Směrnice Rady 1999/30/ES
ze dne 22. dubna 1999
o mezních hodnotách pro oxid siřičitý, oxid dusičitý a oxidy dusíku, částice a olovo ve vnějším ovzduší
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 130s odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem podle článku 189c Smlouvy [3],
(1) vzhledem k tomu, že na základě zásad stanovených v článku 130r Smlouvy předpokládá program Evropského společenství pro politiku životního prostředí a opatření týkající se životního prostředí a udržitelného a rozvoje (pátý environmentální akční program) [4] zaměřený zejména na změny stávajících právních předpisů pro látky znečišťující ovzduší; že tento program doporučuje zavedení dlouhodobých cílů kvality ovzduší;
(2) vzhledem k tomu, že podle článku 129 Smlouvy jsou požadavky v oblasti ochrany zdraví součástí jiných politik Společenství; že podle čl. 3 písm. o) Smlouvy zahrnuje činnost Společenství příspěvek k dosažení vysoké úrovně ochrany zdraví;
(3) vzhledem k tomu, že podle čl. 4 odst. 5 směrnice 96/62/ES Rady ze dne 27. září 1996 o posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší [5] Rada přijala právní předpisy stanovené v odstavci 1 tohoto článku a ustanovení uvedená v odstavcích 3 a 4 tohoto článku;
(4) vzhledem k tomu, že u mezních hodnot stanovených v této směrnici se jedná o minimální požadavky; že podle článku 130t Smlouvy mohou členské státy ponechat nebo zavést zesílená ochranná opatření; že přísnější mezní hodnoty lze stanovit zejména na ochranu zdraví obzvláště zranitelných skupin osob, jako jsou děti nebo hospitalizovaní pacienti; že členské státy mohou vyžadovat, aby byly mezní hodnoty dodržovány k dřívějšímu dni, než stanoví tato směrnice;
(5) vzhledem k tomu, že ekosystémy by měly být chráněny proti nepříznivým účinkům oxidu siřičitého; že vegetace by měla být chráněna proti nepříznivým účinkům oxidů dusíku;
(6) vzhledem k tomu, že různé druhy částic mohou mít škodlivé účinky na lidské zdraví; že existují důkazy, že rizika pro lidské zdraví spojená s vystavením částicím antropogenního původu jsou větší než rizika z částic přirozeně se vyskytujících ve vnějším ovzduší;
(7) vzhledem k tomu, že směrnice 96/62/ES požaduje pro dodržování mezních hodnot od stanovených dat vytvoření akčních plánů pro území, na kterých koncentrace látek znečišťujících ovzduší překračuje mezní hodnoty, a časově omezené meze tolerance; že pokud se tyto akční plány a další strategie vztahují na částice, měly by směřovat ke snižování koncentrace částic v rámci celkového snižování koncentrací částic;
(8) vzhledem k tomu, že směrnice 96/62/ES stanoví, že číselně vyjádřené mezní hodnoty a výstražné prahové hodnoty se mají zakládat na výsledcích práce mezinárodních vědeckých skupin činných v tomto oboru; že Komise má při přezkoumávání základů pro stanovení mezních hodnot a prahových hodnot přihlížet k nejnovějším výsledkům vědeckého výzkumu v příslušných oblastech epidemiologie a ekologických výzkumů a k nejnovějším pokrokům měřicích metod;
(9) vzhledem k tomu, že pro usnadnění přezkoumání této směrnice v roce 2003 by Komise a členské státy měly zvážit podporu výzkumu týkajícího se působení uvedených znečišťujících látek, tj. oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova;
(10) vzhledem k tomu, že pro posuzování kvality vnějšího ovzduší s ohledem na získání údajů srovnatelných v rámci Společenství mají zásadní význam normalizované, přesné měřicí techniky a společná kritéria pro volbu umístění měřicích stanic;
(11) vzhledem k tomu, že podle čl. 12 odst. 1 směrnice 96/62/ES se změny potřebné pro přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku smějí vztahovat pouze na kritéria a techniky posuzování koncentrace oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší nebo podrobných úprav pro dodávání údajů Komisi a nesmějí způsobit přímou ani nepřímou změnu mezních hodnot nebo výstražných prahových hodnot;
(12) vzhledem k tomu, že aktuální informace o koncentraci oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší by měly být snadno přístupné veřejnosti,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Cíle
Cíli této směrnice je:
- stanovení mezních hodnot a případně výstražných prahových hodnot pro koncentrace oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší s ohledem na zamezení nebo snížení škodlivého působení na lidské zdraví a životní prostředí jako celek,
- posouzení koncentrací oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší na základě jednotných metod a kritérií,
- získání vhodných informací o koncentracích oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší a zajištění, aby tyto byly zpřístupněny veřejnosti,
- udržení kvality ovzduší tam, kde je dobrá, a zlepšení kvality ovzduší v ostatních případech s ohledem na zatížení oxidem siřičitým, oxidem dusičitým a oxidy dusíku, částicemi a olovem.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "vnějším ovzduším" ovzduší ve vnější troposféře s výjimkou ovzduší na pracovištích;
2. "znečišťující látkou" každá látka člověkem přímo nebo nepřímo emitovaná do vnějšího ovzduší, která má pravděpodobně škodlivé účinky na lidské zdraví nebo na životní prostředí jako celek;
3. "úrovní" koncentrace znečišťující látky ve vnějším ovzduší nebo její depozice na zemský povrch v dané době;
4. "posuzováním" všechny metody měření, výpočtu, předpovědi nebo odborného odhadu úrovně znečišťujících látek ve vnějším ovzduší;
5. "mezní hodnotou" hodnota stanovená na základě vědeckých poznatků s cílem vyvarování se, prevence nebo snížení škodlivých účinků na lidské zdraví nebo životní prostředí jako celek, které je třeba dosáhnout v daném časovém rozmezí a která poté nesmí být překročena;
6. "výstražnou prahovou hodnotou" hodnota, při jejímž překročení při krátkodobé expozici existuje nebezpečí pro lidské zdraví a při které členské státy neprodleně učiní opatření podle směrnice 96/62/ES;
7. "mezí tolerance" procento mezní hodnoty, o které tato hodnota smí být překročena za podmínek stanovených směrnicí 96/62/ES;
8. "zónou" členskými státy vymezená část jejich území;
9. "aglomerací" území s více než 250000 obyvateli nebo, pokud na tomto území bydlí 250000 nebo méně obyvatel, s hustotou obyvatel na čtvereční kilometr, která podle pojetí členských států opravňuje k posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší;
10. "oxidy dusíku" součet oxidu dusnatého a oxidu dusičitého vyjádřený v ppb jako oxid dusičitý v μg/m3;
11. "PM10" částice, které projdou selektivním vstupním filtrem s odlučovací účinností 50 % pro aerodynamický průměr 10 μm;
12. "PM 2,5" částice, které projdou selektivním vstupním filtrem s odlučovací účinností 50 % pro aerodynamický průměr 2,5 μm;
13. "horním prahem posuzování" hodnota podle přílohy V, pod nímž lze podle čl. 6 odst. 3 směrnice 96/62/ES použít kombinaci měření a modelování k posouzení kvality vnějšího ovzduší;
14. "dolním prahem posuzování" hodnota podle přílohy V, pod nímž podle čl. 6 odst. 4 směrnice 96/62/ES stačí k posouzení kvality ovzduší použít jen modelování nebo technik objektivního odhadu;
15. "přírodní událostí" výbuchy sopky, zemětřesení, geotermální činnost, požár krajiny, bouře nebo atmosférická resuspenze zvíření nebo atmosférický přenos přirozených částic ze suchých území;
16. "stacionární měřením" měření prováděná podle čl. 6 odst. 5 směrnice 96/62/ES.
Článek 3
Oxid siřičitý
1. Členské státy učiní nezbytná opatření k zajištění toho, aby koncentrace oxidu siřičitého ve vnějším ovzduší posuzované podle článku 7 nepřekračovaly mezní hodnoty přílohy I oddílu I ode dne v ní uvedeného.
Meze tolerance stanovené v příloze I oddílu I se uplatní podle článku 8 směrnice 96/62/ES.
2. Výstražná prahová hodnota pro koncentrace oxidu siřičitého ve vnějším ovzduší je stanovena v příloze I oddílu II.
3. Pro pomoc Komisi při přípravě zprávy podle článku 10 členské státy zaznamenávají, je-li to možné, až do 31. prosince 2003 údaje o koncentraci oxidu siřičitého jako desetiminutové průměrné hodnoty z vlastních měřicích stanicích, které zvolily jako reprezentativní pro kvalitu ovzduší v obydlených oblastech ležících v blízkosti zdrojů emisí a na nichž se měří hodinové koncentrace. Zároveň s údaji o hodinových koncentracích podle čl. 11 odst. 1 směrnice 96/62/ES uvědomí členské státy Komisi o počtu desetiminutových koncentrací, na vybraných měřicích stanicích, které překročily 500 μg/m3, o počtu dnů v kalendářním roce, kdy se tak stalo, v kolika z těchto dní hodinové koncentrace oxidu siřičitého překročily 350 μg/m3 a jaká maximální desetiminutová koncentrace byla naměřena.
4. Členské státy mohou vymezit zóny nebo aglomerace, v nichž jsou překročeny mezní hodnoty oxidu siřičitého podle přílohy I oddílu I, na základě koncentrací oxidu siřičitého ve vnějším ovzduší z přirozených zdrojů. Členské státy předají Komisi seznam těchto území a aglomerací společně s údaji o tamních koncentracích a zdrojích oxidu siřičitého. Když členské státy uvědomují podle čl. 11 odst. 1 směrnice 96/62/ES Komisi, poskytnou nezbytné odůvodnění, aby prokázaly, že jakékoli překročení pochází z přirozených zdrojů.
V těchto zónách nebo aglomeracích jsou členské státy povinny provádět akční plány podle čl. 8 odst. 3 směrnice 96/62/ES, pouze pokud jsou mezní hodnoty uvedené v příloze I oddílu I překročeny vlivem antropogenních emisí.
Článek 4
Oxid dusičitý a oxidy dusíku
1. Členské státy učiní nezbytná opatření k zajištění toho, aby koncentrace oxidu dusičitého a popřípadě oxidů dusíku ve vnějším ovzduší posuzované podle článku 7 nepřekračovaly mezní hodnoty přílohy II oddílu I ode dne v ní uvedeného.
Meze tolerance stanovené v příloze II oddílu I se uplatní podle článku 8 směrnice 96/62/ES.
2. Výstražná prahová hodnota pro koncentrace oxidu dusičitého ve vnějším ovzduší je stanovena v příloze II oddílu II.
Článek 5
Částice
1. Členské státy učiní nezbytná opatření k zajištění toho, aby koncentrace PM10 ve vnějším ovzduší posuzované podle článku 7 nepřekračovaly mezní hodnoty přílohy III oddílu I ode dne v ní uvedeného.
Meze tolerance stanovené v příloze III oddílu I se uplatní podle článku 8 směrnice 96/62/ES.
2. Členské státy zajistí zřízení a provoz měřicích stanic k poskytnutí údajů o koncentraci PM2,5. Počet a polohy stanic pro měření koncentrace PM2,5 stanoví členský stát tak, aby koncentrace PM2,5 byla v rámci členského státu měřena reprezentativně. Pokud je to možné, sloučí se místa odběru vzorků s místy odběru vzorků pro koncentrace PM10.
Do devíti měsíců po konci každého roku předají členské státy Komisi aritmetický průměr, median, 98. percentil a maximální koncentraci, které byly v dotyčném roce vypočteny na základě hodnot koncentrace PM2,5 naměřených za 24 hodin. 98. percentil se vypočte postupem stanoveným v příloze I oddílu 4 rozhodnutí 97/101/ES Rady ze dne 27. ledna 1997 o zavedení výměny informací a údajů ze sítí a jednotlivých stanic měřících znečištění ovzduší v členských státech [6].
3. Akční plány pro PM10 připravené podle článku 8 směrnice 96/62/ES a všeobecné strategie snižování koncentrace PM10 se zaměří také na snižování koncentrace PM2,5.
4. Překračují-li koncentrace PM10 ve vnějším ovzduší mezní hodnoty PM10 stanovené v příloze III oddílu I v důsledku přírodních událostí vedoucích ke koncentracím, které výrazně převyšují běžné pozaďové koncentrace z přirozených zdrojů, uvědomí členské státy Komisi podle čl. 11 odst. 1 směrnice 96/62/ES a uvedou nezbytné odůvodnění, aby prokázaly, že tato překročení mají původ v přírodních událostech. V těchto případech jsou členské státy povinny provádět akční plány podle čl. 8 odst. 3 směrnice 96/62/ES, pouze pokud překročení mezních hodnot stanovených v příloze III oddílu I má jiné příčiny než přírodní události.
5. Členské státy mohou vymezit zóny nebo aglomerace, v nichž koncentrace PM10 ve vnějším ovzduší v důsledku zvíření částic po posypu silnic pískem v zimě překročí mezní hodnoty PM10 uvedené v příloze III oddílu I. Členské státy předají Komisi seznam těchto území a aglomerací společně s údaji o tamních koncentracích a zdrojích PM10. Když členské státy uvědomují podle čl. 11 odst. 1 směrnice 96/62/ES Komisi, poskytnou nezbytné odůvodnění, aby prokázaly, že k jakýmkoli překročením dochází v důsledku resuspenze částic a že byla učiněna přiměřená opatření ke snížení jejich koncentrace.
V těchto zónách nebo aglomeracích jsou členské státy povinny provádět akční plány podle čl. 8 odst. 3 směrnice 96/62/ES, pouze pokud jsou mezní hodnoty uvedené v příloze III oddílu I překročeny na základě hodnot PM10, které mají jiné příčiny než sypání silnic pískem v zimě.
Článek 6
Olovo
Členské státy učiní nezbytná opatření k zajištění toho, aby koncentrace olova ve vnějším ovzduší posuzované podle článku 7 nepřekračovaly mezní hodnoty přílohy IV oddílu I ode dne v ní uvedeného.
Meze tolerance stanovené v příloze IV oddílu I uplatní podle článku 8 směrnice 96/62/ES.
Článek 7
Posuzování koncentrací
1. Dolní a horní prahy posuzování jsou pro oxid siřičitý, oxid dusičitý a oxidy dusíku, částice a olovo, pro účely článku 6 směrnice 96/62/ES, stanoveny v příloze V oddílu I.
Klasifikace každé zóny nebo aglomerace podle článku 6 směrnice 96/62/ES se přezkoumá nejpozději každých pět let postupy stanovenými podle přílohy V oddílu II. Při výrazných změnách činností významných pro koncentrace oxidu siřičitého, oxidu dusičitého nebo případně oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší se koncentrace přezkoumává dříve.
2. V příloze VI jsou stanovena kritéria pro stanovení míst odběru vzorků pro měření oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší. V příloze VII je stanoven minimální počet míst odběru vzorků pro stacionární měření koncentrace každé příslušné znečišťující látky, která je třeba zřídit v každé zóně nebo aglomeraci, ve které se vyžaduje stacionární měření, pokud se údaje o koncentracích v zóně nebo aglomeraci získávají výhradně měřením.
3. V zónách a aglomeracích, v nichž se údaje stacionárních měřicích stanic doplňují údaji z jiných zdrojů, jako jsou emisní inventury, orientační měření nebo modely kvality ovzduší, musí počet stacionárních měřicích stanic a prostorové rozlišení jiných technik dostačovat pro zjišťování koncentrací látek znečišťujících ovzduší v souladu s přílohou VI oddíl I a přílohou VIII oddíl I.
4. Pro zóny a aglomerace, pro něž se nepožadují žádná měření, lze užít modelování nebo techniky objektivního odhadu.
5. Referenční metody pro rozbor oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, jakož i odběr vzorků a rozbor olova jsou stanoveny v příloze IX oddílu I až III.
Referenční metoda pro odběr vzorků a měření koncentrace PM10 je stanovena v příloze IX oddílu IV.
Předběžná referenční metoda pro odběr vzorků a měření koncentrace PM2,5 je stanovena v příloze IX oddílu V.
Referenční techniky pro modelování kvality ovzduší jsou stanoveny v příloze IX oddílu VI.
6. Datem, do kterého členské státy Komisi podle čl. 11 odst. 1 písm. d) směrnice 96/62/ES sdělí, jaké metody byly použity pro předběžné posouzení kvality ovzduší, je 18 měsíců od vstupu této směrnice v platnost.
7. Jakékoli změny nezbytné pro přizpůsobení tohoto článku a příloh V až IX vědeckému a technickému pokroku se přijmou postupem podle článku 12 směrnice 96/62/ES.
Článek 8
Informování veřejnosti
1. Členské státy zajistí, aby veřejnosti a příslušným organizacím, jako jsou organizace na ochranu životního prostředí, spotřebitelské svazy, zájmová zastoupení ohrožených skupin obyvatel, a jiným příslušným místům zabývajícím se ochranou zdraví, byly například prostřednictvím rozhlasu, tisku, oznamovacích tabulí nebo počítačovými sítěmi systematicky poskytovány aktuální údaje o koncentracích oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a oxidů dusíku, částic a olova ve vnějším ovzduší.
Údaje o koncentracích oxidu siřičitého, oxidu dusičitého, částic a olova ve vnějším ovzduší se aktualizují minimálně denně a hodinové hodnoty pro oxid siřičitý a oxid dusičitý se aktualizují, je-li to možné, každou hodinu. Údaje o koncentracích olova ve vnějším ovzduší se aktualizují každé tři měsíce.
V rámci těchto údajů se poskytují přinejmenším všechna překročení koncentrací mezních hodnot a výstražných prahových hodnot v obdobích stanovených podle příloh I až IV. Dále je třeba zajistit stručné posouzení mezních hodnot a výstražných prahových hodnot a náležitě informovat o účincích zvýšených koncentrací na zdraví.
2. Jsou-li veřejnosti zpřístupněny plány nebo programy podle čl. 8 odst. 3 směrnice 96/62/ES, včetně plánů nebo programů podle čl. 3 odst. 4, čl. 5 odst. 4 a čl. 5 odst. 5 této směrnice využívané veřejností, zpřístupňuje je členský stát i organizacím uvedeným v odstavci 1.
3. Při překročení výstražné prahové hodnoty podle přílohy I oddílu II a přílohy II oddílu II musí podrobné údaje, které se oznámí veřejnosti podle článku 10 směrnice 96/62/ES, obsahovat alespoň údaje uvedené v příloze I oddílu III a příloze II oddílu III.
4. Údaje poskytované veřejnosti a příslušným organizacím podle odstavců 1 a 3 musí být jasné, srozumitelné a přístupné.
Článek 9
Zrušení a přechodná ustanovení
1. Zrušuje se směrnice Rady 80/779/EHS ze dne 15. července 1980 o mezních a směrných hodnotách kvality ovzduší pro oxid siřičitý a suspendované částice [7] se s účinkem od 19. července 2001, s výjimkou článku 1, čl. 2 odst. 1, čl. 3 odst. 1, čl. 9, čl. 15 a čl. 16 jakož i příloh I, IIIb a IV, které se zrušují s účinkem od 1. ledna 2005.
2. Zrušuje se směrnice Rady 82/884/EHS ze dne 3. prosince 1982 o mezních hodnotách pro olovo v ovzduší [8] s účinkem od 19. července 2001, s výjimkou článku 1, čl. 2, čl. 3 odst. 1, čl. 7, čl. 12 a čl. 13, které se zrušují s účinkem od 1. ledna 2005.
3. Zrušuje se směrnice Rady 85/203/EHS ze dne 7. března 1985 o normách kvality ovzduší pro oxid dusičitý [9] s účinkem od 19. července 2001, s výjimkou článku 1 odst. 1 první odrážka, čl. 1 odst. 2, čl. 2 první odrážka, čl. 3 odst. 1, články 5, 9, 15, 16 a příloha I, které se zrušují s účinkem od 1. ledna 2010.
4. K dosažení souladu s touto směrnicí používají členské státy od 19. července 2001 měřicí stanice a ostatní metody posuzování kvality ovzduší k posouzení koncentrace oxidu siřičitého, oxidu dusičitého a olova ve vnějším ovzduší a získaly tak údaje za účelem prokázání dodržování mezních hodnot stanovených ve směrnici 80/779/EHS, směrnici 82/884/EHS a směrnici 85/203/EHS, dokud nepřestanou platit mezní hodnoty stanovené touto směrnicí.
5. Od 19. července 2001 mohou členské státy používat měřicí stanice a ostatní metody posuzování kvality ovzduší, které jsou v souladu s touto směrnicí, týkající se koncentrací PM10 k posouzení suspendovaných částic pro účely prokázání souladu s mezními hodnotami pro celkové suspendované částice stanovenými v příloze IV směrnice 80/779/EHS; pro účely prokázání tohoto souladu se shromážděné údaje vynásobí faktorem 1,2.
6. Do devíti měsíců po konci každého roku uvědomí členské státy Komisi postupem podle článku 11 směrnice 96/62/ES o všech překročeních mezních hodnot stanovených ve směrnicích 80/779/EHS, 82/884/EHS a 85/203/EHS a současně jí předá naměřené hodnoty, důvody všech případů překročení a opatření k zamezení opětných překročení, a to dokud nepřestanou platit mezní hodnoty stanovené touto směrnicí.
7. V zónách, ve kterých členský stát považuje za nezbytné omezit předvídatelný nárůst znečištění oxidem siřičitým, oxidy dusíku nebo suspendovanými částicemi nebo mu předejít, může nadále používat směrné hodnoty pro ochranu ekosystémů stanovených v příloze II směrnice 80/779/ES a příloze II směrnice 85/203/EHS.
Článek 10
Zpráva a přezkoumání
Nejpozději do 31. prosince 2003 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o zkušenostech při uplatňování této směrnice, obzvláště o nejnovějších výsledcích vědeckých výzkumů týkajících se účinků působení oxidu siřičitého, oxidu dusičitého, oxidů dusíku, různých frakcí částic a olova na lidské zdraví a na ekosystémy, jakož i o technologických vývojích včetně pokroků u metod měření a jiným způsobem prováděného posuzování koncentrací částic ve vnějším ovzduší a depozic částic a olova na površích.
Pro zachování vysoké úrovně ochrany lidského zdraví a životního prostředí se s ohledem na zkušenosti členských států s uplatňováním této směrnice, obzvláště s ohledem na podmínky stanovené v příloze VI, za kterých se měření uskutečnila, případně připojí k této zprávě návrhy na změnu směrnice. Komise přezkoumá obzvláště, zda mají být mezní hodnoty PM10 pro druhý stupeň závazné, a zváží, zda potvrdí nebo změní mezní hodnoty pro druhý stupeň a případně pro první stupeň. Dále, je-li to vhodné, věnuje Komise zvláštní pozornost stanovení mezních hodnot PM2,5 nebo mezních hodnot pro jiné frakce částic. Komise rovněž přezkoumá roční mezní hodnotu oxidu dusičitého pro ochranu lidského zdraví a podá návrh na potvrzení nebo změnu této hodnoty. Kromě toho přezkoumá hodinovou mezní hodnotu pro oxid dusičitý s ohledem na pokyny Světové zdravotnické organizace a zváží, zda mezní hodnotu potvrdí nebo změní.
Komise rovněž uváží, zda případně lze stanovit zvláštní výstražné prahové hodnoty pro PM10, PM2,5 nebofrakce částic, slučitelné s hodnotami pro jiné znečišťující látky uvedené v této směrnici.
Článek 11
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice. Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 12
Provádění
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 19. července 2001. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti této směrnice.
Článek 13
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 14
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 22. dubna 1999.
DIRECTIVA 1999/30/CE DO CONSELHO
de 22 de Abril de 1999
relativa a valores-limite para o dióxido de enxofre, dióxido de azoto e óxidos de azoto, partículas em suspensão e chumbo no ar ambiente
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia e, nomeadamente o n.o 1 do artigo 130.oS,
Tendo em conta a proposta da Comissão(1),
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social(2),
Deliberando nos termos do artigo 189.oC do Tratado(3),
(1) Considerando que, com base nos princípios consignados no artigo 130.oR do Tratado, o programa da Comunidade Europeia de política e acção em matéria de ambiente e desenvolvimento sustentável (quinto programa de acção em matéria de ambiente)(4) prevê em especial alterações à legislação sobre poluentes atmosféricos; que o referido programa recomenda o estabelecimento de objectivos a longo prazo em matéria de qualidade do ar;
(2) Considerando que o artigo 129.o do Tratado prevê que as exigências em matéria de protecção da saúde constituem uma componente das demais políticas comunitárias; que a alínea o) do artigo 3.o do Tratado determina que a acção da Comunidade implica uma contribuição para a realização de um elevado nível de protecção da saúde;
(3) Considerando que, nos termos do n.o 5 do artigo 4.o da Directiva 96/62/CE do Conselho, de 27 de Setembro de 1996, relativa à avaliação e gestão da qualidade do ar ambiente(5), o Conselho deve adoptar a legislação a que se refere o n.o 1, bem como as disposições previstas nos n.os 3 e 4 do mesmo artigo;
(4) Considerando que os valores-limite fixados pela presente directiva constituem requisitos mínimos; que, nos termos do artigo 130.oT do Tratado, os Estados-membros podem manter ou introduzir medidas de protecção reforçadas; que, nomeadamente, podem ser adoptados valores-limite mais rigorosos para proteger a saúde de categorias da população especialmente vulneráveis, como as crianças e os doentes hospitalizados; que os Estados-membros podem determinar que os valores-limite sejam atingidos numa data anterior à fixada na presente directiva;
(5) Considerando que os ecossistemas devem ser protegidos contra os efeitos nocivos do dióxido de enxofre; que a vegetação deve ser protegida contra os efeitos nocivos dos óxidos de azoto;
(6) Considerando que diferentes tipos de partículas podem ter efeitos nocivos diversos sobre a saúde humana; que está provado que os riscos para a saúde humana associados à exposição a partículas em suspensão criadas pelo homem são mais elevados do que os riscos associados à exposição a partículas de origem natural presentes no ar ambiente;
(7) Considerando que a Directiva 96/62/CE prevê o desenvolvimento de planos de acção para zonas em que a concentração de poluentes no ar ambiente exceda os valores-limite acrescidos das margens temporárias de tolerância aplicáveis, para garantir a observância dos valores-limite até à ou às datas indicadas; que, no que se refere a partículas em suspensão, esses planos de acção e outras estratégias de redução devem procurar reduzir as concentrações de partículas finas no contexto da redução total das concentrações de partículas em suspensão;
(8) Considerando que a Directiva 96/62/CE prevê que os valores numéricos para os valores-limite e os limiares de alerta se devem basear nos resultados de trabalhos efectuados por grupos científicos internacionais que operam nesse domínio; que a Comissão deverá tomar em consideração os dados mais recentes da investigação científica nos domínios apropriados da epidemiologia e do ambiente, assim como os mais recentes progressos dos métodos de medição para que sejam avaliados os elementos em que se fundamentam os valores-limite e os limiares de alerta;
(9) Considerando que, para facilitar a revisão da presente directiva em 2003, a Comissão e os Estados-membros deverão estudar modos de promover a investigação sobre os efeitos dos poluentes nela referidos, designadamente o dióxido de enxofre, o dióxido de azoto e os óxidos de azoto, as partículas em suspensão e o chumbo;
(10) Considerando que as técnicas normalizadas de medição exacta e os critérios comuns para a localização das estações de medição são elementos importantes para a avaliação da qualidade do ar ambiente, a fim de obter informações comparáveis em toda a Comunidade;
(11) Considerando que, nos termos do n.o 1 do artigo 12.o da Directiva 96/62/CE, as alterações necessárias à adaptação ao progresso científico e técnico só podem incidir nos critérios e técnicas de avaliação das concentrações de dióxido de enxofre, de dióxido de azoto e óxidos de azoto, partículas em suspensão e chumbo e/ou nas modalidades de envio da informação à Comissão e não devem ter por efeito modificar, directa ou indirectamente, os valores-limite ou os limiares de alerta;
(12) Considerando que deve ser facultado ao público um acesso fácil a informações actualizadas sobre concentrações de dióxido de enxofre, dióxido de azoto e óxidos de azoto, partículas em suspensão e chumbo no ar ambiente,
ADOPTOU A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1.o
Objectivos
Os objectivos da presente directiva são:
- o estabelecimento de valores-limite e, quando apropriado, de limiares de alerta para as concentrações de dióxido de enxofre, dióxido de azoto e óxidos de azoto, partículas em suspensão e chumbo no ar ambiente, a fim de evitar, prevenir ou limitar os efeitos nocivos destes poluentes sobre a saúde humana e sobre o ambiente na sua globalidade,
- a avaliação, com base em métodos e critérios comuns, das concentrações de dióxido de enxofre, dióxido de azoto e óxidos de azoto, partículas em suspensão e chumbo no ar ambiente,
- a obtenção de informações adequadas sobre as concentrações de dióxido de enxofre, dióxido de azoto e óxidos de azoto, partículas em suspensão e chumbo no ar ambiente e assegurar a sua divulgação junto do público,
- a manutenção da qualidade do ar ambiente, quando esta é boa, e a sua melhoria nos outros casos, no que diz respeito ao dióxido de enxofre, dióxido de azoto e óxidos de azoto, partículas em suspensão e chumbo.
Artigo 2.o
Definições
Para efeitos da presente directiva, entende-se por:
1. "Ar ambiente": o ar exterior da troposfera, excepto o ar dos locais de trabalho.
2. "Poluente": as substâncias introduzidas directa ou indirectamente pelo homem no ar ambiente capazes de produzir efeitos nocivos sobre a saúde humana ou o meio ambiente.
3. "Nível": a concentração no ar ambiente ou a deposição superficial de um poluente num dado intervalo de tempo.
4. "Avaliação": os métodos utilizados para medir, calcular, prever ou estimar o nível de um poluente no ar ambiente.
5. "Valor-limite": o nível fixado com base em conhecimentos científicos com o intuito de evitar, prevenir ou reduzir os efeitos nocivos sobre a saúde humana e/ou o ambiente na sua globalidade, susceptível de ser atingido num prazo determinado e que, quando atingido, não deverá ser excedido.
6. "Limiar de alerta": o nível acima do qual uma exposição de curta duração acarreta riscos para a saúde humana e a partir do qual os Estados-membros tomarão medidas imediatas, tal como previsto na Directiva 96/62/CE.
7. "Margem de tolerância": a percentagem do valor-limite em que este valor pode ser excedido nas condições constantes da Directiva 96/62/CE.
8. "Zona": parte do território dos Estados-membros, delimitada por eles próprios.
9. "Aglomeração": uma zona caracterizada por uma concentração de população superior a 250000 habitantes ou, quando a concentração da população for inferior ou igual a 250000 habitantes, uma densidade populacional por quilómetro quadrado que justifique que os Estados-membros avaliem e giram a qualidade do ar ambiente.
10. "Óxidos de azoto": a soma de monóxido e dióxido de azoto adicionados como partes por bilião e expressas em dióxido de azoto, em microgramas por metro cúbico.
11. "PM10": partículas em suspensão susceptíveis de passar através de um filtro selectivo com 50 % de eficiência para um diâmetro aerodinâmico de 10 μm.
12. "PM2,5": partículas em suspensão susceptíveis de passar através de um filtro selectivo com 50 % de eficiência para um diâmetro aerodinâmico de 2,5 μm.
13. "Limiar superior de avaliação": nível de poluição, especificado no anexo V, abaixo do qual pode ser utilizada uma combinação de medidas e de técnicas de modelização para avaliar a qualidade do ar ambiente, nos termos do n.o 3 do artigo 6.o da Directiva 96/62/CE.
14. "Limiar inferior de avaliação": nível de poluição, especificado no anexo V, abaixo do qual só pode ser utilizada a modelização ou a estimativa objectiva para avaliar a qualidade do ar ambiente, nos termos do n.o 4 do artigo 6.o da Directiva 96/62/CE.
15. "Catástrofe natural": erupções vulcânicas, actividades sísmicas, actividades geotérmicas, incêndios florestais incontrolados, ventos de grande intensidade ou ressuspensão ou transporte atmosférico de partículas naturais provenientes de regiões secas.
16. "Medições fixas": medições efectuadas nos termos do n.o 5 do artigo 6.o da Directiva 96/62/CE.
Artigo 3.o
Dióxido de enxofre
1. Os Estados-membros adoptarão as medidas necessárias para garantir que as concentrações de dióxido de enxofre no ar ambiente, avaliadas nos termos do artigo 7.o, não excedam os valores-limite estabelecidos na secção I do anexo I, a partir das datas nela fixadas.
As margens de tolerância previstas na secção I do anexo I cumprirão o disposto no artigo 8.o da Directiva 96/62/CE.
2. O limiar de alerta para as concentrações de dióxido de enxofre no ar ambiente consta da secção II do anexo I.
3. A fim de coadjuvar a Comissão na elaboração do relatório previsto no artigo 10.o, os Estados-membros procederão, quando possível, até 31 de Dezembro de 2003, ao registo dos dados relativos às concentrações de dióxido de enxofre, determinadas de 10 em 10 minutos, a partir de algumas das estações de medição seleccionadas pelos Estados-membros como representativas da qualidade do ar em áreas habitadas próximas das fontes e em que as concentrações sejam medidas de hora a hora. Simultaneamente com os dados fornecidos sobre as concentrações de hora a hora, e nos termos do n.o 1 do artigo 11.o da Directiva 96/62/CE, quando possível, os Estados-membros comunicarão à Comissão, para as estações de medição seleccionadas, os valores de concentrações medidas de 10 em 10 minutos que excedam 500 μg/m3, o número de dias do ano em que tal tenha ocorrido, o número desses dias em que, ao mesmo tempo, as concentrações de dióxido de enxofre medidas de hora a hora tenham excedido simultaneamente 350 μg/m3 e a concentração máxima registada de 10 em 10 minutos.
4. Os Estados-membros podem designar zonas ou aglomerações nas quais os valores-limite de dióxido de enxofre referidos na secção I do anexo I são excedidos devido a essas concentrações no ar ambiente, causadas por factores naturais. Os Estados-membros enviarão à Comissão listas dessas zonas ou aglomerações juntamente com informações sobre concentrações e fontes de dióxido de enxofre nas mesmas. Ao informarem a Comissão, nos termos do n.o 1 do artigo 11.o da Directiva 96/62/CE, os Estados-membros deverão fornecer a justificação necessária para demonstrar que as superações se devem a causas naturais.
Nessas zonas ou aglomerações, os Estados-membros só executarão planos de acção nos termos do n.o 3 do artigo 8.o da Directiva 96/62/CE, quando os valores-limite estabelecidos na secção I do aexo I forem excedidos devido a emissões criadas pelo homem.
Artigo 4.o
Dióxido de azoto e óxidos de azoto
1. Os Estados-membros adoptarão as medidas necessárias para garantir que as concentrações de dióxido de azoto e, se for caso disso, de óxidos de azoto no ar ambiente, avaliadas nos termos do artigo 7.o, não excedam os valores-limite estabelecidos na secção I do anexo II, a partir das datas nela fixadas.
As margens de tolerância previstas na secção I do anexo II cumprirão o disposto no artigo 8.o da Directiva 96/62/CE.
2. O limiar de alerta para as concentrações de dióxido de azoto no ar ambiente consta da secção II do anexo II.
Artigo 5.o
Partículas em suspensão
1. Os Estados-membros adoptarão as medidas necessárias para garantir que as concentrações de PM10 no ar ambiente, avaliadas nos termos do artigo 7.o, não excedam os valores-limite estabelecidos na secção I do anexo III, a partir das datas nela fixadas.
As margens de tolerância especificadas na secção I do anexo III cumprirão o disposto no artigo 8.o da Directiva 96/62/CE.
2. Os Estados-membros garantirão que as estações de medição que fornecem os dados sobre as concentrações de PM2,5 estão instaladas e operacionais. O número e a localização das estações de medição de PM2,5 serão estabelecidos pelos Estados-membros, tendo em vista a obtenção de valores representativos das concentrações de PM2,5 no respectivo território. Sempre que possível, os seus pontos de amostragem serão instalados conjuntamente com os pontos de amostragem de PM10.
Os Estados-membros enviarão anualmente à Comissão, o mais tardar nove meses após o final de cada ano, a média aritmética dos valores, a mediana, o percentil 98 e o valor da concentração máxima determinados a partir das medições de PM2,5 durante um período de 24 horas no decorrer desse ano. O percentil 98 será calculado nos termos do anexo I, secção 4, da Decisão 97/101/CE do Conselho, de 27 de Janeiro de 1997, que estabelece um intercâmbio recíproco de informações e de dados provenientes das redes e estações individuais que medem a poluição atmosférica nos Estados-membros(6).
3. Os planos de acção estabelecidos para as concentrações de PM10 nos termos do artigo 8.o da Directiva 96/62/CE e as estratégias gerais a adoptar para a sua redução terão também como objectivo a redução das concentrações de PM2,5.
4. Sempre que os valores-limite de PM10 indicados na secção I do anexo III forem excedidos em virtude de concentrações de PM10 no ar ambiente devidas a catástrofes naturais de que resultem concentrações significativamente superiores aos valores de base normais decorrentes de factores naturais, os Estados-membros informarão a Comissão, nos termos do n.o 1 do artigo 11.o da Directiva 96/62/CE, apresentando a justificação necessária para demonstrar que essas superações se devem a catástrofes naturais. Nesses casos, os Estados-membros só serão obrigados a aplicar planos de acção nos termos do n.o 3 do artigo 8.o da Directiva 96/62/CE quando os valores-limite estabelecidos na secção I do anexo III forem excedidos devido a outras causas que não catástrofes naturais.
5. Os Estados-membros podem designar zonas ou aglomerações nas quais os valores-limite de PM10 referidos na secção I do anexo III são excedidos devido a essas concentrações no ar ambiente causadas pela ressuspensão de partículas em consequência da colocação de areia nas estradas durante o Inverno. Os Estados-membros enviarão à Comissão listas dessas zonas ou aglomerações juntamente com informações sobre concentrações e fontes de PM10 nas mesmas. Ao informarem a Comissão, nos termos do n.o 1 do artigo 11.o da Directiva 96/62/CE, os Estados-membros deverão fornecer a justificação necessária para demonstrar que as superações se devem a essas partículas em ressuspensão, e que foram tomadas as medidas possíveis para fazer baixar as concentrações.
Nessas zonas ou aglomerações, os Estados-membros só executarão planos de acção nos termos do n.o 3 do artigo 8.o da Directiva 96/62/CE, quando os valores-limite estabelecidos na secção I do anexo III forem excedidos devido a níveis de PM10 que não resultem da colocação de areia nas estradas durante o Inverno.
Artigo 6.o
Chumbo
Os Estados-membros adoptarão as medidas necessárias para garantir que as concentrações de chumbo no ar ambiente, avaliadas nos termos do artigo 7.o, não excedam os valores-limite estabelecidos na secção I do anexo IV, a partir das datas nela fixadas.
As margens de tolerância previstas na secção I do anexo IV cumprirão o disposto no artigo 8.o da Directiva 96/62/CE.
Artigo 7.o
Avaliação das concentrações
1. Os limiares superior e inferior de avaliação do dióxido de enxofre, do dióxido de azoto e óxidos de azoto, das partículas em suspensão na atmosfera e do chumbo, para efeitos do artigo 6.o da Directiva 96/62/CE, constam da secção I do anexo V.
A classificação de cada zona ou aglomeração para efeitos do referido artigo 6.o será vista, pelo menos de cinco em cinco anos, nos termos da secção II do anexo V. Essa classificação será vista mais cedo, em caso de alterações significativas das actividades relevantes para as concentrações de dióxido de enxofre, dióxido de azoto ou, quando apropriado, óxidos de azoto, partículas em suspensão na atmosfera ou chumbo.
2. O anexo VI estabelece os critérios de escolha da localização dos pontos de amostragem para medição dos níveis de dióxido de enxofre, dióxido de azoto e óxidos de azoto, partículas em suspensão na atmosfera e chumbo. O anexo VII define o número mínimo de pontos de amostragem para medições fixas das concentrações de cada poluente; esses pontos de amostragem devem ser instalados nas zonas ou aglomerações em que são exigidas medições, se a medição fixa for a única fonte de dados sobre concentrações nessas zonas.
3. Nas zonas e aglomerações nas quais as informações recolhidas a partir de estações de medição fixa forem complementadas por dados provenientes de outras fontes, como registos de taxas de emissão, métodos de avaliação de referência e modelização da qualidade do ar, o número de estações de medição fixa a instalar, bem como a resolução espacial de outras técnicas, deverão permitir medir as concentrações de poluentes atmosféricos nos termos da secção I do anexo VI, e da secção I do anexo VIII.
4. Nas zonas e aglomerações em que não são exigidas medições, podem ser utilizadas técnicas de modelização ou de estimativa objectiva.
5. Os métodos de referência a utilizar na análise dos níveis de dióxido de enxofre, dióxido de azoto e óxidos de azoto, e na amostragem e análise dos níveis de chumbo, constam das secções I a III do anexo IX.
O método de referência para a amostragem e a medição dos níveis de PM10 consta da secção IV do anexo IX.
O método de referência provisório para a amostragem e a medição dos níveis de PM2,5 consta da secção V do anexo IX.
As técnicas de referência para a modelização da qualidade do ar constam da secção VI do anexo IX.
6. Os Estados-membros comunicarão à Comissão os métodos utilizados na avaliacão preliminar da qualidade do ar, nos termos do n.o 1, alínea d), do artigo 11.o da Directiva 96/62/CE, 18 meses a contar da data de entrada em vigor da presente directiva.
7. Quaisquer alterações necessárias para adaptar o presente artigo e os anexos V a IX ao progresso técnico e científico serão adoptadas nos termos do artigo 12.o da Directiva 96/62/CE.
Artigo 8.o
Informação do público
1. Os Estados-membros garantirão que sejam regularmente facultadas ao público bem como às organizações competentes neste domínio, como as organizações de defesa do ambiente, as organizações de defesa do consumidor, as organizações que representam os interesses das populações mais vulneráveis e outros organismos competentes em matéria de protecção da saúde, informações actualizadas sobre os níveis ambientais de dióxido de enxofre, dióxido de azoto e óxidos de azoto, partículas em suspensão e chumbo, através, por exemplo, da rádio, da imprensa, de painéis de informação ou dos serviços das redes informáticas.
As informações sobre as concentrações de dióxido de enxofre, dióxido de azoto e partículas em suspensão deverão ser actualizadas pelo menos diariamente e, no caso dos valores do dióxido de enxofre e de óxido de azoto medidos de hora a hora, as informações deverão ser actualizadas de hora a hora, se possível. As informações sobre a concentração de chumbo no ar ambiente deverão ser actualizadas de três em três meses.
Essas informações incluirão pelo menos todos os casos em que as concentrações excedam os valores-limite e os limiares de alerta nos períodos de amostragem especificados nos anexos I a IV, bem como uma breve avaliação relativa aos valores-limite e aos limiares de alerta e informações adequadas quanto aos efeitos sobre a saúde.
2. Ao divulgarem publicamente os planos ou programas nos termos do n.o 3 do artigo 8.o da Directiva 96/62/CE, incluindo os planos ou programas a que se referem o n.o 4 do artigo 3.o, e os n.os 4 e 5 do artigo 5.o da presente directiva, os Estados-membros comunicá-los-ão igualmente às organizações referidas no n.o 1.
3. Sempre que se exceda um limiar de alerta referido no anexo I ou no anexo II, as informações facultadas ao público, nos termos do artigo 10.o da Directiva 96/62/CE, incluirão no mínimo os pontos da lista que consta da secção III do anexo I e do anexo II.
4. As informações divulgadas ao público e às organizações ao abrigo dos n.os 1 e 3 devem ser claras, compreensíveis e acessíveis.
Artigo 9.o
Revogações e acordos transitórios
1. A Directiva 80/779/CEE do Conselho, de 15 de Julho de 1980, relativa a valores-limite e a valores-guia de qualidade do ar para o dióxido de enxofre e as partículas em suspensão(7) é revogada em 19 de Julho de 2001, excepto o artigo 1.o, o n.o 1 do artigo 2.o, o n.o 1 do artigo 3.o, e os artigos 9.o, 15.o e 16.o e os anexos I, III b e IV que são revogados em 1 de Janeiro de 2005.
2. A Directiva 82/884/CEE do Conselho, de 3 de Dezembro de 1982, relativa a um valor-limite para o chumbo contido na atmosfera(8) é revogada em 19 de Julho de 2001, excepto os artigos 1.o e 2.o, o n.o 1 do artigo 3.o e os artigos 7.o, 12.o e 13.o que são revogados em 1 de Janeiro de 2005.
3. A Directiva 85/203/CEE do Conselho, de 7 de Março de 1985, relativa às normas de qualidade do ar para o dióxido de azoto(9) é revogada em 19 de Julho de 2001, excepto o artigo n.o 1, primeiro travessão e o n.o 2 do artigo 1.o, o primeiro travessão do artigo 2.o, o n.o 1 do artigo 3.o e os artigos 5.o, 9.o, 15.o e 16.o e o anexo I que são revogados em 1 de Janeiro de 2001.
4. A partir de 19 de Julho de 2001, os Estados-membros utilizarão estações de medição e outros métodos de avaliação da qualidade do ar, de acordo com os requisitos da presente directiva, para avaliar as concentrações de dióxido de enxofre, de óxido de azoto e chumbo no ar ambiente, de modo a obter dados destinados a demonstrar a observância dos valores-limite estabelecidos nas Directivas 80/779/CEE, 82/884/CEE e 85/203/CEE, até à data em que os valores-limite estabelecidos nessas directivas deixem de ser aplicáveis.
5. A partir de de 19 de Julho de 2001, os Estados-membros poderão utilizar estações de medição e outros métodos de avaliação da qualidade do ar relativos às PM10, de acordo com os requisitos da presente directiva para avaliar as concentrações de partículas em suspensão, de modo a demonstrar a observância dos valores-limite para a totalidade das partículas em suspensão estabelecidos no anexo IV da Directiva 80/779/CEE; no entanto, para demonstrar essa observância, os dados recolhidos serão multiplicados por um factor de 1,2.
6. Os Estados-membros informarão a Comissão de qualquer superação dos valores-limite estabelecidos nas Directivas 80/779/CEE, 82/884/CEE e 85/203/CEE, assim como dos valores registados, das causas que explicam esses valores e das medidas tomadas para evitar que se repitam, anualmente, num prazo de nove meses a contar do final de cada ano, nos termos do artigo 11.o da Directiva 96/62/CE, até à data em que os valores-limite estabelecidos nessas directivas deixarem de ser aplicáveis.
7. Nas zonas em que os Estados-membros considerarem necessário limitar ou prevenir um aumento previsível da poluição por dióxido de enxofre, óxidos de azoto ou partículas em suspensão, poderão continuar a usar os valores-guia para a protecção dos ecossistemas que constam do anexo II da Directiva 80/779/CEE e do anexo II da Directiva 85/203/CEE.
Artigo 10.o
Relatório e revisão
O mais tardar em 31 de Dezembro de 2003, a Comissão apresentará ao Parlamento Europeu e ao Conselho um relatório sobre a experiência adquirida com a aplicação da presente directiva e, designadamente, sobre os resultados dos trabalhos de investigação científica mais recentes acerca dos efeitos na saúde humana e nos ecossistemas da exposição ao dióxido de enxofre, dióxido de azoto e óxidos de azoto, a diferentes fracções de partículas em suspensão e ao chumbo, bem como sobre o progresso tecnológico, incluindo o desenvolvimento dos métodos de medição e de outros tipos de avaliação das concentrações de partículas em suspensão no ar ambiente e da deposição superficial de partículas em suspensão e de chumbo.
A fim de manter um elevado nível de protecção da saúde humana e do ambiente, e tendo em conta a experiência adquirida com a aplicação da presente directiva nos Estados-membros, incluindo, em particular, as condições, previstas no anexo VI, em que se efectuaram as medições, esse relatório será acompanhado, se necessário, de propostas de alteração da presente directiva. Em particular, a Comissão procederá à análise dos valores-limite de PM10 para a segunda fase, a fim de os tornar obrigatórios, e reflectirá sobre uma possível confirmação ou alteração dos valores-limite para a segunda fase e, se adequada, para a primeira fase. Além disso, a Comissão prestará especial atenção à fixação de valores-limite para as PM2,5 ou para diferentes fracções de partículas em suspensão, consoante o caso. A Comissão analisará ainda o valor-limite anual de dióxido de azoto para protecção da saúde humana e apresentará uma proposta de confirmação ou de alteração desse valor. A Comissão analisará igualmente o valor-limite horário de dióxido de azoto, segundo as orientações da Organização Mundial de Saúde e ponderará a confirmação ou alteração desse valor-limite.
A Comissão prestará especial atenção à fixação de limiares de alerta, coerentes com os fixados para outros poluentes na presente directiva, para as PM10, para as PM2,5 ou para determinadas partículas em suspensão, consoante o caso.
Artigo 11.o
Sanções
Os Estados-membros determinarão as sanções aplicáveis às violações das disposições nacionais adoptadas em execução da presente directiva. Essas sanções serão efectivas, proporcionadas e dissuasivas.
Artigo 12.o
Aplicação
1. Os Estados-membros porão em vigor as disposições legislativas, regulamentares e administrativas necessárias para dar cumprimento à presente directiva em 19 de Julho de 2001. Do facto informarão imediatamente a Comissão.
Quando os Estados-membros adoptarem essas disposições, estas devem incluir uma referência à presente directiva ou ser acompanhadas dessa referência na publicação oficial. As modalidades dessa referência serão adoptadas pelos Estados-membros.
2. Os Estados-membros comunicarão à Comissão o texto das principais disposições de Direito interno que adoptarem nas matérias reguladas pela presente directiva.
Artigo 13.o
Entrada em vigor
A presente directiva entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial das Comunidades Europeias.
Artigo 14.o
Destinatários
Os Estados-membros são os destinatários da presente directiva.
Feito no Luxemburgo, em 22 de Abril de 1999.