NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 752/2007
ze dne 30. května 2007
o uplatňování některých omezení na dovoz některých výrobků z oceli z Ukrajiny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Dohoda o partnerství a spolupráci zakládající partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé (1) (dále jen „dohoda o partnerství a spolupráci“) vstoupila v platnost dnem 1. března 1998.
(2)
Ustanovení čl. 22 odst. 1 dohody o partnerství a spolupráci stanoví, že obchod s některými výrobky z oceli se řídí hlavou III uvedené dohody s výjimkou jejího článku 14, a ustanoveními dohody o množstevních ujednáních.
(3)
Dne 18. června 2007 uzavřely Evropské společenství a vláda Ukrajiny dohodu o obchodu s některými výrobky z oceli (2) (dále jen „dohoda“).
(4)
Je třeba poskytnout prostředky na uplatňování ustanovení této dohody v rámci Společenství, přičemž je třeba vzít v úvahu zkušenosti získané v průběhu trvání předchozích dohod týkajících se podobného režimu.
(5)
Dotčené výrobky je vhodné zařadit na základě kombinované nomenklatury (KN) zřízené nařízením Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (3).
(6)
Je nutné zajistit kontrolu původu dotčených výrobků a zavedení vhodných metod k tomu nezbytné správní spolupráce.
(7)
Aby bylo uplatňování dohody účinné, je třeba pro vstup dotčených výrobků do volného oběhu ve Společenství vyžadovat dovozní povolení Společenství a zavést systém správy udělování těchto povolení.
(8)
Výrobky umístěné do svobodného celního pásma nebo dovážené podle ustanovení pro celní sklady, dočasné použití nebo aktivní zušlechťovací styk (podmíněný systém) se nezapočítávají do limitů stanovených pro dotčené výrobky.
(9)
S cílem zajistit, aby tyto množstevní limity nebyly překračovány, je nutné stanovit správní postup, podle kterého nebudou příslušné orgány členských států vydávat dovozní povolení, aniž by jim nejprve Komise potvrdila, že příslušná množství jsou v rámci dotčeného množstevního limitu stále k dispozici.
(10)
Dohoda stanoví systém spolupráce mezi Ukrajinou a Společenstvím s cílem zabránit obcházení předpisů prostřednictvím překládky, přesměrování nebo jiným způsobem. Měl by být stanoven postup konzultací, v jehož rámci by bylo možné se s dotčenou zemí dohodnout na odpovídající úpravě příslušného množstevního limitu, pokud se zdá, že jsou ustanovení dohody obcházena. Ukrajina souhlasila s přijetím nezbytných opatření, která mají zajistit rychlé uplatnění jakékoli úpravy limitů. Pokud taková dohoda není ve stanovené lhůtě k dispozici, mělo by mít Společenství v případě, že existuje jasný důkaz o obcházení předpisů, možnost provést odpovídající úpravu.
(11)
Ode dne 1. ledna 2007 je dovoz výrobků, na něž se vztahuje toto nařízení, do Společenství podmíněn licencí podle nařízení Rady (ES) č.1871/2006 ze dne 11. prosince 2006 o obchodu s některými výrobky z oceli mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou (4). Podle dohody se tento dovoz započítává do limitů stanovených tímto nařízením pro rok 2007.
(12)
Z důvodu jasnosti je proto nutné nahradit nařízení (ES) č. 1871/2006 tímto nařízením,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
1. Toto nařízení se vztahuje na dovoz výrobků z oceli uvedených v příloze I a pocházejících z Ukrajiny do Společenství.
2. Výrobky z oceli se zařazují do skupin výrobků v souladu s přílohou I.
3. Původ výrobků uvedených v odstavci 1 se určí v souladu s pravidly platnými ve Společenství.
4. Postupy pro ověření původu výrobků uvedených v odstavci 1 jsou stanoveny v kapitolách II a III.
Článek 2
1. Dovoz výrobků uvedených v příloze I a pocházejících z Ukrajiny do Společenství podléhá ročním množstevním limitům stanoveným v příloze V. Propuštění výrobků uvedených v příloze I a pocházejících z Ukrajiny do volného oběhu ve Společenství je podmíněno předložením osvědčení o původu uvedeného v příloze II a dovozního povolení, které vydaly orgány členských států podle ustanovení článku 4.
Povolené dovozy se započítávají do množstevních limitů stanovených pro rok, kdy byly výrobky v zemi vývozu odeslány.
2. Ve snaze zaručit, že množství, pro která byla vydána dovozní povolení, nebudou v žádném okamžiku vyšší než celkové množstevní limity stanovené pro každou skupinu výrobků, vydají příslušné orgány členských států dovozní povolení pouze na základě potvrzení Komise, že v rámci množstevních limitů je pro danou skupinu výrobků z oceli ve vztahu k dané dodavatelské zemi stále k dispozici množství, o něž dovozce nebo dovozci u těchto orgánů zažádali. Příslušné orgány členských států pro účely tohoto nařízení jsou uvedeny v příloze IV.
3. Dovoz výrobků uskutečněný po 1. lednu 2007, pro který byla vyžadována licence podle nařízení (ES) č. 1871/2006, se započítává do příslušných limitů pro rok 2007 stanovených v příloze V.
4. Pro účely tohoto nařízení se od data jeho použitelnosti považuje odeslání výrobků za uskutečněné k datu, kdy byly výrobky naloženy k vývozu na dopravní prostředek.
Článek 3
1. Množstevní limity uvedené v příloze V se nevztahují na výrobky umístěné ve svobodném pásmu nebo ve svobodném skladu ani na výrobky dovezené podle ustanovení pro celní sklady, dočasné použití nebo aktivní zušlechťovací styk (podmíněný systém).
2. Pokud jsou výrobky uvedené v odstavci 1 následně propuštěny do volného oběhu, buď v nezměněném stavu nebo po zpracování či opracování, použije se čl. 2 odst. 2 a výrobky takto propuštěné do volného oběhu se započítají do příslušných množstevních limitů uvedených v příloze V.
Článek 4
1. Pro účely použití čl. 2 odst. 2 oznámí příslušné orgány členských států ještě před vydáním dovozních povolení Komisi, pro jaká množství u nich byly podány žádosti o dovozní povolení podložené originály vývozních licencí. Komise obratem oznámí, zda je/jsou požadované/á množství pro dovoz k dispozici, a to chronologicky ve stejném pořadí, v jakém obdržela oznámení členských států.
2. Žádosti obsažené v oznámeních zaslaných Komisi jsou platné, pokud v každém případě jasně uvádějí zemi vývozu, dotčenou skupinu výrobků, množství, která se mají dovézt, číslo vývozní licence, kvótový rok a členský stát, v němž mají být výrobky propuštěny do volného oběhu.
3. Je-li to možné, potvrdí Komise orgánům členských států celé množství uvedené v žádostech oznámených pro každou skupinu výrobků. Kromě toho Komise okamžitě kontaktuje příslušné orgány Ukrajiny, pokud oznámené žádosti překročí limity, aby bylo možné věc vyjasnit a nalézt rychlé řešení.
4. Příslušné orgány členských států Komisi oznámí jakékoli množství, které nebylo během platnosti dovozního povolení využito, a to bezprostředně poté, co byly o této skutečnosti informovány. Taková nevyužitá množství se automaticky převádějí do zbylých množství celkového množstevního limitu Společenství pro každou skupinu výrobků.
5. Oznámení uvedená v odstavcích 1 až 4 se sdělují elektronicky v rámci integrované sítě vytvořené pro tento účel, pokud není z naléhavých technických důvodů nutné dočasně použít jiné komunikační prostředky.
6. Dovozní povolení nebo rovnocenné dokumenty se vydávají v souladu s kapitolou II.
7. Příslušné orgány členských států Komisi oznámí jakýkoli případ zrušení již vydaných dovozních povolení nebo rovnocenných dokladů v důsledku odejmutí nebo zrušení odpovídající vývozní licence ze strany příslušných orgánů Ukrajiny. Pokud však Komise nebo příslušné orgány členských států obdržely od příslušných orgánů Ukrajiny informaci o odejmutí nebo zrušení vývozní licence teprve poté, co byly dotčené výrobky dovezeny do Společenství, započtou se dotyčná množství do množstevního limitu stanoveného pro rok, v němž se odeslání výrobků uskutečnilo.
Článek 5
Za účelem použití čl. 3 odst. 3 a 4 a čl. 10 odst. 1 dohody je Komise oprávněna provést nutné úpravy.
Článek 6
1. Pokud Komise na základě šetření prováděných v souladu s postupy stanovenými v kapitole III zjistí, že informace, které má k dispozici, jsou důkazem toho, že výrobky uvedené v příloze I pocházející z Ukrajiny byly přeloženy, přesměrovány nebo jinak dovezeny do Společenství tak, že došlo k obcházení množstevních limitů uvedených v článku 2, a že je třeba provést nutné úpravy, vyžádá si zahájení konzultací, aby bylo možné dospět k dohodě o odpovídající úpravě příslušných množstevních limitů.
2. Než budou k dispozici závěry konzultací podle odstavce 1, může Komise, existuje-li jasný důkaz o tom, že došlo k obcházení předpisů, požádat Ukrajinu, aby přijala nezbytná preventivní opatření s cílem zajistit možnost provedení úprav množstevních limitů, jež budou na základě takových konzultací dohodnuty, a to pro rok, kdy byla podána žádost o konzultace, nebo pro rok následující, pokud byly množstevní limity pro stávající rok již vyčerpány.
3. Pokud Společenství a Ukrajina nedospějí k uspokojivému řešení a pokud Komise zjistí, že existuje jasný důkaz o obcházení předpisů, odečte od množstevních limitů odpovídající množství výrobků pocházejících z Ukrajiny.
KAPITOLA II
POSTUPY PRO SPRÁVU MNOŽSTEVNÍCH LIMITŮ
ODDÍL 1
Klasifikace
Článek 7
Zařazení výrobků, na něž se vztahuje toto nařízení, se zakládá na kombinované nomenklatuře (KN) zřízené nařízením (EHS) č. 2658/87.
Článek 8
Odbor pro celní a statistickou nomenklaturu Výboru pro celní kodex, který byl zřízen nařízením (EHS) č. 2658/87, na podnět Komise nebo členského státu a v souladu s ustanoveními výše uvedeného nařízení bezodkladně posoudí všechny otázky týkající se zařazení výrobků, na něž se vztahuje toto nařízení, v rámci kombinované nomenklatury s cílem zařadit je do příslušných skupin výrobků.
Článek 9
Komise informuje Ukrajinu o veškerých změnách kombinované nomenklatury (KN) a kódů TARIC, které mají vliv na výrobky, na něž se vztahuje toto nařízení, a to alespoň jeden měsíc před tím, než ve Společenství vstoupí v platnost.
Článek 10
Komise informuje příslušné orgány Ukrajiny o veškerých rozhodnutích přijatých v souladu s postupy platnými ve Společenství, které se týkají zařazení výrobků, na něž se vztahuje toto nařízení, a to nejpozději do jednoho měsíce po jejich přijetí. Tato sdělení musí obsahovat:
a)
popis dotčených výrobků;
b)
příslušnou skupinu výrobků, kód kombinované nomenklatury (kód KN) a kód TARIC;
c)
důvody daného rozhodnutí.
Článek 11
1. Pokud v důsledku rozhodnutí o zařazení přijatého v souladu s platnými postupy Společenství dojde u jakéhokoli výrobku, na který se vztahuje toto nařízení, ke změně zařazovacího postupu nebo ke změně skupiny výrobků, poskytnou příslušné orgány členských států třicetidenní lhůtu od data oznámení Komise, než uvedou rozhodnutí v účinnost.
2. Pro výrobky odeslané před datem použití tohoto rozhodnutí platí dřívější zařazovací postup, pokud byly předány k dovozu do 60 dnů po uvedeném datu.
Článek 12
Pokud rozhodnutí o zařazení přijaté v souladu s platnými postupy Společenství uvedenými v článku 11 zahrnuje skupinu výrobků, která podléhá množstevnímu limitu, zahájí Komise, je-li to nutné, neprodleně konzultace podle článku 8 s cílem dospět k dohodě o nutných úpravách příslušných množstevních limitů podle přílohy V.
Článek 13
1. Aniž je dotčeno jakékoli jiné ustanovení týkající se této otázky, platí, že pokud se zařazení uvedené v dokumentaci nezbytné pro dovoz výrobků, na něž se vztahuje toto nařízení, liší od zařazení stanoveného příslušnými orgány členského státu, do kterého se mají výrobky dovézt, podléhá dotčené zboží prozatímně dovoznímu režimu, který je pro něj, v souladu s ustanoveními tohoto nařízení, použitelný na základě zařazení, jež stanovily výše uvedené orgány.
2. Příslušné orgány členských států informují o případech uvedených v odstavci 1 Komisi, a to s uvedením zejména:
a)
množství dotčených výrobků;
b)
skupiny výrobků uvedené v dovozní dokumentaci a dokumentaci, kterou si ponechaly příslušné orgány;
c)
čísla vývozní licence a uvedené kategorie.
3. Příslušné orgány členských států nevydají nové dovozní povolení pro výrobky z oceli, které v důsledku nového zařazení podléhají množstevnímu limitu Společenství stanovenému v příloze V, dokud od Komise neobdrží v souladu s postupem stanoveným v článku 4 potvrzení, že množství, která se mají dovézt, jsou dostupná.
4. Komise informuje dotčené země vývozu o případech uvedených v tomto článku.
Článek 14
V případech uvedených v článku 13, stejně jako v podobných případech oznámených příslušnými orgány Ukrajiny, Komise zahájí, je-li to třeba, s Ukrajinou konzultace s cílem dohodnout se na konečném zařazení sporných výrobků.
Článek 15
Po dohodě s příslušnými orgány dovážejícího členského státu nebo států a Ukrajiny může v případech uvedených v článku 14 určit konečné zařazení sporných výrobků Komise.
Článek 16
Pokud nemůže být případ sporu uvedený v článku 13 vyřešen v souladu s článkem 14, přijme Komise v souladu s ustanoveními článku 10 nařízení (EHS) č. 2658/87 opatření, kterým se stanoví zařazení výrobků v kombinované nomenklatuře.
ODDÍL 2
Systém dvojí kontroly pro správu množstevních limitů
Článek 17
1. Příslušné orgány Ukrajiny vydají vývozní licenci pro všechny zásilky výrobků z oceli, které podléhají množstevním limitům stanoveným v příloze V, maximálně do výše těchto limitů.
2. Za účelem vydání dovozního povolení podle článku 20 dovozce předloží originál vývozní licence.
Článek 18
1. Vývozní licence pro množstevní limity musí odpovídat vzoru uvedenému v příloze II a musí mimo jiné potvrzovat, že množství dotčeného zboží bylo započteno do množstevních limitů stanovených pro danou skupinu výrobků.
2. Každá vývozní licence se vztahuje pouze na jednu skupinu výrobků uvedených v příloze I.
Článek 19
Vývozy se započítávají do množstevních limitů stanovených pro rok, kdy jsou výrobky, na něž se vztahuje vývozní licence, odeslány ve smyslu čl. 2 odst. 4.
Článek 20
1. V rozsahu, v němž Komise podle článku 4 potvrdila dostupnost požadovaného množství v rámci příslušného množstevního limitu, vystaví příslušné orgány členských států dovozní povolení, a to nejdéle do deseti pracovních dnů poté, co dovozce předloží originál příslušné vývozní licence. Licence musí být předložena nejpozději 31. března roku, který následuje po roce, kdy bylo zboží, na které se vývozní licence vztahuje, odesláno. Dovozní povolení vydávají příslušné orgány jakéhokoli členského státu bez ohledu na to, jaký stát je uveden na vývozní licenci, a to v rozsahu, v kterém Komise v souladu s postupem podle článku 4 potvrdila, že je požadované množství v rámci dotčeného množstevního limitu k dispozici.
2. Dovozní povolení jsou platná čtyři měsíce od data vystavení. Na základě řádně odůvodněné žádosti ze strany dovozce mohou příslušné orgány členského státu prodloužit platnost o další období nepřesahující čtyři měsíce.
3. Dovozní povolení se vyhotovují v souladu se vzorem uvedeným v příloze III a platí na celém celním území Společenství.
4. Prohlášení nebo žádost dovozce podané s cílem získat dovozní povolení musí obsahovat:
a)
celé jméno a adresu vývozce;
b)
celé jméno a adresu dovozce;
c)
přesný popis zboží a příslušný/é kód/y TARIC;
d)
zemi původu zboží;
e)
zemi odeslání;
f)
příslušnou skupinu výrobků a množství dotčených výrobků;
g)
čistou hmotnost podle čísla KN;
h)
hodnotu produktu CIF na hranici Společenství podle čísla KN;
i)
případně data platby a dodávky a kopii nákladního listu a kupní smlouvy;
j)
datum a číslo vývozní licence;
k)
jakýkoli interní kód používaný k administrativním účelům;
l)
datum a podpis dovozce.
5. Dovozci nejsou povinni dovézt celkové množství uvedené v dovozním povolení v jedné zásilce.
6. Dovozní povolení může být vydáno elektronickou cestou, pokud mají dotčené celní orgány k dokladu přístup prostřednictvím počítačové sítě.
Článek 21
Platnost dovozních povolení vydaných orgány členských států závisí na platnosti vývozních licencí a na množstvích uvedených na vývozních licencích vydaných příslušnými orgány Ukrajiny, na jejichž základě byla dovozní povolení vydána.
Článek 22
Dovozní povolení či rovnocenné doklady vydávají příslušné orgány členských států v souladu s čl. 2 odst. 2, aniž by přitom kohokoli z dovozců ve Společenství diskriminovaly, bez ohledu na místo, kde je ve Společenství usazen, a aniž by bylo dotčeno dodržování ostatních podmínek vyžadovaných podle současných pravidel.
Článek 23
1. Pokud Komise zjistí, že celková množství, na něž se vztahují vývozní licence vydané v kterémkoli roce Ukrajinou pro určitou skupinu výrobků, přesahují množstevní limit, který byl pro danou skupinu výrobků stanoven, neprodleně o tom informuje příslušné orgány členských států s cílem pozastavit další vydávání dovozních povolení. V tomto případě Komise neprodleně zahájí konzultace.
2. Příslušné orgány členského státu odmítnou vydat dovozní povolení pro výrobky pocházející z Ukrajiny, na něž se nevztahují vývozní licence vydané v souladu s ustanoveními této kapitoly.
ODDÍL 3
Společná ustanovení
Článek 24
1. Vývozní licence uvedená v článku 17 a osvědčení o původu uvedené v článku 2 mohou zahrnovat dodatečná vyhotovení, která musejí být jako taková řádně označena. Originál a další vyhotovení těchto dokumentů se vypracovávají v angličtině.
2. Pokud jsou doklady uvedené v odstavci 1 vyplňovány rukou, musí být jednotlivé záznamy zapsány inkoustem a hůlkovým písmem.
3. Vývozní licence nebo rovnocenné dokumenty a osvědčení o původu mají formát 210 × 297 mm. Použitý papír musí být bílý bezdřevý papír klížený pro psaní o hmotnosti nejméně 25 g/m2. Každá část má na pozadí gilošovaný přetisk, na kterém je na pohled viditelné jakékoli padělání mechanickými nebo chemickými prostředky.
4. Příslušné orgány členských států přijímají jako platný doklad pro účely dovozu v souladu s ustanoveními tohoto nařízení pouze originál.
5. Každá vývozní licence nebo rovnocenný dokument a osvědčení o původu jsou označeny standardizovaným pořadovým číslem, tištěným či netištěným, které umožňuje identifikaci.
6. Toto číslo se skládá z těchto prvků:
-
dvou písmen označujících zemi vývozu, např.:
UA
=
Ukrajina,
-
dvou písmen označujících členský stát, který je zamýšleným místem určení, např.:
BE
=
Belgie
BG
=
Bulharsko
CZ
=
Česká republika
DK
=
Dánsko
DE
=
Německo
EE
=
Estonsko
EL
=
Řecko
ES
=
Španělsko
FR
=
Francie
IE
=
Irsko
IT
=
Itálie
CY
=
Kypr
LV
=
Lotyšsko
LT
=
Litva
LU
=
Lucembursko
HU
=
Maďarsko
MT
=
Malta
NL
=
Nizozemsko
AT
=
Rakousko
PL
=
Polsko
PT
=
Portugalsko
RO
=
Rumunsko
SI
=
Slovinsko
SK
=
Slovensko
FI
=
Finsko
SE
=
Švédsko
GB
=
Spojené království,
-
jednomístného čísla označujícího kvótový rok, které odpovídá poslední číslici příslušného roku, např. „7“ pro rok 2007,
-
dvoumístného čísla označujícího vystavující úřad v zemi vývozu,
-
pětimístného čísla jdoucího postupně od 00001 do 99999, přiděleného členskému státu určení.
Článek 25
Vývozní licence a osvědčení o původu smí být vydány po odeslání zásilky výrobků, jichž se týkají. V takových případech musí být označeny poznámkou „issued retrospectively“ („vydáno zpětně“).
Článek 26
V případě krádeže, ztráty nebo zničení vývozní licence nebo osvědčení o původu může vývozce požádat příslušný orgán, který dokument vydal, aby na základě vývozních dokumentů, které vývozce vlastní, vyhotovil duplikát. Takto vydaný duplikát licence nebo osvědčení musí být označen poznámkou „duplikát“.
Duplikát se označí datem původní licence nebo osvědčení.
ODDÍL 4
Dovozní povolení Společenství - jednotný tiskopis
Článek 27
1. Tiskopisy používané příslušnými orgány členských států pro vydávání dovozních povolení uvedených v článku 20 musí odpovídat vzoru dovozního povolení uvedenému v příloze III.
2. Tiskopisy dovozních povolení a výpisy z nich se vystavují ve dvojím vyhotovení, z nichž jedno označené slovy „vyhotovení pro držitele“ a číslem 1 se vydává žadateli, a druhé označené slovy „vyhotovení pro vydávající orgán“ a číslem 2 si ponechává orgán, jenž povolení vydává. Pro správní účely mohou příslušné orgány pořizovat další vyhotovení tiskopisu 2.
3. Tiskopisy se tisknou na bílý bezdřevý papír klížený pro psaní o hmotnosti 55 až 65 g/m2. Velikost tiskopisů je 210 × 297 mm; odstup řádků je 4,24 mm (1/6“); tuto úpravu je nutno přesně respektovat. Obě strany vyhotovení č. 1, které představuje vlastní povolení, jsou navíc opatřeny pozadím s tištěným červeným gilošovaným vzorem, na kterém je patrné jakékoli padělání mechanickými nebo chemickými prostředky.
4. Odpovědnost za vytištění tiskopisů nesou členské státy. Tiskopisy mohou být také vytištěny v tiskárnách, jež k tomu získají povolení členského státu, v němž jsou usazeny. V tom případě musí každý tiskopis obsahovat odkaz na toto povolení členského státu. Na každém tiskopisu je uveden název a adresa tiskárny nebo označení umožňující její identifikaci.
5. Při vydání dovozních povolení nebo výpisů z nich musí příslušné orgány členského státu těmto dokumentům přidělit číslo vydání. Číslo dovozního povolení se elektronicky, prostřednictvím integrované sítě vytvořené podle článku 4, oznámí Komisi.
6. Povolení a výpisy z nich se vyhotovují v úředním jazyce nebo v některém z úředních jazyků členského státu, který je vydává.
7. V kolonce 10 příslušné orgány uvedou odpovídající skupinu výrobků z oceli.
8. Označení vydávajících orgánů a orgánů provádějících odpočet se provádí otiskem razítka. Toto razítko však může nahradit reliéfní tisk v kombinaci s perforovanými písmeny a číslicemi nebo potisk na povolení. K zapsání přiděleného množství použijí vydávající orgány jakýkoli způsob, který zabrání neoprávněné manipulaci s tímto údajem a znemožní vepsání dalších číslic či jiných záznamů.
9. Zadní strana vyhotovení č. 1 a vyhotovení č. 2 musí obsahovat kolonku, do níž celní orgány při vyřizování dovozních formalit nebo příslušné správní orgány při vystavování výpisu zapisují množství. V případě nedostatku místa na povolení nebo na výpisu z něj pro vyznačení odpočtu mohou příslušné orgány připojit jeden nebo více doplňkových listů s kolonkami, které odpovídají kolonkám na zadní straně vyhotovení č. 1 a č. 2 povolení nebo výpisu z něj. Orgány provádějící odpočet umístí své razítko tak, aby jedna polovina byla na povolení nebo na výpisu z něj a druhá na doplňkovém listu. V případě více než jednoho doplňkového listu se stejným způsobem přes každou následující a předešlou stránku umístí další razítko.
10. Vydaná dovozní povolení a výpisy z nich, stejně jako záznamy a potvrzení orgánů některého z členských států, mají ve všech ostatních členských státech stejný právní účinek jako doklady, které vydaly orgány daného členského státu, či jejich záznamy a potvrzení.
11. Je-li to nezbytné, mohou příslušné orgány dotyčných členských států vyžadovat překlad obsahu povolení nebo výpisů z nich do úředního jazyka nebo do některého z úředních jazyků daného členského státu.
KAPITOLA III
SPRÁVNÍ SPOLUPRÁCE
Článek 28
Komise dodá orgánům členských států jména a adresy orgánů na Ukrajině, které jsou oprávněny vydávat osvědčení o původu a vývozní licence, společně se vzory razítek používaných těmito orgány.
Článek 29
1. Následné ověření osvědčení o původu nebo vývozních licencí se provádí namátkou nebo pokud příslušné orgány členských států oprávněně pochybují o pravosti osvědčení o původu či vývozní licence nebo o správnosti informací týkajících se skutečného původu dotčených výrobků.
V takových případech vrátí příslušné orgány Společenství osvědčení o původu nebo vývozní licenci nebo jejich kopii příslušným orgánům Ukrajiny, přičemž případně uvedou formální nebo obsahové důvody šetření. Pokud byla předložena faktura, přiloží se její originál nebo kopie k osvědčení o původu či k vývozní licenci nebo jejich kopiím. Příslušné orgány rovněž předají jakoukoli informaci, kterou obdržely a která naznačuje, že podrobnosti uvedené na osvědčení o původu nebo na vývozní licenci nejsou správné.
2. Ustanovení odstavce 1 se vztahují také na následná ověřování prohlášení o původu.
3. Výsledky následných ověření provedených v souladu s odstavcem 1 se nejpozději do tří měsíců sdělí příslušným orgánům Společenství. Sdělené informace musí uvádět, zda se sporné osvědčení, licence nebo prohlášení týká skutečně vyváženého zboží a zda je toto zboží podle této kapitoly způsobilé pro vývoz do Společenství. Příslušné orgány Společenství si mohou rovněž vyžádat kopie všech dokumentů nezbytných pro úplné určení skutečností, zejména původu zboží.
4. Jestliže se tímto ověřováním zjistí zneužití nebo závažné nesrovnalosti při použití prohlášení o původu, příslušný členský stát oznámí tuto skutečnost Komisi. Komise tyto informace dále předá ostatním členským státům.
5. Namátková kontrola podle tohoto článku nesmí představovat překážku propuštění dotčených výrobků do volného oběhu.
Článek 30
1. Pokud ověřovací postup podle článku 29 nebo informace dostupné příslušným orgánům Společenství naznačují, že jsou ustanovení této kapitoly porušována, požádají tyto orgány Ukrajinu, aby příslušným způsobem prošetřila činnosti, které skutečně nebo domněle porušují ustanovení této kapitoly, nebo aby zajistila, že budou taková šetření provedena. Výsledky takových šetření se oznámí příslušným orgánům Společenství, včetně jakýchkoli dalších souvisejících informací, které pomohou určit pravý původ zboží.
2. V souvislosti s kroky podniknutými podle ustanovení této kapitoly si příslušné orgány Společenství mohou s příslušnými orgány Ukrajiny vyměňovat jakékoli informace, které by mohly být užitečné ve snaze zabránit porušování ustanovení této kapitoly.
3. Pokud dojde ke zjištění, že jsou ustanovení této kapitoly porušována, může Komise přijmout opatření nezbytná k tomu, aby se takovému porušování zabránilo.
Článek 31
Komise koordinuje kroky podnikané příslušnými orgány členských států podle ustanovení této kapitoly. Příslušné orgány členských států informují Komisi a jiné členské státy o tom, jaké kroky podnikly, a o dosažených výsledcích.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 32
Nařízení (ES) č. 1871/2006 se zrušuje.
Článek 33
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 30. května 2007.
REGULAMENTO (CE) N.o 752/2007 DO CONSELHO
de 30 de Maio de 2007
relativo à gestão de certas restrições às importações de determinados produtos siderúrgicos originários da Ucrânia
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia, nomeadamente o artigo 133.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão,
Considerando o seguinte:
(1)
O Acordo de Parceria e de Cooperação que estabelece uma parceria entre as Comunidades Europeias e os seus Estados-Membros, por um lado, e a Ucrânia, por outro (1), a seguir denominado «APC», entrou em vigor em 1 de Março de 1998.
(2)
O n.o 1 do artigo 22.o do APC estabelece que o comércio de determinados produtos siderúrgicos é regulado pelo título III desse acordo, com excepção do artigo 14.o, e pelo disposto num acordo sobre medidas de carácter quantitativo.
(3)
Em 18 de Junho de 2007, a Comunidade Europeia e o Governo da Ucrânia celebraram o Acordo sobre o comércio de determinados produtos siderúrgicos (2), a seguir denominado «o acordo».
(4)
É necessário estabelecer as modalidades de gestão do acordo na Comunidade, tendo em conta a experiência adquirida com acordos anteriores relativamente a um regime similar.
(5)
Convém classificar os produtos em questão com base na Nomenclatura Combinada (NC) estabelecida pelo Regulamento (CEE) n.o 2658/87 do Conselho, de 23 de Julho de 1987, relativo à nomenclatura pautal e estatística e à pauta aduaneira comum (3).
(6)
É necessário assegurar o controlo da origem dos produtos em causa e estabelecer, para o efeito, métodos adequados de cooperação administrativa.
(7)
Para a aplicação efectiva do acordo, é necessário instituir o requisito de autorização de importação para a introdução em livre prática na Comunidade dos produtos em causa, bem como um sistema para gerir a concessão de tais autorizações.
(8)
Os produtos colocados numa zona franca ou importados ao abrigo das disposições que regem os regimes de entreposto aduaneiro, de importação temporária ou de aperfeiçoamento activo (sistema suspensivo) não deverão ser imputados aos limites quantitativos fixados para os produtos em causa.
(9)
A fim de assegurar que os limites quantitativos não sejam excedidos, é necessário estabelecer um procedimento de gestão, nos termos do qual as autoridades competentes dos Estados-Membros não emitam autorizações de importação sem obterem uma confirmação prévia da Comissão de que ainda existem quantidades disponíveis no âmbito do limite quantitativo em causa.
(10)
O acordo estabelece um sistema de cooperação entre a Ucrânia e a Comunidade com o objectivo de evitar a evasão às suas disposições através de transbordo, mudança de itinerário ou outros meios. Deverá ser estabelecido um procedimento de consulta ao abrigo do qual seja possível chegar a acordo com o país em causa quanto a uma adaptação equivalente do limite quantitativo aplicável, em caso de evasão às disposições do acordo. A Ucrânia acordou em tomar as medidas necessárias para garantir a rápida aplicação de eventuais adaptações. Na ausência de acordo no prazo previsto, a Comunidade deverá poder proceder à adaptação equivalente, sempre que haja provas manifestas de evasão.
(11)
Desde 1 de Janeiro de 2007, as importações na Comunidade dos produtos abrangidos pelo presente regulamento estão sujeitas à apresentação de uma licença em conformidade com o Regulamento (CE) n.o 1871/2006 do Conselho, de 11 de Dezembro de 2006, relativo ao comércio de determinados produtos siderúrgicos entre a Comunidade Europeia e a Ucrânia (4). O acordo estabelece que essas importações sejam imputadas aos limites fixados para 2007 no presente regulamento.
(12)
Por motivos de clareza, é necessário substituir o Regulamento (CE) n.o 1871/2006 pelo presente regulamento,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
CAPÍTULO I
DISPOSIÇÕES GERAIS
Artigo 1.o
1. O presente regulamento é aplicável às importações comunitárias dos produtos siderúrgicos listados no anexo I, originários da Ucrânia.
2. Os produtos siderúrgicos são classificados em grupos de produtos, tal como estabelecido no anexo I.
3. A origem dos produtos a que se refere o n.o 1 é determinada de acordo com as regras em vigor na Comunidade.
4. Os procedimentos de controlo da origem dos produtos a que se refere o n.o 1 estão definidos nos capítulos II e III.
Artigo 2.o
1. A importação na Comunidade dos produtos listados no anexo I, originários da Ucrânia, fica sujeita aos limites quantitativos anuais fixados no anexo V. A introdução em livre prática na Comunidade dos produtos listados no anexo I, originários da Ucrânia, fica subordinada à apresentação um certificado de origem, estabelecido no anexo II, e de uma autorização de importação emitida pelas autoridades dos Estados-Membros de acordo com o artigo 4.o
As importações autorizadas são imputadas aos limites quantitativos fixados para o ano em que os produtos são expedidos do país de exportação.
2. A fim de assegurar que as quantidades em relação às quais são emitidas autorizações de importação não excedam os limites quantitativos totais para cada grupo de produtos, as autoridades competentes dos Estados-Membros só emitem essas autorizações depois de a Comissão ter confirmado que ainda existem quantidades disponíveis nos limites quantitativos previstos para o grupo de produtos siderúrgicos em causa relativamente ao país fornecedor, para os quais um ou vários importadores tenham apresentado pedidos a essas autoridades. As autoridades competentes dos Estados-Membros para efeitos do presente regulamento são enumeradas no anexo IV.
3. As importações de produtos efectuadas após 1 de Janeiro de 2007, relativamente às quais tenha sido exigida uma autorização de importação por força do Regulamento (CE) n.o 1871/2006, são imputadas aos limites correspondentes fixados para 2007 no anexo V do presente regulamento.
4. Para efeitos do presente regulamento, e a contar da data do início da sua aplicação, considera-se que a expedição dos produtos se realizou na data do seu carregamento no meio de transporte utilizado para a respectiva exportação.
Artigo 3.o
1. Os limites quantitativos fixados no anexo V não se aplicam aos produtos colocados numa zona franca ou num entreposto franco ou importados ao abrigo das disposições que regem os regimes de entreposto aduaneiro, de importação temporária ou de aperfeiçoamento activo (sistema suspensivo).
2. Quando os produtos a que se refere o n.o 1 forem posteriormente introduzidos em livre prática, no seu estado inalterado ou após terem sido sujeitos a operações de complemento de fabrico ou a transformações, aplica-se o n.o 2 do artigo 2.o, devendo esses produtos ser imputados aos limites quantitativos correspondentes fixados no anexo V.
Artigo 4.o
1. Para efeitos de aplicação do n.o 2 do artigo 2.o, antes de emitirem as autorizações de importação, as autoridades competentes dos Estados-Membros notificaram à Comissão as quantidades correspondentes aos pedidos de autorização de importação, corroboradas pelos originais das licenças de exportação por elas recebidos. A Comissão confirma então que as quantidades pretendidas estão disponíveis para importação pela ordem cronológica de recepção das notificações dos Estados-Membros.
2. Os pedidos incluídos nas notificações à Comissão só são válidos se indicarem claramente, em cada caso, o país de exportação, o grupo de produtos em causa, as quantidades a importar, o número da licença de exportação, o ano de contingentamento, bem como o Estado-Membro em que se prevê a introdução dos produtos em livre prática.
3. Na medida do possível, a Comissão confirma às autoridades dos Estados-Membros a quantidade total indicada nos pedidos notificados em relação a cada grupo de produtos. Além disso, a Comissão contacta imediatamente as autoridades competentes da Ucrânia, caso os pedidos notificados excedam os limites quantitativos, a fim de esclarecer a situação e encontrar uma solução rápida.
4. As autoridades competentes dos Estados-Membros notificam imediatamente a Comissão após serem informadas de que não foi utilizada uma dada quantidade durante o prazo de validade da autorização de importação. As quantidades não utilizadas são automaticamente transferidas para as quantidades remanescentes do total dos limites quantitativos comunitários para cada grupo de produtos.
5. As notificações a que se referem os n.os 1 a 4 devem ser comunicadas por via electrónica, pela rede integrada estabelecida para o efeito, excepto se, por razões técnicas imperativas, for necessário utilizar temporariamente outros meios de comunicação.
6. As autorizações de importação ou os documentos equivalentes são emitidos de acordo com o capítulo II.
7. As autoridades competentes dos Estados-Membros notificam a Comissão de qualquer anulação de autorizações de importação ou de documentos equivalentes já emitidos no caso de as licenças de exportação correspondentes terem sido retiradas ou anuladas pelas autoridades competentes da Ucrânia. Todavia, se a Comissão ou as autoridades competentes de um Estado-Membro tiverem sido informadas pelas autoridades competentes da Ucrânia da retirada ou anulação de uma licença de exportação após a importação dos produtos para a Comunidade, as quantidades em causa devem ser imputadas ao limite quantitativo relativo ao ano em que a expedição dos produtos se realizou.
Artigo 5.o
Para efeitos de aplicação dos n.os 3 e 4 do artigo 3.o e do n.o 1 do artigo 10.o do acordo, a Comissão é autorizada a proceder às adaptações necessárias.
Artigo 6.o
1. Se, na sequência de inquéritos efectuados de acordo com os procedimentos previstos no capítulo III, a Comissão verificar que as informações de que dispõe provam que os produtos listados no anexo I, originários da Ucrânia, foram objecto de transbordo ou de mudança de itinerário, ou importados por qualquer outro meio para a Comunidade, evadindo os limites quantitativos a que se refere o artigo 2.o, e que importa proceder às adaptações necessárias, deve solicitar o início de consultas, a fim de se chegar a acordo sobre uma adaptação equivalente dos limites quantitativos correspondentes.
2. Enquanto se aguarda o resultado das consultas a que se refere o n.o 1, a Comissão pode solicitar à Ucrânia que adopte as medidas cautelares necessárias para assegurar que os ajustamentos dos limites quantitativos acordados na sequência dessas consultas possam ser efectuados relativamente ao ano de apresentação do pedido de consultas ou, se os limites quantitativos para o ano em curso se encontrarem esgotados, ao ano seguinte, sempre que existam provas manifestas de evasão.
3. Se a Comunidade e a Ucrânia não chegarem a uma solução satisfatória e se a Comissão verificar que existem provas manifestas de evasão, a Comissão deve deduzir dos limites quantitativos uma quantidade equivalente de produtos originários da Ucrânia.
CAPÍTULO II
MODALIDADES DE GESTÃO DOS LIMITES QUANTITATIVOS
SECÇÃO 1
Classificação
Artigo 7.o
A classificação dos produtos abrangidos pelo presente regulamento baseia-se na Nomenclatura Combinada (NC) estabelecida pelo Regulamento (CEE) n.o 2658/87.
Artigo 8.o
Por iniciativa da Comissão ou de um Estado-Membro, o Comité do Código Aduaneiro - Secção «Nomenclatura Pautal e Estatística», instituído pelo Regulamento (CEE) n.o 2658/87, analisa com urgência e nos termos do disposto no referido regulamento todas as questões relativas à classificação na Nomenclatura Combinada (NC) dos produtos abrangidos pelo presente regulamento, tendo em vista a sua classificação nos grupos de produtos adequados.
Artigo 9.o
A Comissão informa a Ucrânia de quaisquer alterações da Nomenclatura Combinada (NC) e dos códigos TARIC que afectem os produtos abrangidos pelo presente regulamento, pelo menos um mês antes da data da sua entrada em vigor na Comunidade.
Artigo 10.o
A Comissão informa as autoridades competentes da Ucrânia de quaisquer decisões adoptadas de acordo com os procedimentos em vigor na Comunidade relacionadas com a classificação dos produtos abrangidos pelo presente regulamento, o mais tardar, no prazo de um mês a contar da sua adopção. Essa comunicação deve incluir:
a)
Uma descrição dos produtos em causa;
b)
O grupo de produtos em questão e o respectivo código da Nomenclatura Combinada (código NC) e o código TARIC;
c)
As razões que determinaram a decisão.
Artigo 11.o
1. Sempre que uma decisão de classificação, adoptada de acordo com os procedimentos comunitários em vigor, implicar uma alteração das classificações anteriores ou uma mudança de grupo de produtos de qualquer produto abrangido pelo presente regulamento, as autoridades competentes dos Estados-Membros devem conceder um prazo de 30 dias, a contar da data da notificação da Comissão, antes do início da aplicação da decisão.
2. Os produtos expedidos antes da data de aplicação da decisão continuam a estar sujeitos às classificações anteriores, desde que tenham sido apresentados para importação no prazo de 60 dias a contar dessa data.
Artigo 12.o
Sempre que uma decisão de classificação, adoptada de acordo com os procedimentos comunitários em vigor a que se refere o artigo 11.o, afectar um grupo de produtos sujeitos a um limite quantitativo, a Comissão, se necessário, deve dar imediatamente início a consultas de acordo com o artigo 8.o, a fim de se chegar a acordo quanto às adaptações eventualmente necessárias dos limites quantitativos correspondentes fixados no anexo V.
Artigo 13.o
1. Sem prejuízo de quaisquer outras disposições em vigor na matéria, em caso de divergência entre a classificação indicada nos documentos necessários para a importação dos produtos abrangidos pelo presente regulamento e a classificação determinada pelas autoridades competentes do Estado-Membro de importação, os produtos em questão são, a título provisório, sujeitos ao regime de importação que, de acordo com o disposto no presente regulamento, lhes é aplicável com base na classificação determinada pelas referidas autoridades.
2. As autoridades competentes dos Estados-Membros informam a Comissão dos casos referidos no n.o 1, assinalando designadamente:
a)
As quantidades de produtos em questão;
b)
O grupo de produtos indicado nos documentos de importação e o grupo considerado pelas autoridades competentes;
c)
O número da licença de exportação e a categoria indicada.
3. As autoridades competentes dos Estados-Membros só emitem uma nova autorização de importação para produtos siderúrgicos sujeitos a um limite quantitativo comunitário fixado no anexo V, na sequência de uma reclassificação, após terem obtido confirmação da Comissão de que as quantidades a importar se encontram disponíveis, nos termos do artigo 4.o
4. A Comissão notifica os países de exportação em causa dos casos referidos no presente artigo.
Artigo 14.o
Nos casos a que se refere o artigo 13.o, bem como nos casos análogos suscitados pelas autoridades competentes da Ucrânia, a Comissão inicia, se necessário, consultas com a Ucrânia, a fim de chegar a acordo sobre a classificação aplicável a título definitivo aos produtos objecto de divergência.
Artigo 15.o
A Comissão pode, com o acordo das autoridades competentes do Estado-Membro ou dos Estados-Membros de importação e da Ucrânia, nos casos a que se refere o artigo 15.o, determinar a classificação aplicável a título definitivo aos produtos objecto de divergência.
Artigo 16.o
Quando um caso de divergência referido no artigo 13.o não puder ser resolvido nos termos do artigo 14.o, a Comissão adopta, nos termos do artigo 10.o do Regulamento (CEE) n.o 2658/87, uma medida que determine a classificação dos produtos na Nomenclatura Combinada.
SECÇÃO 2
Sistema de duplo controlo para gestão dos limites quantitativos
Artigo 17.o
1. As autoridades competentes da Ucrânia emitem uma licença de exportação para todas as remessas de produtos siderúrgicos sujeitos aos limites quantitativos fixados no anexo V até ao nível dos referidos limites.
2. O importador deve apresentar o original da licença de exportação para efeitos de emissão da autorização de importação a que se refere o artigo 20.o
Artigo 18.o
1. A licença de exportação para os produtos sujeitos a limites quantitativos deve ser conforme ao modelo que figura no anexo II e certificar, designadamente, que a quantidade de produtos em causa foi imputada ao limite quantitativo estabelecido para o grupo de produtos correspondente.
2. Cada licença de exportação cobre apenas um dos grupos de produtos listados no anexo I.
Artigo 19.o
As exportações são imputadas aos limites quantitativos fixados para o ano em que os produtos cobertos pela licença de exportação tenham sido expedidos, na acepção do n.o 4 do artigo 2.o
Artigo 20.o
1. Na medida em que a Comissão tenha confirmado, nos termos do artigo 4.o, que as quantidades solicitadas se encontram disponíveis no âmbito do limite quantitativo em causa, as autoridades competentes dos Estados-Membros emitem uma autorização de importação, no prazo máximo de 10 dias úteis a contar da data de apresentação pelo importador do original da licença de exportação correspondente. A apresentação da licença de exportação deve ser efectuada até 31 de Março do ano seguinte ao da expedição dos produtos abrangidos pela licença. As autorizações de importação são emitidas pelas autoridades competentes de qualquer Estado-Membro, independentemente do Estado-Membro indicado na licença de exportação, desde que a Comissão tenha confirmado, nos termos do artigo 4.o, que as quantidades solicitadas no âmbito do limite quantitativo em causa estão disponíveis.
2. As autorizações de importação são válidas por um período de quatro meses a contar da data da sua emissão. Mediante pedido devidamente fundamentado do importador, as autoridades competentes de um Estado-Membro podem prorrogar o prazo de validade por um período não superior a quatro meses.
3. As autorizações de importação são emitidas utilizando o formulário que figura no anexo III e são válidas em todo o território aduaneiro da Comunidade.
4. A declaração ou o pedido do importador para obtenção de uma licença de importação deve conter:
a)
O nome e o endereço completo do exportador;
b)
O nome e o endereço completo do importador;
c)
A designação exacta dos produtos e o(s) respectivo(s) código(s) TARIC;
d)
O país de origem dos produtos;
e)
O país de expedição;
f)
O grupo de produtos adequado e a quantidade expressa para os produtos em causa;
g)
O peso líquido por posição NC;
h)
O valor CIF dos produtos na fronteira comunitária, por posição NC;
i)
Se for caso disso, as datas de pagamento e de entrega e uma cópia do conhecimento de embarque e do contrato de compra;
j)
A data e o número da licença de exportação;
k)
Todos os códigos internos utilizados para fins administrativos;
l)
A data e a assinatura do importador.
5. Os importadores não são obrigados a importar numa única remessa a quantidade total abrangida por uma autorização de importação.
6. A autorização de importação pode ser emitida por via electrónica, desde que as estâncias aduaneiras em causa tenham acesso ao documento através de uma rede informática.
Artigo 21.o
O prazo de validade das autorizações de importação emitidas pelas autoridades dos Estados-Membros depende do prazo de validade e das quantidades indicadas nas licenças de exportação emitidas pelas autoridades competentes da Ucrânia, com base nas quais as autorizações de importação foram emitidas.
Artigo 22.o
As autorizações de importação ou documentos equivalentes são emitidos pelas autoridades competentes dos Estados-Membros, de acordo com o n.o 2 do artigo 2.o e sem discriminação relativamente a qualquer importador na Comunidade, independentemente do seu local de estabelecimento na Comunidade, sem prejuízo do cumprimento de outras condições exigidas pela regulamentação em vigor.
Artigo 23.o
1. Se a Comissão verificar que as quantidades totais abrangidas pelas licenças de exportação emitidas pela Ucrânia para um grupo de produtos específico num determinado ano excedem o limite quantitativo estabelecido para esse grupo, as autoridades competentes dos Estados-Membros são imediatamente informadas desse facto, a fim de suspenderem a emissão de autorizações de importação. Nesse caso, a Comissão dá imediatamente início a consultas.
2. As autoridades competentes dos Estados-Membros recusaram a emissão de autorizações de importação para produtos originários da Ucrânia que não estejam cobertos por licenças de exportação emitidas de acordo com o disposto no presente capítulo.
SECÇÃO 3
Disposições comuns
Artigo 24.o
1. A licença de exportação referida no artigo 17.o e o certificado de origem referido no artigo 2.o podem conter cópias suplementares devidamente assinaladas como tal. O original e as cópias desses documentos devem ser redigidos em língua inglesa.
2. Se os documentos referidos no n.o 1 forem preenchidos à mão, devem ser preenchidos a tinta e em caracteres de imprensa.
3. O formato das licenças de exportação ou dos documentos equivalentes e certificados de origem é de 210 × 297 mm. O papel a utilizar é de cor branca, colado para escrita, sem pastas mecânicas, e pesando, no mínimo, 25 g/m2. Cada parte deve ser revestida com uma impressão de fundo guilhochado que torne visíveis quaisquer falsificações por meios mecânicos ou químicos.
4. As autoridades competentes dos Estados-Membros só aceitaram o original como documento válido para efeitos de importação em conformidade com as disposições do presente regulamento.
5. Cada licença de exportação ou documento equivalente e o certificado de origem contém um número de série normalizado, impresso ou não, destinado a identificá-la(o).
6. Esse número é constituído pelos seguintes elementos:
-
duas letras para identificar o país de exportação, a saber:
UA
=
Ucrânia,
-
duas letras para identificar o Estado-Membro de destino previsto, a saber:
BE
=
Bélgica
BG
=
Bulgária
CZ
=
República Checa
DK
=
Dinamarca
DE
=
Alemanha
EE
=
Estónia
EL
=
Grécia
ES
=
Espanha
FR
=
França
IE
=
Irlanda
IT
=
Itália
CY
=
Chipre
LV
=
Letónia
LT
=
Lituânia
LU
=
Luxemburgo
HU
=
Hungria
MT
=
Malta
NL
=
Países Baixos
AT
=
Áustria
PL
=
Polónia
PT
=
Portugal
RO
=
Roménia
SI
=
Eslovénia
SK
=
Eslováquia
FI
=
Finlândia
SE
=
Suécia
GB
=
Reino Unido,
-
um número de um só algarismo para indicar o ano de contingentamento, correspondente ao último algarismo do ano em causa, por exemplo, «7» para 2007,
-
um número de dois algarismos para identificar o serviço do país de exportação que emitiu o documento,
-
um número de cinco algarismos, seguindo uma numeração contínua de 00001 a 99999, atribuído ao Estado-Membro de destino.
Artigo 25.o
As licenças de exportação e os certificados de origem podem ser emitidos após a expedição dos produtos a que digam respeito. Nesse caso, devem conter a menção «issued retrospectively» («emitido a posteriori»).
Artigo 26.o
Em caso de furto, extravio ou inutilização de uma licença de exportação ou de um certificado de origem, o exportador pode solicitar à autoridade competente que o emitiu uma segunda via com base nos documentos de exportação em seu poder. A segunda via assim emitida deve conter a menção «segunda via» («duplicate»).
A segunda via deve indicar a data da licença ou do certificado originais.
SECÇÃO 4
Autorização de importação comunitária - Formulário comum
Artigo 27.o
1. Os formulários a utilizar pelas autoridades competentes dos Estados-Membros para a emissão das autorizações de importação a que se refere o artigo 20.o devem ser conformes com o modelo de autorização de importação que figura no anexo III.
2. Os formulários das licenças de importação e os respectivos extractos devem ser preenchidos em duplo exemplar, sendo o primeiro, com a menção «Exemplar para o titular» e o algarismo 1 destinado ao requerente, e o segundo, com a menção «Exemplar para a autoridade emissora» e o algarismo 2, conservado pela autoridade que emite a licença. Para fins administrativos, as autoridades competentes podem acrescentar exemplares adicionais ao formulário n.o 2.
3. Os formulários são impressos em papel de cor branca, sem pastas mecânicas, colado para escrita, e pesando entre 55 e 65 g/m2. O formato dos formulários é de 210 × 97 mm, sendo a entrelinha dactilográfica de 4,24 mm (um sexto de polegada); a disposição dos formulários deve ser estritamente respeitada. Além disso, ambos os lados do exemplar n.o 1, que constitui a licença propriamente dita, devem estar revestidos de uma impressão de fundo guilhochado de cor vermelha, de forma a tornar visíveis quaisquer falsificações por meios mecânicos ou químicos.
4. Compete aos Estados-Membros a impressão dos formulários. Os formulários podem igualmente ser impressos em tipografias para o efeito autorizadas pelo Estado-Membro onde estão estabelecidas. Nesse caso, em cada formulário deve ser feita referência a essa autorização. Os formulários devem conter o nome e o endereço da tipografia ou uma marca que permita a sua identificação.
5. Às licenças de importação ou seus extractos deve, aquando da sua emissão, ser atribuído um número de emissão determinado pelas autoridades competentes dos Estados-Membros. O número da autorização de importação é notificado à Comissão por via electrónica no âmbito da rede integrada estabelecida ao abrigo do artigo 4.o
6. As licenças e os extractos são preenchidos na ou numa das línguas oficiais do Estado-Membro que emite a licença.
7. As autoridades competentes indicam na casa 10 o grupo adequado de produtos siderúrgicos.
8. As marcas dos serviços que procedem à emissão e das autoridades responsáveis pela imputação devem ser apostas por meio de um carimbo. Todavia, um cunho que combine letras e algarismos obtidos por perfuração ou impressos na licença pode substituir o carimbo da autoridade emissora. As autoridades emissoras registam as quantidades atribuídas através de qualquer método não falsificável que impossibilite o posterior aditamento de algarismos ou referências.
9. O verso dos exemplares n.os 1 e 2 deve conter uma casa em que são indicadas as quantidades, quer pelas autoridades aduaneiras após o cumprimento das formalidades aduaneiras, quer pelas autoridades administrativas competentes aquando da emissão de um extracto. Sempre que nas licenças ou nos seus extractos o espaço reservado às imputações se revele insuficiente, as autoridades competentes podem acrescentar uma ou mais folhas suplementares que incluam as casas de imputação previstas no verso dos exemplares n.os 1 e 2 das licenças ou dos seus extractos. As autoridades que procedem à imputação devem apor o seu carimbo de forma a que metade do cunho do carimbo incida na licença ou no extracto e a outra metade na folha suplementar. No caso de haver mais do que uma folha suplementar, o carimbo deve ser novamente aposto nos mesmos moldes entre cada página e a página anterior.
10. Após a emissão das autorizações e extractos, as menções e vistos apostos pelas autoridades de um Estado-Membro têm, em cada um dos outros Estados-Membros, os mesmos efeitos jurídicos que os documentos emitidos, bem como as menções e vistos apostos, pelas autoridades desses Estados-Membros.
11. Sempre que o considerem necessário, as autoridades competentes dos Estados-Membros interessados podem exigir a tradução das menções apostas nas licenças ou nos seus extractos na sua ou numa das suas línguas oficiais.
CAPÍTULO III
COOPERAÇÃO ADMINISTRATIVA
Artigo 28.o
A Comissão comunica às autoridades dos Estados-Membros os nomes e os endereços das autoridades da Ucrânia competentes para emitir certificados de origem e licenças de exportação, bem como os espécimes dos cunhos dos carimbos por elas utilizados.
Artigo 29.o
1. Os certificados de origem ou as licenças de exportação são verificados posteriormente de forma aleatória ou sempre que as autoridades competentes dos Estados-Membros tenham uma dúvida razoável quanto à autenticidade de um certificado de origem ou de uma licença de exportação ou à exactidão das informações relativas à origem real dos produtos em causa.
Nesses casos, as autoridades competentes da Comunidade devolvem o original ou uma cópia do certificado de origem ou da licença de exportação às autoridades competentes da Ucrânia, indicando, se for caso disso, as razões de fundo ou de forma que justificam a abertura de um inquérito. Se a factura tiver sido apresentada, o original ou a sua cópia deve ser anexada ao certificado de origem, à licença de exportação ou à respectiva cópia. As autoridades competentes fornecem igualmente todas as informações obtidas que levem a crer que as indicações constantes do referido certificado ou da referida licença são inexactas.
2. O n.o 1 é igualmente aplicável aos controlos a posteriori das declarações de origem.
3. Os resultados dos controlos a posteriori efectuados nos termos do n.o 1 serão comunicados às autoridades competentes da Comunidade no prazo máximo de três meses. As informações comunicadas indicam se o certificado, a licença ou a declaração em causa dizem respeito a mercadorias efectivamente exportadas e se estas podem ser exportadas para a Comunidade ao abrigo do presente capítulo. As autoridades competentes da Comunidade podem igualmente solicitar cópias de todos os documentos necessários para o apuramento dos factos e, nomeadamente, para a determinação da origem real das mercadorias.
4. Se os controlos efectuados revelarem a existência de abusos ou de graves irregularidades na utilização das declarações de origem, o Estado-Membro em causa deve informar desse facto a Comissão. A Comissão comunica essas informações aos outros Estados-Membros.
5. O recurso aleatório ao procedimento referido no presente artigo não obsta à introdução em livre prática dos produtos em questão.
Artigo 30.o
1. Quando o procedimento de controlo a que se refere o artigo 29.o ou as informações obtidas pelas autoridades competentes da Comunidade revelarem uma violação às disposições do presente capítulo, as referidas autoridades devem solicitar à Ucrânia que efectue ou mande efectuar os inquéritos necessários em relação às operações que violem ou que constituam ou aparentem constituir uma violação às disposições do presente capítulo. Os resultados desses inquéritos são comunicados às autoridades competentes da Comunidade, juntamente com quaisquer outras informações pertinentes que permitam determinar a origem real das mercadorias.
2. No âmbito das acções desenvolvidas ao abrigo do presente capítulo, as autoridades competentes da Comunidade podem trocar com as autoridades competentes da Ucrânia todas as informações que considerem úteis para evitar a violação às disposições do presente capítulo.
3. Quando se verificar uma violação às disposições do presente capítulo, a Comissão pode tomar as medidas necessárias para prevenir uma reincidência da violação.
Artigo 31.o
A Comissão coordena as acções desenvolvidas pelas autoridades competentes dos Estados-Membros no cumprimento do disposto no presente capítulo. As autoridades competentes dos Estados-Membros informam a Comissão e os outros Estados-Membros sobre as acções que realizaram e os resultados obtidos.
CAPÍTULO IV
DISPOSIÇÕES FINAIS
Artigo 32.o
É revogado o Regulamento (CE) n.o 1871/2006.
Artigo 33.o
O presente regulamento entra em vigor na data da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 30 de Maio de 2007.