Nařízení Komise (ES) č. 1520/2000
ze dne 13. července 2000,
kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1222/94 ze dne 30. května 1994 [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 701/2000 [3], stanovilo společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad. Nařízení bylo již patnáctkrát změněno, proto je třeba z důvodů jasnosti přistoupit k přepracování výše uvedeného nařízení (ES) č. 1222/94 u příležitosti dalších změn, které v něm mají být provedeny.
(2) Nařízení o společné organizaci trhů v odvětvích vajec, obilovin, rýže, mléka a mléčných výrobků a cukru stanoví, že v nezbytné míře lze, aby byl umožněn vývoz dotyčných zemědělských produktů ve formě některého zpracovaného zboží nezahrnutého v příloze I Smlouvy, na základě kurzů nebo cen výše uvedených produktů na světovém trhu, pokrýt rozdíl mezi těmito kurzy nebo cenami a cenami v Unii vývozními náhradami.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 800/1999 [4] stanoví pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, obecná pravidla pro poskytování vývozních náhrad a kritéria pro stanovení jejich výše. Je však třeba provést některá upřesnění, pokud jde o používání tohoto režimu v odvětví zboží neuvedeného v příloze I.
(4) Článek 11 Dohody o zemědělství, která tvoří přílohu Dohody o založení Světové obchodní organizace, stanoví, že náhrady poskytované pro vývoz zemědělských produktů, které jsou přidány do zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, nemohou přesáhnout náhradu, která by byla vyplacena pro tyto produkty, pokud jsou vyvezeny v nezměněném stavu. Tuto skutečnost je třeba vzít v úvahu, co se týče stanovení sazeb náhrad a pravidel o produktech postavených na roveň.
(5) Bramborový škrob je postavený na roveň kukuřičnému škrobu. Je však třeba, aby bylo možné stanovit zvláštní sazby náhrady pro bramborový škrob v tržních situacích, kdy je jeho cena značně nižší než cena kukuřičného škrobu.
(6) Dotyčné zboží může být získáno buď přímo ze základních produktů, nebo z produktů vzniklých jejich zpracováním, nebo také z produktů, které jsou postaveny na roveň jedné z těchto kategorií. V každém z těchto případů je třeba stanovit pravidla pro stanovení výše vývozní náhrady.
(7) Mnohé zboží, které je vyráběno daným podnikem za přesně stanovených technických podmínek a se stálými vlastnostmi a jakostí, je předmětem pravidelných vývozů. Aby se usnadnily vývozní formality, je nutno u takového zboží podporovat používání zjednodušeného postupu založeného na tom, že výrobce sdělí příslušným orgánům informace, které tyto orgány považují za nezbytné, pokud jde o výrobní podmínky uvedeného zboží.
(8) U většiny vyváženého zboží je složení ze zemědělských produktů podstatně proměnlivé. Výše náhrady musí být tedy stanovena na základě množství výše uvedených produktů, která byla skutečně použita pro výrobu vyváženého zboží. Pokud jde však o některé zboží, jehož složení je jednoduché a poměrně stálé, je třeba pro účely administrativního zjednodušení počítat se stanovením částek náhrady na základě množství zemědělských produktů stanovených paušálně. V případě evidence těchto množství je třeba stanovit každoroční potvrzení této evidence, aby se snížila rizika plynoucí z toho, že se opomene sdělit změna množství produktů používaných při výrobě dotyčného zboží.
(9) Neexistuje-li doklad, že pro zboží, které má být vyvezeno, nebyla poskytnuta produkční náhrada podle nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č. 1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 87/1999 [6], nebo podle nařízení Rady (EHS) č. 1010/86 ze dne 25. března 1986, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro poskytování produkční náhrady u některých výrobků z cukru používaných v chemickém průmyslu [7], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 2074/98, je třeba stanovit, aby výše vývozní náhrady byla snížena o částku výše uvedené produkční náhrady platnou v den přijetí vývozního prohlášení. Pouze tento režim umožňuje vyloučit jakékoli riziko podvodu.
(10) Nařízení Rady (EHS) č. 565/80 ze dne 4. března 1980 o platbách vývozních náhrad předem pro zemědělské produkty [8], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2026/83 [9], a nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [10], stanovila režim výplaty vývozních náhrad předem, který je třeba brát v úvahu při úpravě vývozních náhrad.
(11) Je důležité přijmout opatření, která zajistí přísné dodržování závazků Společenství. Kromě toho je třeba, aby tato opatření však nebyla pro hospodářské subjekty více omezující, než je nezbytné.
(12) Dohody uzavřené v souladu s článkem 300 Smlouvy omezují výši náhrady, kterou lze poskytnout pro každý rozpočtový rok. Vývozy zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, musí být ostatně možné uskutečňovat za podmínek, které jsou známy předem. Zejména je důležité získat jistotu, že pro uvedené vývozy lzeposkytnout náhradu slučitelnou s dodržováním závazků Společenství vyplývajících z dohod anebo, pokud to již možné není, musí být tato skutečnost sdělena s dostatečným předstihem. Vydávání osvědčení navíc umožňuje zabezpečit sledování žádostí o náhradu a zajistit jejich držitelům, že pokud budou dodržovat ostatní podmínky, které stanoví v oblasti náhrad předpisy Společenství, mohou získat náhradu až do výše částky, pro kterou bylo o osvědčení vydáno.
(13) Uvedené dohody se týkají všech zemědělských produktů vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Uvedené produkty zahrnují některé obiloviny vyvážené ve formě lihovin uvedených v čl. 13 odst. 5 nařízení (EHS) č. 1766/92 [11]. Některá prováděcí pravidla, pokud jde o tyto obiloviny, jsou stanovena nařízením (EHS) č. 2825/93 [12], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 3098/94 [13]. Poskytování náhrad pro všechny zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, je třeba podřídit společným pravidlům.
(14) Žádosti o osvědčení mohou velmi překročit celkový počet, který lze poskytnout. Je tedy třeba rozdělit rok na období, aby se zaručila možnost získat osvědčení jak pro hospodářské subjekty vyvážející na konci rozpočtového roku, tak pro hospodářské subjekty vyvážející na začátku rozpočtového roku. Je třeba rovněž počítat v takovém případě se stanovením koeficientu snížení pro celkové požadované částky.
(15) Pokud se nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [14], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1932/1999 ze dne 9. září 1999 [15], použije na osvědčení, je třeba upřesnit podmínky pro uvolnění jistoty vztahující se k osvědčení.
(16) Některé druhy vývozů, pokud jde o náhrady, nepodléhají omezením vyplývajícím z mezinárodních závazků Unie. Je třeba je vyloučit z jakékoli povinnosti předkládat osvědčení o náhradě.
(17) Většině vývozců jsou poskytovány ročně náhrady v částkách nižších než 50000 EUR. Tyto vývozy představují celkově pouze malou část částek náhrady poskytovaných pro vývozy zemědělských produktů ve formě zboží. Je třeba, aby bylo možné osvobodit uvedené vývozy od předložení osvědčení.
(18) Někteří vývozci se účastní nabídkových řízení vyhlášených dovážejícími třetími zeměmi. Těmto vývozcům musí být umožněno v případě, že nebudou vybranými účastníky, snížit bez sankce částku krytou osvědčením o částku, kterou stanovili pro předložení své nabídky.
(19) Osvědčení o náhradě slouží k tomu, aby bylo zajištěno dodržování závazků Unie vůči Světové obchodní organizaci, a mohou zároveň umožnit stanovení náhrady předem, kterou bude možno poskytnout pro zemědělské produkty používané pro výrobu zboží vyváženého do třetích zemí. Tento cíl se liší v některých hlediscích od cílů, které sledují vývozní licence vydávané pro množství základních produktů vyvážených v nezměněném stavu, které podléhají závazkům vůči Světové obchodní organizaci a které jsou rovněž množstevně omezeny. Je tedy třeba upřesnit, která obecná ustanovení vztahující se na osvědčení a licence v zemědělské oblasti, stanovená v současné době nařízením (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [16], se mají použít na osvědčení o náhradě.
(20) Správa částek náhrad, které mohou být poskytnuty během rozpočtového roku pro vývoz některých zemědělských produktů ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, může vést k nutnosti stanovit různé sazby pro vývoz se stanovením nebo bez stanovení sazby náhrady předem na základě vývoje trhů ve Společenství a světových trhů.
(21) Je třeba stanovit kontrolní systém založený na zásadě prohlášení vývozce příslušným orgánům při příležitosti každého vývozu o množstvích produktů používaných pro výrobu vyváženého zboží. Je povinností příslušných orgánů, aby přijaly veškerá opatření, která považují za nezbytná k ověření správnosti uvedeného prohlášení.
(22) Je třeba umožnit po dohodě s příslušnými orgány členského státu, na jehož území je zboží vyrobeno, provedení zjednodušeného prohlášení o používaných produktech ve formě souhrnných množství těchto produktů pod podmínkou, že dotyčné hospodářské subjekty uchovají pro výše uvedené orgány podrobné informace o použitých produktech.
(23) Není vždy možné pro vývozce zboží, zejména pokud není jeho výrobcem, aby znal přesně množství používaných zemědělských produktů, pro které může žádat o poskytnutí náhrady. Z tohoto důvodu není vývozce vždy schopen vyhotovit prohlášení o daných množstvích. V důsledku toho je třeba podpůrně stanovit systém výpočtu náhrady, o jehož použití bude moci zúčastněná osoba požádat, který je omezen na některé zboží, je založen na chemickém rozboru uvedeného zboží a je používán podle srovnávací tabulky sestavené za tímto účelem. Pokud je pro některé zboží uvedené v příloze nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 použito tohoto systému výpočtu, je původ používaného škrobu neznámý. Pro tento škrob mohla být poskytnuta produkční náhrada, proto u uvedeného zboží nemůže být poskytnuta vývozní náhrada pro škrob.
(24) Příslušné orgány pověřené kontrolou vývozních prohlášení nemusejí mít k dispozici dostatečné doklady, aby přijaly prohlášení o použitých množstvích, i když je prohlášení založeno na chemickém rozboru. Uvedené situace mohou zvláště vzniknout tehdy, pokud zboží, které má být vyvezeno, bylo vyrobeno v jiném členském státě, než je členský stát, z něhož se uskutečňuje vývoz. Je tudíž důležité, aby příslušné orgány členského státu, z něhož se uskutečňuje vývoz zboží, mohly obdržet, je-li třeba, přímo od příslušných orgánů ostatních členských států všechny informace týkající se výrobních podmínek uvedeného zboží, které posledně jmenované příslušné orgány mohou mít k dispozici.
(25) Nařízení Komise (ES) č. 2571/97 ze dne 15. prosince 1997 o prodeji másla za snížené ceny a o poskytování podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo určené k použití při výrobě cukrářských výrobků, zmrzliny a jiných potravin [17]. povoluje dodávku másla a smetany za sníženou cenu průmyslu vyrábějícímu některé zboží. Je třeba to vzít v úvahu, pokud jde o zboží, pro které je poskytnuta náhrada stanovená na základě rozboru.
(26) Je žádoucí, aby bylo v Unii zajištěno jednotné používání předpisů týkajících se poskytování náhrad v odvětví zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Za tímto účelem je třeba, aby každý členský stát uvědomil ostatní členské státy prostřednictvím Komise o kontrolních nástrojích, které používá na svém území pro jednotlivé druhy vyváženého zboží.
(27) Nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [18] stanoví v čl. 31 odst. 10, 11 a 12 rámec podmínek, které musejí být splněny před poskytnutím náhrady, pokud jde o některé mléčné výrobky, které byly dovezeny, aby byly zpětně vyvezeny ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy.
(28) Je třeba zohlednit zvýšení množství některých mléčných výrobků dovážených za sníženou celní sazbu v rámci dohod uzavřených se třetími zeměmi a možnost poskytnout vyšší vývozní náhradu než sníženou celní sazbu.
(29) S cílem zajistit řádné používání ustanovení nařízení o společné organizaci trhů, která se týkají poskytování vývozních náhrad, je třeba vyloučit z využívání takových náhrad produkty dovážené ze třetích zemí, používané při výrobě zboží, které je vyvezeno poté, co bylo předtím propuštěno do volného oběhu v Unii.
(30) Pro některé zpracované zemědělské produkty je třeba stanovit koeficienty pro stanovení náhrady týkající se těchto produktů a stanovit zveřejnění částek náhrady pro 100 kg těchto používaných produktů.
(31) Řídící výbor pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování náhrad pro vývoz základních produktů uvedených v příloze A (dále jen "základní produkty"), produktů vzniklých jejich zpracováním nebo produktů, jejichž postavení na roveň jedné z těchto dvou kategorií vyplývá z ustanovení odstavce 3, pokud jsou tyto různé produkty vyváženy ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a uvedené podle případu v
- příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 [19],
- příloze B nařízení Rady (EHS) č. 1766/92,
- příloze B nařízení Rady (ES) č. 3072/95 [20],
- příloze II nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 [21],
- příloze I nařízení Rady (ES) č. 2038/1999 [22].
Toto zboží uvedené v přílohách B a C tohoto nařízení je dále uváděno jako "zboží".
2. Pro účely tohoto nařízení se
a) "rozpočtovým obdobím" rozumí období od 1. října jednoho roku do 30. září následujícího roku;
b) "osvědčením" nebo "osvědčením o náhradě" rozumí osvědčení vystavené v souladu s články 6 až 14, které je platné v celé Unii, vydané členskými státy každému žadateli bez ohledu na místo jeho usazení v Unii. Osvědčení o náhradě zaručuje, že náhrada bude vyplacena, pokud budou splněny podmínky článku 16. Osvědčení může obsahovat stanovení sazeb náhrady předem. Osvědčení jsou platná pouze během téhož rozpočtového období;
c) "dohodou" rozumí Dohoda o zemědělství uzavřená v rámci Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání;
d) "potravinovou pomocí" rozumí opatření potravinové pomoci splňující podmínky čl. 10 odst. 4 dohody.
3. Pro účely tohoto nařízení je/jsou
a) bramborový škrob kódu KN 11081300, získaný přímo z brambor, kromě vedlejších produktů, postavený na roveň produktu vzniklému zpracováním kukuřice;
b) syrovátka kódů KN 04041048 až 04041062, nezahuštěná, též zmrazená, postavená na roveň syrovátce sušené uvedené v příloze A (PG 1);
c) - mléko a mléčné výrobky kódů KN 04031011, 04039051 a 04049021, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku nejvýše 0,1 % hmotnostních
a
- mléko a mléčné výrobky kódů KN 04031011, 04039011 a 04049021, sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr ani jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku nejvýše 1,5 % hmotnostních,
postavené na roveň sušenému odstředěnému mléku uvedenému v příloze A (PG 2);
d) - mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031011, 04031013, 04039051, 04039053, 04049021 a 04049023, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, též zmrazené, o obsahu mléčného tuku více než 0,1 % hmotnostních, avšak nejvýše 6 % hmotnostních
a
- mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031011, 04031013, 04031019, 04039013, 04039019, 04049023 a 04049029, sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr ani jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku vyšším než 1,5 % hmotnostních, avšak nižším než 45 % hmotnostních,
postavené na roveň sušenému plnotučnému mléku uvedenému v příloze A (PG 3);
e) - mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031019, 04039059, 04049023 a 04049029, nezahuštěné ani neobsahující přidaný cukr nebo jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku vyšším než 6 % hmotnostních,
- mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031019, 04039019 a 04049029, sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukr ani jiná sladidla, o obsahu mléčného tuku nejméně 45 % hmotnostních
a
- máslo a jiné mléčné tuky, o obsahu mléčného tuku jiném než 82 % hmotnostních, avšak nejméně 62 % hmotnostních, kódů KN 040510, 04052090, 04059010, 04059090,
postavené na roveň máslu uvedenému v příloze A (PG 6);
f) - mléko, smetana a mléčné výrobky kódů KN 04031011 až 04031019, 04039051 až 04039059 a 04049021 až 04049029, zahuštěné, jiné než sušené, v granulích nebo v jiné pevné formě, neobsahující přidaný cukru ani jiná sladidla
a
- sýr
i) sušenému odstředěnému mléku uvedenému v příloze A (PG 2), pokud jde o tukuprostou část obsahu sušiny v na roveň postaveném produktu
a
ii) máslu uvedenému v příloze A (PG 6), pokud jde o obsah mléčného tuku v na roveň postaveném produktu;
g) rýže loupaná kódu KN 100620 je postavená na roveň celoomleté rýži kódů KN 10063061 až 10063098;
h) surový řepný nebo třtinový cukr kódu KN 17011190 nebo KN 17011290, obsahující v sušině nejméně 92 % hmotnostních sacharosy určené polarimetrickou metodou,
- cukry kódů KN 17019100 a 17019990,
- produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (EHS) č. 2038/1999, kromě směsí získaných částečně z produktů, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 1766/92,
- produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm f) a g) nařízení (EHS) č. 2038/1999, kromě směsí získaných částečně z produktů, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 1766/92,
které splňují podmínky stanovené nařízením (EHS) č. 2038/1999 a nařízením (ES) č. 2135/95 [23], aby mohly získat náhradu v případě vývozu v nezměněném stavu, jsou postavené na roveň bílému cukru kódu KN 17019910.
4. Na žádost zúčastněné osoby a po dohodě s příslušným orgánem jsou však mléčné výrobky uvedené v odst. 3 písm. d) postavené na roveň
i) sušenému odstředěnému mléku uvedenému v příloze A (PG 2), pokud jde o tukuprostou část obsahu sušiny v na roveň postaveném produktu,
a
ii) máslu uvedenému v příloze A (PG 6), pokud jde o obsah mléčného tuku v na roveň postaveném produktu.
Článek 2
Výše náhrady poskytované pro množství, které je stanoveno v souladu s článkem 3 pro každý základní produkt vyvážený ve formě stejného zboží, se získá vynásobením tohoto množství sazbou náhrady vztahující se k dotyčnému základnímu produktu, vypočtenou na jednotku váhy v souladu s článkem 4.
Pokud jde však o směsi D-glucitolu (sorbitolu) kódů KN 290544 a 382460, jestliže zúčastněná osoba neuvede v prohlášení uvedeném v čl. 16 odst. 1 specifikace stanovené v odst. 4 čtvrté odrážce téhož článku nebo neposkytne-li vyhovující dokumentaci na podporu svého prohlášení, platnou sazbou náhrady pro tyto směsi je sazba pro dotyčný základní produkt, pro který se použije nejnižší sazba náhrady.
Pokud se mohou použít různé sazby náhrady v souladu s čl. 4 odst. 3 na stejný základní produkt, má být vypočítána zvlášť částka pro každé z množství uvedeného základního produktu, na která je použitelná různá sazba náhrady.
Pokud bylo některé zboží použito při výrobě vyváženého zboží, je sazbou náhrady, která má být vzata v úvahu při výpočtu částky vztahující se ke každému ze základních produktů, produktů vzniklých jejich zpracováním nebo produktů, jejichž postavení na roveň jedné z těchto kategorií vyplývá z čl. 1. odst. 3, které byly použity při výrobě vyváženého zboží, sazba platná v případě vývozu prvního zboží v nezměněném stavu.
Článek 3
1. Pokud jde o zboží uvedené v příloze B, kromě případů, kdy je uveden odkaz na přílohu C nebo kdy se použije čl. 16 odst. 3 druhý pododstavec, stanoví se množství každého ze základních produktů, které má být vzato v úvahu pro výpočet výše náhrady takto:
a) v případě, kdy se použije základní produkt v nezměněném stavu nebo produkt, který je mu postavený na roveň, je uvedeným množstvím množství skutečně použité pro výrobu vyváženého zboží s přihlédnutím k následujícím přepočítacím koeficientům:
- 100 kilogramům syrovátky postavené na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 1 podle čl. 1 odst. 3 písm. b) odpovídá 6,06 kilogramů tohoto pilotního produktu,
- 100 kilogramům mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 2 podle čl. 1 odst. 3 písm. c) první odrážky odpovídá 9,1 kilogramu tohoto pilotního produktu,
- tukuprosté části ve 100 kilogramech mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 2 podle čl. 1 odst. 3 písm. f) první odrážky odpovídá 1,01 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní tukuprosté sušiny obsažené v dotyčném produktu,
- tukuprosté části sušiny ve 100 kilogramech sýra postaveného na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 2 podle čl. 1 odst. 3 písm. f) druhé odrážky odpovídá 0,8 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní tukuprosté sušiny obsažené v sýru,
- 100 kilogramům jednoho z mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 3 podle čl. 1 odst. 3 písm. d) o obsahu mléčného tuku v sušině nejvýše 27 % hmotnostních odpovídá 3,85 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní tuku obsažené v dotyčném produktu.
Na žádost zúčastněné osoby však 100 kilogramům mléka v tekutém stavu postaveného na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 3 podle čl. 1 odst. 3 písm. d) první odrážky, o obsahu mléčného tuku v mléce v tekutém stavu nejvýše 3,2 % hmotnostních, odpovídá 3,85 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní mléčného tuku v dotyčném produktu,
- 100 kilogramům sušiny obsažené v některém z mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 3 podle čl. 1 odst. 3 písm. d), o obsahu mléčného tuku v sušině vyšším než 27 % hmotnostních odpovídá 100 kilogramů tohoto pilotního produktu.
Na žádost zúčastněné osoby však 100 kilogramům mléka v tekutém stavu postaveného na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 3 podle čl. 1 odst. 3 písm. d) první odrážky, o obsahu mléčného tuku v mléce v tekutém stavu nejvýše 3,2 % hmotnostních, odpovídá 12,32 kilogramu tohoto pilotního produktu,
- 100 kilogramům jednoho z mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 6 podle čl. 1 odst. 3 písm. e) odpovídá 1,22 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní mléčného tuku obsažené v daném mléčném výrobku,
- podílu tuku ve 100 kilogramech jednoho z mléčných výrobků postavených na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 6 podle čl. 1 odst. 3 písm. f) první odrážky nebo čl. 1 odst. 4 bodu ii) odpovídá 1,22 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní mléčného tuku obsažené v daném mléčném výrobku,
- podílu tuku ve 100 kilogramech sýra postaveného na roveň pilotnímu produktu skupiny č. 6 podle čl. 1 odst. 3 písm. f) druhé odrážky odpovídá 0,8 kilogramu tohoto pilotního produktu na 1 % hmotnostní mléčného tuku obsažené v sýru,
- 100 kilogramům loupané kulatozrnné rýže uvedené v čl. 1 odst. 3 písm. g) odpovídá 77,5 kilogramu celoomleté kulatozrnné rýže,
- 100 kilogramům loupané střednězrnné nebo dlouhozrnné rýže uvedené v čl. 1 odst. 3 písm. g) odpovídá 69 kilogramů celoomleté dlouhozrnné rýže,
- 100 kilogramům surového cukru uvedeného v čl. 1 odst. 3 písm. h) první odrážce odpovídají 92 kilogramy bílého cukru,
- 100 kilogramům cukru uvedeného v čl. 1 odst. 3 písm. h) druhé odrážce odpovídá 1 kilogram bílého cukru na 1 % sacharosy,
- 100 kilogramům jednoho z produktů uvedených v čl. 1 odst. 3 písm. h) třetí odrážce, splňujícího podmínky čl. 3 nařízení (ES) č. 2135/95, odpovídá 1 kilogram bílého cukru na 1 % sacharosy (zvýšené případně o obsah ostatních cukrů vypočítaných v ekvivalentu sacharosy) stanovené v souladu s výše uvedeným článkem 3,
- 100 kilogramům sušiny [stanovené v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 2135/95] obsažené v isoglukose nebo v isoglukosovém sirupu uvedeném v čl. 1 odst. 3 písm. h) čtvrté odrážce, splňující podmínky článku 5 nařízení (ES) č. 2135/95, odpovídá 100 kilogramů bílého cukru;
b) v případě, kdy se použije produkt, na který se vztahuje článek 1 nařízení (EHS) č. 1766/92 nebo nařízení (ES) č. 3072/95
- buď vzniklý zpracováním základního produktu, nebo produktu postaveného na roveň základnímu produktu,
- anebo postavený na roveň produktu vzniklému zpracováním základního produktu,
- anebo vzniklý zpracováním produktu, který je postavený na roveň produktu vzniklému zpracováním základního produktu,
je uvedeným množstvím skutečně použité množství pro výrobu vyváženého zboží, upravené na množství základního produktu podle koeficientů uvedených v příloze E.
Pokud jde však o alkohol z obilovin obsažený v lihovinách kódu KN 2208, je uvedeným množstvím 3,4 kilogramu ječmene na % obj. alkoholu z obilovin na jeden hektolitr vyvážené lihoviny;
c) v případě, kdy se použije
- buď produkt, na který se nevztahuje příloha 1 Smlouvy, vzniklý zpracováním produktu uvedeného v písmenech a) nebo b),
- anebo produkt vzniklý smísením a/nebo zpracováním více produktů uvedených v písmenech a) anebo b) a/nebo produktů uvedených v první odrážce,
se množství, které má být stanoveno na základě množství výše uvedeného produktu skutečně použitého pro výrobu vyváženého zboží, rovná pro každý z dotyčných základních produktů a s výhradou odstavce 3 množství uznanému příslušnými orgány v souladu s čl. 16 odst. 1. Pro výpočet tohoto množství se případně použijí přepočítací koeficienty uvedené v písmenu a), jakož i zvláštní pravidla výpočtu, přepočítací poměry nebo koeficienty uvedené v písmenu b).
Pokud jde však o lihoviny na bázi obilovin obsažené v lihovinách kódu KN 2208, je uvedeným množstvím 3,4 kilogramu ječmene na % obj. alkoholu z obilovin na jeden hektolitr vyvážené lihoviny.
2. Pro účely odstavce 1 jsou za skutečně použité považovány produkty, které byly použity v nezměněném stavu v procesu výroby vyváženého zboží. Pokud během jednoho ze stadií procesu výroby uvedeného zboží je samotný základní produkt zpracován na jiný zpracovanější základní produkt, který je použit v dalším stadiu, je za skutečně použitý považován pouze tento druhý produkt.
Množství skutečně používaných produktů ve smyslu prvního pododstavce musí být stanovena pro každé vyvážené zboží.
V případě pravidelně uskutečňovaných vývozů týkajících se zboží, které, vyráběné daným podnikem za přesně stanovených technických podmínek, má stálé vlastnosti a jakost, mohou být tato množství po dohodě s příslušnými orgány stanovena buď na základě výrobního vzorce výše uvedeného zboží, nebo na základě průměrných množství produktů použitých během stanoveného období pro výrobu daného množství tohoto zboží. Takto stanovená množství produktů jsou brána v úvahu tak dlouho, dokud nedojde ke změně ve výrobních podmínkách dotyčného zboží.
S výjimkou případu výslovného povolení uděleného příslušným orgánem musí být stanovená množství produktů potvrzena nejméně jedenkrát ročně.
Při stanovení skutečně používaných množství je třeba přihlížet k ustanovením nařízení Komise (EHS) č. 3615/92 [24].
3. Pokud jde o zboží uvedené v příloze C, je množstvím základního produktu, které má být vzato v úvahu pro výpočet výše náhrady, množství stanovené ve výše uvedené příloze, oproti každému z tohoto zboží.
Avšak:
a) v případě čerstvých těstovin musí být množství základních produktů uvedená v příloze C upravena na množství rovnající se sušeným těstovinám tak, že se vynásobí tato množství procentem suchého extraktu těstovin a vydělí se číslem 88;
b) pokud bylo dotyčné zboží vyrobeno částečně z produktů propuštěných do režimu aktivního zušlechťovacího styku a částečně z produktů splňujících podmínky uvedené v článku 23 Smlouvy, pak se množství základního produktu, které má být vzato v úvahu pro výpočet náhrady, která má být poskytnuta pro tuto poslední kategorii produktů, stanoví podle odstavců 1 a 2.
Článek 4
1. Sazba náhrady je stanovena každý měsíc pro 100 kilogramů základního produktu za podmínek podle čl. 13 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1766/92 a odpovídajících článků ostatních nařízení uvedených v čl. 1 odst. 1.
Sazba může být změněna za podmínek stanovených v čl. 13 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1766/92 a v odpovídajících článcích ostatních nařízení podle čl. 1 odst. 1.
Platná sazba náhrady pro vejce domácí drůbeže, ve skořápce, čerstvá nebo konzervovaná, jakož i pro vejce bez skořápky a žloutky vhodné k lidské spotřebě, čerstvé, sušené nebo jinak konzervované, neslazené, je stanovena na dobu, která je stejná, jako je doba vzatá v úvahu pro stanovení náhrad pro tytéž produkty vyvážené v nezměněném stavu.
2. Sazba náhrady je stanovena zejména s přihlédnutím
a) na jedné straně k průměrným nákladům vynaloženým na zásobování zpracovatelského průmyslu základními produkty na trhu Unie a k cenám skutečně dosaženým na světovém trhu na straně druhé;
b) k úrovni náhrad pro vývoz zpracovaných zemědělských produktů, na něž se vztahuje příloha I Smlouvy a jejichž výrobní podmínky jsou srovnatelné;
c) k nutnosti zajistit stejné podmínky hospodářské soutěže mezi průmyslovými odvětvími, která používají produkty Společenství, a průmyslovými odvětvími, která používají produkty ze třetích zemí v režimu aktivního zušlechťovacího styku;
d) k vývoji výdajů na jedné straně a k vývoji cen ve Společenství a na světovém trhu na straně druhé;
e) k dodržování omezení vyplývajících z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy.
Pokud jde o bramborový škrob kódu KN 11081300, je sazba náhrady stanovena odlišně, podle kukuřičného ekvivalentu, a to postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 na základě níže uvedených kritérií. Množství používaného bramborového škrobu jsou převedena na stejná množství kukuřice na základě čl. 3 odst. 1 písm. b).
3. Pro stanovení sazby náhrady jsou vzaty v úvahu případně produkční náhrady, podpory nebo jiná opatření s rovnocenným účinkem, která jsou použitelná ve všech členských státech, v souladu s ustanoveními nařízení o společné organizaci trhů v daném odvětví, pokud jde o základní produkty nebo na roveň postavené produkty.
4. S výjimkou obilovin není poskytnuta náhrada pro produkty používané při výrobě alkoholu obsaženého v lihovinách uvedených v příloze B pod kódem KN 2208.
5. Vývoz zboží kódu KN 35051050 umožňuje pouze využívání snížené sazby s ohledem na výši produkční náhrady podle nařízení (EHS) 1722/93 pro používaný základní produkt platnou během předpokládaného období výroby zboží. Takto stanovená uvedená sazba je stanovena postupem podle odstavce 1.
6. a) Náhrada pro škroby kódu KN 11081100 až 11081990 nebo pro produkty, na něž se vztahuje příloha A nařízení (EHS) č. 1766/92, vzniklé zpracováním těchto škrobů, se poskytuje pouze po předložení prohlášení dodavatele těchto produktů potvrzujícího, že škroby byly vyrobeny přímo z obilovin, brambor nebo rýže s vyloučením použití jakýchkoli vedlejších produktů získaných při výrobě jiných zemědělských produktů nebo zboží.
Prohlášení uvedené v prvním pododstavci může být platné až do odvolání pro každou dodávku od stejného výrobce a je kontrolováno v souladu s ustanoveními čl. 16 odst. 1.
b) Je-li obsah suchého extraktu v bramborovém škrobu, který je postaven na roveň kukuřičnému škrobu podle čl. 1 odst. 3 písm. a), nejméně 80 %, bude sazbou náhrady sazba stanovená v souladu s odstavcem 1; je-li obsah suchého extraktu nižší než 80 %, bude se sazba rovnat sazbě náhrady stanovené v souladu s odstavcem 1, vynásobené skutečným procentem suchého extraktu a vydělené číslem 80.
Pokud jde o všechny ostatní škroby, je-li obsah suchého extraktu nejméně 87 %, bude platnou sazbou náhrady sazba stanovená v souladu s odstavcem 1; je-li obsah suchého extraktu nižší než 87 %, bude se platná sazba rovnat sazbě náhrady stanovené v souladu s odstavcem 1, vynásobené skutečným procentem suchého extraktu a vydělené číslem 87.
Je-li obsah suchého extraktu v glukosovém sirupu nebo v maltodextrinovém sirupu kódů KN 17023059, 17023099, 17024090, 17029050 nebo 21069055 nejméně 78 %, bude sazbou náhrady sazba stanovená v souladu s odstavcem 1; je-li obsah suchého extraktu v těchto sirupech nižší než 78 %, bude se platná sazba rovnat sazbě náhrady stanovené v souladu s odstavcem 1, vynásobené skutečným procentem suchého extraktu a vydělené 78.
c) Pro účely písmene b) je obsah sušiny ve škrobech stanoven podle metody uvedené v příloze II nařízení Komise (EHS) č. 1908/84 [25] obsah sušiny v glukosovém sirupu nebo maltodextrinovém sirupu je stanoven metodou 2 uvedenou v příloze II směrnice Rady 79/796/EHS [26] nebo jakoukoli jinou vhodnou analytickou metodou, která nabízí přinejmenším stejné záruky.
d) Při prohlášení uvedeném v čl. 16 odst. 1 je zúčastněná osoba povinna uvést obsah suchého extraktu v používaných škrobech nebo v glukosovém nebo v maltodextrinovém sirupu.
7. Pokud si to vynutí situace v mezinárodním obchodu s kaseiny kódu KN 350110, kaseináty kódu KN 35019090 nebo vaječným albuminem kódů KN 35021190 a 35021990 nebo zvláštní požadavky některých trhů, co se týče tohoto zboží, může být náhrada rozlišena podle místa určení.
8. Náhrada může být rozlišena pro zboží kódů KN 19021100, 190219 a 19024010 podle jejich místa určení.
9. Náhrada může být rozlišena podle toho, zda je sazba náhrady stanovena předem, v souladu s čl. 7 odst. 2, anebo nikoliv.
Článek 5
1. Sazbou náhrady je sazba, která je platná v den vývozu zboží.
2. Použije se však režim stanovení sazby náhrady předem.
V případě použití režimu stanovení sazby náhrady předem je sazba platná v den podání žádosti o stanovení náhrady předem použita pro vývoz, který má být uskutečněn po uvedeném dni během doby platnosti osvědčení o náhradě v souladu s ustanoveními čl. 9 odst. 2.
Sazba náhrady stanovená za podmínek stanovených v předchozím pododstavci je upravena podle stejných pravidel, jako jsou pravidla použitelná v oblasti stanovení náhrad předem pro základní produkty vyvážené v nezměněném stavu, avšak s použitím přepočítacích koeficientů stanovených v příloze E pro produkty zpracované z obilovin.
Předchozí pododstavec se nepoužije na žádosti o stanovení náhrady předem předložené do 24. března 2000 včetně.
Článek 6
1. Poskytnutí náhrady pro vývoz zemědělských produktů splňujících podmínky článku 16, jakož i pro obiloviny umístěné pod dohled pro výrobu lihovin uvedených v článku 4 nařízení (EHS) č. 2825/93 je od 1. března 2000 podmíněno předložením osvědčení o náhradě vydaného za podmínek článku 7.
Předchozí pododstavec se nepoužije na vývozy uskutečněné v rámci mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 Dohody, na dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 třetí odrážce, v článcích 36, 40, 44, 45 a na čl. 46 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999 a na vývozy uvedené v článku 14.
2. Poskytnutí náhrady v rámci režimu stanovení náhrady předem stanoveného v čl. 5 odst. 2 je podmíněno předložením osvědčení o náhradě obsahujícího stanovení sazeb náhrady předem.
3. Osvědčení o náhradě není převoditelné. Je použito jeho držitelem.
4. Pokud zúčastněná osoba nepočítá uskutečnit vývoz přes jiný členský stát, než je členský stát, kde žádá o osvědčení o náhradě, může být toto osvědčení uchováno příslušným orgánem, zejména v podobě počítačového souboru.
5. Pro účely použití tohoto článku na obiloviny umístěné pod dohled pro výrobu lihovin uvedených v článku 4 nařízení (EHS) č. 2825/93 se jakýkoli odkaz na termín "vývoz" musí považovat za odkaz na umístění pod výše uvedený dohled.
Článek 7
1. O osvědčení o náhradě se žádá a také se vydává na částku stanovenou v eurech.
Žádost o osvědčení o náhradě a osvědčení o náhradě jsou vystaveny v souladu s přílohou F, s výhradou článku 20.
2. Zúčastněná osoba může požádat o stanovení sazeb náhrady předem platných v den podání své žádosti. V tomto případě se stanovení předem týká všech platných sazeb náhrady. Jediná žádost o stanovení náhrady předem předložená za podmínek přílohy F může být podána buď při žádosti o osvědčení o náhradě, nebo ode dne udělení osvědčení o náhradě a před jeho posledním dnem platnosti.
Stanovení náhrady předem se nevztahuje na vývozy uskutečněné přede dnem uvedené žádosti.
3. Vydání osvědčení o náhradě zavazuje jeho držitele požádat o náhrady pro vývozy uskutečněné po dobu platnosti osvědčení ve výši rovnající se částce, pro kterou bylo osvědčení o náhradě vydáno. Dodržení této povinnosti je zajištěno složením jistoty uvedené v článku 11.
4. Povinnosti uvedené v odstavci 3 tohoto článku jsou zásadními požadavky ve smyslu článku 20 nařízení (EHS) č. 2220/85.
Zásadní požadavek je považován za splněný, pokud hospodářský subjekt předal zvláštní žádost nebo žádosti týkající se vývozů uskutečněných během doby platnosti osvědčení o náhradě a za podmínek přílohy F-IV. V případě, že zvláštní žádostí není vývozní prohlášení, musí být podána, s výjimkou případu vyšší moci, do tří měsíců následujících po dni přijetí vývozního prohlášení.
Dodržování zásadního požadavku prokazuje hospodářský subjekt předložením vyhotovení č. 1 osvědčení o náhradě s řádnými odpisy příslušnému orgánu, v souladu s ustanoveními přílohy F-VI. Uvedený doklad musí být předložen nejpozději na konci devátého měsíce, který následuje po konci doby platnosti osvědčení o náhradě.
Článek 8
1. Žádosti o osvědčení mohou být předkládány:
a) do 31. srpna, pokud jde o osvědčení platná od 1. října;
b) do 5. listopadu, pokud jde o osvědčení platná od 1. února;
c) do 5. ledna, pokud jde o osvědčení platná od 1. února;
d) do 5. března, pokud jde o osvědčení platná od 1. dubna;
e) do 5. května, pokud jde o osvědčení platná od 1. června;
f) do 5. července, pokud jde o osvědčení platná od 1. srpna.
2. Členské státy sdělí Komisi nejpozději:
- do 5. září žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. a),
- do 12. listopadu žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. b),
- do 12. ledna žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. c),
- do 12. března žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. d),
- do 12. května žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1. písm. e),
- do 12. července žádosti o osvědčení uvedené v odst. 1 písm. f).
3. Komise stanoví částku, pro kterou mohou být osvědčení o náhradě vydána na základě těchto údajů:
a) maximální výše náhrad stanovená v souladu s čl. 9 odst. 2 dohody,
po odečtení
b) případně částky přesahující maximální částku, která mohla být poskytnuta během předchozího rozpočtového roku,
po odečtení
c) částky vyhrazené na krytí vývozů uvedených v článku 14,
po odečtení
d) plateb provedených během rozpočtového roku, vztahujících se k vývozům před 1. březnem 2000,
po odečtení
e) plateb provedených během běžného rozpočtového roku, vztahujících se k vývozům uskutečněným během předchozího rozpočtového období,
po odečtení
f) částek, pro které byla vydána osvědčení o náhradě platná během dotyčného rozpočtového období,
po přičtení
g) částky, pro kterou vydaná osvědčení uvedená v článku 12 byla vrácena,
po přičtení
h) případné nepoužité vyhrazené částky uvedené v písm. c) tohoto odstavce
a
i) prvků nejistoty týkajících se některých z těchto částek.
4. Celková částka, pro kterou mohou být vydána osvědčení pro každé z období uvedených v odstavci 1, činí:
- 30 % částky uvedené v odstavci 3 pro období uvedené v odst. 1 písm. a),
- 20 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. listopadu pro období uvedené v odst. 1 písm b),
- 25 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. ledna pro období uvedené v odst. 1 písm. c),
- 33 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. března pro období uvedené v odst. 1 písm. d),
- 50 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. května pro období uvedené v odst. 1 písm. e),
- 100 % částky uvedené v odstavci 3, stanovené 12. července pro období uvedené v odst. 1 písm. f).
5. V případě, že by celková částka žádostí obdržených pro jedno z dotyčných období přesáhla maximální částku uvedenou v odstavci 4, stanoví Komise koeficient snížení pro všechny žádosti předložené před odpovídajícími dny stanovenými v odstavci 1 tak, aby byla dodržena maximální částka stanovená v odstavci 4.
Komise zveřejní tento koeficient v Úředním věstníku Evropských společenství do pěti pracovních dnů následujících po dni uvedeném v odstavci 2.
6. V případě, že Komise stanoví koeficient snížení, mohou být osvědčení vydána do výše požadované částky vynásobené 1 méně koeficient snížení stanovený v souladu s odstavcem 5 nebo odstavcem 8.
V tomto případě může žadatel svoji žádost stáhnout ve lhůtě pěti pracovních dnů od zveřejnění koeficientu v Úředním věstníku Evropských společenství.
7. Členské státy sdělí Komisi vždy do 1. října, 1. prosince, 1. února, 1. dubna, 1. června a 1. srpna částky, u nichž někteří žadatelé stáhli svou žádost o osvědčení o náhradě na základě odstavce 6.
8. Žádosti o osvědčení o náhradě mohou být předloženy mimo období uvedená v odstavci 1, a to od 1. října každého rozpočtového období. Žádosti předložené během jednoho týdne jsou sděleny Komisi následující úterý. Uvedená osvědčení mohou být vydávána od pondělí, které následuje po sdělení žádostí, pokud Komise nepřijme žádné opatření.
Pokud se Komise domnívá, že hrozí nedodržení mezinárodních závazků Evropské unie, může použít koeficient snížení na právě posuzované žádosti o osvědčení o náhradě a vezme přitom zejména v úvahu způsob výpočtu uvedený v odstavcích 3 a 4. Komise může rovněž vydávání osvědčení pozastavit.
Komise zveřejní koeficient v Úředním věstníku Evropských společenství do čtyř dnů následujících po dni sdělení žádostí uvedeném v prvním pododstavci.
9. Žádosti o osvědčení o náhradě uvedené v předchozím odstavci mohou být požadovány pouze, pokud nebyl stanoven žádný koeficient snížení na základě odstavce 5 a až do vyčerpání částek uvedených v odstavci 4, zvýšených o částky, pro které nebyla osvědčení skutečně vydána, jakož i částek, pro které byla osvědčení vrácena.
10. Žádosti o osvědčení o náhradě mohou být předkládány od 15. srpna pro vývozy, které mají být uskutečněny do 1. října za podmínek odstavce 8, pokud částky stanovené v souladu s odstavcem 3 zůstávají k dispozici.
11. Ustanovení odstavců 1 až 5, 7, 9 a 10 se použijí ode dne 15. července 2000.
Článek 9
1. Osvědčení o náhradě je platné ode dne uvedeného v žádosti o osvědčení za podmínek přílohy F.
2. Osvědčení o náhradě je platné až do konce pátého měsíce následujícího po měsíci, kdy byla předložena žádost o osvědčení, nebo až do konce rozpočtového období, jestliže toto období nastane dříve.
V případě stanovení sazeb náhrady předem jsou však tyto sazby platné až do konce pátého měsíce následujícího po měsíci, kdy byla předložena žádost o stanovení náhrady předem, nebo až do konce doby platnosti osvědčení, jestliže tato doba nastane dříve.
Pokud jde o osvědčení vydaná od 1. června, může Komise prodloužit dobu platnosti těchto osvědčení.
Pro vývozy uskutečněné od 1. března 2000 a nejpozději do 30. září 2000 jsou v případě stanovení sazeb náhrady předem tyto sazby platné až do konce doby platnosti osvědčení.
Žádosti o stanovení náhrady předem se podávají v souladu s bodem II přílohy F.
Výpisy z osvědčení o náhradě nemohou být předmětem stanovení náhrady předem nezávisle na osvědčení, z něhož byly vyhotoveny.
Článek 10
Žádosti o osvědčení o náhradě a osvědčení o náhradě, která jsou vystavena pro provedení opatření v rámci mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 dohody, obsahují v kolonce 20 jednu z těchto poznámek:
"Certificado GATT - Ayuda alimentaria"
"GATT-attest - Fødevarehjælp"
"GATT-Bescheinigung - Nahrungmittelhilfe"
"Πιστοποιητικό ΓΣΔΕ - Εεπισιτιστική βοήεια"
"GATT certificate - Food aid"
"Certificat GATT - Aide alimentaire"
"Titolo GATT - Aiuto alimentare"
"GATT-certificaat - Voedselhulp"
"Certificado GATT - Ajuda alimentar"
"GATT-todistuts - Elintarvikeapu"
"GATT-licens - Livsmedelsbistånd".
Ustanovení článku 8 se na uvedená osvědčení nepoužijí.
Odchylně od nařízení, která stanoví platné sazby náhrady pro vývoz základních produktů ve formě zboží, jsou sazbami náhrady se stanovením předem vztahujícími se na žádosti o osvědčení a na osvědčení vystavená pro provedení opatření v rámci potravinové pomoci sazby platné pro ostatní vývozy bez stanovení sazeb náhrady předem. Sazby, které mají být vzaty v úvahu, jsou sazby platné v den stanovený na základě článku 2 nařízení (ES) 259/98, pokud se jedná o vývozy v rámci potravinové pomoci Společenství, anebo v den stanovený podle čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 174/1999 [27] v případě vývozů mléka nebo mléčných výrobků v rámci vnitrostátních potravinových pomocí.
Článek 11
Žádosti o osvědčení o náhradě, jiné než osvědčení týkající se opatření v rámci potravinové pomoci uvedená v článku 10, jsou platné pouze, pokud byla složena jistota ve výši 25 % požadované částky za podmínek článku 15 nařízení (ES) č. 1291/2000.
Jistota je uvolněna za podmínek stanovených v článku 12.
Článek 12
1. V případě použití koeficientu snížení podle čl. 8 odst. 5 a 8 je jistota neprodleně uvolněna až do výše složené částky vynásobené koeficientem snížení.
2. 94 % jistoty je uvolněno, pokud na základě čl. 8 odst. 6 žadatel svoji žádost o osvědčení stáhne.
3. Jistota je úplně uvolněna, pokud držitel osvědčení požádal o náhrady až do výše 95 % částky, pro kterou bylo osvědčení vydáno.
4. Pokud nebylo osvědčení o náhradě použito až do výše 95 % částky, pro kterou bylo vydáno, jistota propadá až do výše 25 % rozdílu mezi 95 % částky, pro kterou bylo osvědčení vydáno, a skutečně použitou částkou.
5. Pokud však držitel osvědčení toto osvědčení vrátí do 28. února, propadající částka, která je stanovena na základě odstavce 4, je snížena o 50 %. Pokud vrátí osvědčení po uvedeném dni, avšak do 15. srpna 2000 a do 31. května v dalších letech, je propadající částka, která je stanovena na základě odstavce 4, snížena o 25 %.
6. Držitel osvědčení o náhradě, který předložil doklad o tom, že se zúčastnil nabídkového řízení vyhlášeného v dovážející třetí zemi, uvedeného v článku 49 nařízení (ES) č. 1291/2000, a že jeho nabídka nebyla vybrána, může požádat, aby nebyla vyžadována částka rovnající se náhradě, kterou by obdržel, kdyby byla jeho nabídka vybrána. V tomto případě je osvědčení o tuto částku sníženo a odpovídající jistota je uvolněna.
Článek 13
1. Členské státy sdělí Komisi do konce každého měsíce výše náhrady, které poskytly během předchozího měsíce pro vývozy uskutečněné do 1. března 2000.
2. Členské státy sdělí Komisi do 1. ledna každého roku a poprvé do 1. ledna 2001 celkové výše náhrady, které skutečně poskytly až do předchozího 30. září pro vývozy uskutečněné během předchozího rozpočtového období, jakož i poskytnuté částky, předtím nesdělené, pro vývozy uskutečněné během předcházejících rozpočtových období s upřesněním dotyčných období.
3. Pro účely předchozího odstavce jsou platby předem považovány za skutečně poskytnuté náhrady. Vrácení neoprávněně vyplacených náhrad jsou sdělena zvlášť.
4. Členské státy sdělí Komisi do desátého dne každého měsíce:
a) částky, pro které byla osvědčení o náhradě vrácena během předchozího měsíce za podmínek čl. 12 odst. 5;
b) částky, pro které byla osvědčení o náhradě vrácena nebo snížena během předchozího měsíce za podmínek čl. 12 odst. 6;
c) částky, pro které skončila osvědčením doba splatnosti a osvědčení nebyla použita;
d) osvědčení o náhradě vydaná během předchozího měsíce, uvedená v článku 10.
Článek 14
1. Až do 30. září 2000 a pro každé rozpočtové období ode dne 1. října 2000, lze pro vývozy, které nejsou kryté osvědčením, vyplatit náhradu v rozmezí celkové rezervy 30000000 EUR pro každý rozpočtový rok.
Tento článek se však nepoužije na vývozy uskutečněné v rámci mezinárodní potravinové pomoci ve smyslu čl. 10 odst. 4 dohody ani na dodávky uvedené v čl. 4 odst. 1 třetí odrážce, v článcích 36, 40, 44, 45 a v čl. 46 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999.
2. Ustanovení tohoto článku se použijí na vývoz uskutečněný hospodářským subjektem, který nevlastnil osvědčení o náhradě od počátku dotyčného rozpočtového období a který nevlastní osvědčení v den vývozu. Žádosti podané celkem uvedeným hospodářským subjektem za podmínek přílohy F-VI odst. 2 během dotyčného rozpočtového roku a před podáním žádosti týkající se dotyčného vývozu musí být nižší než 50000 EUR.
Použije se výhradně v členském státě, kde je zboží vyráběno nebo spojováno.
3. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do pátého a dvacátého dne každého měsíce částky náhrady poskytnuté podle tohoto článku, a to pro první datum od šestnáctého dne do konce předchozího měsíce a pro druhé datum od prvního do patnáctého dne běžného měsíce.
Pokud celková výše částek sdělených členskými státy dosáhne 20000000 EUR, pozastaví Komise používání odstavců 1 a 2 tohoto článku na vývozy, které nejsou kryté osvědčením o náhradě.
Článek 15
1. Nařízení (ES) č. 1291/2000 se použije na osvědčení o náhradě uvedená tímto nařízením, s výjimkou ustanovení týkajících se dovozních licencí.
Ustanovení o právech a povinnostech vyplývajících z osvědčení stanovených pro množství se použijí přiměřeně na práva a povinnosti vyplývající z osvědčení o náhradě uvedených tímto nařízením a stanovených pro částky v eurech s ohledem na ustanovení přílohy F.
2. Odchylně od odstavce 1 se následující ustanovení nařízení (ES) č. 1291/2000 nepoužijí na osvědčení o náhradě uvedená tímto nařízením:
- články 9, 12, 14, 21, 24, 32, 33, 35, 42, 46, 47, 50,
- čl. 8 odst. 2,
- čl. 8 odst. 4,
- čl. 18 odst. 1,
- čl. 36 odst. 5.
3. Pro účely článku 40 nařízení (ES) č. 1291/2000 nemohou být prodloužena osvědčení platná do 30. září. V tomto případě je třeba zrušit osvědčení týkající se částek, o které nebylo požádáno v důsledku vyšší moci.
Článek 16
1. Použijí se ustanovení nařízení (ES) č. 800/1999. Při vývozu zboží je zúčastněná osoba rovněž povinna uvést v prohlášení množství základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním nebo produktů, jejichž postavení na roveň jedné z těchto dvou kategorií vyplývá z čl. 1 odst. 3, které byly skutečně použity ve smyslu čl. 3 odst. 2 pro výrobu uvedeného zboží a pro něž bude žádáno o poskytnutí náhrady, nebo učinit odkaz na toto složení, pokud bylo toto složení stanoveno na základě čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce.
Pokud bylo zboží použito při výrobě zboží, které má být vyvezeno, musí prohlášení zúčastněné osoby obsahovat na jedné straně údaj o množství zboží, které bylo skutečně použito, na straně druhé povahu a množství každého ze základních produktů, produktů získaných jejich zpracováním nebo produktů, jejichž postavení na roveň jedné z těchto dvou kategorií vyplývá z čl. 1 odst. 3, z nichž bylo získáno dotyčné zboží.
Zúčastněná osoba musí poskytnout příslušným orgánům na podporu svého prohlášení všechny doklady a všechny informace, které uvedené orgány považují za vhodné.
S cílem ověřit správnost prohlášení, které je jim předloženo, orgány pověřené za tímto účelem použijí jakýkoli vhodný kontrolní prostředek.
Na žádost příslušných orgánů členského státu, na jehož území se provádějí vývozní celní formality, jim sdělí příslušné orgány ostatních členských států přímo všechny informace, které jsou schopné mít k dispozici, aby umožnily kontrolu prohlášení zúčastněné osoby.
2. Odchylně od předchozího odstavce a po dohodě s příslušnými orgány může být prohlášení o použitých produktech a/nebo zboží nahrazeno souhrnným prohlášením o množství použitých produktů nebo odkazem na prohlášení o těchto množstvích, pokud již uvedená množství byla stanovena na základě čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce, s výhradou skutečnosti, že výrobce ponechá k dispozici uvedeným orgánům všechny informace nutné k ověření prohlášení.
3. Pokud zúčastněná osoba nevyhotoví prohlášení uvedené v odstavci 1 nebo neposkytne na podporu svého prohlášení uspokojivé informace, nemůže získat náhradu.
Pokud však zúčastněná osoba prokáže ke spokojenosti příslušných orgánů, že nemá nebo že není schopna poskytnout požadované informace týkající se výrobních podmínek zboží, které má být vyvezeno, a pokud je toto zboží uvedeno ve sloupcích 1 a 2 přílohy D, získá zúčastněná osoba na svou výslovnou žádost náhradu, pro jejíž výpočet jsou povaha a množství základních produktů, které mají být vzaty v úvahu, stanoveny na základě údajů poskytnutých rozborem zboží, které má být vyvezeno, podle srovnávací tabulky stanovené v příloze D. Příslušný orgán stanoví podmínky, podle nichž má být rozbor proveden.
Náklady na výše uvedený rozbor hradí zúčastněná osoba.
Pokud se na vyvážené zboží vztahuje čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 2571/97, je sazbou náhrady pro mléčné výrobky sazba vyplývající z použití mléčných výrobků za sníženou cenu, ledaže by vývozce prokázal, že zboží neobsahuje mléčné výrobky za sníženou cenou.
4. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí na množství zemědělských produktů stanovená podle přílohy C, s výjimkou:
- množství produktů uvedených v odst. 1 prvním pododstavci, vyvážená ve formě zboží získaného částečně pomocí produktů propuštěných do režimu aktivního zušlechťovacího styku za podmínek stanovených v čl. 3 odst. 3 písm. b),
- množství vajec nebo vaječných produktů vyvážených ve formě těstovin kódu KN 19021100,
- obsahu sušiny v čerstvých těstovinách uvedených v čl. 3 odst. 3 písm. a),
- povahy základních produktů skutečně použitých při výrobě D-glucitolu (sorbitolu) kódů KN 290544 a 382460, jakož i případně podílů D-glucitolu (sorbitolu) získaných ze škrobových látek nebo ze sacharosy,
- množství kaseinů vyvážených ve formě zboží kódu KN 35019090,
- stupně Plato piva ze sladu kódu KN 22029010,
- množství nesladovnického ječmene schváleného příslušnými orgány.
Popis zboží uvedený ve vývozním prohlášení a v žádosti o náhradu pro zboží uvedené v příloze C musí být proveden v souladu s nomenklaturou této přílohy.
5. Pokud je proveden rozbor zboží pro účely tohoto článku, použitými metodami jsou metody stanovené nařízením Komise (EHS) č. 4056/87 [28] nebo, pokud neexistují, metody použitelné pro zařazení podobného zboží dováženého do Evropské unie do společného celního sazebníku.
6. Doklad potvrzující vývoz uvádí na jedné straně množství vyváženého zboží a na straně druhé množství produktů uvedených v odst. 1 prvním pododstavci nebo odkaz na složení stanovené na základě čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce. Avšak v případě použití odst. 2 druhého pododstavce tohoto článku, se místo posledního údaje uvede údaj o množstvích základních produktů uvedených ve sloupci 4 přílohy D odpovídající údajům, které poskytne rozbor vyváženého zboží.
7. Pro účely odstavců 1 a 2 uvědomí každý členský stát Komisi o kontrolních opatřeních používaných na jeho území pro různé druhy vyváženého zboží. Komise o tom uvědomí ostatní členské státy.
8. Pokud jde o vývozy uskutečněné mezi 1. říjnem a 15. říjnem každého roku, nemůže se výplata náhrad konat před 16. říjnem.
Článek 17
1. V souladu s článkem 16, pokud jde o zboží kódů 04052010, 04052030, 18069060 až 18069090, kódu 1901 a kódu 21069098 kombinované nomenklatury obsahující vysoké procento mléčných výrobků kódů 04021019, 04022119, 040500 a 0406 kombinované nomenklatury (dále jen "mléčné výrobky"), je zúčastněná osoba povinna uvést v prohlášení:
a) že žádné množství mléčných výrobků nebylo dovezeno ze třetí země v rámci zvláštního režimu, kterým se stanoví snížený tarif,
nebo
b) že množství mléčných výrobků jsou dovážena ze třetí země v rámci zvláštního režimu, kterým se stanoví snížený tarif.
2. Pro účely odstavce 1 termín "obsahující vysoké procento" znamená 51 kilogramů a více mléčných výrobků použitých na 100 kilogramů vyváženého zboží.
3. V případě, že je žádost podána pro množství, která by měla být stanovena na základě čl. 3 odst. 2 třetího pododstavce, může příslušný orgán přijmout osvědčení poskytnuté zúčastněnou osobou prohlašující, že použitá množství mléčných výrobků nebudou využívat zvláštních režimů, kterými se stanoví snížený tarif při dovozu.
4. Prohlášení učiněné v souladu s odstavcem 1 nebo osvědčením podle odstavce 3 může být přijato příslušným orgánem, ukáže-li se, že cena zaplacená za mléčný výrobek přidaný do vyváženého zboží je stejná anebo skoro stejná jako cena převažující na trhu Společenství za rovnocenný produkt. Při cenovém porovnání bude vzat v úvahu okamžik, kdy byl mléčný výrobek nakoupen.
5. Pokud jsou použita množství, která využívala zvláštního režimu se sníženým tarifem, bude náhrada vypočtena v souladu s ustanoveními článku 17 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999.
Článek 18
Náhrada uvedená v čl. 1 odst. 1 se neposkytuje pro zboží, které bylo propuštěno do volného oběhu v souladu s článkem 24 Smlouvy a které bylo zpětně vyvezeno.
Náhrada se také neposkytuje pro uvedené zboží, pokud je vyvezeno po zpracování nebo přidáno do jiného zboží.
Článek 19
Komise provede v tomto nařízení nezbytné úpravy podle změn kombinované nomenklatury nebo úprav přílohy B, které jsou nezbytné, aby byl zachován soulad s příslušnými přílohami nařízení uvedených v čl. 1 odst. 1.
Článek 20
Až do 31. prosince 2000 mohou zúčastněné osoby, s výhradou souhlasu příslušných orgánů, moci používat tiskopis přiložený k příloze F nařízení (ES) č. 1222/94 v rámci ustanovení uvedených v příloze F téhož nařízení namísto přílohy F tohoto nařízení.
Článek 21
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1222/94.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze G.
Článek 22
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. července 2000.
Regulamento (CE) n.o 1520/2000 da Comissão
de 13 de Julho de 2000
que estabelece, para certos produtos agrícolas exportados sob a forma de mercadorias não abrangidas pelo anexo I do Tratado, as normas comuns de aplicação do regime de concessão de restituições à exportação e os critérios de fixação do seu montante
A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 3448/93 do Conselho, de 6 de Dezembro de 1993, que estabelece o regime de trocas aplicável a certas mercadorias resultantes da transformação de produtos agrícolas(1), e, nomeadamente, o n.o 3, primeiro parágrafo, do seu artigo 8.o,
Considerando o seguinte:
(1) O Regulamento (CE) n.o 1222/94 da Comissão(2), de 30 de Maio de 1994, com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n.o 701/2000(3), estabelece, para certos produtos agrícolas exportados sob a forma de certas mercadorias não abrangidas pelo anexo I do Tratado, as normas comuns de aplicação do regime de concessão de restituições à exportação e os critérios de fixação do seu montante. Dado ter sido objecto de quinze modificações, justifica-se, por razões de clareza, proceder a uma reformulação do referido Regulamento (CE) n.o 1222/94 aquando de novas alterações que devam ser-lhe introduzidas.
(2) Os regulamentos que estabelecem organizações comuns de mercado nos sectores dos ovos, dos cereais, do arroz, do leite e dos produtos lácteos prevêem que, na medida do necessário para permitir a exportação dos produtos agrícolas em causa sob a forma de certas mercadorias transformadas não abrangidas pelo anexo I do Tratado, com base nas cotações ou nos preços dos referidos produtos no mercado mundial, a diferença entre estas cotações ou preços e os preços comunitários pode ser coberta por restituições à exportação.
(3) O Regulamento (CE) n.o 800/1999 da Comissão(4) estabelece, para certos produtos agrícolas exportados sob a forma de mercadorias não abrangidas pelo anexo I do Tratado, as normas gerais relativas à concessão de restituições à exportação e os critérios de fixação do seu montante. Justifica-se, todavia, introduzir algumas precisões quanto à aplicação deste regime no sector das mercadorias não abrangidas pelo anexo I.
(4) O artigo 11.o do Acordo sobre a agricultura, anexo ao Acordo que institui a Organização Mundial do Comércio, estabelece que as restituições à exportação dos produtos agrícolas incorporados em mercadorias não abrangidas pelo anexo I do Tratado não podem exceder a restituição que seria pagável a esses produtos se os mesmos fossem exportados enquanto tais. É necessário ter em conta esta circunstância para a fixação das taxas de restituição e para as normas de assimilação.
(5) A fécula de batata é equiparada ao amido de milho. Importa, todavia, poder fixar uma taxa de restituição específica para a fécula de batata nas situações de mercado em que o seu preço for significativamente inferior ao do amido de milho.
(6) As mercadorias em causa podem ser obtidas, quer directamente a partir de produtos de base, quer a partir de produtos derivados da sua transformação, quer ainda a partir de produtos assimilados a uma destas categorias. Em cada um destes casos, importa fixar as modalidades de determinação do montante da restituição à exportação.
(7) Numerosas mercadorias, fabricadas por uma determinada empresa em condições técnicas bem definidas e com características e qualidade constantes, são objecto de correntes de exportação regulares. A fim de evitar uma sobrecarga das formalidades de exportação, é necessário, para as mercadorias em questão, favorecer o recurso a um processo simplificado, baseado na comunicação, por parte do fabricante às autoridades competentes, das informações que estas julguem necessárias no que respeita às condições de fabrico das citadas mercadorias.
(8) Na maior parte das mercadorias exportadas, a composição em produtos agrícolas é essencialmente variável. Por conseguinte, o montante da restituição deve ser determinado em função das quantidades dos referidos produtos efectivamente utilizadas para o fabrico das mercadorias exportadas. Porém, no tocante a certas mercadorias de composição simples e relativamente constante, importa, com vista a uma simplificação administrativa, prever a determinação dos montantes da restituição em função de quantidades de produtos agrícolas fixadas forfetária e antecipadamente. Em caso de registo, importa prever uma confirmação anual desse registo, a fim de reduzir os riscos resultantes de se omitir a comunicação de eventuais modificações nas quantidades de produtos utilizadas no fabrico da mercadoria em causa.
(9) Na falta de prova em como a mercadoria a exportar não beneficiou da restituição à produção, aplicável nos termos do Regulamento (CEE) n.o 1722/93 da Comissão, de 30 de Junho de 1993(5), que determina as normas de execução dos Regulamentos (CEE) n.o 1766/92 e (CEE) n.o 1418/76 do Conselho, no que respeita às restituições à produção no sector dos cereais e do arroz, com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n.o 87/1999(6), ou nos termos do Regulamento (CEE) n.o 1010/86 do Conselho, de 25 de Março de 1986(7), que estabelece as regras gerais aplicáveis à restituição à produção para determinados produtos do sector do açúcar utilizados na indústria química, com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n.o 2074/98 da Comissão(8), é necessário prever que ao montante da restituição à exportação seja deduzido o montante da citada restituição à produção aplicável na data de entrada da declaração de exportação. Este regime é o único que permite evitar os riscos de fraude.
(10) O Regulamento (CEE) n.o 565/80 do Conselho, de 4 de Março de 1980, relativo ao pagamento antecipado das restituições à exportação para os produtos agrícolas(9), com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CEE) n.o 2026/83(10), e o Regulamento (CE) n.o 800/1999 da Comissão, de 15 de Abril de 1999, que estabelece regras comuns de execução do regime das restituições à exportação para os produtos agrícolas(11), estabeleceram um regime de pagamento antecipado das restituições à exportação, que é necessário ter em conta aquando do ajustamento das restituições à exportação.
(11) Importa adoptar medidas que garantam o estrito respeito dos compromissos da União. Tais medidas não devem, porém, ser mais coercivas do que o necessário para os operadores.
(12) Os acordos celebrados em conformidade com o artigo 300.o do Tratado limitam o montante de restituição que pode ser atribuído por cada exercício orçamental. Por outro lado, as exportações de mercadorias não constantes do anexo I do Tratado devem poder ser efectuadas em condições conhecidas de antemão. Importa, nomeadamente, obter a garantia de que tais exportações poderão ser objecto de restituições compatíveis com o cumprimento dos compromissos comunitários decorrentes dos acordos, ou, se esta alternativa não for já viável, obter a correspondente informação com suficiente antecedência. Acresce que a emissão de certificados permite assegurar um acompanhamento dos pedidos de restituição e garantir aos seus titulares a possibilidade de beneficiarem de restituição até ao limite do montante para o qual o certificado é emitido, contanto que respeitem as outras condições previstas pela regulamentação comunitária em matéria de restituição.
(13) Esses acordos visam o conjunto dos produtos agrícolas exportados sob forma de mercadorias não constantes do anexo I do Tratado. Tais produtos incluem certos cereais exportados sob forma de bebidas espirituosas referidas no n.o 5 do artigo 13.o do Regulamento (CEE) n.o 1766/92(12). Relativamente aos referidos cereais, o Regulamento (CEE) n.o 2825/93 da Comissão(13), alterado pelo Regulamento (CE) n.o 3098/94(14), estabelece determinadas normas de execução. É conveniente submeter a normas comuns a concessão de restituições ao conjunto dos produtos agrícolas exportados sob forma de mercadorias não constantes do anexo I do Tratado.
(14) Os pedidos de certificados são facilmente susceptíveis de exceder o total que pode ser concedido. É, portanto, conveniente dividir o ano em períodos, a fim de garantir a possibilidade de obtenção de certificados tanto aos operadores que exportam no fim como aos que exportam no início do exercício orçamental. Se for caso disso, importa igualmente prever a fixação de um coeficiente de redução do total dos montantes pedidos.
(15) Na medida em que o Regulamento (CEE) n.o 2220/85 da Comissão, de 22 de Julho de 1985, que fixa as regras comuns de aplicação do regime de garantias para os produtos agrícolas(15), com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n.o 1932/1999 da Comissão(16), se aplique aos certificados, convém precisar as condições de liberação da garantia do certificado.
(16) Em matéria de restituições, determinados tipos de exportações não estão sujeitos a limitações consecutivas aos compromissos internacionais da União. É conveniente isentá-los de qualquer obrigação de apresentação de certificado de restituição.
(17) Na sua maioria, os exportadores beneficiam, por ano, de restituições relativas a montantes inferiores a 50000 euros. O conjunto dessas exportações representa apenas uma parte diminuta dos montantes de restituição concedidos a exportações de produtos agrícolas sob a forma de mercadorias. É conveniente poder isentar essas exportações da apresentação de certificado.
(18) Certos exportadores participam em concursos públicos promovidos por países terceiros importadores. No caso de não serem declarados adjudicatários, devem poder reduzir, sem penalização, o montante coberto pelo certificado, subtraindo-lhe o montante que tinham previsto na apresentação da respectiva proposta.
(19) Os certificados de restituição servem para garantir o cumprimento dos compromissos da União Europeia em relação à Organização Mundial do Comércio (OMC) e, ao mesmo tempo, permitem determinar antecipadamente a restituição que poderá ser concedida aos produtos agrícolas utilizados no fabrico de mercadorias exportadas para países terceiros. Nalguns desses aspectos, esta finalidade difere dos objectivos visados pelos certificados de exportação emitidos para quantidades de produtos de base, exportados no seu estado inalterado (em natureza) e sujeitos a compromissos relativamente à OMC, limitados também na quantidade. É, pois, conveniente especificar que disposições gerais devem aplicar-se aos certificados de restituição, de entre as aplicáveis aos certificados no domínio agrícola, estabelecidas actualmente pelo Regulamento (CE) n.o 1291/2000(17), que estabelece normas comuns de execução do regime de certificados de importação, de exportação e de prefixação para os produtos agrícolas.
(20) A gestão dos montantes das restituições que podem ser concedidas, no decurso de um exercício orçamental, para a exportação de certos produtos agrícolas sob a forma de mercadorias não abrangidas pelo anexo I do Tratado pode implicar a fixação de taxas de restituição diferentes para a exportação, com ou sem fixação antecipada da taxa de restituição segundo a evolução previsível dos mercados na Comunidade e a nível mundial.
(21) É oportuno prever um sistema de controlo baseado no princípio da declaração, pelo exportador às autoridades competentes e aquando de cada exportação, das quantidades de produtos utilizadas no fabrico das mercadorias exportadas. Cabe às autoridades competentes tomar todas as medidas que considerem necessárias para verificarem a exactidão daquela declaração.
(22) Em acordo com as autoridades competentes do Estado-Membro onde tem lugar a produção, é conveniente autorizar que seja efectuada uma declaração simplificada dos produtos utilizados, sob a forma de quantidades acumuladas de tais produtos, desde que os operadores em causa mantenham à disposição das referidas autoridades informações pormenorizadas sobre os produtos utilizados.
(23) Nem sempre é possível ao exportador das mercadorias, nomeadamente quando não é o fabricante, conhecer com exactidão as quantidades de produtos agrícolas utilizadas relativamente às quais pode pedir a concessão de uma restituição. Por essa razão, o exportador nem sempre está em condições de elaborar a declaração das referidas quantidades. Consequentemente, é necessário prever, a título subsidiário, um sistema de cálculo da restituição cuja aplicação o interessado possa solicitar, limitado a certas mercadorias, baseado na análise química destas e aplicado segundo um quadro de correspondências elaborado para o efeito. No recurso a este sistema de cálculo para certas mercadorias referidas no anexo do Regulamento (CEE) n.o 1722/93 da Comissão, o amido utilizado é de origem desconhecida, podendo ter sido objecto da concessão de uma restituição à produção. Aquelas mercadorias não podem, consequentemente, ser objecto de uma restituição à exportação no que respeita ao amido.
(24) As autoridades competentes encarregadas de verificar a declaração de exportação podem não dispor de justificações suficientes para admitir a declaração das quantidades utilizadas, ainda que tal declaração se baseie na análise química. São situações susceptíveis de ocorrer sobretudo quando as mercadorias a exportar foram fabricadas num Estado-Membro distinto daquele a que se destina a exportação. Importa, pois, que as autoridades competentes do Estado-Membro pelo qual se efectua a exportação de uma mercadoria possam, se necessário, obter directamente das autoridades competentes dos outros Estados-Membros todas as informações relativas às condições de fabrico da mercadoria e de que estas últimas autoridades disponham.
(25) O Regulamento (CE) n.o 2571/97 da Comissão, de 15 de Dezembro de 1997, relativo à venda a preço reduzido de manteiga e à concessão de uma ajuda à nata, à manteiga e à manteiga concentrada destinadas ao fabrico de produtos de pastelaria, de gelados alimentares e de outros produtos alimentares(18), autoriza o fornecimento, a preço reduzido, de manteiga e de nata às indústrias que fabricam determinadas mercadorias. Importa ter esta circunstância em conta quando se tratar de mercadorias que beneficiem de restituição determinada com base numa análise.
(26) É desejável assegurar na União Europeia a aplicação uniforme das disposições relativas à concessão das restituições no sector das mercadorias não abrangidas pelo anexo I do Tratado. Para este efeito, convém que cada Estado-Membro informe os outros Estados-Membros, por intermédio da Comissão, sobre os meios de controlo utilizados no seu território para os diversos tipos de mercadorias exportadas.
(27) O Regulamento (CE) n.o 1255/1999 do Conselho, de 17 de Maio de 1999, que estabelece a organização comum de mercado no sector do leite e dos produtos lácteos(19), enuncia, nos nos 10, 11 e 12 do artigo 31.o, o quadro das condições a cumprir para que uma restituição possa ser concedida, relativamente a certos produtos lácteos importados para reexportação sob a forma de mercadorias não abrangidas pelo anexo I do Tratado.
(28) Importa ter em conta os acréscimos na quantidade de certos produtos lácteos importados a tarifa reduzida ao abrigo dos acordos celebrados com países terceiros e a possibilidade de a restituição concedida à exportação ser superior à referida tarifa reduzida.
(29) Com vista a assegurar uma aplicação correcta das disposições dos regulamentos que estabelecem organizações comuns de mercado relativas à concessão das restituições à exportação, é necessário excluir do benefício de tais restituições os produtos provenientes de países terceiros que entram no fabrico das mercadorias exportadas após terem sido previamente introduzidas em livre prática na Comunidade.
(30) Relativamente a certos produtos agrícolas transformados, convém fixar os coeficientes aplicáveis para determinar a correspondente restituição e prever a publicação dos montantes de restituição por cada 100 quilogramas destes produtos utilizados.
(31) O Comité de Gestão das questões horizontais relativas às trocas de produtos agrícolas transformados fora do anexo I do Tratado não emitiu qualquer parecer no prazo fixado pelo seu presidente,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
1. O presente regulamento estabelece as normas comuns de aplicação do regime de concessão de restituições aplicáveis à exportação dos produtos de base que figuram no anexo A (a seguir designados "produtos de base"), dos produtos resultantes da sua transformação ou dos produtos equiparados a uma destas duas categorias por força das disposições do n.o 3, quando esses diferentes produtos forem exportados sob a forma de mercadorias não abrangidas pelo anexo I do Tratado e enumeradas, consoante o caso:
- no anexo I do Regulamento (CEE) n.o 2771/75 do Conselho(20),
- no anexo B do Regulamento (CEE) n.o 1766/92 do Conselho,
- no anexo B do Regulamento (CE) n.o 3072/95 do Conselho(21),
- no anexo II do Regulamento (CE) n.o 1255/1999 do Conselho(22),
- no anexo I do Regulamento (CE) n.o 2038/1999 do Conselho(23).
As mercadorias em questão, constantes dos anexos B e C do presente regulamento, passam a ser designadas "mercadorias".
2. Para efeitos do presente regulamento, entende-se por:
a) "Período orçamental": o período que vai de 1 Outubro de um ano a 30 de Setembro do ano seguinte;
b) "Certificado" ou "certificado de restituição": o certificado estabelecido em conformidade com as disposições dos artigos 6.o a 14.o, válido em toda a União Europeia, emitido pelos Estados-Membros para todos os interessados que disso façam pedido, qualquer que seja o local do seu estabelecimento na União. O certificado de restituição garante o pagamento da restituição, contanto que se cumpram as condições do artigo 16.o Pode comportar a fixação antecipada das taxas de restituição. Os certificados são válidos exclusivamente durante um mesmo período orçamental;
c) "Acordo": o acordo sobre a agricultura celebrado no âmbito do "Uruguay Round" de negociações comerciais multilaterais;
d) "Ajudas alimentares": as operações de ajuda alimentar que correspondem às condições do n.o 4 do artigo 10.o do acordo.
3. Para efeitos da aplicação do presente regulamento:
a) A fécula de batata da posição NC 1108 13 00, directamente fabricada a partir de batata, com exclusão dos subprodutos, é equiparada a um produto resultante da transformação do milho;
b) O soro de leite das posições NC 0404 10 48 a 0404 10 62 não concentrado, mesmo congelado, é equiparado ao soro em pó constante do anexo A (PG 1);
c) - O leite e os produtos lácteos das posições NC 04031011, 0403 90 51 e 0404 90 21, não concentrados nem adicionados de açúcar ou de outros edulcorantes, mesmo congelados, com um teor de matérias gordas do leite inferior ou igual a 0,1 % em peso,
e
- O leite e os produtos lácteos das posições NC 04031011, 0403 90 11 e 0404 90 21, em pó, granulados ou sob outras formas sólidas, não adicionados de açúcar ou de outros edulcorantes, com um teor de matérias gordas do leite inferior ou igual a 1,5 % em peso,
são equiparados ao leite em pó desnatado constante do anexo A (PG 2);
d) - O leite, a nata e os produtos lácteos das posições NC 04031011, 0403 10 13, 0403 90 51, 0403 90 53, 0404 90 21 e 04049023, não concentrados nem adicionados de açúcar ou de outros edulcorantes, mesmo congelados, com um teor de matérias gordas do leite superior a 0,1 % e inferior ou igual a 6 % em peso,
e
- o leite, a nata e os produtos lácteos das posições NC 04031011, 0403 10 13, 0403 10 19, 0403 90 13, 0403 90 19, 04049023 e 0404 90 29, em pó, granulados ou sob outras formas sólidas, não adicionados de açúcar ou de outros edulcorantes, com um teor de matérias gordas do leite igual ou superior a 1,5 % e inferior a 45 % em peso,
são equiparados ao leite em pó desnatado constante do anexo A (PG 3);
e) - O leite, a nata e os produtos lácteos das posições NC 04031019, 0403 90 59, 0404 90 23 e 0404 90 29, não concentrados nem adicionados de açúcar ou de outros edulcorantes, com um teor de matérias gordas do leite superior a 6 % em peso,
- o leite, a nata e os produtos lácteos das posições NC 04031019, 0403 90 19 e 0404 90 29, em pó, granulados ou sob outras formas sólidas, não adicionados de açúcar ou de outros edulcorantes, com um teor de matérias gordas do leite igual ou superior a 45 % em peso,
e
- a manteiga e outras matérias gordas do leite com um teor de matérias gordas do leite diferente de 82 % mas igual ou superior a 62 % em peso, das posições NC 040510, 0405 20 90, 0405 90 10 e 0405 90 90,
são equiparados à manteiga constante do anexo A (PG 6);
f) - O leite, a nata e os produtos lácteos das posições NC 04031011 a 0403 10 19, das posições NC 04039051 a 0403 90 59 e das posições NC 04049021 a 0404 90 29, concentrados, não em pó, granulados ou sob outras formas sólidas, não adicionados de açúcar ou de outros edulcorantes,
e
- o queijo
são equiparados:
i) Ao leite em pó desnatado constante do anexo A (PG 2) no que respeita à parte não gorda do teor em matéria seca do produto equiparado
e
ii) à manteiga constante do anexo A (PG 6) no que respeita ao teor em matérias gordas lácteas do produto equiparado;
g) O arroz descascado da posição NC 1006 20 é equiparado ao arroz branqueado das posições NC 10063061 a 1006 30 98;
h) O açúcar em bruto, de beterraba ou de cana, das posições NC 17011190 ou NC 1701 12 90, contendo no estado seco 92 % ou mais de sacarose, em peso determinado segundo o método polarimétrico,
- os açúcares das posições NC 1701 91 00 e 17019990,
- os produtos referidos no n.o 1, alínea d), do artigo 1.o do Regulamento (CEE) n.o 2038/1999, com exclusão das misturas parcialmente obtidas a partir de produtos abrangidos pelo Regulamento (CEE) n.o 1766/92,
- os produtos referidos no n.o 1, alíneas f) e g), do artigo 1.o do Regulamento (CEE) n.o 2038/1999, com exclusão das misturas parcialmente obtidas a partir de produtos abrangidos pelo Regulamento (CEE) n.o 1766/92,
que satisfaçam as condições estabelecidas nos Regulamentos (CEE) n.o 2038/1999 e (CE) n.o 2135/95(24) para poder beneficiar de uma restituição em caso de exportação no seu estado inalterado, são equiparados ao açúcar branco da posição NC 17019910.
4. Todavia, a pedido do interessado e em acordo com as autoridades competentes, os produtos lácteos referidos no n.o 3, alínea d), são equiparados:
i) ao leite em pó desnatado constante do anexo A (PG 2) no que respeita à parte não gorda do teor em matéria seca do produto equiparado,
e
ii) à manteiga constante do anexo A (PG 6) no que respeita ao teor em matérias gordas lácteas do produto equiparado.
Artigo 2.o
O montante da restituição concedida para a quantidade, determinada nos termos do disposto no artigo 3.o, de cada um dos produtos de base exportados sob a forma de uma mesma mercadoria é obtido multiplicando esta quantidade pela taxa da restituição relativa ao produto de base que, por unidade de peso, resulta da aplicação do artigo 4.o
Todavia, no que respeita às misturas de D-glucitol (sorbitol) das posições NC 290544 e 3824 60, quando o interessado não apresente na declaração referida no n.o 1 do artigo 16.o as especificações referidas no n.o 4, quarto travessão, do mesmo artigo ou não forneça documentação satisfatória em apoio da sua declaração, a taxa de restituição aplicável a essas misturas será a aplicável ao produto de base em causa ao qual seja aplicável a taxa de restituição menos elevada.
Quando, nos termos das disposições do n.o 3 do artigo 4.o, sejam susceptíveis de ser aplicadas, para um mesmo produto de base, taxas de restituição diferentes, deve calcular-se um montante específico para cada uma das quantidades desse produto de base às quais seja aplicável uma taxa de restituição distinta.
Sempre que uma mercadoria tenha entrado no fabrico da mercadoria exportada, a taxa de restituição a utilizar para o cálculo do montante relativo a cada um dos produtos de base, dos produtos resultantes da sua transformação ou dos produtos cuja equiparação a uma dessas categorias resulte do disposto no n.o 3 do artigo 1.o, que tenham entrado no fabrico da mercadoria exportada, será a taxa aplicável em caso de exportação da primeira mercadoria em natureza.
Artigo 3.o
1. No que respeita às mercadorias que constam do anexo B, a menos que as mesmas constem do anexo C ou que se aplique o n.o 3, segundo parágrafo, do artigo 16.o, a quantidade de cada um dos produtos de base a utilizar para o cálculo do montante da restituição será determinada da seguinte forma:
a) Em caso de utilização, em natureza, de um produto de base ou de um produto equiparado, esta quantidade será a que tiver sido efectivamente utilizada para o fabrico da mercadoria exportada, tendo em conta as seguintes taxas de conversão:
- a 100 quilogramas de soro de leite equiparado ao produto-piloto do grupo n.o 1, por força do n.o 3, alínea b), do artigo 1.o, correspondem 6,06 quilogramas deste produto-piloto,
- a 100 quilogramas de produtos lácteos equiparados ao produto-piloto do grupo n.o 2, por força do n.o 3, primeiro travessão da alínea c), do artigo 1.o, correspondem 9,1 quilogramas deste produto-piloto,
- à parte não gorda de 100 quilogramas de produtos lácteos equiparados ao produto-piloto do grupo n.o 2, por força do n.o 3, primeiro travessão da alínea f), ou do n.o 4, alínea i), do artigo 1.o, correspondem 1,01 quilogramas deste produto-piloto por 1 %, em peso, de matéria seca não gorda contida no produto lácteo em causa,
- à parte não gorda de 100 quilogramas de queijo equiparado ao produto-piloto do grupo n.o 2, por força do n.o 3, segundo travessão da alínea f), do artigo 1.o, correspondem 0,80 quilogramas deste produto-piloto por 1 %, em peso, de matéria seca não gorda contida no queijo,
- a 100 quilogramas de um dos produtos lácteos equiparados ao produto-piloto do grupo n.o 3, por força do n.o 3, alínea d), do artigo 1.o, com um teor de matérias gordas do leite na matéria seca inferior ou igual a 27 % em peso, correspondem 3,85 quilogramas deste produto-piloto por 1 % em peso de matérias gordas no produto lácteo em causa.
Todavia, a pedido do interessado, a 100 quilogramas de leite líquido equiparado ao produto-piloto do grupo n.o 3, por força do n.o 3, alínea d), primeiro travessão, do artigo 1.o, com um teor em peso de matérias gordas do leite inferior ou igual a 3,2 % no leite líquido, correspondem 3,85 quilogramas deste produto-piloto por 1 % em peso de matérias gordas do leite no produto lácteo em causa,
- a 100 quilogramas de matéria em extracto seco contida num dos produtos lácteos equiparados ao produto-piloto do grupo n.o 3, por força do n.o 3, alínea d), do artigo 1.o, com um teor de matérias gordas do leite na matéria seca superior a 27 % em peso, correspondem 100 quilogramas deste produto-piloto.
Todavia, a pedido do interessado, a 100 quilogramas de leite líquido equiparado ao produto-piloto do grupo n.o 3, por força do n.o 3, primeiro travessão da alínea d), do artigo 1.o, com um teor de matérias gordas do leite no leite líquido superior a 3,2 % em peso, correspondem 12,32 quilogramas deste produto-piloto,
- a 100 quilogramas de um dos produtos lácteos equiparados ao produto-piloto do grupo n.o 6, por força do n.o 3, alínea e), do artigo 1.o, correspondem 1,22 quilogramas deste produto-piloto por 1 %, em peso, de matérias gordas do leite contido no produto lácteo em causa,
- à parte gorda de 100 quilogramas de um dos produtos lácteos equiparados ao produto-piloto do grupo n.o 6, por força do n.o 3, primeiro travessão da alínea f), ou do n.o 4, alínea ii), do artigo 1.o, correspondem 1,22 quilogramas deste produto-piloto por 1 %, em peso, de matérias gordas do leite contido no produto lácteo em causa,
- à parte gorda de 100 quilogramas de queijo equiparado ao produto-piloto do grupo n.o 6, por força do n.o 3, segundo travessão da alínea f), do artigo 1.o, correspondem 0,80 quilogramas deste produto-piloto por 1 %, em peso, de matérias gordas do leite contido no queijo;
- a 100 quilogramas de arroz descascado de grãos redondos referido no n.o 3, alínea g), do artigo 1.o correspondem 77,5 quilogramas de arroz branqueado de grãos redondos,
- a 100 quilogramas de arroz descascado de grãos médios ou longos referido no n.o 3, alínea g), do artigo 1.o correspondem 69 quilogramas de arroz branqueado de grãos longos,
- a 100 quilogramas de açúcar em bruto referido no n.o 3, primeiro travessão da alínea h), do artigo 1.o correspondem 92 quilogramas de açúcar branco;
- a 100 quilogramas de açúcar referido no n.o 3, segundo travessão da alínea h), do artigo 1.o corresponde 1 quilograma de açúcar branco por 1 % de sacarose,
- a 100 quilogramas de um dos produtos referidos no n.o 3, terceiro travessão da alínea h), do artigo 1.o, que satisfaça as condições do artigo 3.o do Regulamento (CE) n.o 2135/95, corresponde um quilograma de açúcar branco por 1 % de sacarose (aumentado, se for caso disso, do teor em outros açúcares calculados em sacarose), determinado em conformidade com o mesmo artigo 3.o,
- a 100 quilogramas de matéria seca [determinada em conformidade com o artigo 5.o do Regulamento (CE) n.o 2135/95] contida na isoglicose ou no xarope de isoglicose referido no n.o 3, quarto travessão da alínea h), do artigo 1.o, que satisfaça as condições do artigo 5.o do Regulamento (CE) n.o 2135/95, correspondem 100 quilogramas de açúcar branco;
b) Em caso de utilização de um produto abrangido pelo artigo 1.o do Regulamento (CEE) n.o 1766/92 ou do Regulamento (CE) n.o 3072/95:
- quer resulte da transformação de um produto de base ou de um produto equiparado a um produto de base,
- quer seja equiparado a um produto resultante da transformação de um produto de base,
- quer resulte da transformação de um produto equiparado a um produto resultante da transformação de um produto de base,
a quantidade será a efectivamente utilizada para o fabrico da mercadoria exportada, convertida numa quantidade de produto de base por aplicação dos coeficientes referidos no anexo E.
Todavia, no que diz respeito ao álcool de cereais contido nas bebidas espirituosas da posição NC 2208, a quantidade será de 3,4 quilogramas de cevada por % vol. de álcool resultante de cereais, por hectolitro da bebida espirituosa exportada;
c) Em caso de utilização:
- quer de um produto que não conste do anexo I do Tratado, resultante da transformação de um produto referido nas alíneas a) ou b),
- quer de um produto resultante da mistura e/ou da transformação de vários produtos referidos nas alíneas a) e/ou b) e/ou de produtos referidos no primeiro travessão,
a quantidade, a determinar em função da quantidade do referido produto efectivamente utilizada para o fabrico da mercadoria exportada, será igual, para cada um dos produtos de base considerados, e sem prejuízo do n.o 3, à quantidade reconhecida pelas autoridades competentes em conformidade com o n.o 1 do artigo 16.o Para o cálculo da quantidade serão aplicadas, se necessário, as taxas de conversão referidas na alínea a), bem como as regras especiais de cálculo, relações de equivalência ou coeficientes referidos na alínea b).
Todavia, no que diz respeito às bebidas espirituosas à base de cereais contidas nas bebidas espirituosas da posição NC 2208, a quantidade será de 3,4 quilogramas de cevada por % vol. de álcool resultante de cereais, por hectolitro da bebida espirituosa exportada.
2. Para efeitos do n.o 1, serão considerados como efectivamente utilizados os produtos que tenham sido utilizados em natureza no processo de fabrico da mercadoria exportada. Quando, numa das fases do processo de fabrico desta mercadoria, um produto de base seja transformado noutro produto de base mais elaborado utilizado numa fase posterior, apenas este último produto de base será considerado como efectivamente utilizado.
As quantidades de produtos efectivamente utilizadas, nos termos do primeiro parágrafo, devem ser determinadas para cada mercadoria que seja objecto de uma exportação.
No caso de exportações efectuadas regularmente e relativas a mercadorias que, fabricadas por uma dada empresa em condições técnicas bem definidas, tenham características e qualidade constantes, as quantidades podem ser determinadas, com o acordo das autoridades competentes, quer a partir da fórmula de fabrico das referidas mercadorias, quer a partir das quantidades médias de produtos utilizados durante um dado período para o fabrico de uma dada quantidade destas mercadorias. As quantidades de produtos assim determinadas são tomadas em consideração enquanto as condições de fabrico das mercadorias em causa não se alterarem.
Salvo autorização formal dada pela autoridade competente, as quantidades de produtos determinadas devem ser confirmadas pelo menos uma vez por ano.
Para a determinação das quantidades efectivamente utilizadas devem ter-se em consideração as disposições do Regulamento (CEE) n.o 3615/92 da Comissão(25).
3. No que respeita às mercadorias enumeradas no anexo C, a quantidade de produto de base a utilizar para o cálculo do montante da restituição será a fixada no referido anexo para cada uma dessas mercadorias.
Todavia,
a) No caso das massas alimentícias frescas, as quantidades de produtos de base referidas no anexo C devem ser convertidas numa quantidade equivalente de massas alimentícias secas, multiplicando essas quantidades pela percentagem de matéria seca das massas alimentícias e dividindo por 88;
b) Quando as mercadorias em causa tenham sido fabricadas, em parte, com produtos colocados sob o regime de aperfeiçoamento activo e, em parte, com produtos que satisfaçam as condições referidas no artigo 23.o do Tratado, a quantidade de produtos de base a utilizar para o cálculo da restituição a conceder a título desta última categoria de produtos será determinada segundo o disposto nos nos 1 e 2.
Artigo 4.o
1. A taxa da restituição será fixada, para cada mês, por 100 quilogramas de produtos de base, em conformidade com o n.o 3 do artigo 13.o do Regulamento (CEE) n.o 1766/92 e com os artigos correspondentes dos outros regulamentos referidos no n.o 1 do artigo 1.o
A taxa da restituição pode ser alterada, de acordo com o n.o 3 do artigo 13.o do Regulamento (CEE) n.o 1766/92 e com as disposições correspondentes dos outros regulamentos referidos no n.o 1 do artigo 1.o
No entanto, a taxa da restituição aplicável aos ovos de aves de capoeira, com casca, frescos ou conservados, assim como aos ovos sem casca e às gemas de ovos, destinados a utilizações alimentares, frescos, secos ou conservados de outro modo, não açucarados, será fixada em relação a um período idêntico ao considerado para a fixação das restituições aplicáveis a estes mesmos produtos exportados em natureza.
2. A taxa da restituição será determinada tendo em conta, nomeadamente:
a) por um lado, os custos médios de abastecimento em produtos de base das indústrias transformadoras no mercado da União e, por outro, os preços praticados no mercado mundial;
b) o nível das restituições aplicáveis à exportação dos produtos agrícolas transformados que o anexo I do Tratado abranja e cujas condições de fabrico sejam comparáveis;
c) a necessidade de garantir condições iguais de concorrência entre as indústrias que utilizam produtos comunitários e as que utilizam produtos de países terceiros sob o regime do aperfeiçoamento activo;
d) a evolução, por um lado, das despesas e, por outro, dos preços na Comunidade e no mercado mundial;
e) o respeito dos limites que resultam dos acordos celebrados ao abrigo do artigo 300.o do Tratado.
No que respeita à fécula de batata da posição NC 11081300, a taxa de restituição é fixada de forma distinta, em equivalente milho, de acordo com o procedimento referido no artigo 23.o do Regulamento (CEE) n.o 1766/92, em aplicação dos critérios acima referidos. As quantidades de fécula de batata utilizadas são convertidas em quantidades equivalentes de milho, nos termos do n.o 1, alínea b), do artigo 3.o.
3. Para a fixação da taxa da restituição, são tomadas em conta, se for caso disso, as restituições à produção, os auxílios ou outras medidas de efeito equivalente que sejam aplicáveis em todos os Estados-Membros, em conformidade com o disposto no regulamento que estabeleça uma organização comum de mercado no sector em causa, relativamente aos produtos de base ou aos produtos equiparados.
4. Salvo no que respeita aos cereais, não serão concedidas restituições para os produtos utilizados no fabrico do álcool contido nas bebidas espirituosas constantes do anexo B com a posição NC 2208.
5. A exportação das mercadorias da posição NC 35051050permite somente beneficiar de uma taxa reduzida, tendo em conta o montante da restituição à produção aplicável ao produto de base, nos termos do Regulamento (CEE) n.o 1722/93, válida no período presumível de fabrico das mercadorias. A taxa assim determinada será fixada segundo o procedimento referido no n.o 1.
6. a) A restituição relativa às féculas e amidos das posições NC 11081100 a 1108 19 90 ou aos produtos constantes do anexo A do Regulamento (CEE) n.o 1766/92, resultantes da transformação desses amidos ou féculas, só é concedida se for apresentada uma declaração do fornecedor destes produtos atestando que os mesmos foram directamente fabricados a partir de cereais, batatas ou arroz, com exclusão de qualquer utilização de subprodutos obtidos a partir do fabrico de outros produtos agrícolas ou mercadorias.
A declaração referida no primeiro parágrafo pode ser válida, até revogação, para todos os fornecimentos com origem no mesmo produtor. Será controlada em conformidade com o disposto no n.o 1 do artigo 16.o
b) Se o teor de matéria seca na fécula de batata equiparada ao amido de milho, por força do n.o 3, alínea a), do artigo 1.o, for igual ou superior a 80 %, a taxa da restituição será a fixada em conformidade com o n.o 1. Se o teor de matéria seca for inferior a 80 %, a taxa será igual à taxa da restituição fixada em conformidade com o n.o 1, multiplicada pela percentagem efectiva de matéria seca e dividida por 80.
Relativamente aos outros amidos ou féculas, se o teor de matéria seca for igual ou superior a 87 %, a taxa da restituição aplicada será estabelecida em conformidade com n.o 1. Se o teor de matéria seca for inferior a 87 %, a taxa será igual à taxa da restituição fixada em conformidade com o n.o 1, multiplicada pela percentagem efectiva de matéria seca e dividida por 87.
Se o teor de matéria seca nos xaropes de glicose ou de maltodextrina das posições NC 17023059, 1702 30 99, 1702 40 90, 1702 90 50 ou 2106 90 55 for superior ou igual a 78 %, a taxa da restituição será a fixada em conformidade com o n.o 1. Se o teor de matéria seca nestes xaropes for inferior a 78 %, a taxa aplicada será igual à taxa da restituição fixada em conformidade com o n.o 1, multiplicada pela percentagem efectiva de matéria seca e dividida por 78.
c) Para aplicação da alínea b), o teor de matéria seca nos amidos ou féculas é determinado segundo o método referido no anexo II do Regulamento (CEE) n.o 1908/84 da Comissão(26). O teor de matéria seca nos xaropes de glicose ou de maltodextrina é determinado segundo o método 2 referido no anexo II da Directiva 79/796/CEE do Conselho(27) ou por outro método adequado de análise que ofereça pelo menos as mesmas garantias.
d) Aquando da apresentação da declaração referida no n.o 1 do artigo 16.o, o interessado deve declarar o teor de matéria seca dos amidos e féculas ou dos xaropes de glicose ou de maltodextrina utilizados.
7. Quando a situação do comércio internacional das caseínas da posição NC 350110, dos caseinatos da posição NC 35019090 ou da ovalbumina das posições NC 35021190 e 3502 19 90 ou as exigências específicas de certos mercados o tornem necessário em relação a estas mercadorias, a restituição pode ser diferenciada consoante o destino.
8. A restituição pode ser diferenciada em relação às mercadorias das posições NC 19021100, 1902 19 e 1902 40 10, consoante o seu destino.
9. A restituição pode ser diferente consoante a taxa de restituição seja ou não fixada previamente, em conformidade com o n.o 2 do artigo 7.o
Artigo 5.o
1. A taxa da restituição será a que for válida no dia da exportação das mercadorias.
2. Contudo, é aplicável um regime de fixação antecipada da taxa de restituição.
Caso seja aplicado o regime de fixação antecipada da taxa de restituição, a taxa em vigor no dia da entrega do pedido de prefixação é aplicada a uma exportação a efectuar depois dessa data durante o período de validade do certificado de restituição, em conformidade com o disposto no n.o 2 do artigo 9.o
A taxa de restituição determinada nas condições previstas no parágrafo anterior é ajustada segundo as mesmas regras aplicáveis em matéria de fixação antecipada das restituições relativas aos produtos de base exportados em natureza, utilizando todavia os coeficientes de conversão estabelecidos no anexo E para os produtos transformados à base de cereais.
O parágrafo anterior não se aplica aos pedidos de fixação antecipada entregues até 24 de Março de 2000, inclusive.
Artigo 6.o
1. A concessão de uma restituição para a exportação de produtos agrícolas que observem as condições do artigo 16.o, assim como aos cereais colocados sob controlo para o fabrico de bebidas espirituosas referidas no artigo 4.o do Regulamento (CEE) n.o 2825/93, a partir de 1 de Março de 2000, é subordinada à apresentação de um certificado de restituição emitido nas condições do artigo 7.o
O disposto no parágrafo anterior não se aplica às exportações integradas em operações de ajuda alimentar internacional na acepção do n.o 4 do artigo 10.o do Acordo, às entregas referidas no n.o 1, terceiro travessão, do artigo 4.o, nos artigos 36.o, 40.o, 44.o, 45.o e no n.o 1 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 800/1999, nem às exportações referidas no artigo 14.o
2. A concessão da restituição em benefício do regime de fixação antecipada previsto no n.o 2 do artigo 5.o é subordinada à apresentação de um certificado de restituição que inclua a fixação antecipada das taxas de restituição.
3. O certificado de restituição é intransmissível, só podendo ser utilizado pelo titular.
4. Se o interessado previr efectuar exportações unicamente pelo Estado-Membro no qual pede o certificado de restituição, este pode ser conservado pelo organismo competente, nomeadamente sob a forma de ficheiro informático.
5. Para aplicação do presente artigo aos cereais colocados sob controlo para o fabrico de bebidas espirituosas referidas no artigo 4.o do Regulamento (CEE) n.o 2825/93, as referências ao termo "exportação" devem entender-se como referências à colocação sob o referido controlo.
Artigo 7.o
1. O certificado de restituição é pedido e emitido em relação a montantes definidos em euros.
O pedido de certificado de restituição e o certificado de restituição são estabelecidos em conformidade com o anexo F sob reserva das disposições do artigo 20.o
2. O interessado pode pedir a fixação antecipada das taxas de restituição em vigor na data de apresentação do seu pedido. Neste caso, a prefixação diz respeito a todas as taxas de restituição aplicáveis. O pedido (único) de prefixação, apresentado em conformidade com o anexo F, pode ser feito quer no momento do pedido de certificado de restituição quer a partir da data de atribuição do certificado e antes de expirar a sua validade.
A prefixação não é aplicável às exportações efectuadas antes da data desse pedido.
3. No caso de exportações realizadas durante o período de validade do certificado de restituição, a emissão deste obriga o seu titular a pedir restituições, para um montante igual ao montante relativamente ao qual o certificado é emitido. A observância desta obrigação é assegurada pela constituição da garantia referida no artigo 11.o
4. As obrigações referidas no n.o 3 deste artigo constituem exigências principais na acepção do artigo 20.o do Regulamento (CEE) n.o 2220/85.
A exigência principal é considerada satisfeita se o operador tiver transmitido o pedido ou pedidos específicos, relativos às exportações realizadas durante o período de validade do certificado de restituição e nas condições do anexo F-VI. No caso em que não é a declaração de exportação, o pedido específico deve ser entregue, salvo motivo de força maior, no prazo de três meses a contar da data de aceitação da declaração de exportação.
A prova de observância da exigência principal pelo operador é realizada mediante entrega, à autoridade competente, do exemplar n.o 1 do certificado de restituição imputado, em conformidade com o anexo F, secção VI. Esta prova deve ser entregue até ao final do nono mês que se segue à expiração do período de validade do certificado de restituição.
Artigo 8.o
1. Os pedidos de certificados devem ser apresentados:
a) Até 31 de Agosto para os certificados válidos a partir de 1 de Outubro;
b) Até 5 de Novembro para os certificados válidos a partir de 1 Dezembro;
c) Até 5 de Janeiro para os certificados válidos a partir de 1 Fevereiro;
d) Até 5 de Março para os certificados válidos a partir de 1 Abril;
e) Até 5 de Maio para os certificados válidos a partir de 1 de Junho;
f) Até 5 de Julho para os certificados válidos a partir de 1 de Agosto.
2. Os Estados-Membros comunicarão à Comissão até:
- 5 de Setembro, os pedidos de certificado referidos no n.o 1, alínea a),
- 12 de Novembro, os pedidos de certificado referidos no n.o 1, alínea b),
- 12 de Janeiro, os pedidos de certificado referidos no n.o 1, alínea c),
- 12 de Março, os pedidos de certificado referidos no n.o 1, alínea d),
- 12 de Maio, os pedidos de certificado referidos no n.o 1, alínea e),
- 12 de Julho, os pedidos de certificado referidos no n.o 1, alínea f).
3. O montante relativamente ao qual podem ser emitidos certificados é determinado pela Comissão, com base nos elementos seguintes:
a) montante máximo das restituições, determinado em conformidade com o n.o 2 do artigo 9.o do acordo,
menos
b) se for caso disso, montante acima do montante máximo que pode ser concedido durante o exercício orçamental precedente,
menos
c) montante reservado para cobrir as exportações referidas no artigo 14.o,
menos
d) pagamentos efectuados durante o exercício orçamental, correspondentes a exportações anteriores a 1 de Março de 2000,
menos
e) pagamentos efectuados durante o exercício orçamental em curso, correspondentes a exportações realizadas durante o período orçamental precedente,
menos
f) montantes para os quais foram emitidos certificados de restituição, válidos durante o período orçamental em causa,
mais
g) montante relativamente ao qual foram devolvidos certificados emitidos, referidos no artigo 12.o,
mais
h) eventual sub-utilização do montante reservado a que se refere a alínea c) supra,
e
i) elementos de incerteza relativos a alguns destes montantes.
4. O montante total para o qual podem ser emitidos certificados relativamente a cada um dos períodos referidos no n.o 1 é de:
- 30 % do montante referido no n.o 3 relativamente ao período referido no n.o 1, alínea a);
- 20 % do montante referido no n.o 3, determinado em 12 de Dezembro relativamente ao período referido no n.o 1, alínea b);
- 25 % do montante referido no n.o 3, determinado em 12 de Março relativamente ao período referido no n.o 1, alínea c);
- 33 % do montante referido no n.o 3, determinado em 12 de Março relativamente ao período referido no n.o 1, alínea d);
- 50 % do montante referido no n.o 3, determinado em 12 de Março relativamente ao período referido no n.o 1, alínea e);
- 100 % do montante referido no n.o 3, determinado em 12 de Junho relativamente ao período referido no n.o 1, alínea f).
5. Caso o montante total dos pedidos recebidos relativamente a um dos períodos em causa ultrapasse o máximo referido no n.o 4, a Comissão fixa um coeficiente de redução aplicável a todos os pedidos apresentados antes das correspondentes datas previstas no n.o 1, de modo a respeitar o máximo previsto no n.o 4.
A Comissão publica no Jornal Oficial das Comunidades Europeias o coeficiente no prazo de 5 dias úteis a contar da data referida no n.o 2.
6. Na eventualidade de fixação de um coeficiente de redução pela Comissão, os certificados podem ser atribuídos até ao seguinte valor: montante pedido, multiplicado pela diferença entre 1 e o coeficiente de redução que se determina em conformidade com o n.o 5 ou com o n.o 8.
Neste caso, o requerente pode renunciar ao seu pedido, no prazo de 5 dias úteis a partir da publicação do coeficiente no Jornal Oficial das Comunidades Europeias.
7. Os Estados-Membros comunicam à Comissão, até 1 de Outubro, 1 de Dezembro, 1 de Fevereiro, 1 de Abril, 1 de Junho e 1 de Agosto respectivamente, os montantes relativamente aos quais alguns requerentes renunciaram aos seus pedidos de certificado nos termos do n.o 6.
8. Podem ser apresentados pedidos de certificados fora dos períodos a que se refere o n.o 1, a partir de 1 de Outubro de cada período orçamental. Os pedidos apresentados ao longo de uma semana são comunicados à Comissão na terça-feira seguinte. Estes certificados podem ser entregues a partir da segunda-feira que se segue à comunicação, contanto que a Comissão não adopte nenhuma medida.
Se entender que a observância dos compromissos internacionais da União Europeia corre o risco de ser posta em causa, a Comissão pode aplicar um coeficiente de redução aos pedidos de certificado em exame, tendo nomeadamente em conta o modo de cálculo referido nos nos 3 e 4. Pode igualmente suspender a emissão dos certificados.
A Comissão publica o coeficiente no Jornal Oficial das Comunidades Europeias, no prazo de quatro dias que se segue ao dia da comunicação dos pedidos, referido no primeiro parágrafo.
9. Os pedidos de certificados a que se refere o n.o 8 só podem ser apresentados se não tiver sido fixado nenhum coeficiente de redução em aplicação do n.o 5 e até ao esgotamento dos montantes referidos no n.o 4, acrescidos dos montantes relativamente aos quais não foram efectivamente emitidos certificados, assim como dos montantes relativamente aos quais foram devolvidos certificados.
10. Podem ser apresentados pedidos de certificado a partir de 15 de Agosto para exportações a realizar até 1 de Outubro nas condições do n.o 8, se continuarem disponíveis montantes determinados nos termos do n.o 3.
11. As disposições dos n.os 1 a 5, 7, 9 e 10 são aplicáveis a partir de 15 de Julho de 2000.
Artigo 9.o
1. O certificado de restituição é válido a partir da data indicada no respectivo pedido, nas condições do anexo F.
2. O certificado de restituição é válido até ao final do quinto mês seguinte ao da apresentação do pedido ou até ao fim do período orçamental se esse prazo expirar primeiro.
Todavia, em caso de prefixação das taxas de restituição, estas serão válidas até ao final do quinto mês que se segue ao do pedido da prefixação ou até ao final do prazo de validade do certificado se esse prazo expirar primeiro.
Para os certificados emitidos a partir de 1 de Junho, a Comissão pode prolongar o respectivo período de validade.
No que diz respeito às exportações realizadas entre 1 de Março de 2000 e 30 de Setembro de 2000, no caso de prefixação das taxas de restituição, estas taxas serão válidas até ao final do prazo de validade do certificado.
Os pedidos de prefixação serão efectuados em conformidade com a secção II do anexo F.
Os extractos de certificados de restituição não podem ser objecto de prefixação independentemente do certificado de que fazem parte.
Artigo 10.o
Os pedidos e os correspondentes certificados de restituição estabelecidos para realizar operações de ajuda alimentar internacional na acepção do n.o 4 do artigo 10.o do Acordo comportam, na casa 20, uma das menções seguintes:
"Certificado GATT - Ayuda alimentaria"
"GATT-attest - Fødevarehjælp"
"GATT-Bescheinigung - Nahrungsmittelhilfe"
"Πιστοποιητικό ΓΣΔE - Επισιτιστική βοήθεια"
"GATT certificate - Food aid"
"Certificat GATT - Aide alimentaire"
"Titolo GATT - Aiuto alimentare"
"GATT-certificaat - Voedselhulp"
"Certificado GATT - Ajuda alimentar"
"GATT-todistus - Elintarvikeapu"
"GATT-licens - Livsmedelsbistånd".
O disposto no artigo 8.o não é aplicável a estes certificados.
Por derrogação aos regulamentos que fixam as taxas de restituição aplicáveis à exportação de produtos de base, sob a forma de mercadorias, as taxas de restituição com fixação antecipada aplicadas aos pedidos de certificado e aos certificados estabelecidos para realizar operações de ajuda alimentar são as taxas aplicáveis às outras exportações sem fixação antecipada das taxas de restituição. As taxas a tomar em consideração são as taxas em vigor no dia determinado em aplicação do artigo 2.o do Regulamento (CE) n.o 259/98, quando se trate de exportações a título de ajudas alimentares comunitárias, ou no dia determinado pelo n.o 2 do artigo 13.o do Regulamento (CE) n.o 174/1999(28), quando se trate de exportações de leite ou de produtos lácteos a título de ajudas alimentares nacionais.
Artigo 11.o
Os pedidos de certificado de restituição, com excepção dos certificados relativos a operações de ajuda alimentar referidos no artigo 10.o, só são válidos se tiver sido constituída, nas condições do artigo 15.o do Regulamento (CE) n.o 1291/2000, uma garantia igual a 25 % do montante pedido.
A garantia é liberada nas condições do artigo 12.o
Artigo 12.o
1. Na eventualidade de aplicação do coeficiente de redução referido nos nos 5 e 8 do artigo 8.o, a garantia é liberada de imediato, até ao montante constituído, multiplicado pelo coeficiente de redução.
2. São liberados 94 % da garantia se, em aplicação do n.o 6 do artigo 8.o, o requerente renunciar ao seu pedido de certificado.
3. A garantia é liberada na totalidade quando o titular do certificado pede restituições até 95 % do montante relativamente ao qual o certificado foi emitido.
4. Se o certificado de restituição não tiver sido utilizado até 95 % do montante relativamente ao qual foi emitido, a garantia fica adquirida até 25 % da diferença entre 95 % do montante relativamente ao qual o certificado foi emitido e o montante efectivamente utilizado.
5. Todavia, se o titular de um certificado o entregar até 28 de Fevereiro, o montante que ficou adquirido, determinado em conformidade com o n.o 4, é diminuído de 50 %. Se o titular entregar o certificado depois de 28 de Fevereiro mas antes de 15 de Agosto de 2000 ou de 31 de Maio de outro ano, o montante que ficou adquirido, determinado em aplicação do n.o 4, é diminuído de 25 %.
6. O titular de um certificado de restituição que faça prova de ter participado num concurso público num país terceiro importador, concurso esse abrangido pelo artigo 49.o do Regulamento (CE) n.o 1291/2000, não tendo sido declarado adjudicatário, pode pedir a renúncia a um montante igual à restituição que teria obtido se tivesse sido declarado adjudicatário. Neste caso, o certificado é reduzido desse montante e a garantia correspondente é liberada.
Artigo 13.o
1. Os Estados-Membros comunicam à Comissão, até ao final de cada mês, os montantes de restituição que tiverem concedido ao longo do mês precedente, para exportações realizadas até 1 de Março de 2000.
2. Os Estados-Membros comunicam à Comissão, até 1 de Janeiro de cada ano, e pela primeira vez até 1 de Janeiro de 2001, o total dos montantes de restituição que tiverem efectivamente concedido até 30 de Setembro precedente para exportações realizadas no decurso do período orçamental precedente, bem como os montantes concedidos, não comunicados anteriormente, para exportações realizadas no decurso dos períodos orçamentais anteriores, precisando os períodos em causa.
3. Para aplicação do n.o 2, os pagamentos antecipados são considerados como restituições efectivamente concedidas. Os reembolsos de restituições pagas indevidamente são comunicados em separado.
4. Os Estados-Membros comunicam à Comissão, até ao dia 10 de cada mês:
a) Os montantes dos certificados de restituição devolvidos durante o mês anterior nas condições do n.o 5 do artigo 12.o;
b) Os montantes dos certificados de restituição devolvidos ou reduzidos durante o mês anterior nas condições do n.o 6 do artigo 12.o;
c) Os montantes dos certificados de restituição caducados e não utilizados;
d) Os certificados de restituição referidos no artigo 10.o, emitidos durante o mês precedente.
Artigo 14.o
1. Até 30 de Setembro de 2000 e para cada período orçamental a partir de 1 de Outubro de 2000, as exportações não abrangidas por certificados podem ser objecto do pagamento de uma restituição no limite de uma reserva global de 30000000 [fmxeuro] por cada exercício orçamental.
O presente artigo não é todavia aplicável às exportações integradas em operações de ajuda alimentar internacional na acepção do n.o 4 do artigo 10.o do Acordo, nem às entregas referidas no n.o 1, terceiro travessão, do artigo 4.o, nos artigos 36.o, 40.o, 44.o e 45.o e no n.o 1 do artigo 46.o do Regulamento (CE) n.o 800/1999.
2. O disposto no presente artigo é aplicável à exportação realizada pelo operador que não possua certificado de restituição desde o início do período orçamental em questão ou que não possua certificado no dia da exportação. O total dos pedidos entregues por este operador nas condições do anexo F, secção VI, ponto 2, no decurso do exercício orçamental considerado e antes da entrega do pedido relativo à exportação em causa, deve ser inferior a 50000 [fmxeuro].
O disposto no presente artigo é aplicável exclusivamente no Estado-Membro no qual as mercadorias são fabricadas ou montadas.
3. Os Estados-Membros comunicam à Comissão, até aos dias 5 e 20 de cada mês, os montantes de restituição concedidos a título do presente artigo, respectivamente, entre o dia 16 e o final do mês precedente e entre os dias 1 e 15 do mês em curso.
Caso a soma dos montantes comunicados pelos Estados-Membros atinja 20000000 [fmxeuro], a Comissão suspende a aplicação dos n.os 1 e 2 do presente artigo às exportações não abrangidas por um certificado de restituição.
Artigo 15.o
1. O Regulamento (CE) n.o 1291/2000 é aplicável aos certificados de restituição referidos pelo presente regulamento, com excepção das disposições relativas aos certificados de importação.
As disposições relativas aos direitos e obrigações dos certificados estipulados em quantidades aplicam-se, mutatis mutandis, aos direitos e obrigações dos certificados de restituição referidos pelo presente regulamento, estipuladas para montantes em euros, tendo em conta o disposto no anexo F.
2. Por derrogação ao n.o 1, as seguintes disposições do Regulamento (CE) n.o 1291/2000 não são aplicáveis aos certificados de restituição referidos pelo presente regulamento:
- artigos 9.o, 12.o, 14.oA, 21.o, 24.o, 32.o, 33.o, 35.o, 42.o, 46.o, 47.o e 50.o;
- n.o 2 do artigo 8.o;
- n.o 4 do artigo 8.o;
- n.o 1 do artigo 18.o;
- n.o 5 do artigo 36.o
3. Na aplicação do artigo 40.o do Regulamento (CE) n.o 1291/2000, os certificados válidos até 30 de Setembro não podem ser prolongados. Neste caso, o certificado é anulado relativamente aos montantes não pedidos por motivo de força maior.
Artigo 16.o
1. É aplicável o disposto no Regulamento (CEE) n.o 800/1999. Além disso, aquando da exportação das mercadorias, o interessado tem de declarar as quantidades de produtos de base, dos produtos resultantes da sua transformação ou dos produtos equiparados a uma destas categorias por força do n.o 3 do artigo 1.o, que, nos termos do n.o 2 do artigo 3.o, tiverem sido efectivamente utilizadas para o fabrico dessas mercadorias, para as quais será pedida a concessão de uma restituição, ou de fazer referência à respectiva composição se a mesma tiver sido previamente determinada nos termos do n.o 2, terceiro parágrafo, do artigo 3.o
Quando uma mercadoria tenha entrado no fabrico de uma mercadoria a exportar, a declaração do interessado deve incluir, por um lado, a indicação da quantidade de mercadoria efectivamente utilizada e, por outro, a natureza e a quantidade de cada um dos produtos de base, dos produtos resultantes da sua transformação ou dos produtos equiparados a uma destas duas categorias por força do n.o 3 do artigo 1.o, de que resultou a mercadoria em questão.
O interessado deve fornecer às autoridades competentes, em apoio da sua declaração, todos os documentos e informações que estas últimas considerem oportunos.
Com vista a verificar a exactidão da declaração que lhes é apresentada, as autoridades competentes utilizarão todos os meios de controlo apropriados.
A pedido das autoridades competentes do Estado-Membro em cujo território se efectuam as formalidades aduaneiras de exportação, as autoridades competentes dos outros Estados-Membros comunicar-lhes-ão directamente todas as informações de que disponham, para controlo da declaração do interessado.
2. Em derrogação ao n.o 2, e de acordo com as autoridades competentes, a declaração dos produtos e/ou mercadorias utilizados pode ser substituída pela declaração cumulativa das quantidades de produtos utilizados ou por uma referência a uma declaração dessas quantidades, se estas já tiverem sido determinadas em aplicação do n.o 2, terceiro parágrafo, do artigo 3.o, desde que o fabricante mantenha à disposição das autoridades competentes todas as informações necessárias à verificação da declaração.
3. Se não apresentar a declaração referida no n.o 1 ou não fornecer informações satisfatórias em apoio da sua declaração, o interessado não pode beneficiar da restituição.
No entanto, se apresentar às autoridades competentes prova suficiente em como não está em condições de fornecer as informações exigidas relativas às condições de fabrico da mercadoria a exportar, e se esta mercadoria constar das colunas 1 e 2 do anexo D, o interessado beneficiará, a seu pedido expresso, de uma restituição, para o cálculo da qual a natureza e a quantidade dos produtos de base a tomar em consideração serão determinadas em função dos dados fornecidos pela análise da mercadoria a exportar e segundo o quadro de correspondências fixado no anexo D. A autoridade competente determinará as condições segundo as quais a análise deve ser efectuada.
O interessado suportará os custos da análise supramencionada.
Se a mercadoria exportada estiver abrangida pelo n.o 1 do artigo 4.o do Regulamento (CE) n.o 2571/97, a taxa da restituição aplicável aos produtos lácteos é a resultante da utilização de produtos lácteos a preço reduzido, a menos que o exportador apresente prova em como a mercadoria não contém produtos lácteos a preço reduzido.
4. Os n.os 1 e 2 não são aplicáveis às quantidades de produtos agrícolas determinadas em aplicação do anexo C, excepto no que respeita:
- às quantidades de produtos referidos no primeiro parágrafo do n.o 1 exportadas sob a forma de mercadorias obtidas, em parte, a partir de produtos colocados sob o regime de aperfeiçoamento activo, nas condições definidas no n.o 3, alínea b), do artigo 3.o,
- às quantidades de ovos ou ovoprodutos exportados sob a forma de massas alimentícias da posição NC 19021100,
- ao teor em matéria seca das massas alimentícias frescas referidas no n.o 3, alínea a), do artigo 3.o,
- à natureza dos produtos de base efectivamente utilizados no fabrico de D-Glucitol (sorbitol) das posições NC 290544e382460, assim como, se for caso disso, às proporções de D-Glucitol (sorbitol) obtidas, respectivamente, a partir de matérias amiláceas e de sacarose,
- às quantidades de caseína exportadas sob a forma de mercadorias da posição NC 35019090,
- ao grau Plato da cerveja de malte da posição NC 22029010,
- às quantidades de cevada não maltada aceites pelas autoridades competentes.
A descrição das mercadorias incluída na declaração de exportação e o pedido de restituição de mercadorias, referidos no anexo C, devem efectuar-se em conformidade com a nomenclatura deste anexo.
5. Quando se proceder à análise de uma mercadoria, com vista à aplicação do presente artigo, os métodos de análise utilizados serão os referidos no Regulamento (CEE) n.o 4056/87 da Comissão(29) ou, caso tal não seja possível, os aplicáveis para a classificação na Pauta Aduaneira Comum de uma mercadoria similar importada para a União Europeia.
6. O documento que atesta a exportação menciona, por um lado, as quantidades de mercadorias exportadas e, por outro, as quantidades de produtos referidos no primeiro parágrafo do n.o 1, ou uma referência à composição determinada em aplicação do n.o 2, terceiro parágrafo, do artigo 3.o Todavia, caso se aplique o disposto no segundo parágrafo do n.o 2 do presente artigo, o documento indica, em lugar desta última menção, as quantidades de produtos de base que figuram na coluna 4 do anexo D, correspondentes aos dados fornecidos pela análise da mercadoria exportada.
7. Com vista à aplicação dos n.os 1 e 2, cada Estado-Membro informará a Comissão das medidas de controlo utilizadas no seu território para os diferentes tipos de mercadorias exportadas. A Comissão comunicará essas informações aos outros Estados-Membros.
8. No que respeita às exportações realizadas entre 1 e 15 de Outubro de cada ano, o pagamento das restituições não pode ser efectuado antes de 16 de Outubro.
Artigo 17.o
1. Em conformidade com o artigo 16.o, relativamente às mercadorias das posições NC 04052010, 0405 20 30, 1806 90 60 a 1806 90 90, 1901 e 21069098, que contenham uma elevada percentagem dos produtos lácteos das posições NC 04021019, 0402 21 19, 0405 00 e 0406, seguidamente denominados "produtos lácteos", o interessado deve igualmente declarar:
a) Que nenhuma quantidade de produtos lácteos foi importada de um país terceiro no âmbito de um regime especial que preveja tarifa reduzida
ou
b) Quais as quantidades de produtos lácteos importadas de um país terceiro no âmbito de um regime especial que preveja tarifa reduzida.
2. Para efeitos de aplicação do n.o 1, entende-se por "elevada percentagem" 51 quilogramas, ou mais, de produtos lácteos utilizados por 100 quilogramas de mercadorias exportadas.
3. Caso seja apresentado um pedido relativamente às quantidades a determinar nos termos do n.o 2, terceiro parágrafo, do artigo 3.o, a autoridade competente pode aceitar um certificado fornecido pelo interessado onde este declare que as quantidades de produtos lácteos a utilizar não beneficiaram de regimes especiais que prevejam tarifa reduzida aquando da importação.
4. A declaração apresentada nos termos do n.o 1 ou o certificado apresentado nos termos do n.o 3 pode ser aceite pela autoridade competente se for demonstrado que o preço pago pelo produto lácteo incorporado nas mercadorias exportadas é igual ou quase igual ao preço predominante no mercado da Comunidade para um produto equivalente. Na comparação dos preços, será tido em conta o momento da aquisição do produto lácteo.
5. No caso de as quantidades utilizadas terem beneficiado de um regime particular de reduções de direitos na importação, a restituição será calculada de acordo com o artigo 17.o do Regulamento (CE) n.o 1255/1999.
Artigo 18.o
A restituição referida no n.o 1 do artigo 1.o não será concedida para as mercadorias que tenham sido introduzidas em livre prática, nos termos do artigo 24.o do Tratado, e que sejam reexportadas.
De igual modo, a restituição não será concedida para estas mercadorias se forem exportadas após transformação ou incorporadas numa outra mercadoria.
Artigo 19.o
A Comissão introduz no presente regulamento as adaptações que se considerem necessárias em consequência de alterações da Nomenclatura Combinada ou adaptações do anexo B necessárias com o fim de manter a conformidade com os anexos respectivos dos regulamentos referidos no n.o 1 do artigo 1.o
Artigo 20.o
Até 31 de Dezembro, os interessados, sob reserva do acordo das autoridades competentes, podem utilizar o formulário constante do anexo F do Regulamento (CE) n.o 1222/94 no quadro das disposições referidas no anexo F deste mesmo regulamento e vez do anexo F do presente regulamento
Artigo 21.o
É revogado o Regulamento (CE) n.o 1222/94.
As referências ao regulamento revogado entendem-se como feitas ao presente regulamento e obedecem ao quadro de correspondências constante do anexo G.
Artigo 22.o
O presente regulamento entra em vigor no dia seguinte à sua publicação.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 13 de Julho de 2000