NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 240/96
ze dne 31. ledna 1996
o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod o převodu technologií
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 19/65/EHS ze dne 2. března 1965 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě[1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
po zveřejnění návrhu tohoto nařízení[2],
po konzultaci s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení č. 19/65/EHS zmocňuje Komisi, aby formou nařízení použila čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě spadající pod čl. 85 odst. 1, které obsahují omezení vztahující se k nabývání nebo užívání práv průmyslového vlastnictví - zejména patentů, užitných vzorů, průmyslových vzorů nebo ochranných známek - nebo práv vyplývajících ze smluv o převodu nebo o právu užívání výrobních postupů nebo znalostí týkajících se využití nebo použití provozních postupů.
(2) Komise využila tohoto zmocnění a přijala nařízení (EHS) č. 2349/84 ze dne 23. července 1984 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie patentových licenčních dohod[3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2131/95[4], a nařízení (EHS) č. 556/89 ze dne 30. listopadu 1988 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod o licencích na know-how[5], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska.
(3) Tyto dvě blokové výjimky by se měly sloučit do jediného nařízení, jehož oblast působnosti zahrnuje dohody o převodu technologií, a předpisy upravující patentové licenční dohody a dohody o licencích na know-how by se měly co nejvíce sladit a zjednodušit, aby se podporovalo rozšiřování technických znalostí ve Společenství a výroba technicky dokonalejších výrobků. Proto by nařízení (EHS) č. 556/89 mělo být zrušeno.
(4) Toto nařízení by se mělo vztahovat na licence na vlastní patenty členských států, patenty Společenství[6] a evropské patenty[7] ("čisté" patentové licenční dohody). Mělo by se rovněž vztahovat na licenční dohody na nepatentované technické informace, jako jsou popisy výrobních postupů, receptury, vzorce, projekty nebo výkresy, společně nazývané "know-how" ("čisté" dohody o licencích na know-how) a na smíšené dohody o licencích na know-how a patentové licenci ("smíšené" dohody), které hrají stále významnější úlohu při převodu technologií. Pro účely tohoto nařízení jsou v článku 10 určité výrazy vymezeny.
(5) Patentovými licenčními dohodami a dohodami o licencích na know-how se rozumějí smlouvy, ve kterých podnik, jako majitel patentu nebo know-how ("poskytovatel licence") dovoluje jinému podniku ("nabyvateli licence") využívat na základě této smlouvy patent nebo mu předá know-how, zejména za účelem výroby, užití nebo uvedení na trh. Na základě dosud získaných zkušeností lze určit kategorii licenčních dohod, zahrnujících celý společný trh nebo jeho část, které sice spadají pod ustanovení čl. 85 odst. 1, ale které lze zpravidla považovat za vyhovující podmínkám uvedeným v čl. 85 odst. 3, pokud jsou patenty nezbytné pro dosažení účelu smíšené dohody nebo pokud know-how - ať již závislé na patentech či nikoliv - je tajné, podstatné a identifikované vhodným způsobem. Účelem těchto kriterií je pouze zajistit, aby poskytnutí know-how nebo licence na patent ospravedlnilo blokovou výjimku ze závazků, které omezují soutěž. Tím není dotčeno právo smluvních stran zahrnout do smlouvy ustanovení týkající se jiných závazků, například placení licenčních poplatků a to i tehdy, kdy bloková výjimka již neplatí.
(6) Je vhodné rozšířit působnost tohoto nařízení na čisté nebo smíšené dohody, obsahující licence na jiná práva duševního vlastnictví než patenty (zejména práva na ochranné známky, průmyslové vzory a autorská práva, například ochranu softwaru), pokud takové dodatečné licence přispívají k dosažení účelu licenční technologie a obsahují pouze vedlejší ustanovení.
(7) Pokud čisté nebo smíšené dohody obsahují nejen závazky, týkající se území společného trhu, ale i závazky týkající se třetích zemí, není tím vyloučeno použití tohoto nařízení, pokud jde o závazky týkající se území společného trhu. Pokud mají licenční dohody týkající se třetích zemí nebo území za hranicemi Společenství účinky na společném trhu, které mohou spadat do působnosti čl. 85 odst. 1, vztahuje se na tyto smlouvy toto nařízení ve stejném rozsahu, jako by se vztahovalo na smlouvy pro území společného trhu.
(8) Aby se usnadnilo rozšiřování technologií a zlepšily výrobní postupy, mělo by se toto nařízení použít pouze tehdy, pokud nabyvatel licence sám vyrábí licenční výrobky nebo je nechá vyrábět na svůj účet nebo, pokud je předmětem licence služba, sám poskytuje tuto službu nebo nechá službu poskytovat na svůj účet, bez ohledu na to, je-li nabyvatel licence oprávněn používat důvěrné informace předané mu poskytovatelem licence k podpoře a prodeji licenčního výrobku. Z působnosti tohoto nařízení by proto měly být vyňaty dohody, uzavřené pouze za účelem prodeje a rovněž dohody o poskytnutí marketingového know-how sděleného v souvislosti s franšízovými dohodami a určité licenční dohody uzavřené v souvislosti se smlouvami o společných podnicích nebo patentových sdruženích a jiné dohody, ve kterých je licence udělována výměnou za jiné licence, netýkající se zlepšení nebo nového použití licenční technologie. S takovými dohodami jsou spojeny další problémy, které nelze v současné době upravit jediným nařízením (článek 5).
(9) Vzhledem k podobnosti mezi prodejem a poskytováním výlučnosti licencí a nebezpečí, že toto nařízení by mohlo být obcházeno tak, že by udělení výlučných soutěž omezujících licencí bylo vydáváno za prodej, mělo by se toto nařízení vztahovat na dohody, týkající se původu a získání patentů nebo know-how, pokud riziko spojené s jejich využitím zůstává u prodejce. Toto by se mělo vztahovat rovněž na licenční dohody, ve kterých poskytovatel licence není držitelem patentu nebo know-how, ale je pouze držitelem oprávněn k poskytnutí licence (jako v případě sublicencí), a na licenční smlouvy, ve kterých práva nebo povinnosti smluvních stran přejímají s nimi spojené podniky (článek 6).
(10) Výlučné licenční dohody, tj. dohody, ve kterých se poskytovatel licence zavazuje nevyužívat licenční technologii na licenčním území on sám a na tuto technologii neposkytovat další licenci pro toto území, nemusejí být samy o sobě neslučitelné s čl. 85 odst.1, pokud se týkají zavedení a ochrany nové technologie na licenčním území z důvodu velikosti provedeného průzkumu, zintenzívnění soutěže, zejména mezi značkami, a konkurenceschopnosti dotyčných podniků vyplývající z rozšíření a inovací v rámci Společenství. Pokud smlouvy tohoto druhu spadají za jiných okolností pod ustanovení čl. 85 odst. 1, je vhodné je zahrnout do článku 1, aby mohly požívat výhod této výjimky.
(11) Vynětím poskytovatele licence a nabyvatele licence ze zákazů vývozu není dotčen vývoj judikatury Soudního dvora, pokud jde o dohody, zejména s ohledem na články 30 až 36 a čl. 85 odst. 1. Toto platí zejména v případě, pokud je nabyvateli licence zakázán prodej licenčního výrobku na územích, poskytnutých jiným nabyvatelům licence (pasivní soutěž).
(12) Závazky uvedené v článku 1 obecně přispívají ke zlepšení výroby zboží a podpoře technického pokroku. Majitelé patentu a know-how jsou pak ochotnější poskytovat licence a nabyvatelé licencí pak mají větší zájem o investice do výroby, užívání a uvádění na trh nového výrobku nebo nového výrobního postupu. Toto nařízení může tyto závazky připustit, pokud jde o území, na kterém je předmět licence chráněn patentem, a to po dobu, po kterou je tato územní ochrana platná.
(13) Protože je obtížné určit dobu, kdy know-how přestává být tajným, je vhodné, pokud jde o území, na nichž je předmětem licenční technologie pouze know-how, omezit takové závazky určitým počtem let. Aby byla navíc poskytnuta dostatečná doba ochrany, je vhodné, aby tato doba začínala dnem, kdy nabyvatel licence uvede licenční výrobek poprvé ve Společenství na trh.
(14) Výjimka podle čl. 85 odst. 3 stanovící delší územní ochranu u dohod o licencích na know-how, zejména za účelem ochrany nákladných a riskantních investic, nebo pokud smluvní strany nebyly v době udělení licence vzájemnými soutěžiteli, může být udělena pouze individuálním rozhodnutím. Na druhé straně mohou smluvní strany prodloužit trvání svých dohod za účelem využití všech zlepšení a zaplacení dodatečných licenčních poplatků. V takových případech však může být povolena delší doba územní ochrany až v den, kdy byla na tajná zlepšení udělena ve Společenství licence, a to individuálním rozhodnutím. Pokud je výsledkem snahy po zlepšení inovace, která je odlišná od licenční technologie, mohou smluvní strany uzavřít novou dohodu, která požívá výhodu vynětí podle tohoto nařízení.
(15) Mělo by také být stanoveno, aby byl nabyvatel licence zbaven závazku neuvádět výrobek na trh na území jiných nabyvatelů licence; povolená doba pro takový závazek (který by zakazoval nejen aktivní, ale i pasivní soutěž) by však měla být omezena na několik let ode dne, kdy nabyvatel licence poprvé uvedl licenční výrobek ve Společenství na trh bez ohledu na to, zda na smluvním území obsahuje licenční technologie know-how, patenty, nebo obojí.
(16) Výjimka z územní ochrany by se měla vztahovat na celou dobu trvání takto povolených období tak dlouho, dokud patenty zůstávají v platnosti nebo know-how zůstává tajné a podstatné. Smluvní strany smíšené patentové licenční smlouvy a dohody o licencích na know-how musí být schopny využít na určitém území tu ochrannou lhůtu platnou pro patent nebo know-how, která je delší.
(17) Závazky uvedené v článku 1 splňují také obecně podmínky pro použití čl. 85 odst. 3. Spotřebitelům se zpravidla budou přiměřeně podílet na výhodách plynoucích ze zlepšených dodávek zboží na trh. K dosažení tohoto účinku je správné vyloučit z použití článku 1 případy, kdy se smluvní strany dohodnou nevyhovět poptávce uživatelů nebo dalších prodejců na svém území, kteří by prodávali za účelem vývozu, nebo podniknout jiná opatření k zabránění paralelních dovozů. Výše uvedené závazky tak pouze ukládají omezení, potřebná k dosažení jejich cílů.
(18) Je žádoucí uvést v tomto nařízení seznam závazků, které se běžně vyskytují v licenčních smlouvách, ale soutěž zpravidla neomezují, a stanovit, že v případě zvláštních hospodářských nebo právních okolností spadají i tyto závazky pod čl. 85 odst. 1, aby se výjimka vztahovala i na ně. Tento seznam uvedený v článku 2 není vyčerpávající.
(19) Toto nařízení musí rovněž stanovit, jaká omezení či ustanovení nesmí licenční smlouvy obsahovat, mají-li požívat výhod blokových výjimek. Omezení uvedená v článku 3 mohou spadat pod zákaz podle čl. 85 odst. 1, ale v tomto případě nelze obecně předpokládat, že ačkoliv se týkají převodu technologie, povedou ke kladným účinkům požadovaným v čl. 85 odst. 3, což je podmínkou pro udělení blokové výjimky. Taková omezení mohou být prohlášena za vyňatá pouze individuálním rozhodnutím, přičemž se musí vzít v úvahu postavení dotyčných podniků na trhu a stupeň spojení na relevantním trhu.
(20) Závazek nabyvatele licence nepoužívat licenční technologii po skončení smlouvy (čl. 2 odst. 1 bod 3) a zpřístupnit zlepšení poskytovateli licence (čl. 2 odst. 1 bod 4) obecně soutěž neomezuje. Zákaz používání po skončení dohody je považován za normální součást licenčních podmínek, neboť jinak by byl poskytovatel licence nucen přenechat své patenty nebo know-how na neomezenou dobu. Závazek nabyvatele licence udělit zpětně poskytovateli licence licenci na zlepšení know-how nebo patentů obecně soutěž neomezuje, pokud je nabyvatel licence ze smlouvy oprávněn podílet se na budoucích poznatcích a vynálezech poskytovatele licence. Omezující účinek na soutěž však naproti tomu má smluvní povinnost nabyvatele licence převádět na poskytovatele licence práva na zlepšení původní licenční technologie, provedená jím samým (čl. 3 odst. 6).
(21) Seznam doložek, které nebrání výjimce, zahrnuje i závazek nabyvatele licence platit licenční poplatky až do skončení licenční smlouvy bez ohledu na to, zda se know-how stalo obecně známým činností třetí strany nebo nabyvatele samého (čl. 2 odst. 1 bod 7). K usnadnění placení licenčních poplatků musí být navíc ponecháno smluvním stranám na vůli rozdělit placení licenčních poplatků za licenční technologii na dobu přesahující platnost licencí na patenty, zejména stanovením nižších sazeb. Smluvní strany zpravidla nepotřebují být chráněny proti předvídatelným finančním důsledkům smlouvy, kterou dobrovolně uzavřely, a mělo by jim tedy být ponecháno na vůli, aby si samy určily vhodný způsob financování převodu technologie, jakož i způsob společné účasti na rizicích, která z převodu vyplývají. Stanovení sazby licenčních poplatků tak, aby se dosáhlo některého z omezení uvedených v článku 3, má však za následek, že se výjimka na tuto dohodu nevztahuje.
(22) Závazek nabyvatele licence omezit využívání licenční technologie na jeden nebo více technických oborů použití ("obory použití") nebo na jeden nebo více trhů výrobku, rovněž nespadá pod čl. 85 odst. 1, neboť poskytovatel licence je oprávněn převést technologii jen pro omezený účel (čl. 2 odst. 1 bod 8).
(23) Doložky, kterými si smluvní strany rozdělí zákazníky v tomtéž technologickém oboru použití nebo na tomtéž trhu výrobku, buď zákazem dodávat určitým kategoriím zákazníků nebo uložením závazku se stejným účinkem, by rovněž způsobilo, že na licenční smlouvu by se bloková výjimka nevztahovala, pokud jsou smluvní strany ve vztahu k licenčnímu výrobku soutěžiteli (čl. 3 odst. 4). Taková omezení mezi podniky, které nejsou vzájemnými soutěžiteli, podléhají oponentnímu řízení. Článek 3 se nevztahuje na případy, kdy je licence na patent nebo know-how udělena, aby byl jednomu zákazníkovi poskytnut druhý zdroj dodávek. V takovém případě je zákaz uložený druhému nabyvateli licence dodávat jiným osobám než dotyčnému zákazníkovi nezbytnou podmínkou pro udělení druhé licence, neboť účelem této dohody není vytvoření nezávislého dodavatele na trhu. Totéž se vztahuje na omezení množství, které může nabyvatel licence dotyčnému zákazníkovi dodávat (čl. 2 odst. 1 bod 13).
(24) Kromě již zmíněných doložek obsahuje seznam omezení neslučitelných s blokovou výjimkou také omezení týkající se prodejních cen licenčního výrobku nebo množství, které se ho má vyrobit nebo prodat, protože vážně omezují nabyvatele licence v rozsahu využití licenční technologie, a protože množstevní omezení mohou mít tentýž účinek jako zákaz vývozu (čl. 3 body 1 a 5). Toto se nevztahuje na případy, kdy licence je poskytnuta pro využití technologie v určitých výrobních zařízeních a kdy je nabyvateli licence předána jak speciální technologie ke zřízení, provozu a údržbě těchto zařízení, tak i souhlas ke zvýšení kapacity zařízení nebo ke zřízení dalších zařízení pro vlastní použití za normálních obchodních podmínek. Na druhé straně však může být nabyvateli licence právoplatně bráněno ve využívání předané technologie ke zřízení zařízení pro třetí osoby, protože účelem licenční smlouvy není dovolit nabyvateli licence umožnit jiným výrobcům přístup k technologii poskytovatele licence, pokud je tato technologie tajná nebo pokud je patentově chráněna (čl. 2 odst. 1 bod 12).
(25) Dohody, na které se bez dalšího nevztahuje bloková výjimka, protože obsahují ustanovení, která nejsou tímto nařízením výslovně vyňata a nejsou výslovně vyňata z výjimky, včetně těch, které jsou uvedeny v čl. 4 odst. 2, mohou však být za určitých okolností uznány způsobilými pro přiznání blokové výjimky. Na základě informací, které jsou podniky povinny podle nařízení Komise (ES) č. 3385/94[8] poskytnout, může Komise rychle zjistit, zda se jedná o tento případ. Komise může podniky zprostit povinnosti podávat zprávy na formuláři A/B, pokud je nepokládá za nezbytné. Komise se obecně spokojí se sdělením znění licenční smlouvy a odhadem struktury trhu na základě údajů, které jsou k dispozici, a podílu nabyvatele licence na trhu. Takové dohody by proto měly být považovány za dohody, na které se vztahuje výjimka podle tohoto nařízení, pokud jsou oznámeny Komisi a Komise proti udělení výjimky nevznese v určené době námitky.
(26) Pokud mají dohody vyňaté tímto nařízením účinek neslučitelný s čl. 85 odst 3, může Komise blokovou výjimku odejmout, zejména pokud licenční výrobek není na licenčním území vystaven skutečné soutěži (článek 7). Tak by tomu mohlo být také v případě, kdy nabyvatel licence má na daném trhu silné postavení. Při hodnocení podmínek soutěže věnuje Komise zvláštní pozornost případům, kdy se nabyvatel licence podílí více než 40 % na celém trhu licenčního výrobku a dalších výrobků či služeb, které zákazníci považují na základě jejich vlastností, cen a zamýšleného použití za vzájemně zaměnitelné s licenčním výrobkem nebo jím nahraditelné.
(27) Dohody, které splňují podmínky článků 1 a 2 a jejichž účelem není omezení soutěže a které ani nemohou žádným jiným způsobem takové omezení způsobit, nemusí být oznamovány. Podniky však stále mají právo požádat v jednotlivých případech o negativní atest nebo o výjimku podle čl. 85 odst. 3 podle nařízení Rady č. 17[9] naposledy pozměněného aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska. Mohou zejména oznamovat smlouvy, zavazující poskytovatele licence neudělovat licence pro území, kde podíl nabyvatele licence na trhu přesahuje, nebo pravděpodobně přesáhne 40 %,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Podle čl. 85 odst. 3 Smlouvy a podle níže uvedených podmínek se prohlašuje, že čl. 85 odst. 1 Smlouvy se nevztahuje na čisté patentové licenční smlouvy a na dohody o licencích na know-how a na smíšené dohody o licencích na know-how a patentové licenci, včetně těch dohod, které obsahují vedlejší ustanovení týkající se práv duševního vlastnictví jiných než patentů, jejichž smluvními stranami jsou pouze dva podniky a které obsahují jeden nebo více následujících závazků:
1) závazek poskytovatele licence neudělovat licenci na využívání licenční technologie na licenčním území jiným podnikům;
2) závazek poskytovatele licence sám nevyužívat licenční technologii na daném území;
3) závazek nabyvatele licence nevyužívat licenční technologii na území poskytovatele licence v rámci společného trhu;
4) závazek nabyvatele licence nevyrábět nebo neužívat licenční výrobek nebo nepoužívat licenční postup na území společného trhu nebo než byly uděleny licence jiným nabyvatelům;
5) závazek nabyvatele licence neprovádět aktivní činnost za účelem uvedení licenčního výrobku na trh územích společného trhu, která jsou vyhrazena jiným nabyvatelům licence, a zejména neprovádět reklamu zaměřenou na tato území, ani tam nezřizovat pobočku ani neprovozovat distribuční sklad;
6) závazek nabyvatele licence neuvádět licenční výrobek na trh na území společného trhu, která jsou licenčně vyhrazena jiným nabyvatelům v reakci na nevyžádanou objednávku;
7) závazek nabyvatele licence používat po dobu trvání licenční smlouvy pouze ochrannou známku poskytovatele licence nebo svoje vlastní rozlišení licenčního výrobku, pokud nabyvateli licence není bráněno, aby se označil jako výrobce licenčních výrobků;
8) závazek nabyvatele licence omezit svou výrobu licenčních výrobků na množství, které vyžaduje při výrobě svých vlastních výrobků a prodávat licenční výrobek pouze jako nedílnou součást nebo náhradní díl svých vlastních výrobků nebo jinak v souvislosti s prodejem svých vlastních výrobků, za předpokladu, že toto množství má nabyvatel licence možnost sám určit.
2. Pokud je smlouvou čistá patentová licenční smlouva, výjimka ze závazků uvedených v odstavci 1 je přiznána pouze v míře, v jaké je licenční výrobek na územích nabyvatele licence (body 1, 2, 7, a 8), poskytovatele licence (bod 3), a jiných nabyvatelů licence (body 4 a 5), chráněn paralelními patenty a to po dobu trvání této ochrany. Výjimka ze závazků uvedených v odst. 1 bodu 6 se uděluje pouze na dobu nepřesahující pět let ode dne, kdy byl tento výrobek jedním z nabyvatelů licence poprvé uveden na trh v rámci společného trhu a to pouze v míře, v jaké je tento výrobek chráněn paralelními patenty a po dobu trvání této ochrany.
3. U čistých dohod o licencích na know-how nesmí doba, na kterou se uděluje výjimka z povinností uvedených v odstavci 1 bodech 1 až 5, přesáhnout deset let ode dne, kdy byl licenční výrobek jedním z nabyvatelů poprvé uveden na trh v rámci společného trhu.
Výjimka ze závazků uvedených v odstavci 1 bodu 6 se uděluje na dobu nepřesahující pět let ode dne, kdy byl licenční výrobek jedním z nabyvatelů licence poprvé uveden na trh v rámci společného trhu.
Závazkům uvedeným v odstavci 1 bodech 7 a 8 se přiznává výjimka po dobu trvání smlouvy, pokud know-how zůstává tajné a podstatné.
Výjimka podle odstavce 1 se uplatní pouze tehdy, pokud smluvní strany vhodným způsobem identifikovaly původní know-how a všechna jeho následná zlepšení, která jsou na základě podmínek smlouvy a za účelem jejího plnění jedné straně zpřístupněna a druhé straně sdělena, a to pouze, pokud know-how zůstává tajné a podstatné.
4. U smíšených dohod o licencích na know-how a patentové licenci se výjimka ze závazků uvedených v odstavci 1 bodech 1 až 5 použije v členských státech, ve kterých je licenční technologie chráněna nezbytnými patenty, a to po dobu, po kterou je v těchto členských státech licenční výrobek chráněn, pokud tato ochrana trvá déle než doba uvedená v odstavci 3.
Trvání výjimky uvedené v odstavci 1 bodu 6 nesmí přesáhnout dobu pěti let uvedenou v odstavcích 2 a 3.
U takových dohod však může být výjimka podle odstavce 1 přiznána pouze na dobu platnosti patentu, anebo pokud je know-how identifikováno a pokud zůstává tajné a podstatné, podle toho, která doba je delší.
5. Výjimka uvedená v odstavci 1 se použije také v případech, kdy se smluvní strany ve zvláštní smlouvě zaváží převzít závazky typu uvedeného v tomto odstavci, ale v omezenějším rozsahu, než je tímto odstavcem dovoleno.
Článek 2
1. Článek 1 platí bez ohledu na přítomnost kterékoliv z těchto doložek, které zpravidla soutěž neomezují:
1) závazek nabyvatele licence nevyzradit know-how sdělené poskytovatelem; nabyvateli může být uloženo dodržovat tento závazek i po skončení platnosti dohody;
2) závazek nabyvatele licence neposkytovat sublicence a nepostupovat licenci dále;
3) závazek nabyvatele licence nevyužívat know-how nebo patenty po skončení platnosti dohody, pokud je know-how stále tajné nebo patenty stále platné;
4) závazek nabyvatele licence poskytnout na jím provedená zlepšení nebo jeho nová použití licenční technologie poskytovateli licenci za předpokladu, že:
- taková licence v případě oddělitelných zlepšení není výlučná, takže nabyvatel licence může vlastní zlepšení volně využívat nebo je formou licence postupovat třetím stranám, pokud tím není vyzrazeno poskytovatelem předané know-how, které zůstává tajné,
- se poskytovatel licence zaváže poskytnout nabyvateli výlučnou nebo nevýlučnou licenci na svá vlastní zlepšení;
5) závazek nabyvatele licence zachovávat minimální požadavky na kvalitu, včetně technických specifikací licenčního výrobku nebo odebírat zboží či služby od poskytovatele licence nebo od podniku určeného poskytovatelem, pokud požadavky na kvalitu, výrobky nebo služby jsou potřebné pro:
a) technicky vyhovující využití licenční technologie, nebo
b) zabezpečení toho, že výrobek nabyvatele licence odpovídá požadavkům na minimální kvalitu, platným pro poskytovatele i nabyvatele licence,
a dovolit poskytovateli licence, aby prováděl příslušnou kontrolu;
6) závazky:
a) informovat poskytovatele licence o zneužití know-how nebo o porušení licenčního patentu, nebo
b) podávat žalobu proti takovému zneužití nebo porušení, nebo poskytovateli licence při podaných žalobách pomáhat;
7) závazek nabyvatele licence pokračovat v placení licenčních poplatků:
a) v případě, že se know-how stane veřejně známým jinak než jednáním poskytovatele až do konce smlouvy, a to v částkách, lhůtách a způsobem mezi stranami svobodně určeným; aniž je dotčen nárok poskytovatele licence na odškodnění při zveřejnění know-how v důsledku porušení smlouvy nabyvatelem,
b) po dobu přesahující trvání licenčních patentů, aby se placení usnadnilo;
8) závazek nabyvatele omezit využívání licenční technologie na jeden nebo více technických oborů použití v rámci postoupené technologie nebo na jeden nebo více trhů výrobků;
9) závazek nabyvatele licence platit minimální licenční poplatky nebo vyrábět minimální množství licenčního výrobku nebo provádět minimální počet operací využívajících licenční technologii;
10) závazek poskytovatele licence poskytnout nabyvateli výhodnější podmínky, které poskytovatel licence po uzavření smlouvy poskytne jinému podniku;
11) závazek nabyvatele licence označovat licenční výrobek jménem poskytovatele licence nebo číslem licenčního patentu;
12) závazek nabyvatele licence nepoužívat technologii poskytovatele licence k výstavbě zařízení pro třetí strany; tím však není dotčeno právo nabyvatele licence zvýšit kapacitu svého zařízení nebo zřizovat další zařízení pro své vlastní využívání za obvyklých obchodních podmínek, včetně placení dalších licenčních poplatků;
13) závazek nabyvatele licence dodávat určitému zákazníkovi pouze omezené množství licenčního výrobku, pokud byla licence udělena proto, aby měl zákazník na smluvním území druhý zdroj dodávek; toto ustanovení se použije také v případě, že zákazníkem je sám nabyvatel a že licence, která byla poskytnuta ke zřízení druhého zdroje dodávek, stanoví, že zákazník má licenční výrobky vyrábět sám, nebo že jejich výrobu zadá subdodavateli;
14) výhrada poskytovatele licence uplatňovat práva z patentu, aby zabránil nabyvateli licence ve využívání technologie mimo smluvní území;
15) výhrada poskytovatele licence ukončit předčasně smlouvu v případě, že nabyvatel napadne tajný nebo podstatný ráz know-how nebo zpochybní platnost licenčního patentu na společném trhu, který patří poskytovateli licence nebo podniku s ním spojeného;
16) výhrada poskytovatele licence ukončit patentovou licenční smlouvu v případě, že nabyvatel licence tvrdí, že tento patent není nezbytný;
17) závazek nabyvatele licence snažit se ze všech sil vyrábět licenční výrobek co nejlépe a uvádět jej na trh;
18) výhrada poskytovatele licence zrušit nabyvateli udělenou výlučnost a přestat s poskytováním zlepšení, pokud se nabyvatel stane v rámci společném trhu soutěžitelem poskytovateli licence, podnikům s poskytovatelem spojeným, nebo jiným podnikům, zabývajícím se výzkumem, vývojem, výrobou a distribucí konkurenčních výrobků, jakož i vyžadovat od nabyvatele licence, aby prokázal, že know-how není používáno pro výrobu výrobků či při poskytování služeb jiných než těch, pro něž bylo poskytnuto.
2. V případě, že ustanovení odstavce 1 spadají v důsledku zvláštních okolností pod čl. 85 odst. 1, budou rovněž vyňaty, i když neobsahují žádnou z povinností vyňatých článkem 1.
3. Výjimka uvedená v odstavci 2 se použije i tehdy, pokud smlouva obsahuje doložky typu uvedeného v odstavci 1, ale v omezenějším rozsahu, než tento odstavec dovoluje.
Článek 3
Ustanovení článku 1 a čl. 2 odst. 2 se nepoužijí, pokud:
1) je jedna smluvní strana omezována při určování cen, součástí cen nebo slev licenčního výrobku;
2) je jedna smluvní strana omezena v soutěži tak, že nesmí v rámci společného trhu soutěžit s druhou smluvní stranou, podniky spojenými s druhou smluvní stranou, jakož i jinými podniky v oblasti výzkumu a vývoje, výroby, užití nebo distribuce konkurenčního výrobku, aniž jsou tím dotčena ustanovení čl. 2 odst. 1, bodů 17 a 18;
3) jedna nebo obě smluvní strany jsou bez jakéhokoliv objektivně oprávněného důvodu zavázány, aby:
a) odmítly objednávky uživatelů nebo dalších prodejců na svém území, kteří by prodávali výrobky na jiných územích společného trhu,
b) ztěžovaly uživatelům či dalším prodejcům získávání výrobků od jiných dalších prodejců v rámci společném trhu a zejména uplatňovaly práva duševního vlastnictví nebo činily opatření, aby bylo uživatelům a dalším prodejcům zabráněno, aby získali zvenčí nebo uvedli na trh výrobky, které byly zákonně uvedeny na trh v rámci společného trhu poskytovatelem licence nebo s jeho svolením,
nebo tak činí v důsledku jednání ve vzájemné shodě;
4) smluvní strany již byly před udělením licence soutěžiteli, pokud jde o výrobu, a jedné z nich není dovoleno používat v rámci téhož technického oboru použití nebo na tomtéž trhu výrobku, pokud se týká zákazníků, které obsluhuje, zejména dodávat určité skupině uživatelů, používat určité formy distribuce nebo s cílem rozdělit si zákazníky používat určité balení výrobků, s výjimkou případů uvedených v čl. 1 odst. 1 bodu 7 a v čl. 2 odst. 1 bodu 13;
5) množství licenčních výrobků, které smí jedna ze smluvních stran vyrábět nebo prodávat, nebo počet operací využívajících licenční technologii podléhají omezení, s výjimkou případů uvedených v čl. 1 odst. 8 a v čl. 2 odst. 1 bodu 13;
6) nabyvatel licence je povinen postoupit poskytovateli zcela nebo částečně práva na zlepšení nebo nové využití licenční technologie;
7) poskytovatel licence je povinen po dobu, která je delší než doba uvedená v čl. 1 odst. 2 a 3, nepostupovat jiným podnikům licenci k užívání předané technologie na území stanoveném smlouvou, nebo jedna smluvní strana je povinna po dobu, která je delší než doba uvedená v čl. 1 odst. 2 a 3 nebo v čl. 1 odst. 4, nevyužívat licenční technologii na území druhé smluvních strany nebo jiných nabyvatelů licence, a to i tehdy, je-li tak stanoveno ve zvláštní smlouvě nebo automatickým prodloužením původní doby trvání smlouvy zahrnutím nových zlepšení.
Článek 4
1. Výjimka uvedená v článcích 1 a 2 se vztahuje také na smlouvy, které obsahují ustanovení omezující soutěž, na která se tyto články nevztahují a která nespadají pod článek 3, za podmínky, že dané smlouvy jsou v souladu s ustanoveními článků 1, 2 a 3 nařízení (ES) č. 3385/94 oznámeny Komisi a že Komise proti takové výjimce ve lhůtě čtyř měsíců nevznese námitky.
2. Odstavec 1 se použije zejména, pokud:
a) nabyvatel licence je povinen v době uzavření smlouvy přijmout požadavky na jakost nebo další licence nebo odebírat zboží či přijímat služby, které nejsou nezbytné k technicky uspokojivému využití licenční technologie nebo k zajištění takové kvality nabyvatelem vyráběného výrobku, která je v souladu s normami kvality dodržovanými poskytovatelem licence a jinými nabyvateli;
b) nabyvateli licence je zakázáno napadat tajný nebo podstatný ráz know-how nebo zpochybňovat na území společného trhu platnost patentů, které patří poskytovateli licence nebo s ním spojeným podnikům.
3. Lhůta čtyř měsíců uvedená v odstavci 1 začíná dnem, kdy oznámení nabývá účinku podle článku 4 nařízení (ES) č. 3385/94.
4. Výhody plynoucí z odstavců 1 a 2 mohou být uplatňovány u smluv, oznámených před vstupem tohoto nařízení v platnost podáním sdělení Komisi, které se výslovně dovolává tohoto článku a oznámení. Odstavec 3 se použije přiměřeně.
5. Komise může proti výjimce ve lhůtě čtyř měsíců vznést námitky. Vznese proti výjimce námitky, pokud obdrží žádost, aby tak učinila, od členského státu do dvou měsíců od doručení oznámení uvedeného v odstavci 1 nebo sdělení uvedeného v odstavci 4. Tato žádost musí být opodstatněná po uvážení soutěžních pravidel Smlouvy.
6. Komise může kdykoliv odvolat své námitky proti výjimce. Pokud však byly námitky vzneseny na žádost některého členského státu a tato žádost nadále platí, mohou být odvolány pouze po konzultaci s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení.
7. Pokud jsou námitky odvolány proto, že dotyčné podniky prokázaly, že podmínky čl. 85 odst. 3 jsou splněny, výjimka platí ode dne oznámení.
8. Pokud jsou námitky odvolány, protože dotyčné podniky pozměnily smlouvu tak, že jsou splněny podmínky čl. 85 odst. 3, výjimka platí ode dne, kdy změny nabudou účinku.
9. Pokud Komise vznese námitky proti výjimce a námitky nejsou odvolány, účinky oznámení se řídí ustanoveními nařízení č. 17.
Článek 5
1. Toto nařízení se nevztahuje na:
1) smlouvy, uzavřené mezi členy patentového sdružení nebo know-how sdružení, které se týkají technologie sdružení;
2) licenční smlouvy uzavřené mezi soutěžícími podniky, které mají podíl na společném podniku nebo mezi jedním z nich a společným podnikem, pokud se licenční smlouvy týkají činnosti společného podniku;
3) smlouvy, ve kterých jedna smluvní strana poskytuje druhé straně licenci na patent a/nebo know-how a výměnou za to jí druhá strana poskytuje, byť i na základě zvláštní smlouvy nebo prostřednictvím spojených podniků, licenci na patent, ochrannou známku, know how nebo právo výhradního prodeje, pokud jsou smluvní strany ve vztahu k výrobkům, na které se vztahuje smlouva, soutěžiteli;
4) licenční smlouvy obsahující ustanovení týkající se práv duševního vlastnictví nebo patentů, pokud se nejedná o vedlejší ustanovení;
5) smlouvy, uzavřené pouze za účelem prodeje.
2. Toto nařízení se však vztahuje na:
1) smlouvy, na které se vztahuje odstavec 1 bod 2, podle kterých poskytuje mateřský podnik společnému podniku licenci na patent nebo know-how za předpokladu, že licenční výrobky a ostatní zboží a služby zúčastněných podniků, které uživatelé považují vzhledem k jejich povaze, ceně a zamýšlenému použití za vzájemně zaměnitelné nebo nahraditelné, představují:
- v případě licence poskytnuté pouze pro výrobu nejvýše 20 %, a
- v případě licence poskytnuté pro výrobu a distribuci nejvýše 10 %
trhu licenčního výrobku a všeho vzájemně zaměnitelného nebo nahraditelného zboží a služeb;
2) smlouvy, na které se vztahuje odstavec 1 bod l a na vzájemné licence ve smyslu odstavce 1 bodu 3, za předpokladu, že smluvní strany nepodléhají v rámci společného trhu žádným územním omezením týkajícím se výroby, užívání, či uvedení licenčních výrobků na trh nebo užívání licenčních technologií nebo technologií sdružení.
3. Toto nařízení se nadále vztahuje na případy, pokud omezení podílů na trhu uvedené v odstavci 2 bodu 1 nejsou po dva po sobě jdoucí účetní roky překročena o více než 10 %; pokud je toto omezení překročeno, vztahuje se toto nařízení na tyto případy ještě po dobu šesti měsíců od konce roku, ve kterém k překročení došlo.
Článek 6
Toto nařízení se vztahuje také na:
1) smlouvy, pokud poskytovatel není držitelem know-how nebo patentu, ale je zmocněn držitelem know-how nebo patentu k poskytnutí licence;
2) postoupení know-how, patentů nebo obojího, pokud rizika spojená s využíváním zůstávají na postupiteli, zejména tehdy, závisí-li splatná částka za postoupení na obratu nabyvatele při výrobě výrobku, při níž se know-how nebo patenty využívají, nebo na množství vyrobených výrobků, či na počtu operací provedených při užívání know-how nebo patentů;
3) licenční smlouvy, v nichž práva a závazky poskytovatele nebo nabyvatele licence převezmou podniky s nimi spojené.
Článek 7
Komise může odejmout výhody tohoto nařízení podle článku 7 nařízení č. 19/65/EHS, pokud v konkrétním případě zjistí, že smlouva, vyňatá tímto nařízením, má přesto určité účinky, které jsou neslučitelné s čl. 85 odst. 3 Smlouvy, a zejména, pokud:
1) účelem smlouvy je zabránit, aby byl licenční výrobek vystaven účinné soutěži na smluvním území se stejným zbožím nebo službami, či se zbožím nebo službami, které považují uživatelé vzhledem k jejich povaze, ceně a zamýšlenému použití za vzájemně zaměnitelné nebo nahraditelné, k čemuž může dojít zejména tehdy, pokud podíl nabyvatele licence na trhu přesahuje 40 %;
2) aniž je dotčen čl. 1 odst. 1 bod 6, odmítne nabyvatel licence bez jakéhokoliv objektivně oprávněného důvodu vyhovět nevyžádané poptávce uživatelů nebo dalších prodejců na území jiných nabyvatelů licence;
3) smluvní strany:
a) bez jakéhokoliv objektivně oprávněného důvodu odmítají vyhovět poptávce uživatelů nebo dalších prodejců na svém území, kteří by uváděli výrobky na trh na jiných územích společného trhu, nebo
b) ztěžují uživatelům nebo dalším prodejcům získání výrobku od jiných prodejců v rámci společného trhu, a zejména, pokud uplatňují práva duševního vlastnictví nebo činí opatření, aby zabránily uživatelům nebo dalším prodejcům v tom, aby získali zvenčí nebo uvedli na trh uvnitř smluvního území výrobky, které byly zákonně uvedeny na trh v rámci společného trhu poskytovatelem licence nebo s jeho svolením;
4) smluvní strany byly v době udělení licence soutěžiteli ve výrobě a závazek nabyvatele licence vyrábět minimální množství nebo povinnost využívat licenční technologie podle svých nejlepších sil, jak to stanoví čl. 2 odst 1 body 9 a 17, brání nabyvateli licence v užívání konkurenční technologie.
Článek 8
1. Pro účely tohoto nařízení se:
a) přihlášky k patentům,
b) užitné vzory,
c) přihlášky k zápisu užitných vzorů,
d) topografie polovodičových výrobků,
e) certificats d´utilité a certificats d´addition podle francouzského práva,
f) přihlášky k certificats d´utilité a certificats d´addition podle francouzského práva,
g) doplňková ochranná osvědčení pro léčiva nebo jiné výrobky, u kterých mohou být taková osvědčení požadována,
h) osvědčení šlechtitelů rostlin
považují za patenty.
2. Toto nařízení se vztahuje také na smlouvy, které se týkají využívání vynálezu, pokud je přihláška k vynálezu ve smyslu odstavce 1 pro licenční území podána po dni uzavření smlouvy, ale ve lhůtách stanovených pro její podání vnitrostátními právními předpisy nebo mezinárodními smlouvami.
3. Toto nařízení se navíc vztahuje na čisté patentové licenční smlouvy nebo čisté dohody o licencích na know-how nebo na smíšené smlouvy, jejichž původní doba trvání se bez dalšího prodlužuje zahrnutím jakýchkoliv poskytovatelem licence sdělených zlepšení ať patentovaných či nikoliv, pokud je nabyvatel licence oprávněn tato vylepšení odmítnout nebo je každá ze smluvních stran oprávněna ukončit smlouvu při uplynutí původní doby jejího trvání, a nejméně každé tři roky poté.
Článek 9
1. Informace získané na základě článku 4 smějí být používány pouze pro účely tohoto nařízení.
2. Komise a orgány členských států, jejich úředníci a jiní zaměstnanci nesmějí vyzradit informace získané na základě tohoto nařízení, které spadají do povinnosti profesního tajemství.
3. Ustanovení odstavců 1 a 2 nebrání zveřejnění všeobecných informací nebo přehledů, které neobsahují informace týkající se konkrétních podniků nebo sdružení podniků.
Článek 10
Pro účely tohoto nařízení se výrazem:
1) "know-how" rozumí soubor technických informací, které jsou tajné, významné a vhodnou formou identifikované;
2) "tajný" rozumí, že know-how jako celek nebo v přesném uspořádání jednotlivých částí není všeobecně známé nebo snadno přístupné, takže část jeho hodnoty spočívá v náskoku, který nabyvatel získá, je-li mu sděleno; nerozumí se tím ale užší smysl slova, že jednotlivé část know-how by měly být zcela neznámé nebo nedosažitelné mimo podnik poskytovatele licence;
3) "podstatný" rozumí, že know-how obsahuje informace, které musí být užitečné, tj. že od nich v době uzavření smlouvy lze očekávat, že zlepší konkurenceschopnost nabyvatele licence, například tím, že mu umožní vstup na nový trh nebo poskytne výhody v soutěži s ostatními výrobci či poskytovateli služeb, kteří nemají přístup ke sdělenému tajnému know-how nebo jinému srovnatelně tajnému know-how;
4) "identifikovaný" rozumí, že know-how je popsáno nebo zaznamenáno tak, aby bylo možné ověřit, že splňuje požadavky tajnosti a podstatnosti a zajišťuje, že nabyvatel licence není nad míru omezován ve svém využívání své vlastní technologie. Identifikovanost know-how může být stanovena buď v licenční smlouvě nebo ve zvláštním dokumentu, nebo zaznamenána jiným vhodným způsobem, nejpozději však při převodu know-how nebo krátce po něm za předpokladu, že zvláštní dokument nebo jiný záznam je k dispozici, je-li to třeba,
5) "nezbytné patenty" rozumí, že patentová licence je k využívání licenční technologie nezbytná, a kdy bez takové licence by nebyla její realizace možná vůbec, nebo jen v omezené míře nebo dosažitelná pouze za obtížných a nákladných podmínek. Takové patenty musí být proto v technickém, právním nebo hospodářském zájmu nabyvatele licence;
6) "licenční smlouva" rozumí čistá patentová licenční smlouva a čistá dohoda o licencích na know-how, jakož i smíšená dohoda o licencích na know-how a patentové licenci;
7) "licenční technologie" rozumí původní výrobní know-how, nebo potřebný výrobek a patenty na výrobní postupy nebo obojí existující v době, kdy byla uzavřena první licenční smlouva a provedena následná zlepšení know-how nebo patentů, bez ohledu na to, zda a v jaké míře jsou smluvními stranami nebo jinými nabyvateli licence využívány;
8) "licenční výrobky" rozumí zboží nebo služby, jejichž výroba nebo poskytování vyžaduje použití licenční technologie;
9) "podíl nabyvatele licence na trhu" rozumí poměrná část, kterou na celém trhu licenčních výrobků a všech ostatních s licenčním výrobkem vzájemně zaměnitelných nebo nahraditelných druhů zboží a služeb představují licenční, nabyvatelem licence dodávané výrobky a jiné zboží nebo nabyvatelem poskytované služby, které uživatelé považují, z hlediska jejich povahy, cen a zamýšleného použití za s licenčním výrobkem vzájemně zaměnitelné nebo nahraditelné v rámci společného trhu nebo jeho podstatné části;
10) "využití" rozumí jakékoliv užívání licenční technologie, zejména ve výrobě, v aktivním či pasivním prodeji na daném území, i když není spojeno s výrobou na tomto území nebo leasingem licenčního výrobku;
11) "smluvní území" rozumí území, zahrnující celý společný trh nebo alespoň jeho část, kde je nabyvatel licence oprávněn licenční technologii využívat;
12) "území poskytovatele licence" rozumí území, na němž poskytovatel licence neudělil žádnou licenci na patent ani know-how;
13) "paralelní patenty" rozumí patenty, které přes stávající rozdílnosti v důsledku chybějícího sjednocení vnitrostátních přepisů týkajících se průmyslového vlastnictví chrání tentýž vynález v různých členských zemích;
14) "spojené podniky" rozumí
a) podniky, ve kterých jedna smluvní strana přímo nebo nepřímo:
- vlastní více než polovinu základního kapitálu nebo obchodních aktiv, nebo
- může vykonávat více než polovinu hlasovacích práv, nebo
- může jmenovat více než polovinu členů dozorčí rady, představenstva nebo orgánů právně zastupujících podnik, nebo
- má právo spravovat záležitosti podniku;
b) podniky, které mohou přímo nebo nepřímo v jedné smluvní straně vykonávat práva, uvedená v písmenu a);
c) podniky, ve kterých podnik, uvedený v písmenu b), může přímo nebo nepřímo vykonávat práva uvedená v písmenu a);
d) podniky, ve kterých mohou smluvní strany nebo podniky s nimi spojené přímo nebo nepřímo dohromady vykonávat práva, uvedená v písmenu a); takové společně řízené podniky jsou považovány za spojené s každou ze smluvních stran;
15) "vedlejší ustanovení" rozumí ustanovení týkající se využívání práv duševního vlastnictví jiných než patentů, která neobsahují žádné závazky omezující soutěž jiné než ty, které jsou připojeny k licenčnímu know-how nebo licenci na patent a vyňaty podle tohoto nařízení;
16) "závazky" rozumí jak smluvní závazky, tak jednání ve vzájemné shodě;
17) "soutěžící výrobci" nebo "výrobci konkurenčních výrobků" rozumí výrobci, kteří prodávají výrobky, které uživatelé považují z hlediska jejich povahy, ceny, a zamýšleného použití za vzájemně zaměnitelné nebo nahraditelné licenčním výrobkem.
Článek 11
1. Nařízení (EHS) č. 556/89 se zrušuje s účinkem od 1. dubna 1996.
2. Nařízení (EHS) č. 2349/84 se použije do 31. března 1996.
3. Zákaz uvedený v čl. 85 odst. 1 Smlouvy se nevztahuje na smlouvy, které jsou účinné ke dni 31. března 1996 a splňují předpoklady pro výjimku stanovené nařízením (EHS) č. 2349/84 nebo (EHS) č. 556/89.
Článek 12
1. Komise bude pravidelně přezkoumávat používání tohoto nařízení, zejména oponentní řízení podle článku 4.
2. Komise vypracuje před uplynutím čtvrtého roku ode dne, kdy toto nařízení vstoupilo v platnost, zprávu o činnosti, na jejímž základě určí, zda je žádoucí úprava tohoto nařízení.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. dubna 1996.
Použije se do 31. prosince 2006.
Čl. 11 bod 2 tohoto nařízení se však použije ode dne 1. ledna 1996.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 31. ledna 1996.
REGULAMENTO (CE) Nº 240/96 DA COMISSÃO de 31 de Janeiro de 1996 relativo à aplicação do nº 3 do artigo 85º do Tratado a certas categorias de acordos de transferência de tecnologia (Texto relevante para efeitos do EEE)
A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia,
Tendo em conta o Regulamento nº 19/65/CEE do Conselho, de 2 de Março de 1965, relativo à aplicação do nº 3 do artigo 85º do Tratado a certas categorias de acordos e práticas concertadas (1), com a última redacção que lhe foi dada pelo Acto de Adesão da Áustria, da Finlândia e da Suécia, e, nomeadamente, o seu artigo 1º,
Após publicação do projecto do presente regulamento (2),
Após consulta do Comité consultivo em matéria de acordos, decisões e práticas concertadas e de posições dominantes,
Considerando o seguinte:
(1) O Regulamento nº 19/65/CEE confere à Comissão competência para aplicar, por meio de regulamento, o nº 3 do artigo 85º do Tratado a certas categorias de acordos e práticas concertadas abrangidos pelo disposto no nº 1 do artigo 85º, que contenham limitações impostas em relação com a aquisição ou utilização de direitos de propriedade industrial - nomeadamente patentes, modelos de utilidade, desenhos e modelos ou marcas - ou em relação com os direitos resultantes de contratos que impliquem a cessão ou concessão do direito de usar processos de fabrico ou conhecimentos relacionados com a utilização e a aplicação de técnicas industriais.
(2) A Comissão fez uso desta competência aquando da adopção do Regulamento (CEE) nº 2349/84, de 23 de Julho de 1984, relativo à aplicação do nº 3 do artigo 85º do Tratado a certas categorias de acordos de licença de patente (3), com a última redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) nº 2131/95 (4), e do Regulamento (CEE) nº 556/89, de 30 de Novembro de 1988, relativo à aplicação do nº 3 do artigo 85º do Tratado a certas categorias de acordos de licença de saber-fazer (5), com a última redacção que lhe foi dada pelo Acto de Adesão da Áustria, da Finlândia e da Suécia.
(3) É conveniente unificar o âmbito de aplicação das referidas isenções por categoria num regulamento único de acordos de transferência de tecnologia, bem como harmonizar e simplificar o mais possível as disposições aplicáveis aos acordos de licença de patente e de saber-fazer, por forma a encorajar a divulgação dos conhecimentos técnicos na Comunidade e a promover o fabrico de produtos tecnicamente melhorados. Nestas condições deverá ser revogado o Regulamento (CEE) nº 556/89.
(4) O presente regulamento deve, deste modo, ser aplicável às licenças de patentes nacionais dos Estados-membros, às licenças de patentes comunitárias (6), bem como às licenças de patentes europeias (7) (licenças puras de patente). É igualmente aplicável aos acordos de licença de informação técnica não patenteada, por exemplo, descrições de processos de fabrico, receitas, fórmulas, desenhos ou modelos, vulgarmente designados por « saber-fazer » (licenças puras de saber-fazer), bem como aos acordos mistos de licença de patente e de licença de saber-fazer (acordos mistos), desempenhando estes um papel cada vez mais importante nas transferências de tecnologia. Para efeitos do presente regulamento, certos termos encontram-se definidos no artigo 10º
(5) Os acordos de licença de patente ou de saber-fazer são acordos pelos quais uma empresa titular de uma patente ou de um saber-fazer (licenciante) autoriza uma outra empresa (licenciado) a explorar a patente licenciada ou lhe comunica o seu saber-fazer com vista, nomeadamente, ao fabrico, à utilização e à comercialização. A experiência adquirida até ao presente permite definir uma categoria de acordos de licença que cobrem a totalidade ou parte do mercado comum que, embora possam ser abrangidos pelo disposto no nº 1 do artigo 85º, se considera que preenchem normalmente as condições previstas no nº 3 desse artigo, quando as patentes são necessárias para a realização do objecto da tecnologia licenciada por um acordo misto ou o saber-fazer licenciado, acessório às patentes ou independente destas, for secreto, substancial e identificado de forma adequada. Estas definições têm apenas em vista assegurar que a concessão da licença do saber-fazer ou a concessão da licença de patente justifica a isenção por categoria das obrigações restritivas da concorrência. Não deverão afectar o direito das partes de incluir disposições relativas à força executória de outras obrigações contratuais, como a obrigação de pagar royalties, mesmo que a isenção por categoria já não seja aplicável.
(6) É conveniente alargar o âmbito de aplicação do presente regulamento a acordos puros ou mistos que incluam a licença de direitos de propriedade intelectual que não as patentes (em especial, as marcas, e os direitos sobre desenhos e modelos e de direitos de autor como por exemplo direitos sobre suportes lógicos), sempre que essa licença adicional contribua para a realização da tecnologia licenciada e contenha apenas cláusulas acessórias.
(7) Quando tais acordos de licença puros ou mistos contêm não só obrigações relativas a territórios pertencentes ao mercado comum, mas igualmente obrigações relativas a países terceiros, a presença destas últimas não prejudica a aplicação do presente regulamento às obrigações relativas aos territórios pertencentes ao mercado comum. Contudo, quando os acordos de licença concluídos para países terceiros ou para territórios que vão além das fronteiras da Comunidade produzem efeitos no mercado comum susceptíveis de serem abrangidos pelo nº 1 do artigo 85º, tais acordos devem ser abrangidos pelo presente regulamento nos mesmos moldes em que o seriam os acordos relativos a territórios no âmbito do mercado comum.
(8) Em conformidade com os objectivos prosseguidos de divulgação da tecnologia e de melhoramento do fabrico dos produtos, é conveniente subordinar a aplicação do presente regulamento à condição de o licenciado fabricar ele próprio, ou mandar fabricar por sua conta, os produtos objecto de licença ou quando o produto objecto de licença é um serviço, ser ele próprio a fornecer o serviço ou mandar fornecer por sua conta, independentemente do facto de o licenciado ter ou não também o direito de utilizar informações confidenciais do licenciante para a promoção e a venda do produto licenciado. Devem, portanto, ser excluídos do âmbito de aplicação do regulamento os acordos que apenas contemplam a venda. Devem ser igualmente excluídos do âmbito de aplicação do presente regulamento os acordos relativos à comunicação do saber-fazer de comercialização no contexto de contratos de franquia, certos acordos de licença concluídos em ligação com acordos de criação de empresas comuns ou comunhões de patentes e os acordos em que uma licença é concedida em troca de outras licenças não ligadas a melhoramentos ou novas aplicações da tecnologia licenciada, na medida em que tais acordos suscitam problemas diferentes que não podem presentemente ser contemplados num só regulamento (artigo 5º).
(9) Tendo em conta as semelhanças existentes entre a venda e a licença exclusiva e a fim de impedir que o regulamento seja contornado fazendo passar cessões por licenças exclusivas restritivas da concorrência, o presente regulamento é aplicável igualmente aos acordos de cessão e de aquisição de patentes ou de saber-fazer na medida em que o cedente continue a assumir o risco da sua exploração económica. É, além disso, aplicável aos acordos de licença em que o licenciante, sem ser titular da patente ou do saber-fazer, estiver por este autorizado a conceder a licença, como é o caso das sublicenças, bem como aos acordos de licença em que os direitos e obrigações das partes contratantes são assumidos por empresas a elas ligadas (artigo 6º).
(10) Os acordos de licença exclusiva, isto é, os acordos em que o licenciante se compromete a não explorar ele próprio a tecnologia licenciada no território objecto da licença ou a aí não conceder outras licenças, podem não ser incompatíveis com o nº 1 do artigo 85º, quando disserem respeito à introdução e à protecção de uma tecnologia nova no território objecto da licença devido à amplitude da investigação efectuada, à intensificação da concorrência, em especial entre marcas, e à melhoria da competitividade das empresas em questão, decorrentes da divulgação da inovação na Comunidade. Na medida em que os acordos de licença exclusiva sejam abrangidos pelo âmbito de aplicação do nº 1 do artigo 85º, é conveniente incluí-los no artigo 1º de modo a poderem também beneficiar da isenção.
(11) A isenção das proibições de exportação a cargo do licenciante da patente e dos seus licenciados não prejudica eventuais desenvolvimentos da jurisprudência do Tribunal de Justiça, à luz dos artigos 30º a 36º e do nº 1 do artigo 85º, relativamente a essas probições e, em particular, à proibição imposta ao licenciado de introduzir no comércio o produto objecto de licença nos territórios concedidos a outros licenciados (concorrência passiva).
(12) As obrigações referidas no artigo 1º contribuem, em geral, para a melhoria da produção e para a promoção do progresso técnico. Incentivam efectivamente os titulares de patentes ou de saber-fazer a conceder licenças e os licenciados a investir no fabrico, na utilização e na comercialização de novos produtos ou na utilização de novos processos. Essas obrigações podem ser admitidas no âmbito do presente regulamento em relação a territórios onde o produto objecto de licença se encontre protegido por patentes, enquanto essas patentes se mantiverem em vigor.
(13) Tendo em conta a dificuldade de determinar quando é que o saber-fazer deixa de ser secreto, convém, no que diz respeito aos territórios em que a tecnologia licenciada só abrange o saber-fazer, limitar a um certo período a validade de tais obrigações. Além disso, para garantir suficientes períodos de protecção, convém fixar o início desses períodos a partir da data em que o produto é comercializado pela primeira vez por um dos licenciados no interior da Comunidade.
(14) A isenção, ao abrigo do nº 3 do artigo 85º, de períodos mais longos de protecção territorial no caso dos acordos de saber-fazer, em especial para proteger investimentos onerosos e de risco, ou quando as partes não se encontravam em concorrência aquando da concessão da licença, só pode ser concedida através de uma decisão individual. Além disso, as partes podem prorrogar a duração dos seus acordos para explorar eventuais melhoramentos ou prever o pagamento de royalties adicionais. Contudo, em tais casos, só pode ser permitido um novo período de protecção territorial a contar da data do licenciamento dos melhoramentos secretos na Comunidade, mediante decisão individual. Se da pesquisa de melhoramentos resultarem inovações distintas com relação à tecnologia facultada, as partes podem concluir um novo acordo beneficiando da isenção do presente regulamento.
(15) Deverá, finalmente, ser concedida isenção à obrigação por parte do licenciado de não comercializar o produto objecto de licença nos territórios concedidos a outros licenciados por um período de alguns anos (isto é, a proibição não só da concorrência activa mas também da concorrência passiva) a contar da data em que o produto objecto de licença é comercializado pela primeira vez na Comunidade, independemente do facto de, nos territórios em questão, a tecnologia licenciada incluir saber-fazer, elementos patenteados ou os dois elementos em conjunto.
(16) A isenção da protecção territorial deve cobrir a totalidade dos períodos autorizados enquanto as patentes necessárias se mantiverem em vigor ou o saber-fazer se mantiver secreto e substancial; as partes num acordo misto de licença de patente e de saber-fazer devem poder beneficiar do período de protecção mais longo resultante para um determinado território da existência de uma patente ou do saber-fazer.
(17) As obrigações referidas no artigo 1º também preenchem, de um modo geral, as outras condições de aplicação do nº 3 do artigo 85º. Os utilizadores beneficiam, regra geral, de uma parte equitativa das vantagens decorrentes da melhoria do abastecimento do mercado. Para preservar este efeito, deve exlcuir-se a aplicação do artigo 1º quando as partes acordam em recusar satisfazer os pedidos de utilizadores ou revendedores estabelecidos nos territórios repsectivos, que revenderiam para exportação, ou em tomar outras medidas para impedir as importações paralelas. Assim especificadas, as obrigações acima referidas impõem apenas as restrições indispensáveis para atingir os objectivos acima mencionados.
(18) É desejável definir no presente regulamento um certo número de obrigações normalmente existentes nos acordos de licença e que, habitualmente, não são restritivas da concorrência, e prever que, caso sejam abrangidas pelo âmbito de aplicação do nº 1 do artigo 85º, devido a circunstâncias económicas ou jurídicas especiais, também sejam cobertas pela isenção. Esta enumeração constante do artigo 2º não é exaustiva.
(19) O presente regulamento deve também especificar as restrições ou disposições que não podem ser incluídas nos acordos de licença para que estes possam beneficiar da isenção por categoria. As restrições enumeradas no artigo 3º podem ser abrangidas pela proibição prevista no nº 1 do artigo 85º, mas, nestes casos, não se pode, de um modo geral, presumir que, apesar de estarem ligadas à tranferência de tecnologia, essas restrições produzirão os efeitos positivos exigidos pelo nº 3 do artigo 85º, como seria necessário para a concessão de uma isenção por categoria. Tais restrições só poderão ser isentas mediante decisão individual, tendo em conta, nomeadamente, a posição das empresas em questão no mercado e o grau de concentração do mercado.
(20) Não são geralmente restritivas da concorrência a obrigação por parte do licenciado de deixar de utilizar a tecnologia licenciada, após o termo de vigência do acordo (ponto 3 do nº 1 do artigo 2º), e a de conceder uma licença ao licenciante relativa aos melhoramentos introduzidos (ponto 4 do nº 1 do artigo 2º). A proibição de uso após termo pode ser considerada como um elemento normal da licença, sem o que o licenciante seria obrigado a transferir indefinidamente o seu saber-fazer ou as suas patentes. A obrigação por parte do licenciado de conceder ao licenciante uma licença para os melhoramentos que introduziu no saber-fazer licenciado e/ou nas patentes licenciadas não tem geralmente um efeito restritivo da concorrência se o licenciado estiver autorizado pelo contrato a partilhar a experiência e as invenções futuras do licenciante. Por outro lado, existe um efeito restritivo da concorrência quando o acordo prevê uma obrigação do licenciado ceder ao licenciante os seus direitos sobre os melhoramentos por eles introduzidos na tecnologia inicialmente licenciada (ponto 6 do artigo 3º).
(21) A enumeração das cláusulas que não constituem obstáculo à isenção inclui também a obrigação por parte do licenciado de continuar a pagar royalties até ao termo de vigência do acordo, independentemente de o saber-fazer licenciado se ter ou não tornado do domínio público, por acção de terceiros ou do próprio licenciado (ponto 7 do nº 1 do artigo 2º). Além disso, as partes devem poder, para facilitar o pagamento pelo licenciado, escalonar o pagamento das royalties para a utilização da tecnologia licenciada num período superior ao da duração das patentes licenciadas, nomeadamente pela fixação de taxas menos elevadas. Regra geral, as partes não precisam de ser protegidas contra as consequências financeiras previsíveis de um acordo livremente firmado, não devendo, por conseguinte, ser restringidas na sua liberdade de escolha do meio adequado para financiar a transferência de tecnologia e para repartir entre si o risco de exploração. No entanto, o recurso à fixação de royalties, com vista a realizar qualquer das restrições previstas no artigo 3º, exclui o acordo do benefício da isenção por categoria.
(22) A obrigação imposta ao licenciado de limitar a exploração da tecnologia licenciada a um ou mais domínios de aplicação técnica (« domínios de utilização ») ou a um ou mais mercados de produtos também não é abrangida pelo âmbito de aplicação do nº 1 do artigo 85º, tendo o licenciante o direito de transferir a tecnologia apenas para fins limitados (ponto 8 do nº 1 do artigo 2º).
(23) As cláusulas ao abrigo das quais as partes, quando são concorrentes no que se refere aos produtos contratuais, repartem a clientela no mesmo domínio tecnológico de utilização ou no mesmo mercado de produtos, através de uma proibição efectiva de abastecer certas categorias de clientes ou de uma obrigação com efeitos equivalentes, excluem o acordo do benefício da isenção por categoria (ponto 4 do artigo 3º). Essas restrições entre não concorrentes continuam sujeitas ao processo de oposição. Não é abrangido pelo artigo 3º o caso em que a licença de patente ou de saber-fazer é concedida para facultar a um cliente uma segunda fonte de abastecimento. Em tal caso, a proibição imposta ao segundo licenciado de abastecer outras pessoas para além do cliente em questão é necessária para a concessão da segunda licença, uma vez que o objectivo da operação não é o de criar uma fonte de abastecimento independente no mercado. O mesmo se aplica às restrições relativas às quantidades que o licenciado pode fornecer ao cliente em questão (ponto 13 do nº 1 do artigo 2º).
(24) Para além das cláusulas já mencionadas, a enumeração das restrições que impedem a isenção por categoria inclui também as restrições relativas ao preço de venda do produto objecto de licença ou as quantidades a serem produzidas ou vendidas, porque limitam gravemente o licenciado na exploração da tecnologia e, essencialmente, porque as restrições em termos de quantidade podem ter o mesmo efeito que uma proibição de exportação (pontos 1 e 5 do artigo 3º). O mesmo não acontece quando uma licença é concedida para a utilização da tecnologia em determinadas instalações de produção e quando, simultaneamente, o licenciado obtém uma tecnologia específica para a criação, exploração e manutenção dessas instalações e está autorizado a aumentar a sua capacidade ou a criar novas instalações para uso próprio em condições comerciais normais. Por outro lado, o licenciado pode ser legalmente impedido de utilizar a tecnologia específica do licenciante para construir instalações destinadas a terceiros, uma vez que o acordo não tem por objecto permitir ao licencido facultar a outros produtores o acesso à tecnologia do licenciante enquanto esta for secreta ou se encontrar protegida por uma patente (ponto 12 do nº 1 do artigo 2º).
(25) Os acordos que não sejam automaticamente cobertos pela isenção, por conterem disposições que não são expressamente isentas pelo presente regulamento nem expressamente excluídas da isenção, incluindo as enumeradas no nº 2 do artigo 4º do presente regulamento, poderão, no entanto, ser geralmente considerados como podendo, em determinadas circunstâncias, beneficiar da aplicação da isenção por categoria. A Comissão poderá estabelecer rapidamente. Se for o caso, com base nas informações que as empresas são obrigadas a prestar-lhe em conformidade com o disposto no Regulamento (CE) nº 3385/94 da Comissão (8). A Comissão poderá dispensar da obrigação de comunicar qualquer dado exigido pelo formulário A/B que não se lhe afigure necessário. À Comissão bastará, regra geral, a comunicação do texto integral do acordo de licença e de uma estimativa baseada em informações directamente disponíveis da estrutura do mercado e da quota de mercado do licenciado. Dever-se-á, portanto, considerar tais acordos como cobertos pela isenção prevista pelo presente regulamento desde que sejam notificados à Comissão e esta não se oponha à aplicação de isenção dentro de um determinado prazo.
(26) Se os acordos que beneficiaram da isenção prevista no presente regulamento tiverem, no entanto, efeitos incompatíveis com o nº 3 do artigo 85º, a Comissão pode retirar o benefício da isenção por categoria, nomeadamente quando os produtos licenciados não estiverem sujeitos, no território objecto de licença, a uma concorrência efectiva (artigo 7º). Esta situação poderia verificar-se quando o licenciado tem uma forte posição no mercado. Na sua apreciação das condições de concorrência, a Comissão prestará especial atenção às situações em que a quota de mercado do licenciado é superior a um limiar de 40 % do mercado dos produtos licenciados no seu conjunto e de todos os produtos ou serviços que o consumidor considera intermutáveis ou substituíveis em razão das suas propriedades, preço e uso.
(27) Os acordos que preenchem as condições previstas nos artigos 1º e 2º e que não tenham por objecto ou por efeito restringir de qualquer outra forma a concorrência deixam de ter que ser notificados. Em casos específicos, porém, as empresas conservam o direito de apresentar um pedido de certificado negativo ou de isenção, ao abrigo do nº 3 do artigo 85º, com base no Regulamento nº 17 do Conselho (9), com a última redacção que lhe foi dada pelo Acto de Adesão da Áustria, da Finlândia e da Suécia. Podem, nomeadamente, notificar os seus acordos que comportem a obrigação por parte do licenciante de não conceder outras licenças no território objecto de licença se a quota de mercado do licenciado se situar ou for susceptível de se situar acima de 40 %,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1º
1. Nos termos do nº 3 do artigo 85º do Tratado, o disposto no nº 1 do artigo 85º do Tratado é declarado inaplicável, nas condições e com as reservas a seguir previstas, aos acordos puros de licença de patente ou de licença de saber-fazer e aos acordos mistos de licença de patente e de saber-fazer, bem como aos acordos que contêm cláusulas acessórias relativas a direitos de propriedade intelectual que não as patentes, em que participem apenas duas empresas e que contenham uma ou mais das seguintes obrigações:
1. A obrigação por parte do licenciante de não a tecnologia licenciada no território objecto de licença;
2. A obrigação por parte do licenciante de não explorar ele próprio a tecnologia licenciada no território objecto da licença;
3. A obrigação por parte do licenciado de não explorar a tecnologia licenciada no território do licenciante no mercado comum;
4. A obrigação por parte do licenciado de não fabricar ou utilizar o produto objecto de licença e de não utilizar o processo objecto de licença nos territórios concedidos a outros licenciados no mercado comum;
5. A obrigação por parte do licenciado de não praticar uma política activa de comercialização do produto objecto de licença nos territórios concedidos a outros licenciados no mercado comum e, especialmente, de não fazer publicidade expressamente destinada a esses territórios, de não estabelecer aí qualquer sucursal nem manter qualquer depósito para a distribuição do produto;
6. A obrigação por parte do licenciado de não comercializar o produto objecto da licença nos territórios concedidos a outros licenciados no mercado comum, em resposta a pedidos de entrega não solicitados;
7. A obrigação por parte do licenciado de apenas utilizar a marca de fábrica do licenciante ou a apresentação determinada por este para distinguir o produto objecto de licença durante o período de validade do acordo, desde que o licenciado não seja impedido de indicar que é o fabricante do produto objecto de licença;
8. A obrigação por parte do licenciado de limitar a sua produção do produto objecto de licença às quantidades necessárias ao fabrico dos seus produtos e de vender o produto objecto de licença unicamente como parte integrante ou como peça sobresselente dos seus produtos, ou enquanto ligado de qualquer outro modo à venda dos seus próprios produtos, desde que tais quantidades sejam livremente determinadas pelo licenciado.
2. Para os acordos puros de licença de patente, a isenção das obrigações previstas no nº 1 só é concedida na medida em que e enquanto nos respectivos territórios do licenciado (pontos 1, 2, 7 e 8), do licenciante (ponto 3) e dos outros licenciados (pontos 4 e 5) o produto objecto de licença estiver protegido por patentes paralelas. A isenção da obrigação prevista no ponto 6 do nº 1 é concedida por um período que não deve ser superior a cinco anos a contar da data em que o produto licenciado foi comercializado pela primeira vez no mercado comum por um dos licenciados, desde que e enquanto, nesses territórios, este produto for protegido por patentes paralelas.
3. Para os acordos puros de saber-fazer, o período para a concessão da isenção das obrigações previstas nos pontos 1 a 5 do nº 1 não deve ser superior a dez anos a contar da data em que o produto objecto da licença é comercializado pela primeira vez por um dos licenciados no interior da Comunidade.
A isenção da obrigação prevista no ponto 6 do nº 1 é concedida durante um período que não deve ser superior a cinco anos a contar da data em que o produto é comercializado pela primeira vez por um dos licenciados no mercado comum.
As obrigações previstas nos pontos 7 e 8 do nº 1 beneficiam de isenção durante o período de validade do acordo enquanto o saber-fazer se mantiver secreto e substancial.
Contudo, a isenção prevista no nº 1 só é concedida quando as partes tenham identificado por qualquer forma adequada o saber-fazer de origem e os eventuais melhoramentos tornados acessíveis a uma das partes e comunicados à outra parte nos termos do acordo e para a realização do seu objecto, desde que e enquanto o saber-fazer se mantiver secreto e substancial.
4. Para os acordos mistos de licença de patente e de saber-fazer, a isenção prevista nos pontos 1 a 5 do nº 1 aplica-se aos Estados-membros em que a tecnologia concedida se encontra protegida por patentes necessárias, durante o período em que o produto objecto de licença for protegido nesses Estados-membros por tais patentes, sempre que a duração desta protecção exceda os períodos especificados no nº 3.
A duranção da isenção prevista no ponto 6 do nº 1 não pode ser superior ao período de cinco anos previsto nos pontos 2 e 3.
No entanto, estes acordos também só podem beneficiar da isenção prevista no nº 1 enquanto as patentes se encontrem em vigor ou se o saber-fazer tenha sido identificado e enquanto se mantiver secreto e substancial, consoante qual destes períodos for o mais longo.
5. A isenção prevista no nº 1 é igualmente aplicável quando as partes prevejam nos seus acordos obrigações do tipo das previstas no mesmo número, mas mais limitadas do que as que são permitidas por este.
Artigo 2º
1. Não constituem obstáculo à aplicação do artigo 1º, em particular, as cláusulas seguintes que, em geral, não são restritivas da concorrência:
1. A obrigação por parte do licenciado de não divulgar o saber-fazer comunicado pelo licenciante; o licenciado pode continuar vinculado a esta obrigação após o termo de vigência do acordo;
2. A obrigação por parte do licenciado de não conceder sublicenças ou de não ceder a licença;
3. A obrigação por parte do licenciado de não explorar o saber-fazer ou as patentes licenciadas após o termo do acordo, na medida em que e enquanto o saber-fazer se mantiver secreto ou as patentes se mantiverem em vigor;
4. A obrigação por parte do licenciado de conceder uma licença ao licenciante relativa aos melhoramentos ou às novas aplicações que tenha introduzido na tecnologia licenciada, na condição de que:
- essa licença, no caso de melhoramentos dissociáveis, não seja exclusiva, de modo que o licenciado possa utilizar livremente os seus próprios melhoramentos ou licenciá-los a terceiros, desde que a licença a estes últimos não revele o saber-fazer comunicado pelo licenciante que seja ainda secreto, e
- o licenciante assuma o compromisso de conceder uma licença, exclusiva ou não, sobre os seus próprios melhoramentos ao licenciado;
5. A obrigação por parte do licenciado de observar especificações mínimas em matéria de qualidade, incluindo especificações técnicas, do produto objecto da licença ou de se abastecer em produtos ou serviços junto do licenciante ou junto de uma empresa por este designada, na medida em que tais especificações de qualidade, produtos ou serviços sejam necessárias para:
a) Assegurar uma exploração tecnicamente correcta da tecnologia licenciada,
ou
b) Garantir que o produto do licenciado seja conforme com as especificações em matéria de qualidade que são aplicáveis ao licenciante e outros licenciados,
e autorizar o licenciante a proceder a controlos a este respeito;
6. As obrigações de:
a) Informar o licenciante de apropriações ilícitas do saber-fazer ou de contrafacções das patentes licenciadas, ou
b) Intentar uma acção judicial ou assistir o licenciante a fazê-lo em caso de apropriação ilícita ou contrafacção;
7. A obrigação por parte do licenciado de continuar a pagar as royalties:
a) Até ao termo do acordo, cujos montantes, períodos e métodos tenham sido livremente determinados pelas partes, no caso de o saber-fazer se tornar do domínio público não por acção do licenciante, sem prejuízo do eventual pagamento adicional de uma indemnização caso o saber-fazer se torne do domínio público por acção do licenciado em violação do acordo;
b) Por um período superior ao da duração das patentes licenciadas por forma a facilitar o pagamento;
8. A obrigação por parte do licenciado de limitar a exploração da tecnologia licenciada a um ou mais domínios de aplicação técnica cobertos por essa tecnologia, ou a um ou mais mercados dos produtos;
9. A obrigação por parte do licenciado de pagar uma royalty mínima ou de fabricar uma quantidade mínima dos produtos objecto da licença ou ainda de efectuar um número mínimo de operações de exploração da tecnologia licenciada;
10. A obrigação por parte do licenciante de assegurar ao licenciado condições de licença mais vantajosas do que as que possa vir a conceder a outra empresa depois de ter concluído o acordo;
11. A obrigação por parte do licenciado de inscrever no produto objecto de licença o nome do licenciante ou o número da licença de patente;
12. A obrigação por parte do licenciado de não utilizar a tecnologia do licenciante para construir instalações destinadas a terceiros; esta obrigação não prejudica o direito do licenciado aumentar a capacidade das suas instalações ou criar novas instalações para seu uso próprio em condições comerciais normais, incluindo o pagamento do royalties adicionais;
13. A obrigação por parte do licenciado de fornecer apenas uma quantidade limitada do produto objecto de licença a um determinado cliente, quando a licença é concedida a fim de fornecer a este último uma segunda fonte de abastecimento no território concedido. Esta disposição é igualmente aplicável quando o cliente é o licenciado e a licença concedida com o objectivo de criar uma segunda fonte de abastecimento prevê que o cliente deve fabricar os produtos objecto de licença ou mandá-los fabricar por um subcontratante;
14. A reserva por parte do licenciante do direito de invocar os direitos conferidos por uma patente para se opor à exploração da tecnologia pelo licenciado fora do território autorizado;
15. A reserva por parte do licenciante do direito de pôr termo ao acordo caso o licenciado impugne o carácter secreto ou substancial do saber-fazer licenciado ou a validade, no âmbito do mercado comum, de quaisquer patentes licenciadas pertencentes ao licenciante ou a empresas a ele ligadas;
16. A reserva por parte do licenciante do direito de pôr termo à licença de uma patente se o licenciado invocar que tal patente não é necessária;
17. A obrigação do licenciado de fabricar e comercializar, o melhor possível, o produto objecto da licença;
18. A reserva por parte do licenciante do direito de pôr termo à exclusividade conferida ao licenciado, e do direito de deixar de lhe facultar melhoramentos sempre que o licenciado entre em concorrência, no interior do mercado comum, com o licenciante, com empresas a este ligadas ou com outras empresas situadas no domínio da investigação e do desenvolvimento, do fabrico e utilização de produtos concorrentes e sua distribuição, e a reserva por parte do licenciante do direito à prova pelo licenciado de que o saber-fazer facultado não é utilizado para a produção de outros produtos e para a prestação de outros serviços que não os objecto de licença.
2. Quando as cláusulas referidas no nº 1, devido a circunstâncias especiais, forem abrangidas pelo âmbito de aplicação do nº 1 do artigo 85º, beneficiarão igualmente da isenção mesmo que não sejam acompanhadas por qualquer uma das obrigações isentas por força do artigo 1º
3. A isenção prevista no nº 2 é igualmente aplicável quando as partes prevejam nos seus acordos cláusulas do tipo das mencionadas no nº 1, mas mais limitadas do que as que são permitidas por este.
Artigo 3º
O artigo 1º e o nº 2 do artigo 2º não são aplicáveis quando:
1. Uma das partes estiver limitada na determinação dos preços, dos componentes de preços ou dos descontos relativos aos produtos objecto de licença;
2. Uma das partes estiver limitada no que diz respeito à concorrência com a outra parte, com empresas a ela ligadas ou com outras empresas situadas no mercado comum nos domínios da investigação e do desenvolvimento, da produção e utilização dos produtos concorrentes e sua distribuição, sem prejuízo da obrigação por parte do licenciado de explorar o melhor possível a tecnologia licenciada e sem prejuízo do direito do licenciante de pôr termo à exclusividade facultada ao licenciado e de cessar a licença dos melhoramentos, caso este inicie tais actividades concorrenciais, e do direito de o licenciante exigir que o licenciado prove que o saber-fazer licenciado não é utilizado para a produção de bens e serviços diferentes dos que são objecto da licença;
3. Uma ou ambas as partes forem obrigadas, sem qualquer razão objectivamente justificada, a:
a) Recusar satisfazer pedidos de utilizadores ou de revendedores estabelecidos no seu território respectivo, que comercializariam os produtos noutros territórios do mercado comum;
b) Restringir a possibilidade dos utilizadores ou dos revendedores comprarem os produtos a outros revendedores no mercado comum e, em particular, de invocarem direitos de propriedade intelectual ou de tomarem medidas que impeçam os utilizadores ou os revendedores de se abastecerem fora do território objecto de licença ou de comercializarem nesse território produtos que foram legalmente comercializados no mercado comum pelo licenciante ou com o seu consentimento;
ou quando tal decorra de uma prática concertada entre as mesmas;
4. As partes já eram fabricantes concorrentes antes da concessão da licença e uma delas se encontre, dentro do mesmo domínio de aplicação técnica ou do mesmo mercado de produtos, sujeita a restrições quanto aos clientes que pode servir, especialmente pela proibição de abastecer certas categorias de utilizadores, de utilizar certas formas de distribuição ou, com o objectivo de repartir a clientela, de utilizar certos tipos de acondicionamento dos produtos, sem prejuízo do disposto no ponto 7 do nº 1 do artigo 1º e no ponto 13 do nº 1 do artigo 2º;
5. Uma das partes se encontre sujeita a restrições quanto à quantidade dos produtos objecto de licença fabricados ou vendidos ou ao número de operações de exploração da tecnologia licenciada, sem prejuízo do disposto no ponto 8 do nº 1 do artigo 1º e no ponto 13 do nº 1 do artigo 2º;
6. O licenciado é obrigado a ceder ao licenciante, no todo ou em parte, os direitos sobre os melhoramentos ou novas aplicações da tecnologia licenciada;
7. O licenciante é obrigado, mesmo por acordos separados ou pela prorrogação automática do período de duração inicial do acordo pela inclusão de eventuais novos melhoramentos, durante um período superior ao referido nos nºs 2 e 3 do artigo 1º, a não conceder licenças a outras empresas para a exploração da tecnologia facultada no território concedido, ou uma das partes é obrigada, por um período superior ao referido nos nºs 2 e 3 ou 4 do artigo 1º, a não explorar a tecnologia facultada no território da outra parte ou de outros licenciados.
Artigo 4º
1. A isenção prevista no presente regulamento aplica-se também aos acordos que contenham obrigações restritivas da concorrência não cobertas pelos artigos 1º e 2º e que não são abrangidas pelo âmbito do artigo 3º, na condição de os acordos em questão serem notificados à Comissão nos termos do disposto nos artigos 1º a 3º do Regulamento (CE) nº 3385/94 e que a Comissão não se oponha a tal isenção num prazo de quatro meses.
2. O nº 1 aplica-se, em especial, quando:
a) O licenciado for obrigado, no momento da conclusão do acordo, a aceitar especificações de qualidade ou novas licenças ou a adquirir bens ou serviços que não sejam necessários para assegurar uma exploração tecnicamente correcta da tecnologia licenciada ou para garantir a conformidade da produção do licenciado com os padrões de qualidade respeitados pelo licenciante e outros licenciados;
b) O licenciado for proibido de contestar a natureza secreta ou substancial do saber-fazer licenciado ou a validade, no âmbito do mercado comum, de quaisquer patentes pertencentes ao licenciante ou a empresas a ele ligadas.
3. O prazo de quatro meses fixado no nº 1 começa a correr a partir da data em que a notificação produz efeitos em conformidade com o disposto no artigo 4º do Regulamento (CE) nº 3385/94.
4. No que diz respeito a acordos notificados antes da entrada em vigor do presente regulamento, o disposto nos nºs 1 e 2 pode ser invocado mediante comunicação à Comissão que se refira à notificação e expressamente ao presente artigo. O disposto no nº 3 é aplicável mutatis mutandis.
5. A Comissão pode opor-se à isenção num prazo de quatro meses. Deverá opor-se quando um Estado-membro assim o solicitar no prazo de dois meses a contar da data em que a notificação referida no nº 1 ou a comunicação referida no nº 4 lhe for transmitida. Este pedido deve ser fundamentado com base em considerações relativas às regras de concorrência do Tratado.
6. A Comissão pode retirar a sua oposição à isenção em qualquer momento. No entanto, quando essa oposição resultar do pedido de um Estado-membro e este o mantiver, a oposição apenas pode ser levantada após consulta ao Comité Consultivo em matéria de acordos, decisões, e práticas concertadas e de posições dominantes.
7. Se a oposição for levantada porque as empresas interessadas demonstraram estarem preenchidas as condições do nº 3 do artigo 85º, a isenção produzirá efeitos a partir da data da notificação.
8. Se a oposição for levantada porque as empresas interessadas alterarem o acordo de modo a preencher as condições do nº 3 do artigo 85º, a isenção produzirá efeitos a partir da data em que as modificações entrarem em vigor.
9. Se a Comissão se opuser e a oposição não for levantada, os efeitos da notificação regem-se pelas disposições do Regulamento nº 17.
Artigo 5º
1. O presente regulamento não é aplicável aos:
1. Acordos concluídos entre membros de uma comunidade de patentes ou de saber-fazer respeitantes às tecnologias postas em comum;
2. Acordos de licença concluídos entre empresas concorrentes que tenham uma participação numa empresa comum ou entre um deles e a empresa comum, quando os acordos de licença disserem respeito às actividades da empresa comum;
3. Acordos ao abrigo dos quais uma parte conceda uma licença de patente e/ou de saber-fazer à outra parte que, em contrapartida, ainda que por acordos separados ou através de empresas ligadas, lhe conceda uma licença de patente, de marca ou de saber-fazer ou direitos de venda exclusiva, na medida em que as partes sejam concorrentes relativamente aos produtos abrangidos por estes acordos;
4. Acordos de licença que incluam disposições relativas a direitos de propriedade intelectual que não patentes e que não sejam cláusulas acessórias;
5. Acordos concluídos exclusivamente para efeitos de venda.
2. O presente regulamento é, todavia, aplicável aos:
1. Acordos referidos no ponto 2 do nº 1, por força dos quais uma empresa fundadora concede a uma empresa comum uma licença de patente ou de saber-fazer quando os produtos objecto de licença e os outros bens e serviços das empresas participantes considerados intermutáveis ou substituíveis pelo utilizador em razão das suas propriedades, preço e uso não representarem no mercado comum ou numa parte substancial deste:
- mais de 20 % quando a licença é limitada à produção,
- mais de 10 % quando a licença abrange a produção e a distribuição
do mercado do conjunto dos produtos objecto de licença e de qualquer produto ou serviço intermutável ou substituível;
2. Acordos referidos no ponto 1 do nº 1, bem como às licenças recíprocas referidas no ponto 3 do nº 1, quando as partes não estiverem sujeitas a qualquer restrição territorial no mercado comum quanto ao fabrico, utilização e comercialização dos produtos abrangidos por estes acordos ou quanto à utilização das tecnologias licenciadas ou postas em comum.
3. O presente regulamento continua a ser aplicável quando, durante dois exercícios consecutivos, as partes de mercado previstas no ponto 1 do nº 2 não forem ultrapassadas em mais de um décimo; quando este limite for igualmente ultrapassado, o presente regulamento continua a ser aplicável durante um período de seis meses a contar do termo do exercício no decurso do qual o limite foi ultrapassado.
Artigo 6º
O regulamento é igualmente aplicável aos:
1. Acordos em que o licenciante, sem ser detentor do saber-fazer ou titular da patente, estiver autorizado pelo detentor do saber-fazer ou pelo titular da patente a conceder licenças;
2. Acordos de cessão de saber-fazer e/ou de patentes quando o risco associado à exploração é suportado pelo cedente, especialmente quando o preço a pagar em contrapartida da cessão é fixado em função do volume de negócios realizado pelo cessionário relativamente aos produtos fabricados com a utilização do saber-fazer ou das patentes, das quantidades produzidas ou do número de operações efectuadas com a utilização do saber-fazer ou das patentes;
3. Acordos de licença em que os direitos ou obrigações do licenciante ou do licenciado são assumidos por empresas a eles ligadas.
Artigo 7º
Nos termos do artigo 7º do Regulamento 19/65/CEE, a Comissão pode retirar o benefício da aplicação do presente regulamento se verificar que, em determinado caso, um acordo isento por força do presente regulamento tem, no entanto, certos efeitos incompatíveis com as condições previstas no nº 3 do artigo 85º do Tratado, nomeadamente quando:
1. O acordo tiver por efeito impedir que os produtos objecto de licença não estejam sujeitos no território objecto de licença à concorrência efectiva de produtos ou serviços idênticos ou considerados intermutáveis ou substituíveis pelos utilizadores em razão das suas propriedades, preço e uso, o que poderá, nomeadamente, verificar-se quando o licenciado tem uma quota de mercado superior a 40 %;
2. Sem prejuízo do disposto no ponto 6 do nº 1 do artigo 1º, o licenciado recusar, sem razão objectivamente justificada, satisfazer os pedidos não solicitados de utilizadores ou de revendedores estabelecidos no território de outros licenciados;
3. As partes:
a) Recusarem, sem razão objectivamente justificada, satisfazer pedidos de utilizadores ou de revendedores estabelecidos no seu território respectivo que comercializariam os produtos noutros territórios do mercado comum,
ou
b) Restingirem a possibilidade de os utilizadores ou os revendedores comprarem os produtos a outros revendedores no mercado comum e, em especial, de invocarem direitos de propriedade intelectual ou de tomarem medidas que impeçam estes utilizadores ou revendedores de se abastecerem fora do território concedido ou de comercializarem nesse território produtos que foram legalmente comercializados no mercado comum pelo licenciante ou com o seu consentimento;
4. As partes eram fabricantes concorrentes no momento da concessão da licença e as obrigações impostas ao licenciado de produzir uma quantidade mínima e de explorar o melhor possível a tecnologia licenciada, tal como previstas respectivamente nos pontos 9 e 17 do nº 1 do artigo 2º tiverem por efeito impedir o licenciado de utilizar tecnologias concorrentes.
Artigo 8º
1. Para efeitos de aplicação do presente regulamento:
a) Os pedidos de patente,
b) Os modelos de utilidade,
c) Os pedidos de modelos de utilidade,
d) As topografias de produtos semicondutores,
e) Os « certificats d'utilité » e os « certificats d'addition » segundo o direito francês,
f) Os pedidos de « certificats d'utilité » e de « certificats d'addition » segundo o direito francês,
g) Os certificados complementares de protecção para os medicamentos ou todos os outros produtos para os quais podem ser obtidos tais certificados, e
h) Os certificados de obtentor vegetal,
são equiparados a patentes.
2. O presente regulamento é igualmente aplicável aos acordos relativos à exploração de uma invenção, quando for apresentado um pedido, na acepção do nº 1, relativo ao território de licença, no prazo de um ano a contar da data da conclusão do acordo.
3. O presente regulamento é, além disso, aplicável aos acordos de licença puros de patente ou de saber-fazer ou aos acordos mistos cuja duração inicial seja automaticamente prolongada, através da inclusão de novos melhoramentos, patenteados ou não, comunicados pelo licenciante, desde que o licenciado tenha o direito de recusar tais melhoramentos ou que cada uma das partes tenha o direito de rescindir o acordo no termo do período inicial estipulado e, a seguir, pelo menos de três em três anos.
Artigo 9º
1. As informações obtidas em aplicação do artigo 4º serão apenas utilizadas para efeitos do disposto no presente regulamento.
2. A Comissão e as autoridades dos Estados-membros, bem como os seus funcionários e outros agentes, não divulgarão as informações por eles obtidas na aplicação do presente regulamento e que são abrangidas pela obrigação de sigilo profissional.
3. As disposições dos pontos 1 e 2 não impedem a publicação de informações ou relatórios de carácter geral que não contenham informações relativas a certas empresas ou associações de empresas.
Artigo 10º
Para efeitos do presente regulamento, entende-se por:
1. « Saber-fazer », um conjunto de informações técnicas que são secretas, substanciais e identificadas por qualquer forma adequada;
2. « Secreto », o facto de o conjunto do saber-fazer, considerado globalmente ou na configuração e montagem específicas dos seus elementos, não ser normalmente conhecido ou de fácil obtenção, de modo que uma parte do seu valor no avanço que a sua comunicação proporciona ao licenciado; não deve ser entendido numa acepção estrita no sentido de cada elemento individual do saber-fazer dever ser totalmente desconhecido ou impossível de obter fora da empresa do licenciante;
3. « Substancial », o facto de o saber-fazer abranger as informações que devem ser úteis, ou seja, poder razoavelmente esperar-se que, à data da conclusão do acordo, sejam susceptíveis de melhorar a competitividade do licenciado, por exemplo, auxiliando-o a penetrar no novo mercado ou concedendo-lhe uma vantagem concorrencial relativamente a outros fabricantes ou fornecedores de serviços que não têm acesso ao saber-fazer secreto licenciado ou a outro saber-fazer secreto comparável;
4. « Identificado », o facto de o saber-fazer descrito ou expresso num suporte material de modo a tornar possível verificar se preenche os critérios de segredo e de substância e assegurar que a liberdade do licenciado na exploração da sua própria tecnologia não é indevidamente limitada. O saber-fazer pode ser identificado mediante uma descrição constante do acordo de licença ou num documento distinto ou consignado por qualquer outra forma adequada, o mais tardar aquando da transferência do sabe-fazer ou pouco tempo depois, desde que esse documento distinto ou esse suporte estiver disponível em caso de necessidade;
5. « Patentes necessárias », patentes cuja licença é necessária para a aplicação da tecnologia licenciada na medida em que, a não existir, a realização desta última não seria possível ou apenas em medida limitada ou em condições mais difíceis ou mais onerosas. Estas patentes deverão, por conseguinte apresentar interesse técnico, jurídico ou económico para o licenciado;
6. « Acordos de licença », as licenças puras de patente ou de saber-fazer bem como os acordos mistos de licença de patente e de licença de saber-fazer;
7. « Tecnologia licenciada », o saber-fazer técnico inicial ou as patentes necessárias de um produto e de um processo, ou ambos, existentes aquando da conclusão do primeiro contrato de licença, bem como os melhoramentos introduzidos posteriormente no saber-fazer ou nas patentes, independentemente da questão de saber se e em que medida são explorados pelas partes ou por outros licenciados;
8. « Produtos objecto de licença », os bens ou serviços cuja produção ou fornecimento requer a utilização da tecnologia licenciada;
9. « Quota de mercado do licenciado », a parte que os produtos ou serviços do licenciado, considerados pelos utilizadores intermutáveis ou substituíveis dos produtos licenciados em razão das suas propriedades, preço e uso, representam relativamente ao conjunto do mercado dos produtos objecto de licença e de todos os outros produtos e serviços intermutáveis ou substituíveis no mercado comum ou numa parte substancial deste;
10. « Exploração », qualquer utilização da tecnologia licenciada, nomeadamente para a produção, vendas activas ou passivas num dado território, mesmo que não acompanhadas de fabrico no mesmo território, ou a locação financeira dos produtos objecto de licença;
11. « Território concedido », o território que cobre todo ou pelo menos parte do mercado comum, em que o licenciado está autorizado a explorar a tecnologia licenciada;
12. « Território do licenciante », o território relativamente ao qual o licenciante não concedeu quaisquer licenças para patentes e/ou saber-fazer cobertos pelo acordo de licença;
13. « Patentes paralelas », as patentes que, apesar das disparidades que se mantêm pelo facto de não existir qualquer harmonização das normas nacionais relativas à propriedade industrial, cobrem a mesma invenção em diferentes Estados-membros;
14. « Empresas ligadas »:
a) As empresas nas quais uma parte no acordo dispõe, directa ou indirectamente:
- de mais de metade do capital social ou do capital de exploração, ou
- de mais de metade dos direitos de voto, ou
- do poder de designar mais de metade dos membros do conselho fiscal, do conselho de administração ou dos órgãos que representam legalmente a empresa, ou
- do direito de gerir os negócios da empresa;
b) As empresas que dispõem, directa ou indirectamente, numa das partes no acordo, dos direitos ou poderes enumerados na alínea a);
c) As empresas nas quais uma empresa referida na alínea b) dispõe, directa ou indirectamente, dos direitos ou poderes enumerados na alínea a);
d) As empresas nas quais as partes no acordo ou as empresas a elas ligadas dispõem, em conjunto, dos direitos ou poderes enumerados na alínea a); tais empresas, controladas em conjunto, consideram-se ligadas a cada uma das partes do acordo;
15. « Cláusulas acessórias » são cláusulas relativas à exploração de direitos de propriedade intelectual que não patentes, que não contenham obrigações restritivas de concorrência para além das que acompanham as patentes ou o saber-fazer e que sejam isentas por força do presente regulamento;
16. « Obrigação », uma obrigação contratual e uma prática concertada;
17. « Fabricantes concorrentes » ou fabricantes de « produtos concorrentes », os fabricantes que oferecem produtos que, em razão das suas propriedades, preço e uso, são consideradas pelos utilizadores intermutáveis ou substituíveis dos produtos licenciados.
Artigo 11º
1. É revogado o Regulamento (CEE) nº 556/89, com efeitos em 1 de Abril de 1996.
2. O disposto no Regulamento (CEE) nº 2349/84 continua a ser aplicável até 31 de Março de 1996.
3. A proibição referida no nº 1 do artigo 85º do Tratado não é aplicável aos acordos em vigor em 31 de Março de 1996 que preencham as condições de isenção previstas no Regulamento (CEE) nº 2349/84 ou no Regulamento (CEE) nº 556/89.
Artigo 12º
1. A Comissão procederá a uma avaliação periódica da aplicação do presente regulamento nomeadamente no que diz respeito ao processo de oposição previsto no artigo 4º
2. A Comissão elaborará um relatório sobre o funcionamento do presente regulamento antes de decorridos quatro anos após a sua entrada em vigor e apreciará, nesta base, a oportunidade de proceder a eventuais adaptações do regulamento.
Artigo 13º
O presente regulamento entra em vigor em 1 de Abril de 1996.
É aplicável até 31 de Março de 2006.
Todavia o nº 2 do artigo 11º é aplicável a partir de 1 de Janeiro de 1996.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-membros.
Feito em Bruxelas, em 31 de Janeiro de 1996.