Nařízení Rady (ES) č. 92/2002
ze dne 17. ledna 2002
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu močoviny pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny a o konečném výběru uloženého prozatímního antidumpingového cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh, který předložila Komise po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(1) Komise nařízením (ES) č. 1497/2001 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") uložila prozatímní antidumpingové clo na dovozy močoviny kódů KN 31021010 a 31021090 pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny.
(2) Ve stejném nařízení bylo rozhodnuto zastavit řízení o dovozech močoviny pocházející z Egypta a Polska.
B. NÁSLEDNÉ ŘÍZENÍ
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(3) Po zveřejnění základních skutečností a důvodů, na jejichž základě bylo rozhodnuto uložit prozatímní opatření na dovozy močoviny z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny, předložilo několik dotčených stran své písemné připomínky. Stranám, které o to požádaly, bylo umožněno ústní slyšení.
(4) Komise nadále hledala a ověřovala všechny informace, které považovala za nutné pro svá konečná zjištění.
(5) Byly provedeny další ověřovací návštěvy v prostorách těchto subjektů:
Výrobci ve Společenství
- Fertiberia, Madrid
- Hydro Agri France, Paris.
Spotřebitelé ve Společenství
- Libera Associazione Agricoltori Cremonesi, Cremona.
(6) Všechny strany byly informovány o základních skutečnostech a důvodech, na jejichž základě Rada hodlá doporučit uvalení konečných antidumpingových cel a konečný výběr částek zajištěných formou prozatímních cel. Stranám byla rovněž poskytnuta lhůta, ve které mohly uvést prohlášení následně po tomto zveřejnění.
(7) Ústní a písemné připomínky, které strany předložily, byly zváženy a ve vhodných případech byla prozatímní zjištění odpovídajícím způsobem upravena.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(8) Protože nejsou žádné připomínky, potvrzuje se definice dotyčného výrobku a obdobného výrobku dle bodů odůvodnění 9 až 12 prozatímního nařízení.
D. DUMPING
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
1. Země s tržním hospodářstvím
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
Obvyklá hodnota
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(9) Vyvážející výrobce v Libyi prohlásil, že 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení nepopisuje přesně úroveň poskytované spolupráce. Tvrdil, že Komise si byla vědoma toho, že z důvodu utajení nebude předloženo úplné účetnictví společnosti zahrnující všechny aktivity skupiny, a mlčky tuto skutečnost akceptovala. Dále výrobce prohlásil, že v souladu s libyjskými účetními předpisy není nutné zveřejňovat auditované účty a proto v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení Komise neměla z těchto důvodů účetnictví společnosti zamítnout.
(10) Pokud jde o úroveň spolupráce, Komise nikdy nenaznačila, že akceptovala odmítnutí společnosti předložit základní účetní doklady. Naopak opakovaně informovala vyvážejícího vývozce o možném uplatnění článku 18 základního nařízení včetně využití nejlepších známých údajů, z důvodu nedostatečné úrovně spolupráce. Společnost přesto stála na svém a neposkytla důležité údaje nezbytné zejména pro porovnání tuzemských tržeb a výrobních nákladů dotyčného výrobku. Za těchto okolností a za účelem určení obvyklé hodnoty pro dotyčnou společnost neměly orgány Společenství jinou možnost než využít známé údaje, a zejména údaje uvedené ve stížnosti, v souladu s článkem 18 základního nařízení. Vzhledem k výše uvedenému není správné vyvozovat, jak učinila společnost, že nezveřejnění auditovaných účetních záznamů bylo důvodem využití známých údajů při určování obvyklé hodnoty.
(11) To rovněž potvrzuje skutečnost, že vykázané údaje byly použity ve všech případech, kdy je bylo možné přiměřeně ověřit a porovnat s interním účetnictvím společnosti, zejména při stanovování vývozní ceny libyjského vyvážejícího výrobce (viz 67. až 72. bod odůvodnění prozatímního nařízení).
(12) Stejný vyvážející výrobce tvrdil, že jeho obvyklá hodnota by měla být stanovena na základě skutečné tuzemské prodejní ceny nebo alternativně konstruována na základě vlastních účetních údajů společnosti, spíše než na základě údajů, které předložilo výrobní odvětví Společenství ve stížnosti. Argumentovalo, že pro tento účel byly poskytnuty veškeré nutné důkazy a informace týkající se výroby a prodeje močoviny na libyjském domácím trhu.
(13) Společnost soustavně nepředkládala základní odpovědi na dotazník a uspokojivě nevysvětlila rozpory a rozdíly, které byly zjištěny během ověřovací návštěvy, přestože na ně Komise výslovně poukázala v písemných sděleních o nedostatcích i v prohlášení na místě. Proto nebylo možné stanovit úplnost a správnost vykázaných domácích prodejů ani předložených výrobních nákladů. V důsledku toho se ohledně předložení důkazů a údajů o výrobě a prodeji močoviny na libyjském domácím trhu potvrzují zjištění 64. a 65. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(14) Jak uvádí 66. bod odůvodnění prozatímního nařízení, protože nejsou k dispozici jiné spolehlivé údaje, bylo nutné stanovit obvyklou hodnotu pro vyvážejícího výrobce v Libyi na základě údajů, které byly předloženy ve stížnosti v souladu s článkem 18 základního nařízení.
(15) Stejný vyvážející výrobce tvrdil, že ziskové rozpětí použité ve stížnosti pro konstrukci obvyklé hodnoty bylo v každém případě nadhodnoceno. Ve prospěch svého tvrzení argumentoval tím, že zisková rozpětí v oboru obchodu s močovinou jsou tradičně nízké.
(16) Na základě zjištění o dalších spolupracujících vyvážejících výrobcích v tomto řízení považovala Komise za vhodné přezkoumat úroveň ziskového rozpětí použitého pro konstrukci obvyklé hodnoty vyvážejícího výrobce v Libyi.
(17) Jak bylo uvedeno v 22. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, průměrné ziskové rozpětí dosahované spolupracujícími vyvážejícími výrobci v současném šetření při prodeji dotyčného výrobku na jejich domácích trzích, v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení, byla použita pro konstrukci obvyklé hodnoty těch vyvážejících výrobců, u nichž nebylo možné stanovit ziskové rozpětí v souladu s čl. 2 odst. 6 základního nařízení nebo jeho písmeny a) a b). S přihlédnutím k tomu, že nebylo možné nalézt žádný oprávněný důvod, který by odůvodnil uplatnění odlišného ziskového rozpětí na libyjského vyvážejícího výrobce, a vzhledem k tomu, že neexistují žádné vhodnější údaje, bylo rozhodnuto použít v konečné fázi pro libyjského výrobce při stanovení obvyklé hodnoty stejné ziskové rozpětí.
Obvyklá hodnota odvozená od prodeje na domácím trhu
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(18) Dva vyvážející výrobci v Rumunsku navrhli, že by obvyklá hodnota měla být stanovena měsíčně, vzhledem k inflaci v Rumunsku během období šetření. Tato metodologie byla použita v prozatímní fázi pro všechny vyvážející výrobce v Rumunsku.
(19) Po uvalení prozatímních antidumpingových cel byl však tento přístup znovu přezkoumán. Šetření ukázalo, že vlivy inflace nebyly takové, aby odůvodnily výpočet měsíčních obvyklých hodnot. Obvyklým postupem orgánů Společenství je stanovení průměrných obvyklých hodnot za období šetření, vyjma situací, jako je hyperinflace. Tyto podmínky však v případě Rumunska nebyly splněny.
(20) V důsledku toho bylo považováno za přiměřené stanovit obvyklou hodnotu v konečné fázi pro každého vyvážejícího výrobce v Rumunsku na základě průměrné ceny placené na domácím trhu během období šetření
Konstruovaná obvyklá hodnota
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(21) Výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že pro určení ziskového rozpětí používaného při konstrukci obvyklých hodnot pro vyvážející výrobce v Bulharsku, Estonsku a Litvě by měla být použita minimální míra návratnosti použitého kapitálu "obvykle nutná pro udržení životaschopného obchodu s močovinou ve střednědobém výhledu". Bylo argumentováno, že zisková rozpětí ve výše uvedených zemích by obecně nebyly spolehlivá vzhledem k "převisům" systému netržního hospodářství v účetních postupech daných společností.
(22) Šetření neodhalilo žádné důkazy nebo informace, které by naznačovaly, že účetnictví daných společností nebylo spolehlivé a nemohlo by tedy být použito při určování ziskového rozpětí. Proto neměly orgány Společenství jinou možnost než stanovit obvyklé hodnoty v souladu s čl. 2 odst. 3 a 6 základního nařízení. Zisková rozpětí byla tudíž stanovena v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. b) a c) základního nařízení, tj. na základě zisku dosaženého pro stejnou obecnou kategorii výrobků vyráběných a prodávaných daným vyvážejícím výrobcem na domácím trhu v případě Litvy; a v případě Bulharska a Estonska na jiném přiměřeném základě, tj. na základě váženého průměru ziskových rozpětí zjištěných u dalších spolupracujících vyvážejících výrobců v tomto řízení.
(23) Úroveň ziskového rozpětí, která byla stanovena v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení na základě váženého průměrů ziskových rozpětí spolupracujících vyvážejících výrobců se ziskovými domácími prodeji však byla znovu přezkoumána. Kromě ukončení řízení pro dovozy močoviny pocházející z Egypta byli vyvážející výrobci z Egypta vyloučeni z výpočtu průměrného ziskového rozpětí.
(24) Po připomínkách estonského vyvážejícího výrobce bylo ziskové rozpětí použité pro rekonstrukci jeho obvyklé hodnoty přehodnoceno. pPřezkumem prozatímních zjištění vyšlo najevo, že použité ziskové rozpětí - odvozené od prodeje jiných výrobků společnosti - bylo nutné revidovat, protože tyto výrobky nebylo možné považovat za součást stejné obecné kategorie jako dotčené výrobky (tj. hnojiva). Proto, vzhledem k nedostatku dostatečných běžných obchodních prodejů jiných estonských vývozců/výrobců dotčeného výrobku a/nebo jiných výrobků stejné obecné kategorie prodávané danou estonskou společností, byla v konečné fázi použita jiná přiměřená metoda podle čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení. V tomto smyslu bylo ziskové rozpětí odvozeno od váženého průměru ziskových rozpětí dalších dotčených spolupracujících vyvážejících výrobců (pro bulharského vyvážejícího výrobce viz 22. bod odůvodnění výše).
(25) Litevský vyvážející výrobce argumentoval proti použití prodejních, režijních a správních nákladů a zisku z dusičnanu amonného (AN) při konstrukci obvyklé hodnoty. Tvrdil, že močovina a dusičnan amonný jsou odlišná hnojiva, prodávaná na odlišných trzích a za odlišných soutěžních situací a s rozdíly ve výrobní technologii, tržní poptávce, prodejních cenách a nákladech.
(26) Protože v Litvě existuje pouze jediný výrobce močoviny a protože neexistují reprezentativní domácí prodeje, obsahuje čl. 2 odst. 6 písm. b) základního nařízení možnost určení prodejních, režijních a správních nákladů a zisku. Močovina a AN jsou oba dusíkatá hnojiva a ačkoli existují určité rozdíly ve výrobní technologii, patří do stejné kategorie výrobků dle požadavků základního nařízení. Pro účely argumentace nejsou tržní a soutěžní situace odlišné (jeden výrobce, dovozní hospodářská soutěž). Ve světle výše uvedeného bylo rozhodnuto zachovat prozatímní určování.
Vývozní cena
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(27) Protože nejsou připomínky dotčených stran či jiná zjištění, která by mohla znehodnotit prozatímní zjištění, potvrzují se tímto prozatímně stanovené vývozní ceny daných vyvážejících výrobců.
Porovnání
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
Náklady na manipulaci a nakládku
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(28) Po připomínkách libyjského vyvážejícího výrobce ohledně kalkulace nákladů na manipulaci a nakládku při vývozu dotčeného výrobku do Společenství Komise přezkoumala své kalkulace a zjistila chybu ve výpočtu, která byla patřičným způsobem opravena.
2. Země s netržním hospodářstvím
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(29) Vyvážející výrobce z Běloruska protestoval proti tomu, že jej Komise údajně v řízení považovala za nespolupracující stranu. Společnost tvrdila, že Komisi poskytla veškeré požadované údaje a domnívala se, že důvodem přístupu ke společnosti jako k nespolupracujícímu subjektu bylo zbavit ji jejích práv spolupracující strany, a zejména příležitosti nabídnout závazek.
(30) V tomto vyšetřování vedlo to, že společnost neposkytla požadované informace pro stanovení ověřitelné vývozní ceny, k uplatnění pravidla stanoveného v článku 18 základního nařízení pro nespolupracující strany a v důsledku toho k částečnému využití "dostupných údajů", v tomto případě údajů o vývozu, které poskytl Eurostat.
(31) Nicméně je třeba oproti obviněním společnosti poznamenat, že částečné uplatnění článku 18 nezbavilo společnost žádného z jejích práv dotčené strany, a zejména práva obdržet informace, práva na slyšení a předložení písemných vyjádření, nahlédnutí do neutajovaných složek a příležitosti nabídnout závazek.
Statut tržního hospodářství ("STH")
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(32) Jak bylo uvedeno v 118. až 130. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení podaly tři společnosti na Ukrajině žádosti o uznání, že ve výrobě a prodeji obdobného dotčeného výrobku převažují podmínky tržního hospodářství ("statut tržního hospodářství" neboli "STH"). Připomíná se, že dvě ukrajinské společnosti získaly STH. Jeden ukrajinský vyvážející výrobce, kterému byl STH odmítnut, nesouhlasil se zjištěními Komise o možném státním vlivu.
(33) Výrobní odvětví Společenství znovu tvrdilo, že společnosti na Ukrajině, které vyrábějí a prodávají dusíkatá hnojiva včetně močoviny, podléhají značným zásahům státu a proto by jim neměl být statut STH obecně přiznáván. Zejména argumentovaly tím, že ukrajinský trh hnojiv byl charakterizován existencí dohod o zpracování, barterových dohod a státními zásahy do nákladů na energie, elektřinu a dopravu, a že všechny tyto faktory byly neslučitelné se situací tržního hospodářství.
(34) Tyto argumenty vyvážejících výrobců a výrobního odvětví Společenství byly již zpracovány v 118. až 130. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Nicméně se doplňuje, že ohledně dohod o zpracování bylo konstatováno, že samy o sobě nejsou v rozporu s STH, protože nemusí být nutně považovány za typický rys státních zásahů. Pokud jde o státní zásahy do dopravních nákladů, byly vzaty v úvahu pomocí dopravních sazeb platných v analogické zemi. Ohledně nákladů na energie a elektřinu nebyly zjištěny žádné důkazy o tom, že by tyto náklady byly podstatným způsobem narušeny zásahem státu a že by ve větším rozsahu neodrážely tržní hodnotu. Kromě toho, v porovnání se zemním plynem nejsou náklady na energie u močoviny podstatným vstupem.
Individuální přístup
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(35) Výrobní odvětví Společenství namítalo proti rozhodnutí poskytnout individuální přístup jednomu z ukrajinských vyvážejících výrobců s tím, že podíl státu ve společnosti by umožňoval značné státní zásahy.
(36) Stěžující si výrobní odvětví Společenství však nepředložilo žádné nové informace či důkazy, které by naznačovaly, že údajné státní zásahy by umožňovaly obcházet uvalená opatření a proto musela být stížnost zamítnuta. V důsledku toho se potvrzují zjištění prozatímního nařízení (132. bod odůvodnění).
Prodeje v rámci dohod o zpracování
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(37) Jak bylo popsáno v 133. až 135. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, účastnily se dohod o zpracování tři ukrajinské společnosti. Připomíná se, že podle ukrajinského práva poskytovatel surovin zůstává vlastníkem hotového výrobku, společnost provádějící zpracování nezískává vlastnická práva ke zboží.
(38) Šetření ukázalo, že jedna ze společností, které byl udělen STH, nemohla být sama považována za vyvážejícího výrobce dotčeného výrobku. Tato společnost si vybudovala dlouhodobý obchodní vztah s jinou společností se sídlem ve třetí zemi. Podle tohoto vztahu druhá společnost byla skutečným jediným dodavatelem hlavní suroviny v rámci dohod o zpracování (a vlastníkem v průběhu výrobního procesu). Tato společnost se také aktivně účastnila vývozu a prodeje uvedeného výrobku. Tyto skutečnosti jasně naznačily, že vztah mezi těmito společnostmi přesahoval obvyklý vztah kupující - prodávající.
(39) Protože přidružený dodavatel plynu nespolupracoval, nebylo možné určit ani ověřit plné výrobní náklady ani zaplacenou nebo splatnou vývozní cenu. Je třeba také poznamenat, že ačkoli byly k dispozici určité informace o vývozních cenách pro prvního nezávislého kupujícího, nebylo možné tyto údaje ověřit a proto je nebylo možné použít pro stanovení dumpingového rozpětí. Bez spolupráce přidruženého dodavatele (a zákonného vlastníka suroviny i hotového výrobku) nebylo možné spolehlivě stanovit ani obvyklou hodnotu ani vývozní cenu dotyčné ukrajinské společnosti. Proto nebylo možné stanovit individuální dumpingové rozpětí pro tuto společnost.
(40) Další ukrajinská společnost, které nebyl poskytnut ani STH ani individuální přístup, uskutečnila všechen svůj vývoz v rámci dohod o zpracování. Protože dodavatel plynu nespolupracoval a nebyly k dispozici ověřitelné vývozní ceny pro prvního nezávislého kupujícího, byly ceny těchto transakcí stanoveny dle popisu v 66. bodu odůvodnění níže, za účelem stanovení dumpingového rozpětí pro celou zemi.
(41) Třetí společnost uskutečnila část svých domácích prodejů a vývozu v rámci dohod o zpracování. Podobně, protože chyběla spolupráce jejích dodavatelů a nebyly k dispozici ověřitelné vývozní ceny pro prvního nezávislého kupujícího, neměly orgány Společenství jinou možnost nežli nepřihlížet k prodejům uskutečněným v rámci těchto dohod o zpracování. Zbývající domácí prodeje byly přesto reprezentativní, jak stanoví 138. bod odůvodnění nařízení o prozatímním cle.
(42) Dvě další ukrajinské společnosti, které rovněž prodávaly v rámci dohod o zpracování a jejichž dodavatelé plynu rovněž odmítli spolupracovat, přesto argumentovaly, že předložené údaje o prodejích byly přesné a poskytovaly dostatečné důkazy pro to, aby byly tyto transakce vzaty v úvahu při určování obvyklé hodnoty nebo vývozní ceny.
(43) Během ověřovací návštěvy bylo zjištěno, že ani fakturované ceny ani platby za močovinu nebyly zahrnuty do účetních záznamů těchto společností. Protože chyběla jakákoli spolupráce dodavatelů plynu, v jejichž účetních záznamech by tyto údaje měly být obvykle zapsány, a chyběly jakékoli důkazy o skutečných platbách za tyto transakce, nebylo možné informace ověřit a proto je nebylo možné akceptovat.
Obvyklá hodnota
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
i) Analogická země
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(44) Tři ukrajinští vyvážející výrobci argumentovali, že jejich obvyklá hodnota by neměla být stanovena na základě domácích prodejů a nákladů analogické země, ale že měla být namísto toho použita obvyklá hodnota odvozená od domácích prodejů ukrajinského vyvážejícího výrobce, kterému byl udělen statut STH.
(45) V souladu s čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení orgány Společenství důsledně určují obvyklou hodnotu na základě odstavců 1 až 6 článku 2 základního nařízení pouze pro ty výrobce, kteří mohou prokázat, že podnikají v souladu s podmínkami tržního hospodářství. Pro všechny ostatní výrobce ve stejné zemi se obvyklá hodnota určuje na základě čl. 2 odst. 7 písm. a), tj. na základě ceny nebo konstruované hodnoty ve třetí zemi s tržním hospodářstvím, nebo na jiném přiměřeném základě uvedeném v čl. 2 odst. 7 písm. a). Proto nejsou oprávněny žádné změny prozatímních zjištění.
(46) Běloruský vyvážející výrobce, tři ukrajinští vyvážející výrobci, vláda Běloruska a vláda Ukrajiny i sdružení dovozců vznesli námitku proti volbě USA jako analogické země a tvrdili, že vhodnější třetí zemí s tržním hospodářstvím je Litva.
(47) Tyto strany tvrdily, že USA nebyly vhodnou volbou z důvodu vysokých nákladů na plyn, které by mohly vést ke zkresleným cenám močoviny, odlišné úrovně hospodářského rozvoje v porovnání s Běloruskem a Ukrajinou a rozdílů ve velikosti trhu. Skutečnost, že spolupracoval pouze jeden výrobce v USA, byla rovněž hodnocena jako argument proti použití USA jako třetí země s tržním hospodářstvím. Dále bylo namítáno, že nejvhodnější analogickou zemí je Litva. Uvedené strany tvrdily, že objem močoviny vyrobené v Litvě byl reprezentativní v porovnání s objemem vývozu močoviny z Ukrajiny a Běloruska do Společenství během OŠ. Dále strany tvrdily, že Litva je otevřený trh s hospodářskou soutěží, kde neexistují dovozní cla, s podobným přístupem k zemnímu plynu a podobným výrobním procesem jako má Bělorusko a Ukrajina. Skutečnost, že v Litvě existoval pouze jeden výrobce močoviny, byla rovněž stranami považována za vedlejší, protože Litva a další země s jedním výrobcem příslušného výrobku již byly použity v předchozích šetřeních výrobků příslušejících ke stejné kategorii.
(48) Orgány Společenství podrobně přezkoumaly všechny výše uvedené argumenty a došly k následujícím závěrům:
(49) Zatímco na trhu USA působí více než deset výrobců močoviny v porovnání s nejméně pěti výrobci na Ukrajině, v Litvě existuje pouze jeden výrobce. Přestože v USA existují antidumpingová cla na dovozy močoviny ze zemí bývalého Sovětského svazu, uskutečnily se značné dovozy (více než 1 milion tun) močoviny z mnoha dalších třetích zemí. Ačkoli další šetření odhalilo, že v Litvě nejsou žádná dovozní cla na dovozy močoviny, zůstávají přesto tyto dovozy na velmi nízké úrovni. USA má rozsáhlý trh močoviny (více než 10 milionů tun ročně), zatímco litevský trh močoviny prakticky neexistuje. Proto byly prodeje močoviny během období šetření ("OŠ") na litevském trhu minimální a podle informací, které poskytl litevský výrobce, neprobíhaly v rámci běžného obchodování. Proto závěr zněl, že trh USA má vysokou úroveň hospodářské soutěže, narozdíl od litevského trhu. Konečně a narozdíl od Litvy jsou domácí prodeje v USA reprezentativní v porovnání s vývozem Běloruska a Ukrajiny do Společenství.
(50) To, že při tomto šetření spolupracoval pouze jeden výrobce z USA, nečiní výsledky tohoto šetření neplatnými. Ve skutečnosti ceny tohoto výrobce, které byly použity ke stanovení obvyklé hodnoty, podléhají výše uvedené hospodářské soutěži. Množství prodávaná tímto výrobcem samotným byla reprezentativní i při porovnání s celkovými množstvími vyváženými z Běloruska a Ukrajiny do Společenství.
(51) Ohledně podobnosti přístupu k zemnímu plynu, hlavní surovině při výrobě močoviny, byla rovněž provedena analýza dodávek výrobci močoviny. Bylo potvrzeno, že zatímco americkému výrobci dodával zemní plyn více než jeden dodavatel, jako v případě Ukrajiny, litevský výrobce měl pouze jediného dodavatele a žádné případné alternativní dodavatele. Kromě toho podobně jako v případě Ukrajiny je USA současně výrobcem i dovozcem zemního plynu, zatímco Litva nemá žádné vlastní zdroje zemního plynu.
(52) Komise rovněž porovnala výrobní procesy v USA a v Bělorusku a na Ukrajině a došla k závěru, že technologie užívaná americkým výrobcem byla nejméně tak efektivní jako technologie užívaná běloruskými a ukrajinskými výrobci.
(53) Rovněž bylo argumentováno, že Litva by měla být použita jako analogická země, protože je předmětem stejného šetření.
(54) Komise bere na vědomí, že čl. 2 odst. 7 základního nařízení stanoví, že ve vhodných případech by měla být použita země s tržním hospodářstvím, která je předmětem stejného šetření. Avšak z důvodů uvedených v 49. až 51. bodu odůvodnění nemohla být v tomto šetření Litva považována za vhodnou analogickou zemi.
(55) Jak již bylo uvedeno v 107. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, během OŠ došlo k úpravě vysokých nákladů na zemní plyn v USA. Vysoké náklady na zemní plyn byly výsledkem tržní situace zvláštní pro USA během OŠ. Tato úprava snížila náklady na zemní plyn na úroveň srovnatelnou s jednou z ostatních společností spolupracujících v tomto řízení.
(56) Výrobní odvětví Společenství podporovalo volbu USA jako analogické země. Prohlásilo však, že ceny plynu v USA zaznamenaly pouze mírný vzestup a proto neměly být činěny žádné úpravy v tomto směru. Jakkoli je pravda, že k nejvyššímu vzrůstu cen plynu došlo až ve druhé polovině roku 2000, tj. po OŠ, bylo zjištěno, že během druhé poloviny OŠ již došlo k nezvyklému a zvláštnímu růstu ceny zemního plynu. Proto byla provedená úprava shledána oprávněnou.
(57) Ze všech výše uvedených důvodů závěr zní, že USA jsou vhodnou analogickou zemí s tržním hospodářstvím a nebyly zvoleny nepřiměřeně. Obvyklá hodnota odvozená od domácích prodejů v USA uskutečněných v rámci obvyklého obchodování, která zahrnuje přiměřené a nikoli nadměrné ziskové rozpětí, je proto plně v souladu s požadavky čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení.
ii) Obvyklá hodnota pro společnosti s uděleným STH
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(58) Ukrajinská společnost, jejíž téměř všechny prodeje se uskutečnily v rámci dohod o zpracování, argumentovala, že jako základ pro stanovení její obvyklé hodnoty měly být použity její domácí prodeje. Jako alternativy společnost Komisi navrhla použití obvyklé hodnoty ukrajinského vyvážejícího výrobce, kterému byl udělen STH, nebo konstrukci základu obvyklé hodnoty na základě vlastních údajů společnosti.
(59) V důsledku toho, že přidružený dodavatel plynu nespolupracoval, bylo rozhodnuto, že tato ukrajinská společnost nemohla být sama kvalifikována jako vyvážející výrobce močoviny (viz podrobnosti v 38. a 39. bodu odůvodnění). V důsledku toho nebyla stanovena žádná obvyklá hodnota.
(60) Jak bylo oznámeno v 138. bodu odůvodnění nařízení o prozatímním cle, bylo dále šetřeno, zda byly nutné úpravy dalších nákladových faktorů a zejména odpisů ukrajinského vyvážejícího výrobce, pro kterého byla obvyklá hodnota odvozena od jeho vlastních údajů.
(61) Porovnání nákladů na odpisy zahrnutých ve výrobních nákladech různých výrobních zařízení spolupracujícího výrobce v analogické zemi s odpisy ukrajinského výrobce ukázalo určité rozdíly. Tyto rozdíly však mohly být způsobeny více faktory a v žádném případě nemohly odůvodnit úpravu nákladů ukrajinského výrobce. Kromě toho, protože obvyklá hodnota pro tohoto ukrajinského výrobce byla odvozena od domácích prodejů, měla by jakákoli změna nákladů nejvýše zanedbatelný vliv. Proto nebyly provedeny žádné úpravy.
Vývozní cena
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(62) Dvě společnosti na Ukrajině, jejichž vývozy se uskutečnily na základě dohod o zpracování a proto byly vyloučeny z dumpingových výpočtů, navrhovaly, že jejich vývozní cena by měla být konstruována na základě transformačního poplatku účtovaného jejich vývozním zákazníkům, zvýšeného o náklady na plyn, které platí společnosti nebo jiný vyvážející výrobce na Ukrajině, a přiměřený zisk.
(63) Pro jednu ze společností, v důsledku toho, že přidružený dodavatel plynu nespolupracoval, byly její vývozní ceny neověřitelné, ale tato společnost nemohla být sama kvalifikována jako vyvážející výrobce močoviny (viz podrobnosti v 38 a 39. bodu odůvodnění). V důsledku toho pro ni nebyla stanovena žádné individuální dumpingové rozpětí.
(64) Ohledně druhé společnosti není navrhovaná metodologie v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Účelem tohoto článku není stanovit alternativní metody k určení vývozních cen v případech neposkytnuté spolupráce, ale vzít v úvahu podíl vývozu u dovozce ve Společenství spřízněného nebo přidruženého k vyvážejícímu výrobci. Konstrukce navrhovaná ukrajinskými společnostmi, narozdíl od čl. 2 odst. 9 základního nařízení, není založena na žádné prodejní ceně poskytované nezávislému subjektu. Namísto toho používá jako výchozí bod výrobní náklady (metodu používanou pro konstrukci obvyklých hodnot, nikoli vývozních cen). Proto byl požadavek zamítnut.
(65) Třetí ukrajinská společnost, která rovněž uskutečnila všechny své vývozní prodeje v rámci dohod o zpracování, argumentovala, že namísto nejnižších vývozních cen by měla být použita průměrná vývozní cena ostatních ukrajinských vyvážejících výrobců.
(66) Neexistoval však žádný důvod, pro by měla průměrná vývozní cena ostatních ukrajinských vyvážejících výrobců být přesnější. V případech odmítnuté spolupráce orgány Společenství obvykle používají vážený průměr vývozní ceny transakcí s nejnižšími vývozními cenami, které současně představují značné množství vývozních množství s ověřitelnými cenami.
Porovnání
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(67) Dvě ukrajinské společnosti a jedna běloruská společnost požadovaly, aby jim Komise poskytla základní informace, které by jim umožnily požadovat přirozené srovnatelné výhody.
(68) Protože v řízení spolupracovala pouze jedna americká společnost, nebylo možné zveřejnit žádné konkrétní důkazy o výrobních a prodejních údajích této společnosti, aniž by bylo porušeno pravidlo důvěrnosti. Ostatní základní údaje (geografická poloha, přístup k surovinám atd.) jsou veřejně známy. Orgány Společenství analyzovaly dostupné informace a ze své vlastní iniciativy provedly nutné úpravy. Připomíná se, že v USA byly během OŠ zjištěny nezvykle vysoké ceny zemního plynu a v důsledku toho snížila úprava nákladů na plyn pro spolupracující americkou společnost náklady na plyn na úroveň srovnatelnou s jednou z dalších společností spolupracujících ve stejném řízení.
(69) Tři ukrajinské společnosti a běloruská společnost nesouhlasily s tím, že Komise provedla pro vnitrostátní dopravu úpravu vývozní ceny, založenou na železničních tarifech v analogické zemi. Argumentovaly, že by měly být použity ukrajinské nebo alternativně litevské tarify.
(70) Železniční tarify na Ukrajině a v Bělorusku, zemích, které dosud nefungují podle podmínek tržního hospodářství, stanoví stát a proto je nelze považovat za tarify odrážející obvyklé tržní ceny. Podle dlouho zavedeného postupu orgány Společenství zakládají úpravy pro tento druh vnitrozemské dopravy pro země podle čl. 2 odst. 7 základního nařízení na ověřených údajích z analogické země, pokud jsou k dispozici. Při udělování STH některým z ukrajinských společností bylo rovněž konkrétně uvedeno, že určité nákladové faktory by mohly být upraveny tak, aby byly v souladu s obvyklou tržní hodnotou. Proto není odůvodněna žádná změna prozatímních zjištění.
(71) Rovněž bylo žádáno, aby byly uplatněny nižší tarify, protože ukrajinští vyvážející výrobci užívají vlastní železniční vagóny pro velké zásilky, včetně vracení prázdných vagónů.
(72) Informace od výrobce v analogické zemi ukázaly, že úprava o použití vlastních vagónů byla odůvodněná. Proto byly výpočty příslušným způsobem upraveny.
(73) Ukrajinské a běloruské společnosti argumentovaly, že úprava o fyzické rozdíly mezi "granulovanou" močovinou prodávanou na domácím trhu analogické země a "perličkovou" močovinou vyváženou těmito zeměmi by měla být odvozena od cenových rozdílů na evropském trhu.
(74) Protože však je cílem určit obvyklou hodnotu perličkové močoviny na trhu analogické země, musí být úprava založena na cenovém rozdílu na stejném trhu. Provedená úprava byla proto odvozena od cenových rozdílů na trhu USA. Použití trhu Společenství se nejeví jako vhodné vzhledem k tomu, že cenový rozdíl na tomto trhu bude s největší pravděpodobností ovlivněn dumpingovými postupy. V důsledku toho byl požadavek zamítnut.
(75) Dvě ukrajinské společnosti a společnost v Bělorusku rovněž požadovaly úpravu obchodní úrovně, protože údajně prodávaly pouze obchodníkům.
(76) Vyvážející výrobci na Ukrajině a v Bělorusku vyváželi dotyčný výrobek obchodníkům. Spolupracující výrobce v analogické zemi prodával výrobek rovněž obchodníkům. Část domácích prodejů výrobce z analogické země byla určena pro výrobce směsí. Důkladná analýza funkcí a cen ukázala, že tento požadavek nebyl odůvodněný.
3. Dumpingové rozpětí pro vyšetřované společnosti
Uplatnění článku 18 základního nařízení
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(77) Následně po uvalení prozatímních cel Komise dále zkoumala, zda byly přesně vyčísleny dopravní náklady vykázané litevským vyvážejícím výrobcem, ale placené dovozci. Bylo zjištěno, že tyto náklady byly nadhodnocené v porovnání s údaji získanými od dovozců a s veřejně dostupnými cenami stanovenými pro stejné trasy. Částky dopravních nákladů byly příslušným způsobem přehodnoceny a byly použity skutečné náklady.
(78) Po připomínkách estonského vyvážejícího výrobce ohledně nevhodnosti úpravy hodnoty CIF nevykázaných prodejů pro vyjádření dumpingového rozpětí pro tyto prodeje, provedené v prozatímní fázi, Komise věc podrobněji analyzovala a rozhodla se přehodnotit použitou metodologii. Úprava provedená v prozatímní fázi byla zrušena. Protože však nebyly k dispozici spolehlivé informace poskytnuté společností, rozhodla se Komise založit svá zjištění na informacích, které poskytl Eurostat, protože představují nejspolehlivější dostupné údaje.
(79) Komise provedla prozatímní úpravu hodnoty CIF běloruského vyvážejícího výrobce, použité pro výpočet dumpingového rozpětí. Protože tato úprava byla provedena chybně, byla úprava zrušena.
Dumpingová rozpětí
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(80) Konečná dumpingová rozpětí, vyjádřená jako procento dovozní ceny CIF na hranici Společenství jsou tyto:
Bělorusko
Všechny společnosti: | 63,7 % |
Bulharsko
- Chimco AD: | 90,3 % |
- Ostatní: | 90,3 % |
Chorvatsko
- Petrokemija d.d.: | 72,9 % |
- Ostatní: | 72,9 % |
Estonsko
- JSC Nitrofert: | 37,4 % |
- Ostatní: | 37,4 % |
Libye
- National Oil Corporation: | 48,8 % |
- Ostatní: | 48,8 % |
Litva
- Joint Stock Company Alchema, Jonava: | 10,0 % |
- Ostatní: | 10,0 % |
Rumunsko
- S.C. Amonil S.A. Slobozia | 20,1 % |
- Petrom S.A. Sucursala Doljchim Craiova, Craiova | 40,7 % |
- Sofert S.A., Bacau | 25,2 % |
- Ostatní: | 40,7 % |
Ukrajina
- Cherkassy Azot, Cherkassy | 21,1 % |
- Dnipro Azot, Dněprodzeržinsk | 66,3 % |
- Ostatní: | 82,1 % |
E. ŠKODA
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
1. Definice výrobního odvětví Společenství
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(81) Několik dotčených stran opakovalo svůj požadavek, aby ti výrobci ze Společenství, kteří kupují a dovážejí močovinu ze zemí zahrnutých do tohoto řízení, byli vyloučeni z definice výrobního odvětví Společenství.
(82) Jak uvádí 156. bod odůvodnění prozatímního nařízení, tyto nákupy byly z velké části malé co do objemu a měly pokrýt výpadky výroby v důsledku údržbových prací. Jedna společnost, která provedla větší nákupy, ve výši zhruba 20 % své vlastní výroby v OŠ, tak učinila, aby doplnila svůj sortiment výrobků. Šetření ukázalo, že tato společnost je především výrobce močoviny a nikoli dovozce a že nejsou žádné důvody pro její vyloučení z definice výrobního odvětví Společenství. V každém případě by takové vyloučení nemělo žádný podstatný vliv na zjištění stavu věci nebo úroveň uvalených cel.
(83) V souladu s tím se potvrzují zjištění v 157. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba Společenství
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(84) Protože neexistují žádné nové informace, potvrzují se zjištění týkající se potřeby Společenství uvedená v 158. a 159. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Dovozy z uvedených zemí
Kumulativní hodnocení vlivu dotyčných dovozů
Zemědělci
(85) Bylo tvrzeno, že dovozy močoviny pocházející z Rumunska by neměly být kumulovány s dovozy z jiných zemí zahrnutých do tohoto řízení. Požadavek byl odůvodněn tím, že objemy dovozů a podíly na trhu se v uvedeném období vyvíjely odlišně.
(86) V bodu 162. bodu odůvodnění prozatímního nařízení bylo určeno, že:
- dovozy ze všech uvedených zemí byly podstatné a značně přesahovaly úrovně stanovené v čl. 5 odst. 7 základního nařízení,
- všechna zjištěná dumpingová rozpětí přesáhly minimální úrovně a všichni vyvážející výrobci prodávali za ceny nižší nežli ceny výrobního odvětví Společenství,
- ceny dovážené močoviny i močoviny vyráběné ve Společenství ve sledovaném období značně poklesly.
(87) Objem dovozů močoviny z Rumunska sledoval trend ceny močoviny na trhu Společenství tj. existoval zde určitý vztah mezi cenami a objemem dovozů z Rumunska v průběhu sledovaného období. V roce 1999, kdy byly ceny nejnižší, neexistoval téměř žádný dovoz z Rumunska. To je důkaz cenové průhlednosti trhu Společenství. Rovněž to ukazuje, že rumunští vývozci se stáhnou z trhu, pokud ceny klesnou příliš hluboko. Nicméně, s částečným zotavením cen mezi rokem 1999 a OŠ (164. bod odůvodnění prozatímního nařízení) rumunské dovozy značně vzrostly a podíl na trhu během OŠ dosáhl 2,3 %. Z uvedených zemí bylo Rumunsko čtvrtým největším vývozcem do Společenství během OŠ.
(88) Tento trend dovozů však nebyl zvláštní pouze pro Rumunsko. Dovozy z několika uvedených zemí rovněž sledovaly podobný vývoj klesajících dovozů mezi rokem 1996 a 1999, pak následoval velký návrat na trh Společenství během OŠ. K tomu došlo při celkovém růstu objemu dovozů z uvedených zemí v jednotlivých letech sledovaného období. K jediné změně došlo v podílu těchto dovozů mezi uvedenými zeměmi v souladu s cenami. To je dalším důkazem hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a není to důvodem pro dekumulaci dovozů z Rumunska nebo kterékoli jiné z uvedených zemí.
(89) Ze všech výše uvedených důvodů vyplývá, že kritéria stanovená v čl. 3 odst. 4 základního nařízení byla splněna. Zjištění v 162. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se proto potvrzují.
Objem, podíly na trhu a ceny uvedených dovozů
Zemědělci
(90) Z absence nových údajů o objemu a cenách dovozů z uvedených zemí se prozatímní zjištění potvrzují.
Podbízení
Zemědělci
(91) Pro prozatímní závěry bylo podbízení vypočteno porovnáním úrovně cen vývozců na hranice Společenství, z mola, clo vyplaceno (DEQ) s ověřenými cenami výrobců ze Společenství ze závodu. Porovnání bylo provedeno samostatně pro perličkovou, granulovanou, sypanou a pytlovanou močovinu.
(92) Mnoho stran, včetně několika vyvážejících výrobců, požadovalo, aby byly ceny výrobců ze Společenství pro účely porovnání cen stanoveny jako vážený průměr cen na úrovni výrobního odvětví Společenství a nikoli jako cena na úrovni jednotlivých výrobců. Tato metodologie údajně slouží k umělému navyšování rozpětí pomocí nulové úrovně výrobce ze Společenství.
(93) Nejprve je třeba poznamenat, že určení podbízení nebo porovnání cen jsou ukazatelem škody, který má dle čl. 3 odst. 3 základního nařízení prošetřit, "zda došlo ke značnému prodeji za nižší ceny formou dumpingových dovozů v porovnání s cenou stejného výrobku výrobního odvětví Společenství, nebo zda má vliv těchto dovozů jinak podstatným způsobem snižovat ceny".
(94) Je pravda, že ne všechny dovozy z uvedených zemí byly pod cenami každého výrobce ze Společenství. Značný objem vývozu však byl uskutečňován za ceny nižší než ceny výrobního odvětví Společenství. Je také nutno připomenout, že trh močoviny ve Společenství je jak vysoce průhledný, tak velmi citlivý na cenové změny.
(95) Po další analýze bylo zjištěno, že pro uvedené země se podle společností poměr dovozů uskutečněných za ceny nižší nežli ceny ve Společenství pohyboval od 0 % do 56 %, s celkovým průměrem za všechny dovozy ve výši 46 %. Úroveň umělého snížení cen dosáhla až 17 %. Pro tuto analýzu nebylo použito žádného nulování. Vzhledem k problémům se spoluprací vyvážejícího výrobce v Bělorusku (113. bod odůvodnění prozatímního nařízení) a Estonsku (bod odůvodnění 58 prozatímního nařízení), nebylo možné pro tyto společnosti provést toto cenové porovnání. Neexistují však žádné důvody, které by naznačovaly, že jejich výsledky by byly jakkoli odlišné.
(96) Kromě toho je třeba přihlédnout k tomu, že výrobní odvětví Společenství zaznamenalo během OŠ ztráty (175. bod odůvodnění prozatímního nařízení), tj. ceny výrobního odvětví Společenství byly stlačeny dolů. I u jedné společnosti, která nenabízela výrobky za nižší ceny, byl přesto zjištěn prodej za snížené ceny.
(97) Je proto s konečnou platností zjištěno, že během OŠ došlo jak ke značnému cenovému podbízení ze strany vyvážejících výrobců z uvedených zemí, tak ke snížení cen na trhu Společenství.
(98) Mnoho stížností se týkalo výpočtů vyloučení škody. Ty jsou podrobně řešeny v 114. až 116. a v 121. až 123. bodu odůvodnění. Pokud však byly provedeny úpravy, potvrzuje se, že byly vzaty v úvahu i při posuzování cenového podbízení.
4. Situace výrobního odvětví Společenství
Zemědělci
(99) Po dalším ověření dvou výrobců ze Společenství se v absolutním vyjádření změnily některé ukazatele škody. Tyto změny však nepostačovaly k tomu, aby podstatně ovlivnily trendy ukazatelů škody ve sledovaném období nebo aby změnily prozatímní závěry. Na základě výše uvedeného se potvrzují prozatímní zjištění o podstatné škodě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
F. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
Zemědělci
(100) Mnoho dotčených stran opakovalo své tvrzení, že škoda, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, nebyla způsobena dumpingovými dovozy, ale spíše nadměrnými dodávkami močoviny na světový trh. To souvisí s tvrzením některých stran, že škoda, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, byla výsledkem poklesu jeho vývozů, který pak ovlivnil jeho prodej na trhu Společenství.
(101) V tomto ohledu je třeba přihlédnout k tomu, že hodnocení situace výrobního odvětví Společenství bylo založeno na údajích týkajících se prodeje uvedeného výrobku na trhu Společenství. Proto jsou možné negativní vlivy snížených vývozů z výše uvedené analýzy škody vyloučeny.
(102) Kromě toho ve sledovaném období poklesl vývoz výrobního odvětví Společenství o 337000 tun, zatímco prodej na trhu Společenství vzrostl o 172000 tun. Proto, tváří v tvář složitým vývozním podmínkám, bylo výrobní odvětví Společenství schopno odklonit polovinu svých vývozů na trh Společenství.
(103) Současně vzrostla spotřeba Společenství o 1,25 milionů tun, dumpingové dovozy s nízkými cenami vzrostly o 867000 tun (163. bod odůvodnění prozatímního nařízení), a výrobní odvětví Společenství ztratilo 10,3 % z trhu Společenství (173. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Spíše než důvodem, je neschopnost výrobního odvětví Společenství využít rozšiřující se domácí trh při poklesu vývozu důkazem existence škody způsobené dumpingovými dovozy.
(104) Tudíž přebytek dodávek a ztráta vývozů mohly ve skutečnosti ovlivnit pouze výrobní odvětví Společenství (pokud jde o omezenou ztrátu úspor z objemu) z toho důvodu, že dumpingové dovozy mu bránily plně využít výhodu rozšiřování trhu Společenství. Proto závěr zní, že vliv poklesu vývozů ze strany výrobního odvětví Společenství a údajný přebytek dodávek, při samostatném šetření, nebyly dostatečné pro narušení příčinné souvislosti mezi vlivem dumpingových dovozů a podstatnou škodou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství. Závěry v 197. a 198. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
Zemědělci
1. Dovozci/obchodníci
Zemědělci
(105) Po zveřejnění prozatímního nařízení nedošly žádné připomínky od kteréhokoli ze spolupracujících dovozců. Jedno sdružení dovozců však trvalo na tom, že uvalení antidumpingových opatření směřovalo proti zájmu dovozců močoviny a že je pro ně důležitý rozkvět zemědělského odvětví.
(106) Jak bylo uvedeno v 206. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, potřeba dovozů bude trvat. I kdyby měla být cla uvalena v plné výši, vedlo by to ke zvýšení nákladů zemědělců v nejhorším případě o 0,6 %. Zatímco toto zvýšení může vést k určitým změnám ve způsobu, jakým zemědělci pořizují svou močovinu, neexistují důkazy zpochybňující závěry uvedené v 206. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřebitelé
Zemědělci
(107) Po zveřejnění prozatímního nařízení došly připomínky od organizací zemědělců v Rakousku, Itálii, Španělsku a Velké Británii. Žádná z těchto stran nenapadla prozatímní závěr, že cla by při nejhorším vedla ke zvýšení nákladů zemědělců o 0,6 %. Tyto organizace však vznášely námitky proti uvalení opatření a proti závěru, že cenová zvýšení by nebyla promítnuta v plné výši.
(108) Po ověření v zařízení zemědělského družstva se závěr o nákladových důsledcích navrhovaných opatření potvrzuje. Tvrzení, že dopad opatření nebude pocítěn v plné výši, je odvozeno od zkušeností s mnoha jinými antidumpingovými řízeními. Neexistuje žádný důkaz, který by naznačoval, že by k tomu v tomto řízení došlo.
(109) Jakkoli je potvrzena obtížná situace zemědělců, není možné dojít k závěru, že dopad cel by byl takový, aby byla uvalená opatření v rozporu se zájmy Společenství.
Průmysloví spotřebitelé
(110) Nedošly žádné písemné připomínky přímo ze strany kteréhokoli ze spolupracujících průmyslových spotřebitelů močoviny. To naznačuje, že opatření by na tyto spotřebitele močoviny neměla tak významný dopad.
(111) Jeden průmyslový spotřebitel, který rovněž močovinu dováží a prodává, vznesl připomínky prostřednictvím sdružení dovozců. Tato společnost uvádí, že uvalení opatření by ji mohlo nutit k uzavření jejího závodu se ztrátou až 380 pracovních míst. Protože však tato připomínka nebyla vznesena přímo společností a není doložena žádnými důkazy, je tento požadavek zamítnut.
3. Závěr o zájmu Společenství
(112) Za absence nových informací o hlediscích zájmů Společenství se potvrzují závěry v 219. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
H. KONEČNÉ ANTIDUMPINGOVÉ OPATŘENÍ
1. Úroveň vyloučení škody
(113) Pro prozatímní určení byl prodej pod cenou vypočten pomocí porovnání úrovně cen vývozců na hranice Společenství, z mola, clo vyplaceno (DEQ) s ověřenými cílovými cenami výrobců ze Společenství ze závodu. Porovnání bylo provedeno podle společností samostatně pro perličkovou, granulovanou, sypanou a pytlovanou močovinu.
(114) Mnoho vyvážejících výrobců tvrdilo, že úprava provedená pro náklady na vykládku pro dosažení ceny DEQ nebyla dostačující. Rovněž tvrdili, že by měla být zahrnuta přirážka dovozců (zejména obchodníků) v souladu s ostatními nedávnými případy hnojiv.
(115) Další důkazy o skutečných nákladech na vykládku byly získány z několika zdrojů, včetně vyvážejících výrobců, výrobního odvětví Společenství a nezávislých dovozců. Na základě těchto informací byla úprava pro náklady na vykládku příslušným způsobem upravena.
(116) Otázka provedení úpravy pro přirážku dovozců byla v rámci tohoto konkrétního šetření zvážena. Bylo zjištěno, že vyvážející výrobci prodávali močovinu na trhu Společenství prostřednictvím mnoha cest včetně přímého prodeje konečnému spotřebiteli. Nebyly předloženy žádné důkazy o tom, že se ceny lišily podle použité cesty. Spíše bylo zjištěno, že obecně prodejní ceny nezávisely na druhu zákazníka. Nebyly shledány ani podstatné změny mezi prodejními cestami používanými výrobním odvětvím Společenství a cestami, které užívali vyvážející výrobci. Proto byla žádost o úpravu o přirážku dovozců zamítnuta.
(117) Mnoho stran včetně většiny vyvážejících výrobců tvrdilo, že ceny výrobců ze Společenství pro výpočet prodeje pod cenou by měly být váženým průměrem cen na úrovni výrobního odvětví Společenství a nikoli cenou na úrovni jednotlivého výrobce. Bylo tvrzeno, že tato metodologie sloužila k umělému zvýšení rozpětí pomocí vyloučení všech negativních prodejů pod cenou na úrovni výrobce ze Společenství. Kromě toho bylo tvrzeno, že odvozování antidumpingových cel od metodologie výpočtu, která vede k vynulování, porušuje nedávný předpis WTO [3].
(118) Je třeba si připomenout, že výpočet prodeje pod cenou má prošetřit skutečný rozsah škody, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství dumpingovými dovozy. Aby poskytovalo pravdivý obraz, mělo by každé cenové srovnání odrážet hospodářskou realitu. Šetření prokázalo, že hospodářská soutěž na trhu Společenství se odehrává mezi každým jednotlivým vyvážejícím výrobcem a každým jednotlivým výrobcem, který tvoří součást výrobního odvětví Společenství. V tomto ohledu se mimo jiné připomíná, že existuje značné cenové rozpětí a významné rozdíly v geografické poloze výrobců ve Společenství. Proto by měl být rozsah jakéhokoli škodlivého dumpingu způsobeného vyvážejícím výrobcem výrobního odvětví Společenství hodnocen podle skutečné situace na trhu a na základě konkrétních údajů ověřených pro každou společnost.
(119) Porovnání cen podle společností vede k přesnému ocenění plného dopadu, který pocítilo výrobní odvětví Společenství, a nezvyšuje uměle úroveň prodeje pod cenou v tomto případě. Proto je požadavek zamítnut.
(120) Výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že některá močovina dovážená do Společenství byla ve skutečnosti "velká" perličková, která by měla být posuzována jako zvláštní druh močoviny. Dále výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že pro výpočet prodeje pod cenou by měl tento druh být porovnán s cenou "velké" perličkové močoviny vyráběné ve Společenství.
(121) Bylo zjištěno, že výrobní odvětví Společenství skutečně vyrábělo perličky o velkém průměru nebo "velké" perličky a že některé z uvedených zemí tyto perličky do Společenství vyvážely. Jediný rozdíl oproti standardním perličkám spočívá však ve větším průměru. Neexistují žádné důkazy o tom, že by výrobní náklady byly jakkoli vyšší nebo že by "velké" perličky byly během OŠ prodávány s přirážkou. Proto závěr zní, že neexistují důvody, proč by měly být "velké" perličky považovány za zvláštní druh výrobku.
(122) Někteří vyvážející výrobci opakovali svůj požadavek na úpravu o kvalitu jejich výrobku. Nebyly však poskytnuty žádné podpůrné důkazy. Na trhu nebyly ani zjištěny žádné problémy s rumunskou močovinou. Požadavek se proto zamítá.
(123) Je nutno připomenout, že pro výpočet vyhovující ceny v prozatímní fázi bylo použito ziskové rozpětí ve výši 8 % z nákladů a nikoli 8 % z obratu, jak uvádí 222. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Určité spolupracující strany argumentovaly, že ziskové rozpětí by mělo být omezeno na 5 %, jako v případě předešlých antidumpingových řízení týkajících se dusíkatých hnojiv, jakož i v řízení týkajícím se močoviny z Ruska [4]. Ze své strany výrobní odvětví Společenství znovu předložilo požadavek, podle kterého by bylo vhodnější ziskové rozpětí ve výši 15 % výnosu z použitého kapitálu (return on capital employed - ROCE).
(124) Potvrzuje se, že určení příslušného ziskového rozpětí v tomto řízení je založeno na hodnocení ziskového rozpětí, se kterým by Společenství mohlo přiměřeně počítat za obvyklých podmínek hospodářské soutěže, pokud by neexistovaly dumpingové dovozy. Proto je založeno na hodnocení faktů v daném případě a nikoli na hodnocení faktů v jiných řízeních týkajících se jiných výrobků a/nebo jiných období šetření.
(125) Z důvodů uvedených v 223. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se požadavek odvozování rentability od ROCE zamítá.
(126) Vzhledem k výše uvedenému a vzhledem k tomu, že nejsou k dispozici žádné důkazy o tom, že určení 8 % ziskového rozpětí není správné, se potvrzují závěry v 221. až 227. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(127) Informace získané a údaje ověřené po zveřejnění prozatímního nařízení, včetně ověřených informací od dvou dalších výrobců ze Společenství, byly ve vhodných případech do výpočtů rovněž zahrnuty.
2. Výše a podoba cel
(128) Ve světle výše uvedeného se má za to, že v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by měla být uvalena konečná antidumpingová cla na úrovni zjištěných škodlivých rozpětí nebo dumpingových rozpětí na dovozy močoviny pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny, podle toho, která rozpětí budou nižší.
(129) Pokud jde o reziduální clo, která má být uplatněno na nespolupracující vyvážející výrobce, bylo reziduální clo stanoveno na základě nejvyššího cla stanoveného pro spolupracující vývozce v každé zemi.
(130) Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v zájmu slučitelnosti s předchozím řízením by cla měla mít podobu minimální dovozní ceny, jako v případě močoviny z Ruska.
(131) Jak je však uvedeno v 231. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, v zájmu zajištění účinnosti opatření a odrazení od cenové manipulace, která byla pozorována v některých předešlých řízeních týkajících se stejné obecné kategorie výrobků, tj. hnojiv, měla by mít konečná cla podobu určité částky za tunu. Proto se požadavek zamítá.
(132) Na základě výše uvedených skutečností jsou konečné sazby cel tyto:
Země | Společnost | Základ antidumpingového cla (%) | Konečné clo (EUR/t) |
Bělorusko | Jediné rozpětí pro celou zemi | 8,0 | 7,81 |
Bulharsko | Chimco AD | 24,2 | 21,43 |
Ostatní | 24,2 | 21,43 |
Chorvatsko | Petrokemija d.d. | 9,4 | 9,01 |
Ostatní | 9,4 | 9,01 |
Estonsko | JSC Nitrofert | 11,4 | 11,45 |
Ostatní | 11,4 | 11,45 |
Libye | National Oil Corporation | 12,5 | 11,55 |
Ostatní | 12,5 | 11,55 |
Litva | Joint Stock Company Achema | 10,0 | 10,05 |
Ostatní | 10,0 | 10,05 |
Rumunsko | S.C. Amonil S.A. Slobozia | 6,7 | 7,20 |
Petrom S.A. Sucursala Doljchim Craiova, Craiova | 5,7 | 6,18 |
Sofert S.A., Bacau | 7,6 | 8,01 |
Ostatní | 7,6 | 8,01 |
Ukrajina | Open Join Stock Company Cherkassy Azot, Cherkassy | 18,7 | 16,27 |
Join Stock Company Dnipro Azot, Dněprodzeržinsk | 9,2 | 8,85 |
Ostatní | 19,5 | 16,84 |
(133) Sazby antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě tohoto šetření. Proto odrážejí situaci zjištěnou během tohoto šetření u uvedených společností. Tyto sazby cla (oproti celostátně platným clům uvaleným na "všechny ostatní společnosti") lze proto uplatňovat výlučně na dovozy výrobku pocházejícího z dané země a vyráběného danými společnostmi a tudíž konkrétními uvedenými právními subjekty. Dovážený výrobek vyráběný kteroukoli jinou společností, která není výslovně uvedena ve výkonné části tohoto nařízení se svým jménem a adresou, včetně subjektů příbuzných subjektům výslovně uvedeným, nemůže využívat tyto sazby a podléhá sazbě cla platné pro "všechny ostatní společnosti".
(134) Jakýkoli požadavek na uplatnění těchto individuálních celních sazeb pro jednotlivé společnosti (např. po změně jména subjektu nebo po založení nového výrobního nebo obchodního subjektu) by měl být ihned zaslán Komisi [5] se všemi příslušnými informacemi, zejména o jakékoli změně činnosti společnosti spojené s výrobou, domácím prodejem a vývozem souvisejícím např. s takovou změnou jména nebo změnou výrobních nebo obchodních subjektů. Komise ve vhodných případech po konzultaci s poradním výborem změní nařízení pomocí aktualizace seznamu společností požívajících individuálních sazeb cla.
3. Výběr prozatímních cel
(135) S přihlédnutím k zjištěnému rozsahu dumpingového rozpětí a ve světle škody způsobené výrobnímu odvětví Společenství je považováno za nutné, aby částky zajištěné formou prozatímního antidumpingového cla, uvaleného prozatímním nařízením, byly s konečnou platností vybrány konečnou sazbou cla. V případě, kdy konečná cla budou vyšší než prozatímní cla, budou s konečnou platností vybrány pouze částky zajištěné na úrovni prozatímních cel.
4. Závazky
(136) Po uvalení prozatímních opatření vyvážející výrobci z Běloruska, Chorvatska, Libye, Rumunska a Ukrajiny nabídli cenové závazky v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Vyvážející výrobci v Estonsku a Litvě obnovili své nabídky závazků, již předložených v prozatímní fázi, ale zamítnutých z důvodů uvedených v 236. a 237. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(137) Připomíná se, že Komise již přijala závazek bulharského vyvážejícího výrobce v prozatímní fázi tohoto řízení (viz 236. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Jak je uvedeno v 128. bodu odůvodnění, začlenění nových údajů do konečného výpočtu škodlivého rozpětí mělo vliv na zjištěnou úroveň vyloučení škody. Minimální cena v závazku byla proto v souladu s tím přijata.
(138) Po zveřejnění prozatímního zjištění vzneslo stěžující si výrobní odvětví Společenství námitku proti rozhodnutí Komise přijmout závazek od bulharského vyvážejícího výrobce. V tomto ohledu bylo argumentováno tím, že daná společnost byla spojena - nebo měla blízké technické a průmyslové vztahy - s ostatními vývozci a/nebo výrobci dusíkatých hnojiv včetně močoviny se sídlem v Bulharsku, Bělorusku a na Ukrajině, což by znamenalo silný potenciál pro kompenzační dohody. Kromě toho výrobní odvětví Společenství vyjádřilo obavy o schopnost tohoto vyvážejícího výrobce dodržet povinnosti ze závazku vyplývající.
(139) V obecnějším rámci výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že závazky a tudíž minimální ceny budou nevhodným opatřením pro dusíkatá hnojiva včetně močoviny.
(140) Je třeba připomenout, že výrobní odvětví Společenství nemohlo doložit svá tvrzení ohledně vyvážejícího výrobce v Bulharsku dostatečnými důkazy. Kromě toho šetření Komise tato tvrzení nepotvrdilo a proto bylo nutné je zamítnout. Pokud jde o vhodnost závazku, je třeba vzít v úvahu, že takové hodnocení by se mělo především zaměřit na konkrétní situaci společnosti. Proto bylo zjištěno, že daná společnost vyrábí a vyváží jen močovinu a že je v tomto případě velmi pravděpodobné účinné sledování závazku.
(141) V každém případě při očekávaném porušení, při porušení nebo odstoupení od závazku lze uvalit antidumpingové clo podle čl. 8 odst. 9 a 10 základního nařízení.
(142) Všechny ostatní obdržené nabídky závazků byly rovněž podrobně analyzovány. Z tohoto zkoumání vyplynuly dvě hlavní překážky přijatelnosti těchto nabídek závazků:
(143) Uvedení vyvážející výrobci v Litvě, Rumunsku, Chorvatsku, Ukrajině a Libyi jsou výrobci různých druhů hnojiv a/nebo jiných chemických výrobků a v minulosti trvale vyváželi tyto výrobky běžným zákazníkům (hlavně obchodníkům) ve Společenství. Tato praxe přináší vážné riziko křížové kompenzace, tzn. že ceny by mohly být formálně dodržovány, ale ceny za jiné výrobky by byly sníženy. Tím by bylo snadné obejít závazek dodržování minimální ceny močoviny a bylo by nanejvýš obtížné jej účinně sledovat.
(144) Kromě toho určití výrobci (z Estonska, Ukrajiny, Běloruska) tvrdili, že nemohou ovlivnit místo určení a/nebo prodejních podmínek svých vývozů močoviny nebo je dokonce neznají, zatímco z úředních statistik bylo zjevné, že výrobek byl v průběhu doby šetření vyvážen do Společenství ve velkých množstvích. Připomíná se, že pokud tyto společnosti neposkytly v tomto ohledu dostatečné údaje, neměla Komise jinou možnost nežli použít pro stanovení vývozních cen známé údaje v souladu s článkem 18 základního nařízení. Kromě toho určití vývozci (Libye, Estonsko) během šetření celkově spolupracovali nedostatečně. Tyto skutečnosti byly považovány za nepřiměřeně zvyšující riziko přijmutí závazku a záruky řádného sledování jsou díky nim nedostatečné.
(145) Z výše uvedených důvodů závěr zní, že žádný ze závazků nabídnutých po zveřejnění konečných zjištění by neměl být přijat.
(146) Dotčené strany byly v tomto smyslu informovány a dotyčným vývozcům byly podrobně sděleny důvody, proč nelze přijmout nabízený závazek. Poradní výbor byl konzultován,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu močoviny, též ve vodném roztoku, kódů KN 31021010 a 31021090, pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny.
2. Sazby konečného antidumpingového cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou pro výrobek uvedený v odstavci 1 tyto:
Země původu | Výrobce | Konečné antidumpingové clo (EUR/t) | Doplňkový kód TARIC |
Bělorusko | Všechny společnosti | 7,81 | - |
Bulharsko | Všechny společnosti | 21,43 | A999 |
Chorvatsko | Všechny společnosti | 9,01 | - |
Estonsko | Všechny společnosti | 11,45 | - |
Libye | Všechny společnosti | 11,55 | - |
Litva | Všechny společnosti | 10,05 | - |
Rumunsko | S.C. Amonil S.A. Slobozia | 7,20 | A264 |
Petrom S.A. Sucursala Doljchim Craiova, Craiova | 6,18 | A265 |
Sofert S.A., Bacau | 8,01 | A266 |
Všechny ostatní společnosti | 8,01 | A999 |
Ukrajina | Open Join Stock Company Cherkassy Azot, Cherkassy | 16,27 | A268 |
Join Stock Company Dnipro Azot, Dněprodzeržinsk | 8,85 | A269 |
Ostatní | 16,84 | A999 |
3. V případech, kdy bylo zboží poškozeno před vstupem do volného oběhu, a proto se poměrným způsobem rozděluje cena skutečně zaplacená nebo splatná pro určení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 22. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [6], snižuje se částka antidumpingového cla vypočtená na základě odstavce 2 výše o procentní část odpovídající rozdělení ceny skutečně zaplacené nebo splatné.
4. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Dovozy se osvobozují od antidumpingových cel uvalených článkem 1 za předpokladu, že je vyrobí a přímo vyváží (tj. odesílá a fakturuje) prvnímu nezávislému zákazníkovi ve Společenství v postavení dovozce níže uvedená společnost, která nabídla závazek, jež Komise přijala, v případě, že tyto dovozy jsou v souladu s odstavcem 2.
Země | Společnost | Doplňkový kód TARIC |
Bulharsko | Chimco AD az Mezdra, 3037 Vratza | A272 |
2. a) Je-li předloženo prohlášení o propuštění do volného oběhu podle závazku, bude osvobození od cla podmíněno předložením platné obchodní faktury vystavené společností uvedenou v odstavci 1 celním úřadům členského státu.
b) Faktura pro dovoz v rámci závazku musí splňovat požadavky na tyto faktury uvedené v závazku, který přijala Komise, jejichž základní prvky jsou uvedeny v příloze.
c) Osvobození od cla je dále podmíněno tím, že na celnici bude předloženo zboží přesně odpovídající popisu na obchodní faktuře.
3. Dovozy doložené takovou fakturou v rámci závazku jsou deklarovány podle doplňkového kódu uvedeného v odstavci 1.
Článek 3
Částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla uloženého nařízením (ES) č. 1497/2001 se s konečnou platností vyberou ve výši konečně uložené celní sazby na dovoz močoviny, též ve vodném roztoku, kódů KN 31021010 a 31021090, pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují. Pokud je sazba uloženého konečného cla vyšší než sazba prozatímního cla, vybere se pouze částka zajištěná ve výši prozatímního cla.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. ledna 2002.
Regulamento (CE) n.o 92/2002 do Conselho
de 17 de Janeiro de 2002
que cria um direito anti-dumping definitivo sobre as importações de ureia originária da Bielorrússia, da Bulgária, da Croácia, da Estónia, da Líbia, da Lituânia, da Roménia e da Ucrânia
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Económica Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 384/96 do Conselho, de 22 Dezembro 1995, relativo à defesa contra as importações objecto de dumping de países não membros da Comunidade Europeia(1) (a seguir designado "regulamento de base"), e, nomeadamente, o seu artigo 9.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão, apresentada após consulta ao Comité Consultivo,
Considerando o seguinte:
A. MEDIDAS PROVISÓRIAS
(1) Através do Regulamento (CE) n.o 1497/2001(2) ("regulamento que criou o direito provisório"), a Comissão instituiu um direito anti-dumping provisório sobre as importações de ureia classificada nos códigos NC 3102 10 10 e 3102 10 90 e originária da Bielorrússia, da Bulgária, da Croácia, da Estónia, da Líbia, da Lituânia, da Roménia e da Ucrânia.
(2) No mesmo regulamento, foi decidido encerrar o processo relativo às importações de ureia originária do Egipto e da Polónia.
B. PROCESSO SUBSEQUENTE
(3) Após a divulgação dos principais factos e considerações com base nos quais a Comissão decidiu impor medidas anti-dumping provisórias sobre as importações de ureia originária da Bulgária, da Croácia, da Estónia, da Líbia, da Lituânia, da Roménia e da Ucrânia, várias partes interessadas apresentaram as suas observações por escrito. A Comissão concedeu uma audição às partes que o solicitaram.
(4) A Comissão prosseguiu a recolha e a verificação de todas as informações que considerou necessárias para as suas conclusões definitivas.
(5) Foram efectuadas inspecções complementares às instalações das seguintes empresas:
Produtores comunitários:
- Fertiberia, Madrid.
- Hydro Agri France, Paris.
Utilizadores na Comunidade:
- Libera Associazione Agricoltori Cremonesi, Cremona.
(6) Todas as partes foram informadas dos principais factos e considerações com base nos quais a Comissão tenciona recomendar a instituição de direitos anti-dumping definitivos e a cobrança definitiva dos montantes garantes dos direitos anti-dumping provisórios. Foi-lhes igualmente concedido um período para apresentarem observações na sequência da divulgação dos referidos factos e considerações.
(7) As observações apresentadas oralmente e por escrito pelas partes interessadas foram devidamente tidas em conta e as conclusões provisórias foram alteradas sempre que necessário.
C. PRODUTO CONSIDERADO E PRODUTO SIMILAR
(8) Dado que não foram apresentadas observações sobre o interesse da Comunidade, as definições do produto considerado e do produto similar, dos considerandos (9) a (12) do regulamento que criou o direito provisório, são confirmadas.
D. DUMPING
1. Países de economia de mercado
Valor normal
Aplicação do artigo 18.o do regulamento de base
(9) O produtor-exportador da Líbia alegou que o considerando (63) do regulamento que criou o direito provisório não descreve correctamente o nível de colaboração prestada, referiu que a Comissão sabia, e tinha implicitamente aceite, que as contas gerais da empresa relativas a todas as actividades do grupo não lhe seriam apresentadas por motivos de confidencialidade. O mesmo produtor exportador alegou ainda que a legislação líbia em matéria contabilística não exigia a publicação de contas auditadas, pelo que, em conformidade com o disposto no n.o 5 do artigo 2.o do regulamento de base, a Comissão não deveria ter rejeitado os dados apresentados pela empresa com base neste argumento.
(10) No que respeita ao nível de colaboração, a Comissão nunca indicou que aceitava a recusa da empresa de apresentar documentos contabilísticos essenciais. Pelo contrário, informou reiteradamente o produtor-exportador da possível aplicação do artigo 18.o do regulamento de base, inclusive a utilização dos dados disponíveis, devido ao insuficiente nível de colaboração. A empresa manteve porém a sua posição, não tendo apresentado as informações substanciais necessárias, nomeadamente para esclarecer a relação entre as vendas internas e o custo de produção do produto em causa. Nestas circunstâncias, e a fim de determinar o valor normal para a empresa em questão, as instituições viram-se obrigadas a recorrer aos dados disponíveis, ou seja, às informações contidas na denúncia, em conformidade com o artigo 18.o do regulamento de base. Tendo em conta o que precede, não é correcto presumir, como fez a referida empresa, que a ausência de contas auditadas foi o motivo pelo qual se recorreu aos dados disponíveis para a determinação do valor normal.
(11) Tal é confirmado igualmente pelo facto de os dados comunicados serem utilizados sempre que foi possível verificá-los razoavelmente e compará-los com as contas internas da empresa, em particular para efeitos da determinação do preço de exportação praticado pelo produtor-exportador líbio (ver considerandos (67) a (72) do regulamento que criou o direito provisório).
(12) O mesmo produtor-exportador alegou que o seu valor normal devia ter sido determinado com base no preço de venda efectivo praticado no mercado interno, ou, alternativamente, calculado com base nos próprios dados contabilísticos da empresa, em vez dos dados apresentados na denúncia pela indústria comunitária. Para este efeito, alegou que tinham sido fornecidos todos os elementos de prova necessários e as informações relativas à produção e vendas de ureia no mercado interno da Líbia.
(13) Na sua resposta ao questionário, a empresa não apresentou, sistematicamente, as informações essenciais, nem explicou satisfatoriamente as incoerências e contradições observadas na visita de verificação, apesar de estas terem sido expressamente assinaladas pela Comissão em cartas de reclamação e no local. Por conseguinte, não foi possível determinar o grau de exaustão e de correcção dos dados comunicados relativamente às vendas no mercado interno e ao custo de produção. Assim sendo, são confirmadas as alegações dos considerandos (64) e (65) do regulamento que criou o direito provisório, no que respeita à apresentação de elementos de prova e de informações relativas à produção e às vendas de ureia no mercado interno da Líbia.
(14) Tal como referido no considerando (66) do regulamento que criou o direito provisório, na falta de outras informações fidedignas, foi necessário estabelecer o valor normal com base nos dados apresentados na denúncia, em conformidade com o artigo 18.o do regulamento de base.
(15) O mesmo produtor-exportador alegou que, de qualquer modo, a margem de lucro utilizada na denúncia para calcular o valor normal era sobrestimada. Para fundamentar esta afirmação, alegou que as margens de lucro nas transacções de ureia eram tradicionalmente baixas.
(16) Com base nas conclusões relativas a outros produtores-exportadores que colaboraram no presente processo, a Comissão considerou adequado rever o nível da margem de lucro utilizada para calcular o valor normal do produtor exportador líbio.
(17) Tal como referido no considerando (22) do regulamento que criou o direito provisório, a margem de lucro média realizada pelos produtores-exportadores que colaboraram no presente inquérito no âmbito das vendas efectuadas nos respectivos mercados internos, em conformidade com a alínea c) do n.o 2 do artigo 2.o do regulamento de base foi utilizada para calcular o valor normal dos referidos produtores-exportadores em relação aos quais a margem de lucro não pôde ser estabelecida em conformidade com o primeiro parágrafo do n.o 6 do artigo 2.o do regulamento de base ou com as suas alíneas a) e b). Considerando que não foi identificado um motivo válido para justificar a aplicação de uma margem de lucro diferente ao produtor-exportador líbio, e na falta de informações mais adequadas, foi decidido manter a mesma margem, na fase definitiva, para o cálculo do valor normal.
Valor normal baseado nas vendas realizadas no mercado interno
(18) Dois produtores-exportadores romenos alegaram que o valor normal deve ser estabelecido numa base mensal, devido à inflação verificada neste país durante o período de inquérito. Esta metodologia foi utilizada na fase provisória para todos os produtores exportadores romenos.
(19) Porém, após a criação dos direitos anti-dumping provisórios, esta abordagem foi revista. O inquérito revelou que os efeitos da inflação não justificavam o cálculo de valores normais mensais. É prática corrente da Comissão estabelecer valores normais médios relativamente ao período de inquérito, excepto em situações como a hiperinflação. Estas condições não se verificaram no caso da Roménia.
(20) Por conseguinte, considerou-se adequado estabelecer o valor normal a título definitivo para cada produtor exportador romeno, com base no preço médio pago no mercado interno durante o período de inquérito.
Valor normal calculado
(21) A indústria comunitária alegou que, para a determinação da margem de lucro utilizada no cálculo dos valores normais para os produtores-exportadores da Bulgária, da Estónia e da Lituânia, devia ter sido utilizada a rendibilidade mínima do capital utilizado "normalmente necessário para assegurar a viabilidade das empresa no sector da ureia a médio e longo prazo". Foi alegado que as margens de lucro nos países acima referidos não seriam em geral fidedignas devido a "interferências" do sistema de economia centralizada nas políticas contabilísticas das empresas em causa.
(22) O inquérito não revelou quaisquer elementos de prova ou informações segundo os quais as contas das empresas em causa não seriam fidedignas e de, por esse motivo, não poderem ser utilizados para a determinação da margem de lucro. Por conseguinte, a Comissão viu-se obrigada a estabelecer valores normais em conformidade com os n.os 3 e 6 do artigo 2.o do regulamento de base. As margens de lucro foram estabelecidas de acordo com as alíneas b) e c) do n.o 6 do artigo 2.o do regulamento de base, ou seja, com base no lucro realizado para a mesma categoria geral de produtos produzidos e vendidos pelo produtor exportador em causa no mercado interno, no caso da Lituânia, e noutra base razoável, no caso da Bulgária e da Estónia, ou seja, com base na margem de lucro média ponderada estabelecida para os restantes produtores-exportadores que colaboraram no presente processo.
(23) Porém, o nível da margem de lucro estabelecido de acordo com a alínea c) do n.o 6 do artigo 2.o do regulamento de base, com base nas margens de lucro médias ponderadas dos produtores-exportadores que colaboraram com vendas efectuadas com lucro no mercado interno foi reexaminado. Após o encerramento do processo relativo às importações de ureia originária do Egipto, os produtores exportadores egípcios foram excluídos do cálculo da margem de lucro média.
(24) Na sequência das observações do produtor-exportador estónio, a margem de lucro utilizada para recalcular o seu valor normal foi reavaliada. O reexame das conclusões preliminares revelou que a margem de lucro utilizada (baseada nas vendas de outros produtos efectuadas pela empresa) devia ser revista, uma vez que os referidos produtos não puderam ser considerados como parte da mesma categoria geral que o produto em causa (fertilizantes). Por conseguinte, na falta de vendas suficientes efectuadas no decurso de operações comerciais normais e na falta de outros produtores-exportadores estónios do produto em causa e/ou de outros produtos da mesma categoria geral vendidos pela empresa estónia em causa, foi aplicado outro método razoável na fase definitiva, nos termos da alínea c) do n.o 6 do artigo 2.o do regulamento de base. A este respeito, a margem de lucro baseou-se na margem de lucro média ponderada dos outros produtores-exportadores em causa que colaboraram [relativamente ao produtor exportador búlgaro, ver o considerando (22)].
(25) O produtor-exportador lituano contestou a utilização dos encargos de vendas, despesas administrativas e outros encargos gerais (VAG), bem como do lucro obtido pelo nitrato de amónio, para o cálculo do valor normal, tendo alegado que a ureia e o nitrato de amónio são fertilizantes diferentes, vendidos em mercados diferentes e em condições de concorrência diferentes, apresentando igualmente diferenças a nível da tecnologia de fabrico, da procura do mercado, dos preços de venda e dos custos.
(26) Dado que existe um único produtor de ureia na Lituânia, e na falta de vendas representativas no mercado interno, é possível aplicar a alínea b) do n.o 6 do artigo 2.o do regulamento de base para a determinação dos VAG e do lucro. Além disso, a ureia e o nitrato de amónio são ambos fertilizantes azotados e, embora as respectivas tecnologias de produção apresentem algumas diferenças, pertencem efectivamente à mesma categoria geral de produtos, tal como estabelecido no regulamento de base. Pode ainda ser alegado que os mercados e as condições de concorrência não divergem significativamente (um único produtor, concorrência das importações). Tendo em conta o que precede, foi decidido manter a determinação do regulamento que criou o direito provisório.
Preço de exportação
(27) Na falta de observações das partes interessadas, ou de outras conclusões susceptíveis de invalidar as conclusões preliminares, são confirmados os preços de exportação dos produtores-exportadores em causa estabelecidos na fase provisória.
Comparação
Custo de movimentação e carregamento
(28) Na sequência das observações recebidas do produtor exportador líbio relativamente ao cálculo dos custos de movimentação e de carregamento no momento da exportação do produto em causa para a Comunidade, a Comissão reexaminou os seus cálculos e detectou um erro de cálculo que foi corrigido.
2. Países sem economia de mercado
(29) O produtor-exportador bielorrusso contestou o facto de a Comissão o ter alegadamente tratado como parte que não colaborou no processo. A empresa alegou ter fornecido à Comissão todas as informações solicitadas e considerou que a Comissão não a tinha tratado como parte que colaborou para a privar dos direitos decorrentes deste estatuto, nomeadamente a oportunidade de oferecer um compromisso.
(30) No âmbito do presente inquérito, o facto de a empresa não ter fornecido as informações solicitadas para fixar um preço de exportação verificável conduziu à aplicação da regra estabelecida no artigo 18.o do regulamento de base para as partes que não colaboram e, consequentemente, à utilização parcial dos "dados disponíveis", neste caso as estatísticas de exportação facultadas pelo Eurostat.
(31) A Comissão assinala porém que, ao contrário do que foi alegado pela empresa, a aplicação parcial do artigo 18.o não a priva de nenhum dos seus direitos de parte interessada, nomeadamente o direito de ter acesso às informações, de ser ouvida e de apresentar observações por escrito, de consultar arquivos não confidenciais e a oportunidade de oferecer um compromisso.
Estatuto de Economia de Mercado (EEM)
(32) Tal como referido nos considerandos (118) a (130) do regulamento que criou o direito provisório, de acordo com a alínea b) do n.o 7 do artigo 7.o do regulamento de base, três empresas ucranianas apresentaram pedidos alegando que existem condições de economia de mercado relativamente ao fabrico e à venda do produto similar em causa ("estatuto de economia de mercado" ou "EEM"). Recorda-se que foi atribuído o EEM a duas empresas ucranianas. Um produtor-exportador ucraniano ao qual foi recusado o EEM discordou das conclusões da Comissão sobre uma possível interferência do estado.
(33) A indústria comunitária reiterou a sua alegação de que as empresas ucranianas que produzem e vendem fertilizantes azotados, incluindo ureia, são sujeitos a uma intervenção estatal considerável e que, por esse motivo, regra geral, não deviam ter beneficiado do EEM. Foi alegado, em particular, que o mercado ucraniano de fertilizantes se caracterizava pela existência de acordos sobre direitos, de acordos de compensação em cadeia e pela intervenção estatal nos custos energéticos, nos custos de electricidade e de transporte e que todos estes factores eram incompatíveis com as condições de economia de mercado.
(34) Estes argumentos dos produtores-exportadores e da indústria comunitária já foram abordados nos considerandos (118) a (130) do regulamento que criou o direito provisório. Acrescenta-se porém que, no tocante aos acordos sobre direitos, se considerou que, por definição, estes não são incompatíveis com o EEM dado que não podem necessariamente ser considerados típicos da intervenção estatal. A intervenção estatal nos custos de transporte foi tomada em consideração sendo utilizadas as tarifas aplicáveis no país análogo. Em relação aos custos de energia e de electricidade, não existem elementos de prova de que estes tenham sido distorcidos significativamente pela intervenção estatal e de que não reflectiam, essencialmente, o valor comercial. Além do mais, em comparação com o gás natural, os custos energéticos e os custos de electricidade não são factores de produção importantes.
Tratamento individual
(35) A indústria comunitária contestou a decisão de conceder tratamento individual a um dos produtores-exportadores ucranianos, alegando que a participação do estado na empresa permitia uma intervenção estatal significativa.
(36) Porém, não apresentou novas informações ou elementos de prova de que a alegada intervenção estatal permitiria a evasão das medidas, pelo que a alegação foi rejeitada. São confirmadas as conclusões que figuram no considerando (132) do regulamento que criou o direito provisório.
Vendas ao abrigo de acordos sobre direitos
(37) Tal como descrito nos considerandos (133) a (135) do regulamento que criou o direito provisório, três empresas ucranianas participaram em acordos sobre direitos. Importa recordar que, ao abrigo da legislação ucraniana, o fornecedor das matérias-primas permanece o proprietário do produto acabado. Com efeito, a empresa responsável pela transformação não adquire nenhum direito de propriedade sobre as mercadorias.
(38) O inquérito revelou que uma das empresas que beneficiou do EEM não foi considerada um produtor exportador do produto em causa. A referida empresa mantinha uma relação comercial duradoura com outra empresa estabelecida num país terceiro. No âmbito desta relação, a última empresa era virtualmente o único fornecedor ao abrigo de acordos sobre direitos (e permaneceu proprietário durante todo o processo de produção) da matéria-prima principal. A referida empresa participava igualmente nas vendas para exportação do produto em causa. Estes factos indicavam claramente que a relação entre as referidas empresas excedia a relação comprador-vendedor habitual.
(39) Dado que o fornecedor de gás associado não colaborou, não foi possível estabelecer, e menos ainda verificar, o custo total de fabrico, nem o preço de exportação pago ou a pagar. Importa salientar igualmente que, embora tivessem sido fornecidas determinadas informações relativas aos preços de exportação ao primeiro cliente independente, estas não puderam ser verificadas, não podendo, por conseguinte, ser utilizadas para estabelecer uma margem de dumping. Sem a colaboração do fornecedor associado (e proprietário legal da matéria-prima e do produto acabado), não foi possível estabelecer de forma fidedigna, nem o valor normal, nem o preço de exportação da empresa ucraniana em causa, pelo que não foi estabelecida uma margem de dumping específica para a referida empresa.
(40) Outra empresa ucraniana, que não beneficiou do EEM nem de tratamento individual efectuou todas as suas vendas para exportação ao abrigo de acordos sobre direitos. Na falta de colaboração do seu fornecedor de gás e na falta de preços de exportação ao primeiro cliente independente passíveis de verificação, os preços destas transacções foram determinados conforme a seguir indicado no considerando (66) para a avaliação da margem de dumping a nível nacional.
(41) Finalmente, uma terceira empresa efectuou uma parte das suas vendas, tanto no mercado interno como para exportação, ao abrigo de acordos sobre direitos. Do mesmo modo, na falta de colaboração dos seus fornecedores e na falta de preços ao primeiro cliente independente passíveis de verificação, as instituições comunitárias foram obrigadas a excluir todas as vendas efectuadas ao abrigo dos referidos acordos. As restantes vendas efectuadas no mercado interno eram ainda representativas, tal como estabelecido no considerando (138) do regulamento que criou o direito provisório.
(42) Duas outras empresas ucranianas que tinham igualmente efectuado vendas ao abrigo de acordos sobre direitos e cujos fornecedores de gás também recusaram colaborar, alegaram porém que os dados apresentados relativos às vendas eram correctos e fidedignos e que tinham apresentado elementos de prova suficientes a fim de que as referidas transacções pudessem ser tidas em conta para a determinação do valor normal ou do preço de exportação.
(43) Durante a visita de verificação, foi observado que nem os preços das facturas, nem os pagamentos da ureia figuravam nos registos contabilísticos das referidas empresas. Na falta de colaboração dos fornecedores de gás, cujas contas devem normalmente incluir estes dados, ou de elementos de prova dos pagamentos efectivos em relação a transacções, não foi possível verificar estas informações que, por conseguinte, não foram aceites.
Valor normal
i) País análogo
(44) Três produtores-exportadores ucranianos alegaram que o seu valor normal não se deveria ter baseado nos preços e custos internos de um país análogo e que deveria ter sido utilizado o valor normal baseado nas vendas efectuadas no mercado interno por um produtor-exportador ucraniano que beneficia do EEM.
(45) Em conformidade com a alínea b) do n.o 7 do artigo 2.o do regulamento de base, é prática habitual das instituições comunitárias determinar o valor normal com base nos n.os 1 a 6 do artigo 2.o do regulamento de base unicamente em relação aos produtores que demonstrem exercer as suas actividades respeitando as condições de economia de mercado. Para todos os outros produtores do mesmo país, o valor normal é determinado com base na alínea a) do n.o 7 do artigo 2.o, ou seja, com base num preço ou num valor calculado num país terceiro de economia de mercado, ou noutra base razoável prevista na alínea a) do n.o 7 do artigo 2.o Por conseguinte, não se justifica uma alteração das conclusões preliminares a este respeito.
(46) O produtor-exportador bielorrusso, três produtores-exportadores ucranianos, o governo da Bielorrússia e da Ucrânia, bem como uma associação de importadores, contestaram a escolha dos EUA como país análogo, tendo alegado que a Lituânia seria uma escolha de país terceiro de economia de mercado mais adequada.
(47) As mesmas partes alegaram que os EUA não eram uma escolha adequada devido ao elevado custo do gás neste país que provocaria a distorção dos preços da ureia, ao diferente nível de desenvolvimento económico em comparação com a Bielorrússia e com a Ucrânia e à diferença de dimensão dos mercados. O facto de só um produtor americano ter colaborado foi igualmente considerado um argumento contra a utilização deste país como país terceiro de economia de mercado. Foi ainda alegado que a Lituânia era o país análogo mais adequado, dado o volume de ureia produzida neste país ser representativo em comparação com o volume das exportações de ureia da Ucrânia e da Bielorrússia para a Comunidade durante o período de inquérito. Foi igualmente alegado que a Lituânia constituiria um mercado aberto e concorrencial onde não existem direitos de importação, dotado de um acesso idêntico ao gás natural e com um processo de produção semelhante ao da Bielorrússia e da Ucrânia. O facto de existir um único produtor de ureia na Lituânia foi igualmente considerado irrelevante pelas partes, uma vez que a Lituânia e outros países onde existe um único produtor do produto em causa já foram utilizados em inquéritos anteriores relativos a produtos pertencentes à mesma categoria.
(48) As instituições comunitárias analisaram todos os argumentos acima expostos pormenorizadamente e chegaram às seguintes conclusões:
(49) Enquanto o mercado dos EUA tem mais de dez produtores de ureia em comparação e na Ucrânia existem, pelo menos, cinco, a Lituânia tem um único produtor. Apesar de os EUA terem instituído direitos anti-dumping sobre as importações de ureia originária da antiga União Soviética, importam este produto em quantidades consideráveis (mais de 1 milhão de toneladas) de vários outros países terceiros. Embora o inquérito subsequente tenha revelado que, na Lituânia, não existem direitos de importação aplicáveis às importações de ureia, estas continuam a ser muito pouco significativas. Os EUA possuem um vasto mercado de ureia (mais de dez milhões de toneladas por ano), enquanto o mercado lituano de ureia é praticamente inexistente. Por conseguinte, as vendas de ureia durante o período de inquérito (PI) no mercado lituano foram mínimas e, segundo as informações prestadas pelo produtor lituano, não foram efectuadas no decurso de operações comerciais normais. Concluiu-se, portanto, que o mercado americano de ureia é altamente concorrencial, ao contrário do mercado lituano. Finalmente, e ao contrário da Lituânia, as vendas efectuadas no mercado interno dos EUA são representativas em comparação com as exportações da Bielorrússia e da Ucrânia para a Comunidade.
(50) O facto de só um produtor americano ter colaborado no presente inquérito não invalida as conclusões acima expostas. De facto, os preços do referido produtor, que foram utilizados para estabelecer o valor normal, são praticados nas condições de concorrência acima descritas. Mesmo as quantidades vendidas só por este produtor são representativas em comparação com as quantidades totais exportadas da Bielorrússia e da Ucrânia para a Comunidade.
(51) No que respeita à comparabilidade do acesso ao gás natural, que é a principal matéria-prima utilizada na produção de ureia, foram igualmente analisados os fornecimentos aos produtores de ureia. Foi confirmado que, embora o produtor americano tenha mais de um fornecedor de gás natural, tal como a Ucrânia, o produtor lituano tinha um único fornecedor e nenhuma fonte de abastecimento alternativa. Além do mais, à semelhança da Ucrânia, os EUA são simultaneamente produtores e importadores de gás natural, enquanto a Lituânia não possui recursos próprios de gás natural.
(52) A Comissão comparou igualmente os processos de produção utilizados nos EUA com os da Bielorrússia e da Ucrânia, tendo concluído que a tecnologia utilizada pelo produtor americano era pelo menos tão eficaz quanto a tecnologia utilizada pelos produtores bielorrussos e ucranianos.
(53) Foi ainda alegado que a Lituânia deveria ser utilizada como país análogo, dado que era objecto do mesmo inquérito.
(54) A Comissão assinala que o n.o 7 do artigo 2.o do regulamento de base estipula que, sempre que adequado, se recorrerá a um país com economia de mercado sujeito ao mesmo inquérito. Porém, pelos motivos acima expostos nos considerandos (49) a (51), a Lituânia não foi considerada um país análogo adequado no presente inquérito.
(55) Tal como referido no considerando (107) do regulamento que criou o direito provisório, foi efectuado um ajustamento para ter em conta o elevado custo do gás natural nos EUA durante o PI. O elevado custo do gás natural deveu-se a uma situação de mercado específica dos EUA durante este período. O ajustamento permitiu reduzir o custo do gás para um nível comparável ao de outras empresas que colaboraram no mesmo processo.
(56) A indústria comunitária aprovou a escolha dos EUA como país análogo, embora tenha alegado que os preços do gás neste país aumentaram só ligeiramente e que, por esse motivo, não deveriam ter sido efectuados ajustamentos para ter em conta esse aumento. Embora seja exacto que o maior aumento dos preços do gás se verificou apenas no segundo semestre de 2000, ou seja, após o PI, concluiu-se que, durante a segunda parte do PI, ocorreu um aumento inabitual e específico do custo do gás natural. Por conseguinte, o ajustamento efectuado é justificado.
(57) Por todos os motivos acima referidos, conclui-se que os EUA são um país análogo adequado com economia de mercado, seleccionado de forma razoável. Um valor normal baseado nas vendas efectuadas no mercado interno dos EUA no decurso de operações comerciais normais, que inclui uma margem de lucro razoável mas não excessiva, cumpre plenamente os requisitos da alínea a) do n.o 7 do artigo 2.o do regulamento de base.
ii) Valor normal para as empresas que obtiveram o EEM
(58) A empresa ucraniana, que tinha efectuado a quase totalidade das vendas ao abrigo de acordos sobre direitos, alegou que as suas vendas no mercado interno deviam ser utilizadas como base para a determinação do respectivo valor normal. Em alternativa, a empresa propôs à Comissão utilizar o valor normal de um produtor exportador ucraniano que beneficiasse do EEM ou calcular o valor normal com base nos próprios dados da empresa.
(59) Em consequência da não colaboração do fornecedor de gás associado, concluiu-se que a referida empresa ucraniana não podia ser qualificada como produtor de ureia [ver pormenores nos considerandos (38) e (39)]. Por conseguinte, não foi estabelecido um valor normal.
(60) Tal como anunciado no considerando (138) do regulamento que criou o direito provisório, a Comissão procurou determinar se era necessário proceder a ajustamentos a fim de ter em conta outros factores de custo, em particular os custos de amortização incorridos pelo produtor exportador ucraniano em relação ao qual o valor normal se baseou nos próprios dados.
(61) Uma comparação entre o custo de amortização incluído no custo de produção das diferentes fábricas do produtor do país análogo que colaborou e o custo de amortização incorrido pelo produtor ucraniano revelou algumas diferenças. Porém, estas diferenças poderiam resultar de muitos outros factores e, de qualquer modo, não justificavam um ajustamento do custo do produtor ucraniano. Além do mais, dado que o valor normal relativo ao referido produtor ucraniano se baseou nas vendas efectuadas no mercado interno, quaisquer alterações do custo teriam, quando muito, um impacto negligenciável. Por conseguinte, não foram efectuados ajustamentos.
Preço de exportação
(62) Duas empresas ucranianas, cujas vendas para exportação foram efectuadas com base em acordos sobre direitos e, por conseguinte, foram excluídas dos cálculos do dumping, alegaram que os seus preços de exportação devem ser calculados com base no pagamento cobrado aos clientes estrangeiros pela operação de transformação majorado do custo do gás pago por elas próprias ou por outro produtor exportador na Ucrânia, bem como de um montante razoável correspondente ao lucro.
(63) Relativamente a uma das empresas, devido à não colaboração do fornecedor de gás associado, não só não foi possível verificar os preços das vendas para exportação, como a própria empresa não pôde ser considerada como produtor de ureia [ver pormenores nos considerandos (38) e (39)]. Consequentemente, não foi determinada uma margem de dumping específica para a referida empresa.
(64) Em relação à outra empresa, a metodologia proposta não é conforme ao n.o 9 do artigo 2.o do regulamento de base. O referido artigo não tem como objectivo definir métodos alternativos para determinar os preços de exportação em casos de não colaboração mas ter em conta a participação, nas vendas para exportação, de um importador coligado ou associado, na Comunidade, ao produtor exportador. O cálculo proposto pelas empresas ucranianas, ao contrário do disposto no n.o 9 do artigo 2.o do regulamento de base, não se baseia num preço de venda a um comprador independente. Em contrapartida, utiliza como ponto de partida um custo de fabrico (método utilizado para calcular os valores normais e não os preços de exportação). Por conseguinte, o pedido foi rejeitado.
(65) Uma terceira empresa ucraniana, que tinha igualmente efectuado todas as suas exportações ao abrigo de acordos sobre direitos, alegou que deveria ter sido utilizado o preço de exportação médio de outros produtores exportadores ucranianos, em vez dos preços de exportação mais baixos.
(66) Porém, não havia motivos para crer que o preço de exportação médio de outros produtores exportadores ucranianos era mais adequado. É prática das instituições comunitárias, em casos de não colaboração, utilizar o preço de exportação médio ponderado das transacções realizadas aos mais baixos preços de exportação, que represente simultaneamente uma grande parte das exportações a preços passíveis de verificação.
Comparação
(67) Duas empresas ucranianas e uma bielorrussa alegaram que a Comissão lhes deve apresentar informações essenciais que lhes permitam alegar vantagens comparativas naturais.
(68) Dado que só uma empresa americana colaborou no processo, não foram divulgados elementos de prova específicos relativos a aspectos pormenorizados da produção e das vendas da referida empresa, pois tal infringiria as regras de confidencialidade. Estão disponíveis outras informações essenciais (localização geográfica, acesso às matérias-primas, etc.). As instituições comunitárias analisaram as informações disponíveis, tendo efectuado, por iniciativa própria, os ajustamentos necessários. Recorda-se que o custo de gás natural nos EUA durante o PI foi anormalmente elevado e que, por conseguinte, o ajustamento do custo do gás utilizado pela empresa americana que colaborou permitiu reduzi-lo para um nível comparável ao de outras empresas que também colaboraram no processo.
(69) Três empresas ucranianas e a empresa bielorrussa contestaram o facto de a Comissão ter efectuado um ajustamento do preço de exportação para ter em conta os custos de transporte interno com base nas tarifas ferroviárias do país análogo. Foi alegado que deveriam ser utilizadas tarifas ucranianas ou, alternativamente, lituanas.
(70) As tarifas ferroviárias na Ucrânia e na Bielorrússia, países onde ainda não existem condições de economia de mercado, são fixadas pelo estado e, por conseguinte, não se pode considerar que reflectem os preços normais do mercado. É prática habitual das instituições comunitárias basear os ajustamentos relativos a este tipo de transporte interno para os países abrangidos pelo n.o 7 do artigo 2.o do regulamento de base em dados verificados do país análogo, quando disponíveis. Foi também especificamente mencionado, aquando da concessão do EEM a algumas das empresas ucranianas interessadas, que determinados factores podiam ser corrigidos de forma a serem alinhados pelo valor comercial normal. Por conseguinte, não se justifica qualquer alteração às conclusões preliminares.
(71) Foi ainda alegado que deviam ser aplicadas tarifas mais baixas, uma vez que os produtores exportadores ucranianos utilizaram vagões próprios para expedir grandes remessas, assegurando igualmente o regresso dos vagões vazios.
(72) As informações prestadas pelo produtor do país análogo revelaram que se justificava um ajustamento para ter em conta a utilização de vagões próprios. Por conseguinte, os cálculos foram revistos.
(73) As empresas ucranianas e bielorrussas alegaram que o ajustamento efectuado para ter em conta as diferenças físicas entre ureia "granulada" vendida no mercado interno do país análogo e a ureia "comprimida" exportada pelos referidos países devia ter-se baseado nas diferenças de preços no mercado europeu.
(74) Porém, dado que o objectivo é determinar um valor normal para a ureia comprimida no mercado do país análogo, o ajustamento deve basear-se numa diferença de preços nesse mesmo mercado, motivo pelo qual o ajustamento se baseou nas diferenças de preços existentes no mercado americano. Não se afigura adequado utilizar o mercado comunitário, dado que a diferença de preços nele existente será, muito provavelmente, influenciada pelas práticas de dumping. Consequentemente, o pedido foi rejeitado.
(75) Duas empresas ucranianas e a empresa bielorrussa solicitaram igualmente que fosse efectuado um ajustamento para ter em conta o estádio de comercialização, uma vez que, alegadamente, as referidas empresas vendiam o produto em causa unicamente a operadores comerciais.
(76) Os produtores exportadores ucranianos e bielorrussos venderam o produto em causa a operadores comerciais, assim como o produtor do país análogo que colaborou. Porém, uma parte das vendas deste último no mercado interno foram efectuadas a produtores de misturas. Após uma análise aprofundada das funções e dos preços, concluiu-se que o pedido não se justificava.
3. Margem de dumping das empresas objecto de inquérito
Aplicação do artigo 18.o do regulamento de base
(77) Na sequência da criação dos direitos provisórios, a Comissão procurou determinar se os custos de frete comunicados pelo produtor-exportador lituano mas pagos pelos importadores, eram adequados. Concluiu-se que estes custos tinham sido sobrestimados em relação às informações recebidas dos importadores e às tarifas públicas para os mesmos trajectos. Consequentemente, os montantes relativos aos custos de frete foram revistos, tendo sido utilizados os custos efectivos.
(78) Na sequência das observações do produtor-exportador estónio relativamente à inadequabilidade do ajustamento, na fase provisória do processo, do valor CIF das vendas não declaradas para determinar a margem de dumping das referidas vendas, a Comissão analisou a questão mais pormenorizadamente e decidiu alterar o método utilizado. O ajustamento efectuado na fase provisória foi anulado. Porém, na falta de informações fidedignas prestadas pela empresa, a Comissão decidiu basear as suas conclusões nas informações do Eurostat, por serem os dados mais fidedignos de que dispõe.
(79) Na fase provisória, a Comissão procedeu a um ajustamento do valor CIF do produtor exportador bielorrusso utilizado para calcular a margem de dumping. Este ajustamento foi efectuado indevidamente, pelo que foi anulado.
Margens de dumping
(80) As margens de dumping definitivas, expressas em percentagem do preço de importação CIF, fronteira comunitária, são as seguintes:
Bielorrússia
POSIÇÃO NUMA TABELA
Bulgária
POSIÇÃO NUMA TABELA
Croácia
POSIÇÃO NUMA TABELA
Estónia
POSIÇÃO NUMA TABELA
Líbia
POSIÇÃO NUMA TABELA
Lituânia
POSIÇÃO NUMA TABELA
Roménia
POSIÇÃO NUMA TABELA
Ucrânia
POSIÇÃO NUMA TABELA
E. PREJUÍZO
1. Definição da indústria comunitária
(81) Várias partes interessadas reiteraram que os produtores comunitários que adquiriram e importaram ureia dos países objecto do presente processo devem ser excluídos da definição da indústria comunitária.
(82) Tal como referido no considerando (156) do regulamento que criou o direito provisório, a maior parte das referidas aquisições foram efectuadas em pequenas quantidades e destinavam-se a cobrir a escassez da produção provocada por obras de manutenção. A empresa que efectuou aquisições mais significativas, correspondentes a cerca de 20 % da produção própria durante o PI, tinha como objectivo aumentar, desta forma, a sua gama de produção. O inquérito revelou que a referida empresa é essencialmente produtora, e não importadora, de ureia, pelo que não existem motivos válidos para a excluir da definição da indústria comunitária. De qualquer modo, a exclusão desta empresa não teria um impacto significativo nas conclusões do processo, nem no nível dos direitos instituídos.
(83) Por conseguinte, são confirmadas as conclusões estabelecidas no considerando (157) do regulamento que criou o direito provisório.
2. Consumo comunitário
(84) Na falta de novas informações, são confirmadas as conclusões relativas ao consumo comunitário estabelecidas nos considerandos (158) e (159) do regulamento que criou o direito provisório.
3. Importações dos países em causa
Cumulação dos efeitos das importações em causa
(85) Foi alegado que as importações de ureia originária da Roménia não deveriam ser cumuladas com as importações procedentes dos restantes países em causa no âmbito do presente processo. Essa alegação baseou-se no facto de os respectivos volumes de importação e partes de mercado terem evoluído de forma diferente durante o período em causa.
(86) No considerando (162) do regulamento que criou o direito provisório, foi determinado o seguinte:
- os volumes das importações originárias de cada país em questão foram consideráveis, tendo sido muito superiores aos níveis previstos no n.o 7 do artigo 5.o do regulamento de base,
- as margens de dumping apuradas eram bastante superiores ao nível considerado de minimis, e todos os produtores-exportadores subcotaram os preços de venda da indústria comunitária,
- os preços quer da ureia importada quer da ureia produzida na Comunidade baixaram consideravelmente no período considerado.
(87) O volume das importações de ureia originária da Roménia registou a mesma evolução que o preço da ureia no mercado comunitário, ou seja, existiu uma certa relação entre preços e o volume das importações procedentes da Roménia durante o período considerado. Em 1999, altura em que os preços registaram os seus níveis mais baixos, quase não se registaram importações procedentes da Roménia, o que é um sinal claro da transparência dos preços no mercado comunitário. Esse facto revela também que os exportadores romenos se retiram de um mercado quando se verifica uma descida de preços demasiado acentuada. Todavia, em virtude da recuperação parcial dos preços ocorrida entre 1999 e o PI [considerando (164) do regulamento que criou o direito provisório], as importações romenas aumentaram consideravelmente nessa altura, passando a deter uma parte de mercado de 2,3 % durante o PI. Dos países em causa, a Roménia foi o quarto maior exportador para a Comunidade durante o PI.
(88) É de assinalar que esta evolução das importações não foi específica da Roménia. Com efeito, as importações de vários dos países em causa registaram uma tendência idêntica para diminuírem entre 1996 e 1999, seguida por um regresso significativo ao mercado comunitário durante o período de inquérito num contexto caracterizado por um aumento do volume total das importações procedentes dos países em causa, ocorrido em cada ano do período considerado. A única diferença a assinalar diz respeito à repartição dessas importações pelos países em causa em consonância com os preços. Trata-se de mais um elemento indiciador da concorrência existente entre produtos importados e não um motivo para deixar de cumular as importações procedentes da Roménia ou mesmo de qualquer outro dos países em causa.
(89) Por todos os motivos expostos, conclui-se que os critérios estabelecidos no n.o 4 do artigo 3.o do regulamento de base se encontram reunidos. Confirmam-se, por conseguinte, as conclusões apresentadas no considerando (162) do regulamento que criou o direito provisório.
Volume, partes de mercado e preços das importações em causa
(90) Na falta de novos elementos, confirmam-se as conclusões provisórias relativas ao volume e aos preços das importações dos países em causa.
Subcotação
(91) Para efeitos das determinações a título provisório, a subcotação foi calculada comparando o nível de preços dos exportadores no que respeita ao produto desalfandegado, entregues no cais, fronteira comunitária, com os preços à saída da fábrica verificados dos produtores comunitários. A comparação dos preços foi efectuada no interior de cada categoria de ureia: ureia comprimida, ureia granulada, ureia a granel e ureia ensacada.
(92) Várias partes interessadas, nomeadamente alguns dos produtores-exportadores, alegaram que os preços dos produtores comunitários utilizados na comparação para efeitos da determinação da subcotação deviam ser o preço médio ponderado para a indústria comunitária e não o preço para os produtores considerados individualmente. É alegado que o método utilizado serve para inflacionar artificialmente a margem, operando uma "truncatura" (zeroing) a nível do produtor comunitário.
(93) Em primeiro lugar, deve assinalar-se que o exercício de determinação da subcotação ou de comparação dos preços é um indicador de prejuízo que, nos termos do n.o 3 do artigo 3.o do regulamento de base, serve para verificar "se houve uma subcotação importante dos preços provocada pelas importações objecto de dumping em relação aos preços de um produto similar da indústria comunitária ou se, por outro lado, essas importações tiveram como efeito depreciar significativamente os preços".
(94) É verdade que nem todas as importações procedentes dos países em causa subcotam os preços de cada um dos produtores comunitários. Todavia, um volume significativo de vendas de exportação foi efectuado a preços inferiores aos da indústria comunitária. É também de notar que o mercado comunitário de ureia é um mercado transparente e extremamente sensível a alterações de preços.
(95) Na sequência de uma análise mais pormenorizada, foi apurado que, no que diz respeito aos países em causa, a proporção das importações, por empresa, que subcotam os preços da indústria comunitária variou entre 0 % e 56 %, com uma média geral de todas as importações de 46 %. O nível de subcotação foi de 17 %. Nesta análise, não se fez uso de qualquer truncatura. Devido a problemas relacionados com a colaboração prestada pelo produtor-exportador da Bielorrússia [considerando (113) do regulamento que criou o direito provisório] e da Estónia [considerando (58) do regulamento que criou o direito provisório], não foi possível efectuar uma comparação dos preços relativos a essas empresas. Todavia, não existem motivos que sugiram que os resultados de tal comparação tivessem sido diferentes.
(96) Além disso, é de realçar que a indústria comunitária registou prejuízos durante o período de inquérito [considerando (175) do regulamento que criou o direito provisório], ou seja, que se registou uma diminuição dos preços da indústria comunitária. Por outro lado, verificou-se que a única empresa sem uma subcotação dos preços efectuara as suas vendas a preços inferiores aos dos concorrentes.
(97) Consequentemente, foi determinado a título definitivo que existiu quer uma subcotação significativa dos preços pelos produtores importadores dos países em causa quer uma depreciação dos preços no mercado comunitário durante o período de inquérito.
(98) Foram apresentadas várias alegações sobre os cálculos do nível de eliminação do prejuízo, que são a seguir descritas minuciosamente nos considerandos (114) a (116) e (121) a (123). Todavia, sempre que foram efectuados ajustamentos, confirma-se que os mesmos foram também tidos em conta para o exercício de determinação da subcotação.
4. Situação da indústria comunitária
(99) Na sequência de uma nova verificação relativa a dois dos produtores comunitários, verificou-se uma alteração em termos absolutos de alguns dos indicadores de prejuízo. Todavia, tais alterações não foram suficientes para afectar grandemente a evolução dos indicadores de prejuízo durante o período considerado nem para alterar as conclusões estabelecidas a título provisório. Atendendo ao que precede, confirmam-se as conclusões provisórias relativas ao prejuízo importante sofrido pela indústria comunitária.
F. NEXO DE CAUSALIDADE
(100) Algumas partes interessadas reiteraram a sua alegação de que o prejuízo sofrido pela indústria comunitária não foi causado pelas importações objecto de dumping mas por uma oferta excessiva de ureia no mercado mundial. Esta alegação relaciona-se com a alegação apresentada por algumas das partes de que o prejuízo sofrido pela indústria comunitária resultaria de uma acentuada diminuição das suas vendas de exportação, o que por sua vez teria afectado as suas vendas no mercado comunitário.
(101) A este respeito, é de notar que a avaliação da situação da indústria comunitária se baseou em dados relativos às vendas do produto em causa no mercado comunitário. Consequentemente, os eventuais efeitos negativos de uma redução das vendas de exportação são excluídos da análise do prejuízo acima descrita.
(102) Além disso, durante o período considerado, as vendas de exportação da indústria comunitária diminuíram 337000 toneladas, enquanto as suas vendas no mercado comunitário aumentaram 172000 toneladas. Com efeito, confrontada com as difíceis condições de exportação, a indústria comunitária conseguiu desviar para o mercado comunitário metade do volume das vendas de exportação que não efectuou.
(103) Paralelamente, o consumo comunitário aumentou cerca de 1250000 toneladas, as importações a baixos preços objecto de dumping aumentaram 867000 toneladas [considerando (163) do regulamento que criou o direito provisório], e a indústria comunitária perdeu 10,3 % do mercado comunitário [considerando (173) do regulamento que criou o direito provisório]. Mais do que constituir a causa, a incapacidade de a indústria comunitária para tirar pleno partido de um mercado interno em expansão numa altura em que se registou uma diminuição das vendas de exportação prova que essa indústria sofreu um prejuízo causado pelas importações objecto de dumping.
(104) Por conseguinte, a oferta excessiva e a perda de vendas de exportação só poderiam efectivamente ter um efeito sobre a indústria comunitária (em termos de uma perda limitada de economias de escala) pelo facto de as importações objecto de dumping terem impedido a indústria comunitária de tirar pleno partido de um mercado comunitário em crescimento. Concluiu-se, consequentemente, que o impacto da diminuição das vendas de exportação da indústria comunitária e a alegada oferta excessiva, examinados separadamente, não são suficientes para quebrar o nexo de causalidade existente entre os efeitos das importações objecto de dumping e o importante prejuízo sofrido pela indústria comunitária. Confirmam-se, por conseguinte, as conclusões apresentadas nos considerandos (197) e (198) do regulamento que criou o direito provisório.
G. INTERESSE COMUNITÁRIO
1. Importadores/operadores comerciais
(105) Na sequência da publicação do regulamento que criou o direito provisório, não foram recebidas quaisquer observações dos importadores que colaboraram no inquérito. Todavia, uma associação de importadores sustentou que a instituição de medidas anti-dumping era contrária aos interesses dos importadores de ureia, para os quais é importante um sector agrícola próspero.
(106) Tal como afirmado no considerando (206) do regulamento que criou o direito provisório, haverá sempre necessidade de efectuar importações. Mesmo se os direitos fossem totalmente absorvidos, na pior das hipóteses, verificar-se-ia um aumento dos custos dos agricultores não superior a 0,6 %. Embora esse aumento possa provocar algumas alterações a nível das fontes de abastecimento de ureia dos agricultores, não existem elementos que levem a pôr em causa as conclusões apresentadas no considerando (206) do regulamento que criou o direito provisório.
2. Utilizadores
Agricultores
(107) Na sequência da publicação do regulamento que criou o direito provisório, foram recebidas observações de organizações de agricultores da Áustria, da Itália, de Espanha e do Reino Unido. Nenhuma das partes contestou a conclusão provisória de que, na pior das hipóteses, os direitos provocariam um aumento de 0,6 % dos custos dos agricultores. Todavia, foram levantadas objecções à instituição de medidas e à conclusão de que os aumentos de preços não seriam totalmente repercutidos.
(108) Na sequência de uma visita de verificação às instalações de uma cooperativa agrícola, foi confirmada a conclusão relativa ao impacto das medidas propostas a nível dos custos. A conclusão de que o impacto das medidas não será totalmente repercutido nos custos baseia-se na experiência de muitos outros processos anti-dumping. Não há elementos que sugiram que se verificaria o contrário no presente processo.
(109) Apesar de se confirmar a situação difícil que enfrentam os agricultores, não é possível concluir que o impacto dos direitos seria suficiente para fazer com que a instituição de medidas seja contrária ao interesse da Comunidade.
Utilizadores industriais
(110) Apesar de se confirmar a situação difícil que enfrentam os agricultores, não é possível concluir que o impacto dos direitos seria suficiente para fazer com que a instituição de medidas seja contrária ao interesse da Comunidade.
(111) Um utilizador industrial, que é igualmente importador e vendedor de ureia, apresentou observações através de uma associação de importadores. A empresa em questão alega que a instituição de medidas poderá obrigá-la a encerrar a sua fábrica, o que representaria uma perda de 380 postos de trabalho. Todavia, esta alegação não foi apresentada directamente pela empresa nem foi acompanhada de elementos de prova, pelo que foi rejeitada.
3. Conclusão sobre o interesse comunitário
(112) Na ausência de novas informações, são confirmadas as conclusões preliminares estabelecidas no considerando (219) do regulamento que criou o direito provisório.
H. MEDIDAS ANTI-DUMPING DEFINITIVAS
1. Nível de eliminação do prejuízo
(113) Para efeitos das determinações a título provisório, a subcotação foi calculada comparando o nível de preços dos exportadores no que respeita ao produto desalfandegado, entregue no cais, fronteira comunitária, com os preços não prejudiciais à saída da fábrica verificados dos produtores comunitários. A comparação dos preços foi efectuada por empresa e para cada categoria de ureia: ureia comprimida, ureia granulada, ureia a granel e ureia ensacada.
(114) Muitos dos produtores-exportadores alegaram que os ajustamentos concedidos relativamente aos preços do produto desalfandegado, entregue no cais, para ter em conta os custos de descarga à chegada eram insuficientes. Foi igualmente alegado que deveria ser incluída uma margem para os importadores (principalmente operadores comerciais), tal como noutros casos recentes relacionados com fertilizantes.
(115) Foram obtidos mais elementos sobre os custos de descarga reais junto de diversas fontes, nomeadamente, os produtores-exportadores, a indústria comunitária e importadores independentes. Com base nestas informações, foram concedidos ajustamentos para ter em conta os custos de descarga.
(116) Com base nos elementos respeitantes especificamente a este inquérito, foi analisada a possibilidade de conceder um ajustamento para a margem dos importadores. Verificou-se que os produtores-exportadores venderam ureia no mercado comunitário através de diversos canais e mesmo directamente ao utilizador final. Não foram apresentados elementos de prova de que os preços variavam em função dos canais utilizados. Pelo contrário, verificou-se que os preços de venda não dependiam do tipo de cliente. Verificou-se igualmente que não existem diferenças significativas entre os canais de venda utilizados pela indústria comunitária e os utilizados pelos produtores-exportadores. Por conseguinte, o pedido de ajustamento relativo a uma margem dos importadores foi rejeitado.
(117) Várias partes interessadas, nomeadamente alguns dos produtores-exportadores, alegaram que, no cálculo da subcotação, os preços dos produtores comunitários deviam corresponder ao preço médio ponderado da indústria comunitária e não ao preço dos produtores considerados individualmente. É alegado que o método utilizado serve para inflacionar artificialmente a margem, eliminando uma eventual margem de subcotação negativa a nível dos produtores comunitários. Ademais, foi alegado que a determinação dos direitos anti-dumping utilizando um método de cálculo que implica uma truncatura (zeroing) é contrário a uma recente decisão da OMC(3).
(118) Note-se que o cálculo da subcotação tem por objectivo examinar a dimensão real do prejuízo sofrido pela indústria comunitária provocado pelas importações objecto de dumping. Para revelar uma perspectiva exacta, a comparação de preços deveria reflectir a realidade económica. O inquérito revelou que a concorrência no mercado comunitário se verifica individualmente entre cada produtor-exportador e cada produtor que faz parte da indústria comunitária. Note-se a este respeito, designadamente, que há uma grande variedade de preços e que existem diferenças importantes no que respeita à localização dos produtores comunitários. Deste modo, a dimensão do dumping prejudicial causado por um produtor-exportador à indústria comunitária deve ser avaliada com base na situação real do mercado e com base em dados específicos verificados para cada empresa.
(119) A comparação dos preços de cada empresa permite uma avaliação exacta do impacto global do dumping prejudicial sofrido pela indústria comunitária e não inflaciona artificialmente o nível de subcotação no presente caso. Em consequência, o pedido é rejeitado.
(120) A indústria comunitária alegou que parte da ureia importada para a Comunidade se apresentava efectivamente sob a forma comprimida "gorda" e deveria ser considerada uma forma distinta de ureia. Alegou igualmente que, para o cálculo da subcotação de preços, este tipo de produto deveria ser comparado com o preço da ureia comprimida "gorda" produzida na Comunidade.
(121) Verificou-se que os comprimidos de diâmetro largo, ou comprimidos "gordos", eram efectivamente produzidos pela indústria comunitária e igualmente exportados de alguns dos países em causa para a Comunidade. Todavia, a única diferença em relação aos comprimidos normais consiste no seu diâmetro, que é de maiores dimensões. Não existem elementos susceptíveis de sugerir que o custo de produção é de certa forma superior ou que os comprimidos "gordos" foram vendidos a um preço especial (prémio) durante o período de inquérito. Nessa conformidade, concluiu-se que não há razões para considerar que os comprimidos gordos devem ser analisados separadamente como uma forma distinta do produto.
(122) Alguns produtores-exportadores reiteraram o seu pedido de ajustamento para ter em conta as diferenças em termos de qualidade do respectivo produto. Todavia, não foram apresentados elementos de prova nesse sentido. Também não foram detectados no mercado problemas de qualidade no que se refere à ureia originária da Roménia. Por conseguinte, este pedido foi indeferido.
(123) Note-se que, para calcular o preço não prejudicial na fase provisória, foi aplicada uma margem de lucro de 8 % dos custos e não os 8 % do volume de negócios, tal como assinalado no considerando (222) do regulamento que criou o direito provisório. Algumas partes que colaboraram com a Comissão alegaram que a margem de lucro deveria limitar-se a 5 %, à semelhança de anteriores processos anti-dumping sobre fertilizantes de azoto, bem como no processo respeitante à ureia originária da Rússia(4). Por seu lado, a indústria comunitária voltou a declarar considerar que uma margem de lucro de 15 % seria adequada no que diz respeito à rentabilidade do capital utilizado.
(124) Confirma-se que a determinação da margem de lucro no presente processo se baseia na margem de lucro que a indústria comunitária pode razoavelmente esperar obter em condições normais de concorrência, na ausência de importações objecto de dumping. Por conseguinte, esta determinação baseia-se na avaliação dos factos no presente caso e não na avaliação dos factos relacionados com outros processos respeitantes a outros produtos e/ou a outros períodos de inquérito.
(125) Pelas razões apresentadas no considerando (223) do regulamento que criou o direito provisório, é rejeitada a alegação de que a rendibilidade deve ser determinada com base na rentabilidade do capital utilizado.
(126) Perante o que precede e na ausência de novos elementos susceptíveis de comprovar que a determinação de uma margem de lucro de 8 % é incorrecta, são confirmadas as conclusões preliminares estabelecidas nos considerandos (221) a (227) do regulamento que criou o direito provisório.
(127) Por último, foram igualmente tidas em conta nos cálculos, sempre que tal se afigurou adequado, as informações recebidas e os dados verificados após a publicação do regulamento que criou o direito provisório, nomeadamente as informações verificadas prestadas por dois outros produtores comunitários.
2. Nível e forma dos direitos
(128) Tendo em conta o que precede, considerou-se que, em conformidade com o disposto no n.o 4 do artigo 9.o do regulamento de base, devem ser instituídos direitos anti-dumping definitivos ao nível da margem de dumping ou da margem de prejuízo, se esta for inferior, estabelecidas em relação às importações de ureia originárias da Bielorrússia, da Bulgária, da Croácia, da Estónia, da Lituânia, da Líbia, da Roménia e da Ucrânia.
(129) No que se refere ao direito residual a aplicar aos produtores-exportadores que não colaboraram no inquérito, o direito residual foi estabelecido ao nível do direito anti-dumping mais elevado determinado para os exportadores de cada país em causa que colaboraram no inquérito.
(130) Um produtor-exportador alegou que, para assegurar a coerência com anteriores processos, os direitos deveriam assumir a forma de um preço mínimo de importação, como foi o caso da ureia originária da Rússia.
(131) Todavia, tal como afirmado no considerando (231) do regulamento que criou o direito provisório, para assegurar a eficácia das medidas e desencorajar a manipulação dos preços observada em alguns processos anteriores respeitantes à mesma categoria geral de produtos, ou seja, os fertilizantes, os direitos definitivos devem assumir a forma de um montante específico por tonelada. Por conseguinte, a anterior alegação é rejeitada.
(132) Com base no que precede, os montantes do direito definitivo são os seguintes:
POSIÇÃO NUMA TABELA
(133) As taxas individuais do direito anti-dumping especificadas no presente regulamento foram estabelecidas com base nas conclusões do presente inquérito. Por conseguinte, traduzem a situação verificada durante o inquérito no que respeita às empresas acima referidas. Essas taxas do direito (contrariamente ao direito à escala nacional aplicável a "todas as outras empresas") são, pois, exclusivamente aplicáveis às importações do produto originário do país em causa produzido pelas empresas e, por conseguinte, pelas entidades jurídicas específicas mencionadas. O produto importado produzido por qualquer outra empresa não especificamente mencionada no presente regulamento com a indicação do respectivo nome e endereço, incluindo as entidades ligadas às especificamente mencionadas, não pode beneficiar destas taxas e está sujeito à taxa do direito aplicável a "todas as outras empresas".
(134) Qualquer pedido de aplicação das taxas do direito anti-dumping aplicáveis a estas empresas específicas (por exemplo, na sequência de uma alteração da designação da entidade ou da criação de novas entidades de produção ou de venda) deve ser imediatamente apresentado à Comissão(5) e conter todas as informações relevantes, nomeadamente a indicação de uma eventual alteração das actividades da empresa relacionadas com a produção, as vendas no mercado interno e as vendas de exportação, associada, por exemplo, à mudança da designação da entidade ou a alterações a nível das entidades de produção ou de venda. Se necessário, após consulta ao Comité Consultivo, a Comissão procederá à alteração do regulamento nesse sentido, actualizando a lista das empresas que beneficiam de taxas individuais do direito.
3. Cobrança de direitos provisórios
(135) Tendo em conta a importância das margens de dumping estabelecidas e a gravidade do prejuízo causado à indústria comunitária, considera-se necessário cobrar definitivamente, à taxa do direito definitivo estabelecida, os montantes garantes do direito anti-dumping instituído no regulamento que criou o direito provisório. Caso os direitos definitivos sejam mais elevados do que os direitos provisórios, só serão cobrados definitivamente os montantes garantes ao nível dos direitos provisórios.
4. Compromissos
(136) Na sequência da instituição das medidas provisórias, os produtores-exportadores da Bielorrússia, da Croácia, da Líbia, da Roménia e da Ucrânia ofereceram compromissos de preços em conformidade com o n.o 1 do artigo 8.o do regulamento de base. Os produtores-exportadores da Estónia e da Lituânia reiteraram as respectivas ofertas de compromissos, já apresentadas na fase provisória, mas estas foram rejeitadas pelas razões expostas nos considerandos (236) e (237) do regulamento que criou o direito provisório.
(137) Recorde-se que a Comissão já aceitara um compromisso em matéria de preços oferecido por um produtor-exportador na fase provisória do presente processo [ver considerando (236) do regulamento que criou o direito provisório]. Tal como mencionado no considerando (128), a integração de novos dados no cálculo da margem de prejuízo definitiva teve um impacto no nível considerado necessário para eliminar esse prejuízo. Por conseguinte, o preço mínimo do compromisso foi adaptado nesse sentido.
(138) Na sequência da divulgação das conclusões provisórias, a indústria comunitária autora da denúncia levantou objecções à decisão da Comissão que aceitou um compromisso em matéria de preços oferecido por um produtor-exportador da Bulgária. A este respeito, foi alegado que a empresa em causa estava coligada - ou mantinha relações técnicas e industriais estreitas - com outros exportadores e/ou produtores de fertilizantes de azoto, nomeadamente de ureia, estabelecidos na Bulgária, na Bielorrússia e na Ucrânia, o que poderia constituir um forte potencial para a celebração de acordos de compensação. Ademais, a indústria comunitária revelou preocupação no que respeita à capacidade deste produtor-exportador para cumprir as obrigações previstas no compromisso.
(139) Em geral, a indústria comunitária alegou que os compromissos em matéria de preços e, por conseguinte, os preços mínimos, não seriam medidas adequadas para o sector dos fertilizantes de azoto, nomeadamente a ureia.
(140) Note-se que a indústria comunitária não apresentou provas suficientes que corroborem as alegações a este respeito sobre o produtor-exportador da Bulgária. Além disso, o inquérito da Comissão não confirmou tais alegações, pelo que estas foram rejeitadas. No que respeita à adequação do compromisso, é de salientar que a Comissão não pode meramente basear-se nas condições gerais do mercado, devendo investigar a situação específica da empresa. Assim, verificou-se que a empresa em causa produz e exporta somente ureia, sendo neste caso muito plausível assegurar um controlo eficaz do compromisso.
(141) De qualquer forma, em caso de suspeita de violação, violação ou denúncia do compromisso, pode ser instituído um direito anti-dumping, nos termos do disposto nos n.os 9 e 10 do artigo 8.o do regulamento de base.
(142) As restantes ofertas de compromisso foram também examinadas em detalhe. Há dois obstáculos principais à aceitação dessas ofertas:
(143) Os produtores-exportadores da Lituânia, Roménia, Croácia e Líbia são também produtores de outros tipos de fertilizantes e/ou produtos químicos, e no passado exportaram regularmente esses produtos para clientes comuns (em geral operadores comerciais). Esta prática acarreta um sério risco de compensação, ou seja, de que os compromissos de preços sejam formalmente respeitados mas que os preços dos produtos não cobertos sejam baixados. Assim, seria relativamente fácil contornar um compromisso, e um controlo efectivo seria difícil de implementar.
(144) Além disso, alguns produtores (por exemplo Estónia, Ucrânia, Bielorússia) alegaram não ter controlo, ou mesmo conhecimento do destino e/ou condições de venda das suas exportações de ureia, embora segundo as estatísticas oficiais tenha havido exportações muito consideráveis para a Comunidade durante o período de investigação. Recorda-se que, devido à carência de informação a esse respeito, a Comissão teve que usar os dados disponíveis, em conformidade com o artigo 18.o do regulamento de base, para determinar os preços de exportação. Alguns exportadores (Líbia, Estónia) ofereceram também um nível de cooperação bastante baixo durante a investigação. Todos estes factores tornam o risco envolvido na aceitação de compromissos demasiadamente alto, e as garantias de um controle efectivo insuficientes.
(145) Pelas razões citadas, foi concluído que nenhuma das ofertas de compromisso recebidas posteriormente à divulgação das conclusões definitivas devem ser aceites.
(146) As partes interessadas foram informadas, e as razões da não aceitação das ofertas de compromisso foram transmitidas em detalhe aos exportadores em causa. O Comité Consultivo foi também consultado a esse respeito,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
1. É criado um direito anti-dumping definitivo sobre as importações de ureia, quer assumam ou não a forma de solução aquosa, correspondente aos códigos NC 3102 10 10 e 3102 10 90, originária da Bielorrússia, da Bulgária, da Croácia, da Estónia, da Líbia, da Lituânia, da Roménia e da Ucrânia.
2. A taxa do direito anti-dumping definitivo aplicável ao preço líquido, franco-fronteira comunitária, do produto não desalfandegado, no que respeita aos produtos referidos no n.o 1, é a seguinte:
POSIÇÃO NUMA TABELA
3. Nos casos em que as mercadorias tenham sido danificadas antes da sua introdução em livre prática e em que, por conseguinte, o preço efectivamente pago ou a pagar for repartido para efeitos da determinação do valor aduaneiro nos termos do artigo 145.o do Regulamento (CEE) n.o 2454/93 da Comissão, de 2 de Julho de 1993, que fixa determinadas disposições de aplicação do Regulamento (CEE) n.o 2413/92 do Conselho que estabelece o Código Aduaneiro Comunitário(6) o montante do direito anti-dumping calculado com base nos montantes referidos no n.o 2, deve ser reduzido em percentagem correspondente à repartição proporcional do preço efectivamente pago ou a pagar.
4. Salvo especificação em contrário, são aplicáveis as disposições em vigor em matéria de direitos aduaneiros.
Artigo 2.o
1. Ficam isentas dos direitos anti-dumping estabelecidos no artigo 1.o as importações dos produtos produzidos e directamente exportados (ou seja, enviados e facturados) para o primeiro comprador independente que opere na Comunidade na qualidade de importador efectuadas pela empresa abaixo referida, que ofereceu um compromisso aceite pela Comissão, desde que tais importações sejam efectuadas em conformidade com o disposto no n.o 2.
POSIÇÃO NUMA TABELA
2. a) Aquando da apresentação do pedido de introdução em livre prática ao abrigo de um compromisso, a isenção do direito depende da apresentação aos serviços aduaneiros dos Estados-Membros de uma factura do compromisso válida emitida pela empresa referidas no n.o 1.
b) A referida factura do compromisso, cujos elementos essenciais se indica em anexo, deve respeitar os requisitos a que deve obedecer este tipo de facturas e que constam do compromisso aceite pela Comissão.
c) A isenção do direito depende igualmente do facto de as mercadorias declaradas e apresentadas aos serviços aduaneiros corresponderem de forma precisa à descrição que consta da factura comercial.
3. As importações acompanhadas por uma factura emitida no âmbito de um compromisso devem ser declaradas ao abrigo do código adicional TARIC previsto no n.o 1.
Artigo 3.o
Os montantes garantes do direito anti-dumping provisório instituído pelo Regulamento (CE) n.o 1497/2001 são cobrados definitivamente à taxa do direito definitivo instituído sobre as importações de ureia, independentemente de esta assumir ou não a forma de solução aquosa, correspondente aos códigos NC 3102 10 10 e 3102 10 90, originária da Bielorrússia, da Bulgária, da Croácia, da Estónia, da Líbia, da Lituânia, da Roménia e da Ucrânia.
São liberados os montantes garantes que excedam a taxa do direito anti-dumping definitivo.
Artigo 4.o
O presente regulamento entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial das Comunidades Europeias.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 17 de Janeiro de 2002.