requisitos do presente regulamento; ou
c)
Ser substituído por um novo programa operacional aprovado ao abrigo do presente regulamento.
As alíneas e) e f) do n.o 3 do artigo 10.o são aplicáveis aos programas operacionais apresentados em 2007 mas ainda não aprovados na data de aplicação do presente regulamento, na condição de cumprirem os critérios estabelecidos nessas alíneas.
4. Os agrupamentos de produtores aos quais tenha sido concedido um pré-reconhecimento ao abrigo do Regulamento (CE) n.o 2200/96 continuam a beneficiar do mesmo ao abrigo do presente regulamento. Os planos de reconhecimento aprovados ao abrigo do Regulamento (CE) n.o 2200/96 continuam a beneficiar dessa aceitação ao abrigo do presente regulamento. Todavia, os planos serão modificados, se necessário, de modo a permitir que o agrupamento de produtores fique em condições de satisfazer os critérios fixados no artigo 4.o do presente regulamento para o reconhecimento como organização de produtores. No que respeita a tais agrupamentos de produtores nos Estados-Membros que aderiram à União Europeia em 1 de Maio de 2004 ou após essa data, os montantes de ajuda previstos na alínea a) do n.o 4 do artigo 7.o aplicam-se aos planos de reconhecimento a partir da data de aplicação do presente regulamento.
5. Os contratos referidos no n.o 2 do artigo 3.o do Regulamento (CE) n.o 2202/96 que abranjam mais de uma campanha de comercialização do regime de ajuda à transformação de citrinos e digam respeito à campanha de comercialização iniciada em 1 de Outubro de 2008 ou a campanhas de comercialização subsequentes podem, mediante acordo de ambas as partes no contrato, ser alterados ou rescindidos para ter em conta a revogação desse regulamento e a consequente eliminação da ajuda. Tal alteração ou rescisão não pode resultar na aplicação de sanções às partes em causa a título do referido regulamento ou das respectivas regras de execução.
6. Sempre que um Estado-Membro recorrer à disposição transitória prevista no artigo 68.o-B ou no artigo 143.o-BC do Regulamento (CE) n.o 1782/2003, as regras aprovadas nos termos do artigo 6.o do Regulamento (CE) n.o 2201/96 ou do artigo 6.o do Regulamento (CE) n.o 2202/96 relativas às características mínimas da matéria-prima entregue para transformação e às exigências mínimas de qualidade dos produtos acabados mantêm-se aplicáveis em relação à matéria-prima colhida no território desse Estado-Membro.
Artigo 56.o
Entrada em vigor
O presente regulamento entra em vigor vinte dias após a sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
É aplicável a partir de 1 de Janeiro de 2008.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 26 de Setembro de 2007.