NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1870/2005
ze dne 16. listopadu 2005
o otevření a správě celních kvót a zavedení režimu dovozních licencí a osvědčení o původu pro česnek dovážený ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na čl. 41 odst. 1 tohoto aktu,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou (1), a zejména na čl. 31 odst. 2 a čl. 34 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Na základě jednání vedených v souladu s článkem XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 Společenství změnilo podmínky pro dovoz česneku. Od 1. června 2001 se obvyklé clo na dovážený česnek spadající pod kód KN 0703 20 00 skládá ze cla ve výši 9,6 % hodnoty zboží a zvláštní částky ve výši 1 200 EUR za 1 tunu čisté hmotnosti. Dohodou ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikou na základě článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí u česneku stanovených v tabulce CXL, která tvoří přílohu GATT, schválenou rozhodnutím Rady 2001/404/ES (2), však byla otevřena kvóta o objemu 38 370 tun, která je osvobozena od zvláštního cla (dále jen „kvóta GATT“). Dohoda stanoví, že tato kvóta bude rozdělena na 19 147 tun pro dovoz z Argentiny (pořadová čísla 09.4104 a 09.4099), 13 200 tun pro dovoz z Číny (pořadová čísla 09.4105 a 09.4100) a 6 023 tun pro dovoz ze všech ostatních třetích zemí (pořadová čísla 09.4106 a 09.4102).
(2)
Česnek může být rovněž dovážen mimo rámec kvóty GATT za běžné clo nebo za preferenčních podmínek stanovených dohodami uzavřenými mezi Společenstvím a některými třetími zeměmi.
(3)
Česnek je s roční produkcí zhruba 250 000 tun v EU důležitým produktem odvětví ovoce a zeleniny v Evropské unii. Roční dovoz ze třetích zemí v rozmezí od 60 000 do 80 000 tun je rovněž významný. Dvěma hlavními dodavateli ze třetích zemí jsou Čína (30 000 až 40 000 tun za rok) a Argentina (okolo 15 000 tun za rok).
(4)
Podmínky, kterými se řídí správa uvedených kvót, jsou stanoveny nařízením Komise (ES) č. 565/2002 ze dne 2. dubna 2002, kterým se stanoví postup pro spravování celních kvót a kterým se zavádí systém osvědčení o původu česneku dováženého ze třetích zemí (3). S ohledem na zkušenosti s prováděním uvedeného nařízení a s cílem zjednodušit a vyjasnit systém je třeba změnit některé ze současných podmínek.
(5)
Vzhledem k existenci zvláštního cla na nepreferenční dovozy nad rámec kvóty GATT je pro správu kvóty nezbytné zavést systém dovozních licencí. Takový systém by měl rovněž umožnit podrobné sledování celkového dovozu česneku. Podrobná pravidla tohoto systému by měla doplnit pravidla stanovená nařízením Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty (4), nebo se od nich v připadě potřeby odchýlit.
(6)
Za účelem co nejdůkladnějšího sledování všech dovozů, zejména po nedávných případech podvodu, by se měly zavést dvě kategorie dovozních licencí pro všechny dovozy česneku. Zkušenost ukazuje, že k podvodu dochází při překládce čínského česneku v třetích zemích, které mají preferenční obchodní dohody s Evropským společenstvím. Česnek vstupuje na území EU s falešnými doklady.
(7)
Přechod z jednoho systému na druhý by měl být co nejplynulejší. Pro tento účel by měla být převzata některá prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 565/2002 a tradiční časový rozvrh dovozu by měl být zachován.
(8)
Dovoz česneku by měl být sledován v souladu s článkem 308d nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (5).
(9)
Je třeba i nadále zajistit přiměřené zásoby česneku na trhu Společenství za stabilní ceny, aby se zabránilo zbytečnému narušení trhu formou prudkého kolísání cen a nežádoucím dopadům na producenty Společenství. Pro tento účel je třeba povzbuzovat zvýšenou konkurenci mezi dovozci a snížit jejich administrativní zátěž.
(10)
V zájmu stávajících dovozců, kteří běžně dovážejí značná množství česneku, a dále v zájmu nových dovozců, kteří vstupují na trh a kterým by se měla poskytnout rovná příležitost při podání žádosti o dovozní licence pro množství česneku v rámci celních kvót, je třeba rozlišovat mezi tradičními dovozci a novými dovozci. Je třeba stanovit jasnou definici těchto dvou kategorií dovozců a určitá kritéria týkající se postavení žadatelů a používání přidělených dovozních licencí.
(11)
Množství, která se přidělí uvedeným kategoriím dovozců se určí na základě skutečně dovezených množství a nikoli na základě vydaných dovozních licencí.
(12)
Aby se dovozcům v České republice, Estonsku, Kypru, Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, Maltě, Polsku, Slovinsku a Slovensku (dále „nové členské státy“) umožnilo využívat tohoto nařízení, je třeba provést úpravy na dovozní období 2005/06 a 2006/07, aby se zajistilo, že se rozlišuje na jedné straně mezi tradičními dovozci a novými dovozci Společenství ve složení k 30. dubnu 2004 a tradičními dovozci a novými dovozci v nových členských státech na straně druhé.
(13)
Aby se zohlednily různé skladby obchodu v různých nových členských státech, měl by se příslušným orgánům nových členských států umožnit výběr mezi dvěma metodami pro stanovení referenčního množství jejich tradičních dovozců.
(14)
Žádosti o dovozní licence pro dovoz česneku ze třetích zemí podané dovozci obou kategorií by měly být předmětem určitých omezení. Taková omezení jsou nezbytná nejen pro zajištění hospodářské soutěže mezi dovozci, ale pro dovozce, kteří jsou skutečně zapojeni do obchodní činnosti na trhu s ovocem a zeleninou, poskytují možnost obhajovat jejich legitimní obchodní postavení vůči jiným dovozcům a vylučují možnost, že by jediný dovozce byl schopen ovládat trh.
(15)
Pro zachování hospodářské soutěže mezi skutečnými dovozci a vyloučení spekulace při přidělování dovozních licencí a zneužívání systému, který by mohl fungovat v rozporu s legitimním obchodním postavením nových a tradičních dovozců, je třeba zavést přísnější kontroly správného používání dovozních licencí. Pro tento účel by měl být zakázán převod dovozních licencí.
(16)
S cílem snížit správní zatížení pro dovozce a možnosti podvodu by se žádosti o dovozní licenci měly předkládat pouze v členském státě, ve kterém je dovozce zapsán v registru.
(17)
Je rovněž nezbytné, aby existovala opatření, která co nejvíce omezí spekulativní žádosti o dovozní licence, které mohou vyústit v ne zcela použité celní kvóty. Vzhledem k povaze a hodnotě produktu se jistota podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 složí pro každou tunu česneku, pro kterou byla podána žádost o dovozní licenci. Jistota by měla být složena v dostatečné výši, aby se tím odradily spekulativní žádosti, ale ne v takové výši, aby se tím odradili dovozci skutečně zapojení do obchodní činnosti s česnekem. Nejobjektivnější vhodná výše jistoty dosahuje 5 % běžného dodatečného cla použitelného na dovozy česneku kódu KN 0703 20 00.
(18)
Pro zajištění řádné správy kvót GATT je třeba stanovit opatření, která Komise přijme v případě, že množství česneku určitého původu nebo za určité čtvrtletí, na které se vztahují žádosti o dovozní licence, překročí množství stanovené rozhodnutím 2001/404/ES, k němuž je přičteno nevyužité množství z dříve vydaných dovozních licencí. Pokud taková opatření zahrnou použití koeficientu přidělení při vydání dovozních licencí, měla by se stanovit možnost stažení žádostí pro tyto dovozní licence s okamžitým uvolněním jistoty.
(19)
Pro zajištění řádného používání kvót členské státy pravidelně oznámí Komisi množství, na něž se vztahují dovozní licence vydané příslušnými orgány členských států a která nebyla dovozci využita. Množství, na která se vztahují dovozní licence, zahrnou žádosti o dovozní licence stažené dovozci.
(20)
Pro účely spravování celních kvót pro česnek musí dovozci, kteří podali žádosti o dovozní licence, připojit ke svým žádostem určeným příslušným orgánům členského státu prohlášení, v němž se zavazují, že budou dodržovat omezení stanovená tímto nařízením. S cílem předcházet zneužívání systému je třeba stanovit odrazující sankce a poskytnout členským státům určitý prostor při ukládání dovozcům, kteří předložili falešné, zavádějící či nesprávné žádosti nebo prohlášení příslušným orgánům, doplňujících sankcí společně se sankcemi stanovenými tímto nařízením.
(21)
Pro lepší kontrolu a předcházení riziku odklonu obchodu v důsledku nesprávné dokumentace je třeba zachovat stávající systém osvědčení o původu pro česnek dovážený z některých třetích zemí a požadavek, aby uvedený česnek byl přepravován přímo z třetí země původu do Společenství a rozšířit seznam zemí podle dodatečných informací. V souladu s články 56 až 62 nařízení (EHS) č. 2454/93 vydají tato osvědčení o původu příslušné vnitrostátní orgány.
(22)
Je třeba upřesnit veškerou výměnu informací mezi členskými státy a Komisí podle tohoto nařízení, zejména pro účely spravování celních kvót, přijímání opatření proti podvodům a kontroly trhu.
(23)
Je třeba zrušit nařízení (ES) č. 565/2002, nařízení Komise (ES) č. 228/2004 ze dne 3. února 2004, kterým se stanoví přechodná opatření k nařízení (ES) č. 565/2002 v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (6), a nařízení Komise (ES) č. 229/2004 ze dne 10. února 2004, kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 565/2002 týkající se termínů pro podání žádostí o licence pro dovozy česneku v prvním čtvrtletí dovozního období 2004/05 (7). Toto nařízení se poprvé použije pro žádosti o dovozní licence na první čtvrtletí dovozního období 2006/07. Vzhledem k tomu, že dovozní činnosti řízené ustanoveními tohoto nařízení pro „B“ licence nejsou v současnosti předmětem žádných zvláštních licenčních pravidel, a pro zajištění efektivnější kontroly se ustanovení pro „B“ licence použijí co nejdříve.
(24)
Pro dovoz česneku podle dovozních licencí vydaných podle nařízení (ES) č. 565/2002 a nařízení o otevření a správě autonomních celních kvót pro česnek, k němuž dojde po vstupu v platnost tohoto nařízení, se i nadále použijí ustanovení platná v okamžiku vydání těchto dovozních licencí.
(25)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Otevření celních kvót a příslušných cel
1. V souladu s rozhodnutím 2001/404/ES se otevírají celní kvóty pro dovoz česneku kódu KN 0703 20 00 (dále jen „česnek“) do Společenství, na který se vztahují podmínky stanovené v tomto nařízení. Objem každé celní kvóty, období, kterého se týká, a pořadové číslo jsou stanovené v příloze I tohoto nařízení.
2. Valorické clo použitelné pro česnek dovezený v rámci kvót uvedených v odstavci 1 je stanoveno na 9,6 %.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1.
„dovozním obdobím“ se rozumí období od 1. června do 31. května následujícího roku;
2.
„novými členskými státy“ se rozumí Česká republika, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovinsko a Slovensko;
3.
„jinými zeměmi“ se rozumí třetí země s výjimkou Argentiny a Číny;
4.
„příslušnými orgány“ se rozumí subjekt nebo subjekty určené členskými státy pro provádění tohoto nařízení;
5.
„referenčním množstvím“ se rozumí množství česneku dovezené tradičními dovozci ve smyslu článku 3, které je toto:
a)
pro tradiční dovozce, kteří dováželi česnek do Společenství ve složení k 30. dubnu 2004 v letech 1998 až 2000, se jedná o maximální množství česneku dovezená během jednoho z kalendářních roků 1998, 1999 a 2000;
b)
pro tradiční dovozce, kteří v letech 2001 až 2003 dováželi česnek do nových členských států, se jedná o maximální množství česneku dovezená během
i)
některého z kalendářních roků 2001, 2002 nebo 2003,
ii)
nebo během některého z dovozních období 2001/02, 2002/03 nebo 2003/2004;
c)
pro tradiční dovozce, kteří nespadají pod písmeno a) nebo b), se jedná o maximální množství česneku dovezená během jednoho z prvních tří dovozních období, během nichž obdrželi dovozní licence podle nařízení (ES) č. 565/2002 nebo tohoto nařízení.
Při výpočtu referenčního množství se nepřihlédne k česneku pocházejícímu z nových členských států nebo ze Společenství ve složení k 30. dubnu 2004.
Nové členské státy vyberou a použijí pro všechny tradiční dovozce jednu ze dvou metod uvedených pod písmenem b) v souladu s objektivními kritérii a způsobem, který zajistí rovné zacházení pro všechny hospodářské subjekty.
Článek 3
Kategorie dovozců
1. „Tradičními dovozci“ se rozumí dovozci, bez ohledu na to, zda jde o fyzické nebo právnické osoby, jednotlivce nebo seskupení hospodářských subjektů zřízené v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kteří mohou prokázat, že:
a)
získali dovozní licence podle nařízení (ES) č. 565/2002 nebo tohoto nařízení v každém ze tří předchozích dovozních období;
b)
v nejméně dvou ze tří předchozích dovozních období dováželi česnek do Společenství;
c)
během dovozního období předcházejícího podání žádosti dovezli do Společenství nejméně 50 tun ovoce a zeleniny podle čl. 1 odst. 2 nařízení č. 2200/96.
2. „Novými dovozci“ se rozumí jiní dovozci, než dovozci uvedení v odstavci 1, bez ohledu na to, zda jde o fyzické nebo právnické osoby, jednotlivce nebo seskupení hospodářských subjektů zřízené v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kteří během dvou předchozích kalendářních let dovezli do Společenství nejméně 50 tun ovoce a zeleniny podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96. Soulad s touto podmínkou se potvrdí registrací v obchodním rejstříku členského státu nebo jiným rovnocenným dokladem uznaným členským státem a dokladem o dovozu.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2 a pro dovozní období od 1. června 2006 do 31. května 2007 a pouze v nových členských státech se:
a)
„tradičními dovozci“ rozumí dovozci, bez ohledu na to, zda jde o fyzické nebo právnické osoby, jednotlivce nebo seskupení hospodářských subjektů zřízené v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kteří mohou prokázat, že:
i)
v nejméně dvou ze tří předchozích dovozních období dováželi česnek z jiných zemí původu, než jsou nové členské státy nebo Společenství ve složení k 30. dubnu 2004;
ii)
během předcházejícího kalendářního roku dovezli do Společenství nejméně 50 tun ovoce a zeleniny podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96.
iii)
dovozy uvedené v bodech (i) a (ii) se uskutečnily v novém členském státě, kde má dotčený dovozce sídlo;
b)
„novými dovozci“ rozumí jiní než tradiční dovozci podle písmene a), bez ohledu na to, zda jde o fyzické nebo právnické osoby, jednotlivce nebo seskupení hospodářských subjektů zřízené v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kteří mohou prokázat, že:
i)
v každém ze dvou předcházejících kalendářních let dovezli z jiných zemí původu než nové členské státy nebo Společenství ve složení k 30. dubnu 2004 nejméně 50 tun ovoce a zeleniny podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96;
ii)
dovozy uvedené v bodě i) se uskutečnily v novém členském státě, kde má dotčený dovozce sídlo.
Článek 4
Předkládání dovozních licencí
1. Každé propuštění dovezeného česneku do volného oběhu ve Společenství je podmíněno předložením dovozní licence vydané v souladu s tímto nařízením.
2. Česnek může být propuštěn do volného oběhu v rámci kvót uvedených v čl. 1 odst. 1, pokud kolonka 24 příslušné dovozní licence bude obsahovat jednu z poznámek uvedených v příloze II.
Takové dovozní licence se dále uvádějí jen jako „A“ licence. Ostatní dovozní licence se dále uvádějí jen jako „B“ licence.
Článek 5
Obecná ustanovení týkající se žádostí o dovozní licence a dovozních licencí
1. Nařízení (ES) č. 1291/2000 se použije na „A“ a „B“ licence, nestanoví-li toto nařízení jinak.
2. „A“ licence jsou platné pouze pro čtvrtletí, pro které byly vydány. Kolonka 24 musí obsahovat jednu z poznámek uvedených v příloze III.
„B“ licence jsou platné tři měsíce od data vydání.
3. Jistota podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 činí 50 EUR za tunu.
4. V kolonce 8 žádostí o licence a licencí „A“ a „B“ se uvede země původu a slovo „ano“ se označí křížkem. Dovozní licence jsou platné pouze pro dovozy z uvedené země původu.
5. Odchylně od čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 nelze převést práva plynoucí z „A“ a „B“ licencí.
Článek 6
Přidělování celkových množství tradičním a novým dovozcům
1. Celkové množství přidělené Argentině, Číně a jiným zemím podle přílohy I se rozdělí takto:
a)
70 % tradičním dovozcům;
b)
30 % novým dovozcům.
2. Pokud u dovozů pocházejících z Argentiny, Číny a jiných zemí nedojde v určitém čtvrtletí k úplnému vyčerpání přiděleného množství jednou z kategorií dovozců, přidělí se zbytek do jiné kategorie.
3. Pro každé ze tří míst původu uvedených v odstavci 2 a pro každé čtvrtletí uvedené v příloze I se „A“ licence vydají pro maximální množství rovnající se:
a)
množství uvedenému v příloze I pro dané čtvrtletí a dané místo původu;
b)
množství, na které nebyla u tohoto původu v předchozím čtvrtletí podána žádná žádost;
c)
nevyužitému množství z dříve vydaných „A“ licencí pro tento původ oznámenému Komisi.
Množství, o něž nebude požádáno nebo jež nebude využito v jednom dovozním období, však nelze převést do následujícího dovozního období.
Článek 7
Omezení použitelná pro žádosti o „A“ licenci
1. Celkové množství, na které se vztahují žádosti o „A“ licenci předložené tradičním dovozcem, nemůže v dovozním období přesáhnout referenční množství tohoto dovozce. Žádosti, které nejsou v souladu s tímto pravidlem, budou příslušnými orgány zamítnuty.
2. Celkové množství, o které požádá v žádostech o „A“ licenci nový dovozce, nemůže v dovozním období přesáhnout 10 % referenčního množství uvedeného pro dané čtvrtletí a daný původ v příloze I. Žádosti, které nejsou v souladu s tímto pravidlem, budou příslušnými orgány zamítnuty.
Článek 8
Podávání žádostí o dovozní licence
1. Žadatel může předkládat žádosti o „A“ a „B“ licence pouze u příslušných orgánů jednoho členského státu a musí se jednat o stát, v němž je žadatel registrován pro účely DPH.
2. Pouze dovozci podle článku 3 mohou předkládat žádosti o „A“ licenci.
Na podporu svých žádostí o „A“ licenci dovozci poskytnou příslušným orgánům členských států veškeré informace, aby se k jejich spokojenosti ověřil soulad s podmínkami uvedenými v článku 3.
Pokud během předchozího dovozního období obdrželi noví dovozci dovozní licence podle tohoto nařízení nebo nařízení (ES) č. 565/2002, předloží důkaz, že nejméně 90 % jim přiděleného množství bylo propuštěno do volného oběhu.
Pokud nedojde k předložení důkazu podle třetího pododstavce nebo pokud předložený důkaz ukazuje, že v určitém čtvrtletí dovozního období uvedeného v uvedeném pododstavci bylo propuštěno do volného oběhu méně než 90 % množství přiděleného dovozci, nevydá se žadateli dovozní licence s výjimkou případů vyšší moci.
3. Dovozci předloží své žádosti o „A“ licence během prvních pěti pracovních dnů měsíce dubna, července, října a ledna, který předchází příslušnému čtvrtletí.
4. Dovozci přiloží ke svým žádostem o „A“ licence prohlášení, ve kterém uvedou, že jsou seznámeni s ustanoveními článku 7a že je budou dodržovat.
Takové prohlášení dovozce podepíše, čímž potvrdí jeho správnost.
5. V kolonce 20 žádostí o „A“ licenci bude uvedeno „tradiční dovozce“ nebo „nový dovozce“ podle toho, kdo žádost předložil.
6. Pokud v příloze I není pro určité čtvrtletí a pro určitý původ uvedeno žádné množství, nelze pro toto čtvrtletí a pro tento původ předložit žádné žádosti o licenci.
7. Na žádost o „A“ licenci se nemůže vydat žádná „B“ licence.
Článek 9
Sdělení o žádostech o „A“ licenci
Členské státy informují Komisi do 15. dne každého měsíce uvedeného v čl. 8 odst. 3 o množství, na které byly podány žádosti o „A“ licenci pro příslušné čtvrtletí.
Sdělení jsou členěna podle původu. Sdělení mohou rovněž poskytnout samostatné údaje o množství česneku požadovaném tradičními dovozci a novými dovozci.
Předání informací, včetně sdělení „žádné“, probíhá elektronicky na formuláři, který Komise za tímto účelem zašle členským státům.
Článek 10
Vydávání dovozních licencí
1. „A“ licence vydají příslušné orgány sedmý pracovní den následující po sdělení podle článku 9.
2. Pokud v určitém čtvrtletí množství v žádostech v rámci kvót podle čl. 1 odst. 1 převyšují dostupné množství, Komise stanoví pomocí nařízení koeficient přidělení pro dotčené žádosti o „A“ licenci a v případě potřeby zastaví vydávání „A“ licencí pro další žádosti.
Použije-li se první pododstavec, příslušné orgány vydají „A“ licence třetí pracovní den po vstupu nařízení uvedeného v tomto pododstavci v platnost.
3. Nelze vydat žádnou „A“ licenci na dovoz produktů pocházejících z těch zemí uvedených v příloze IV, které Komisi nepředložily informace nezbytné k zahájení postupu správní spolupráce podle článků 63, 64 a 65 nařízení (EHS) č. 2454/93. Informace se považuje za zaslanou dnem svého zveřejnění, jak je stanoveno v článku 15 tohoto nařízení.
4. Členské státy informují Komisi o seznamu tradičních a nových dovozců, kteří požádali o „A“ licence pro příslušné čtvrtletí v den, který je uveden v prvním odstavci článku 9. V případě seskupení hospodářských subjektů zřízených v souladu s vnitrostátními právními předpisy, se rovněž uvedou hospodářské subjekty tvořící seskupení.
Předání informací uvedených v prvním pododstavci probíhá elektronicky na formuláři, který Komise zašle členským státům.
5. „B“ licence se vydávají okamžitě a nepoužije se u nich žádné množstevní omezení.
Článek 11
Stažení žádostí o „A“ licenci
Pokud je podle čl. 10 odst. 2 množství, na které je vydána „A“ licence nižší než množství uvedené v podané žádosti o „A“ licenci, může dotčený dovozce do tří pracovních dní ode dne vstupu v platnost nařízení přijatého podle čl. 10 odst. 2 požádat příslušné orgány o stažení žádosti o „A“ licenci. V případě takového stažení se okamžitě uvolňuje jistota.
Článek 12
Sdělení členského státu Komisi
1. Členský stát informuje Komisi o tom:
a)
na jaká množství byly předloženy žádosti o „B“ licence;
b)
jaká množství nebyla využita z důvodů částečného využití nebo nevyužití „A“ licencí, tato množství odpovídají rozdílu mezi množstvími uvedenými na zadních stranách licencí a mezi množstvími, na která byly tyto licence vydány na poslední ukončené čtvrtletí;
c)
jaká množství se vztahují k žádostem o „A“ licence staženým podle článku 11.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se předávají:
a)
v případě odst. 1 písm. a) druhý pracovní den každého týdne pro žádosti obdržené v předcházejícím týdnu;
b)
v případě odst. 1 písm. b) den následující po dni uvedeném v čl. 9 odst. 1;
c)
v případě odst. 1 písm. c) poslední den každého měsíce uvedeného v čl. 8 odst. 3.
Pokud nebyly podány žádosti o „B“ licenci nebo pokud se nevyskytují nevyužitá nebo zrušená množství ve smyslu odst. 1 písm. b) a c), členský stát o tom informuje Komisi v den, který je uveden v tomto odstavci.
3. Předání informací uvedených v prvním pododstavci probíhá elektronicky na formuláři, který Komise zašle členským státům.
Dotčená množství se rozdělí podle dne podání žádosti o dovozní licenci, třetí země původu, druhu licence („A“ nebo „B“) a pro „A“ licence podle kategorie dovozce ve smyslu článku 3.
Článek 13
Osvědčení o původu
Česnek pocházející z třetí země uvedené v příloze IV se propustí do volného oběhu ve Společenství pouze při splnění těchto podmínek:
a)
předloží se osvědčení o původu vydané příslušnými vnitrostátními orgány dané země v souladu s články 56 až 62 nařízení (EHS) č. 2454/93;
b)
produkt byl dopraven z dané země přímo do Společenství v souladu s článkem 14.
Článek 14
Přímá doprava
1. Za produkty dopravené ze třetích zemí uvedených v příloze IV přímo do Společenství se považují tyto produkty:
a)
produkty, které během své dopravy nepřekročily území žádné jiné třetí země;
b)
produkty dopravené přes území jedné nebo více třetích zemí jiných než je země jejich původu, bez ohledu na to, zda byly v těchto zemích překládány nebo dočasně skladovány, za podmínky, že je tato přeprava odůvodněná zeměpisnými důvody nebo dopravními požadavky a že tyto produkty:
i)
zůstaly pod dohledem celních orgánů tranzitní země/zemí nebo země/zemí dočasného skladování;
ii)
nebyly tam uvedeny na trh nebo uvolněny ke spotřebě;
iii)
nebyly tam podrobeny jiným operacím než vyložení a opětnému naložení nebo operacím zaručujícím jejich uchování v dobrém stavu.
2. Důkaz o splnění podmínek uvedených v odst. 1 písm. b) se předkládá příslušným orgánům členského státu spolu s:
a)
jedním přepravním dokladem vydaným v zemi původu, který se týkal přepravy přes zemi/země tranzitu, nebo
b)
potvrzením vydaným celními orgány země nebo zemí tranzitu, které obsahuje:
i)
přesný popis zboží;
ii)
data jeho vyložení a opětovného naložení, včetně identifikačních údajů o použitých dopravních prostředcích;
iii)
potvrzení o podmínkách uchování zboží;
c)
nebo jakýmikoli jinými průkaznými dokumenty, pokud není možné předložit důkaz podle písmen a) či b).
Článek 15
Správní spolupráce s některými třetími zeměmi
Jakmile každá třetí země uvedená v příloze IV tohoto nařízení zašle informace potřebné pro zahájení postupu správní spolupráce podle článků 63, 64 a 65 nařízení (EHS) č. 2454/93, zveřejní se sdělení o poskytnutí těchto informací v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
Článek 16
Sankce ukládané dovozcům
1. Pokud se zjistí, že žádosti nebo prohlášení týkající se „A“ licencí, které dovozce předložil příslušným orgánům členského státu, obsahují nepravdivé, zavádějící nebo nesprávné informace, a s výjimkou případů, kdy se jedná o skutečný omyl, příslušné orgány dotčených členských států podle závažnosti případu vyloučí dotčeného dovozce ze systému žádostí o „A“ licenci po dobu až čtyř čtvrtletí následujících po zjištění, aniž by tím bylo dotčeno použití příslušných vnitrostátních právních předpisů. Jistota podle čl. 5 odst. 3 v takových případech propadá v plné výši.
2. Členské státy mohou přijmout dodatečné vnitrostátní předpisy týkající se podávání žádostí o „A“ licence svým příslušným orgánům a mohou stanovit sankce odpovídající závažnosti nesrovnalosti, které se mají ukládat dovozcům registrovaným pro účely DPH na jejich území. Členské státy neprodleně uvědomí Komisi o zavedení takových vnitrostátních opatření.
Článek 17
Informace poskytnuté Komisí
S cílem usnadnit zjišťování nebo předcházení falešným prohlášením ze strany hospodářských subjektů předá Komise každý sedmý pracovní den po 15. dni každého měsíce uvedeného v čl. 8 odst. 3 členským státům informace obdržené podle čl. 10 odst. 4.
Každý sedmý pracovní den po uplynutí každého měsíce uvedeného v čl. 8 odst. 3 předá Komise členským státům všechny informace obdržené podle článku 12.
Komise v pravý čas a vhodným způsobem pravidelně informuje členské státy o výši používaných kvót a o informacích, které obdržela podle čl. 16 odst. 2.
Komise sdělí členským státům jakékoli další podstatné informace, zejména informace, které mohou být užitečné pro předcházení podvodům.
Článek 18
Správní spolupráce mezi členskými státy
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro zajištění vzájemné správní spolupráce s cílem zajistit řádné používání tohoto nařízení.
Článek 19
Zrušení
Nařízení (ES) č. 565/2002, č. 228/2004 a č. 229/2004 se zrušují ode dne 1. dubna 2006.
Nařízení (ES) č. 565/2002, č. 228/2004 a č. 229/2004 se však i nadále použijí pro vývozní licence vydané v souladu s uvedenými nařízeními pro dovozní období, které skončí dne 31. května 2006.
Článek 20
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení týkající se „A“ licencí pro dovozní období počínající dnem 1. června 2006 se použijí ode dne 1. dubna 2006.
Ustanovení týkající se „B“ licencí se použijí ode dne 1. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. listopadu 2005.
REGULAMENTO (CE) N.o 1870/2005 DA COMISSÃO
de 16 de Novembro de 2005
que determina a abertura e o modo de gestão de contingentes pautais e institui um regime de certificados de importação e de certificados de origem relativamente ao alho importado de países terceiros
A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia,
Tendo em conta o Tratado de Adesão da República Checa, da Estónia, de Chipre, da Letónia, da Lituânia, da Hungria, de Malta, da Polónia, da Eslovénia e da Eslováquia,
Tendo em conta o Acto de Adesão da República Checa, da Estónia, de Chipre, da Letónia, da Lituânia, da Hungria, de Malta, da Polónia, da Eslovénia e da Eslováquia, nomeadamente o primeiro parágrafo do artigo 41.o,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 2200/96 do Conselho, de 28 de Outubro de 1996, que estabelece a organização comum de mercado no sector das frutas e produtos hortícolas (1), nomeadamente o n.o 2 do artigo 31.o e o n.o 1 do artigo 34.o,
Considerando o seguinte:
(1)
Na sequência de negociações realizadas em conformidade com o artigo XXVIII do GATT 1994, a Comunidade alterou as condições que regem a importação de alho. A partir de 1 de Junho de 2001, o direito aduaneiro normal aplicável aquando da importação de alho do código NC 0703 20 00 passou a ser constituído por uma taxa ad valorem de 9,6 % e por um montante específico de 1 200 euros por tonelada líquida. Contudo, foi aberto, pelo Acordo sob forma de troca de cartas entre a Comunidade Europeia e a República da Argentina, nos termos do artigo XXVIII do Acordo Geral sobre Pautas Aduaneiras e Comércio (GATT) de 1994, sobre a alteração das concessões em relação ao alho previstas na lista CXL anexada ao GATT, aprovado pela Decisão 2001/404/CE do Conselho (2), um contingente de 38 370 toneladas isento de direito específico (em seguida designado por «contingente GATT»). Nos termos do referido acordo, o contingente é repartido em 19 147 toneladas para as importações originárias da Argentina (números de ordem 09.4104 e 09.4099), 13 200 toneladas para as importações originárias da China (números de ordem 09.4105 e 09.4100) e 6 023 toneladas para as importações originárias de outros países (números de ordem 09.4106 e 09.4102).
(2)
Podem igualmente ser realizadas importações de alho fora do contingente GATT, sujeitas ao direito normal ou em condições preferenciais no âmbito de acordos concluídos entre a Comunidade e certos países terceiros.
(3)
O alho é um importante produto do sector das frutas e produtos hortícolas da União Europeia, com uma produção anual de cerca de 250 000 toneladas. A importação anual a partir de países terceiros também é significativa, indo de 60 000 a 80 000 toneladas. Os dois principais países terceiros fornecedores são a China (30 000 a 40 000 toneladas por ano) e a Argentina (cerca de 15 000 toneladas por ano).
(4)
As condições que regem a gestão desses contingentes foram estabelecidas pelo Regulamento (CE) n.o 565/2002 da Comissão, de 2 de Abril de 2002, que determina o modo de gestão dos contingentes pautais e institui um regime de certificados de origem relativamente ao alho importado de países terceiros (3). À luz da experiência adquirida com a aplicação desse regulamento, é necessário, por razões de simplificação e clarificação do regime, alterar algumas das condições em vigor.
(5)
Dada a existência de um direito específico aplicável às importações não preferenciais fora do contingente GATT, a gestão desse contingente exige a criação de um regime de certificados de importação. Tal regime deve permitir a vigilância pormenorizada de todas as importações de alho. As normas de execução aplicáveis a este regime devem ser suplementares e podem ser derrogatórias ao disposto no Regulamento (CE) n.o 1291/2000 da Comissão, de 9 de Junho de 2000, que estabelece normas comuns de execução do regime de certificados de importação, de exportação e de prefixação para os produtos agrícolas (4).
(6)
Para vigiar todas as importações de tão perto quanto possível, especialmente dada a recente ocorrência de casos de fraude, devem igualmente ser criadas duas categorias de certificados de importação para todas as importações de alho. A experiência mostra que as fraudes são habitualmente cometidas recorrendo ao transbordo de alho chinês em países terceiros que celebraram acordos comerciais preferenciais com a Comunidade Europeia. O alho entra na União Europeia acompanhado de documentos falsos.
(7)
A transição de um regime para o outro deve ser tão harmoniosa quanto possível. Para tal, é oportuno retomar certas normas de execução do Regulamento (CE) n.o 565/2002 e manter o calendário tradicional de importação.
(8)
A vigilância das importações de alho deve ser realizada de acordo com o artigo 308.o-D do Regulamento (CEE) n.o 2454/93 da Comissão, de 2 de Julho de 1993, que fixa determinadas disposições de aplicação do Regulamento (CEE) n.o 2913/92 do Conselho que estabelece o Código Aduaneiro Comunitário (5).
(9)
Deve ser assegurada a continuidade de um abastecimento adequado do mercado comunitário em alho, a preços estáveis, evitando simultaneamente perturbações desnecessárias do mesmo que se traduzam em significativas flutuações dos preços com impacto negativo para os produtores comunitários. Com esse fim, deve ser fomentada uma maior concorrência entre importadores e reduzida a carga administrativa que lhes incumbe.
(10)
No interesse dos actuais importadores, que normalmente importam elevadas quantidades de alho, mas também no dos novos importadores que entram no mercado e devem ter a possibilidade de pedir certificados de importação para uma quantidade de alho no âmbito dos contingentes pautais, há que estabelecer uma distinção entre importadores tradicionais e novos importadores. Há que definir claramente essas duas categorias de importadores, bem como determinados critérios relativos ao estatuto dos requerentes e à utilização dos certificados de importação concedidos.
(11)
As quantidades a atribuir a essas categorias de importadores devem ser determinadas com base nas quantidades realmente importadas e não nos certificados de importação emitidos.
(12)
Para que os importadores da República Checa, Estónia, Chipre, Letónia, Lituânia, Hungria, Malta, Polónia, Eslovénia e Eslováquia (em seguida designados por «os novos Estados-Membros») possam beneficiar do presente regulamento, devem ser adoptadas disposições aplicáveis às campanhas de importação de 2005/2006 e 2006/2007 que assegurem a distinção entre, por um lado, importadores tradicionais e novos importadores da Comunidade na sua composição em 30 de Abril de 2004 e, por outro, importadores tradicionais e novos importadores dos novos Estados-Membros.
(13)
Para ter em conta as diferentes estruturas comerciais existentes nos vários novos Estados-Membros, as autoridades competentes destes últimos devem poder escolher entre dois métodos para estabelecer a quantidade de referência dos seus importadores tradicionais.
(14)
Os pedidos de certificados de importação de alho a partir de países terceiros apresentados pelos importadores de ambas as categorias devem ser sujeitos a determinadas restrições. Tais restrições são necessárias para assegurar não só a salvaguarda da concorrência entre importadores, mas também que, aos importadores que exerçam uma actividade comercial genuína no mercado das frutas e produtos hortícolas, seja dada a oportunidade de defender as suas legítimas posições comerciais face aos outros importadores e que nenhum importador possa controlar o mercado.
(15)
Para salvaguardar a concorrência entre importadores genuínos e impedir a especulação na atribuição dos certificados de importação, bem como qualquer abuso do regime que prejudique as legítimas posições comerciais dos novos importadores e dos importadores tradicionais, deve ser instituído um controlo mais severo da correcta utilização dos certificados de importação. Para o efeito, há que proibir a cessão dos certificados de importação.
(16)
Com vista a reduzir a carga administrativa imposta aos importadores e as possibilidades de fraude, os pedidos de certificados de importação devem ser apresentados unicamente no Estado-Membro em que os importadores se encontram registados.
(17)
São igualmente necessárias medidas para reduzir ao mínimo os pedidos de certificados de importação de carácter especulativo, susceptíveis de impedir a plena utilização dos contingentes pautais. Dada a natureza e o valor do produto em causa, deve ser constituída uma garantia, em conformidade com o n.o 2 do artigo 15.o do Regulamento (CE) n.o 1291/2000, por cada tonelada de alho para a qual seja apresentado um pedido de certificado de importação. A garantia deve ser fixada num montante suficientemente elevado para desencorajar pedidos especulativos, mas não tão elevado que desincentive os operadores que exerçam uma actividade comercial genuína relacionada com o alho. O nível objectivo mais adequado para a garantia é 5 % do direito adicional médio aplicável à importação para a Comunidade de alho do código NC 0703 20 00.
(18)
Para garantir a correcta gestão do contingente GATT, há que determinar as medidas a tomar pela Comissão sempre que as quantidades de alho de uma determinada origem ou para um determinado trimestre correspondentes aos pedidos de certificados de importação excedam as quantidades fixadas pela Decisão 2001/404/CE, acrescidas das quantidades não utilizadas de certificados de importação emitidos anteriormente. Sempre que essas medidas incluam a aplicação de um coeficiente de atribuição aquando da emissão dos certificados de importação, deve ser possível retirar os correspondentes pedidos de certificados de importação, com liberação imediata da garantia.
(19)
Com vista a assegurar a correcta utilização dos contingentes, os Estados-Membros devem comunicar regularmente à Comissão as quantidades abrangidas por certificados de importação emitidos pelas suas autoridades competentes que não tenham sido utilizadas pelos importadores. As quantidades abrangidas por certificados de importação emitidos devem ter em conta os pedidos de certificados de importação retirados pelos importadores.
(20)
Para efeitos da gestão dos contingentes pautais de alho, os importadores que apresentem pedidos de certificados de importação às autoridades competentes dos Estados-Membros devem anexar aos seus pedidos uma declaração de que se comprometem a respeitar as restrições previstas no presente regulamento. Para evitar abusos do regime, é conveniente prever sanções dissuasivas e conceder aos Estados-Membros um certo poder discricionário de impor sanções adicionais às previstas no presente regulamento aos importadores que apresentem pedidos e/ou declarações falsos, deturpados ou inexactos às respectivas autoridades competentes.
(21)
Para reforçar o controlo e evitar qualquer risco de desvio de tráfego baseado em documentos inexactos, é conveniente manter o regime de certificados de origem existente para o alho importado de determinados países terceiros e a obrigação de transporte directo desse alho do país terceiro de origem para a Comunidade, bem como alargar a lista de países à luz de informações adicionais. Tais certificados de origem devem ser emitidos pelas autoridades nacionais competentes em conformidade com os artigos 56.o a 62.o do Regulamento (CEE) no 2454/93.
(22)
É conveniente especificar todas as comunicações necessárias entre os Estados-Membros e a Comissão em conformidade com o presente regulamento, nomeadamente para efeitos da gestão dos contingentes pautais, da adopção de medidas contra a fraude e da vigilância do mercado.
(23)
O Regulamento (CE) n.o 565/2002, o Regulamento (CE) n.o 228/2004 da Comissão, de 3 de Fevereiro de 2004, que estabelece medidas transitórias aplicáveis ao Regulamento (CE) n.o 565/2002 da Comissão em virtude da adesão da República Checa, da Estónia, de Chipre, da Letónia, da Lituânia, da Hungria, de Malta, da Polónia, da Eslovénia e da Eslováquia (6), e o Regulamento (CE) n.o 229/2004 da Comissão, de 10 de Fevereiro de 2004, que derroga o Regulamento (CE) n.o 565/2002 da Comissão no respeitante às datas de entrega dos pedidos de licenças para as importações de alho, para o primeiro trimestre do período 2004/2005 (7), devem ser revogados. O presente regulamento deve ser aplicável pela primeira vez aos pedidos de certificados de importação para o primeiro trimestre da campanha de importação de 2006/2007. No entanto, dado que as actividades de importação regidas pelas disposições do presente regulamento relativas aos certificados B não estão, actualmente, sujeitas a quaisquer regras para a emissão de certificados, e com vista a garantir um controlo mais eficaz, as disposições respeitantes aos certificados B devem ser aplicáveis tão cedo quanto possível.
(24)
No que respeita às importações de alho efectuadas, após a entrada em vigor do presente regulamento, a título de certificados de importação emitidos em conformidade com o Regulamento (CE) n.o 565/2002 ou com quaisquer regulamentos que determinem a abertura e o modo de gestão de contingentes pautais autónomos de alho, as disposições em vigor aquando da emissão desses certificados de importação devem continuar a aplicar-se.
(25)
As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer do Comité de Gestão das Frutas e Produtos Hortícolas Frescos,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
Abertura de contingentes pautais e direitos aplicáveis
1. Em conformidade com a Decisão 2001/404/CE, são abertos contingentes pautais com vista à importação para a Comunidade de alho do código NC 0703 20 00 (em seguida designado por «alho»), sujeitos às condições previstas no presente regulamento. O volume, o período de vigência e o número de ordem de cada contingente pautal constam do anexo I do presente regulamento.
2. O direito ad valorem aplicável ao alho importado no âmbito dos contingentes referidos no n.o 1 é de 9,6 %.
Artigo 2.o
Definições
Para efeitos do presente regulamento, entende-se por:
1)
«Campanha de importação»: o período que vai de 1 de Junho a 31 de Maio do ano seguinte;
2)
«Novos Estados-Membros»: a República Checa, a Estónia, Chipre, a Letónia, a Lituânia, a Hungria, Malta, a Polónia, a Eslovénia e a Eslováquia;
3)
«Outros países»: os países terceiros que não a Argentina e a China;
4)
«Autoridades competentes»: o organismo ou organismos designados pelo Estado-Membro para a execução do presente regulamento;
5)
«Quantidade de referência»: a quantidade de alho a seguir indicada, importada por um importador tradicional na acepção do artigo 3.o:
a)
Para os importadores tradicionais que entre 1998 e 2000 importaram alho para a Comunidade na sua composição em 30 de Abril de 2004, a quantidade máxima de alho importado durante um dos anos civis de 1998, 1999 e 2000;
b)
Para os importadores tradicionais que entre 2001 e 2003 importaram alho para os novos Estados-Membros, a quantidade máxima de alho importado durante:
i)
o ano civil de 2001, de 2002 ou de 2003, ou
ii)
a campanha de importação de 2001/2002, de 2002/2003 ou de 2003/2004;
c)
Para os importadores tradicionais que não sejam abrangidos pelas alíneas a) ou b), a quantidade máxima de alho importado no decurso de uma das três primeiras campanhas de importação nas quais tenham obtido certificados de importação em conformidade com o Regulamento (CE) n.o 565/2001 ou com o presente regulamento.
O alho originário dos novos Estados-Membros ou da Comunidade na sua composição em 30 de Abril de 2004 não será tido em conta para o cálculo da quantidade de referência.
Os novos Estados-Membros escolherão e aplicarão um dos dois métodos referidos na alínea b) a todos os importadores tradicionais, de acordo com critérios objectivos e de modo a garantir o tratamento equitativo de todos os operadores.
Artigo 3.o
Categorias de importadores
1. Entende-se por «importadores tradicionais» os importadores, quer sejam pessoas singulares ou colectivas, agentes individuais ou agrupamentos de operadores estabelecidos em conformidade com o direito nacional, que possam provar que:
a)
Obtiveram certificados de importação a título do Regulamento (CE) n.o 565/2002 ou do presente regulamento em cada uma das três anteriores campanhas de importação;
b)
Importaram alho para a Comunidade em, pelo menos, duas das três anteriores campanhas de importação;
c)
Importaram para a Comunidade pelo menos 50 toneladas de frutas e produtos hortícolas referidos no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96 durante a campanha de importação anterior à apresentação do seu pedido.
2. Entende-se por «novos importadores» os importadores não referidos no n.o 1, quer sejam pessoas singulares ou colectivas, agentes individuais ou agrupamentos de operadores estabelecidos em conformidade com o direito nacional, que tenham importado para a Comunidade pelo menos 50 toneladas de frutas e produtos hortícolas referidos no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96 em cada um dos dois anteriores anos civis. O respeito desta condição deve ser comprovado por inscrição num registo comercial mantido pelo Estado-Membro, ou por qualquer outro meio de prova aceite pelo Estado-Membro, e por um comprovativo da importação.
3. Em derrogação aos n.os 1 e 2, no que respeita à campanha de importação de 1 de Junho de 2006 a 31 de Maio de 2007 e apenas nos novos Estados-Membros:
a)
Entende-se por «importadores tradicionais» os importadores, quer sejam pessoas singulares ou colectivas, agentes individuais ou agrupamentos de operadores estabelecidos em conformidade com o direito nacional, que possam provar que:
i)
importaram alho, de países de origem que não os novos Estados-Membros ou a Comunidade na sua composição em 30 de Abril de 2004, em, pelo menos, duas das três anteriores campanhas de importação,
ii)
importaram, durante o anterior ano civil, pelo menos 50 toneladas de frutas e produtos hortícolas referidos no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 2200/96,
iii)
as importações referidas nas subalíneas i) e ii) foram realizadas no novo Estado-Membro onde o importador em causa tem a sua sede social;
b)
Entende-se por «novos importadores» os importadores que não os importadores tradicionais na acepção da alínea a), quer sejam comerciantes, pessoas singulares ou colectivas, agentes individuais ou agrupamentos de operadores estabelecidos em conformidade com o direito nacional, que possam provar que:
i)
importaram, de países de origem que não os novos Estados-Membros ou a Comunidade na sua composição em 30 de Abril de 2004, pelo menos 50 toneladas de frutas e produtos hortícolas referidos no n.o 2 do artigo 1.o do Regulamento (CE) no 2200/96, em cada um dos dois anos civis anteriores,
ii)
as importações referidas na subalínea i) foram realizadas no novo Estado-Membro onde o importador em causa tem a sua sede social.
Artigo 4.o
Apresentação dos certificados de importação
1. A introdução em livre prática de alho importado para a Comunidade fica sujeita à apresentação de um certificado de importação emitido em conformidade com o presente regulamento.
2. O alho só pode ser introduzido em livre prática no âmbito dos contingentes referidos no n.o 1 do artigo 1.o se na casa 24 do certificado de importação pertinente figurar uma das menções constantes do anexo II.
Esses certificados de importação são, em seguida, designados por «certificados A». Os outros certificados de importação são, em seguida, designados por «certificados B».
Artigo 5.o
Disposições gerais relativas aos pedidos de certificados de importação e aos certificados de importação
1. O Regulamento (CE) n.o 1291/2000 é aplicável aos certificados A e B, salvo disposição em contrário do presente regulamento.
2. Os certificados A só são válidos para o trimestre para o qual foram emitidos. Na sua casa 24 será inserida uma das menções constantes do anexo III.
Os certificados B são válidos durante três meses a contar da data da sua emissão.
3. A garantia referida no n.o 2 do artigo 15.o do Regulamento (CE) n.o 1291/2000 é de 50 euros por tonelada.
4. O país de origem é indicado na casa 8 dos pedidos de certificados A e B e a menção «sim» é assinalada com uma cruz. O certificado de importação só é válido para importações originárias do país indicado.
5. Em derrogação ao n.o 1 do artigo 9.o do Regulamento (CE) n.o 1291/2000, os direitos que decorrem dos certificados A e B não são transmissíveis.
Artigo 6.o
Repartição das quantidades totais entre importadores tradicionais e novos importadores
1. A quantidade total atribuída à Argentina, China e aos outros países, em conformidade com o anexo I, é repartida do seguinte modo:
a)
70 % para os importadores tradicionais;
b)
30 % para os novos importadores.
2. No que respeita às importações originárias da Argentina, da China e de outros países, se, num dado trimestre, a quantidade atribuída a uma categoria de importadores não for completamente utilizada, a quantidade remanescente é atribuída à outra categoria.
3. Para cada uma das três origens referidas no n.o 2 e cada trimestre indicado no anexo I, serão emitidos certificados A até uma quantidade máxima igual à soma:
a)
Da quantidade indicada no anexo I para o trimestre e a origem em questão;
b)
Das quantidades que não tenham sido objecto de pedidos no trimestre anterior para essa origem;
c)
Das quantidades não utilizadas dos certificados anteriormente emitidos para essa origem, comunicadas à Comissão.
Contudo, as quantidades que não tenham sido objecto de pedidos ou que não tenham sido utilizadas durante uma campanha de importação não podem ser transferidas para a campanha de importação seguinte.
Artigo 7.o
Restrições aplicáveis aos pedidos de certificados A
1. A quantidade total abrangida pelos pedidos de certificados A apresentados por um importador tradicional não pode, por campanha de importação, exceder a sua quantidade de referência. Os pedidos que não forem conformes a esta regra serão rejeitados pelas autoridades competentes.
2. A quantidade total abrangida pelos pedidos de certificados A apresentados por um novo importador não pode, em qualquer trimestre, ser superior a 10 % da quantidade indicada no anexo I para o trimestre e a origem em questão. Os pedidos que não forem conformes a esta regra serão rejeitados pelas autoridades competentes.
Artigo 8.o
Apresentação dos pedidos de certificados de importação
1. Um requerente só pode apresentar pedidos de certificados A e B às autoridades competentes num único Estado-Membro em que se encontre registado para efeitos do IVA.
2. Só os importadores definidos no artigo 3.o podem apresentar pedidos de certificados A.
Em apoio dos seus pedidos de certificados A, os importadores devem fornecer as informações necessárias para que as autoridades competentes dos Estados-Membros em causa possam verificar, de um modo que considerem suficiente, a observância das condições estabelecidas no artigo 3.o
Se, durante a anterior campanha de importação, novos importadores tiverem obtido certificados de importação a título do presente regulamento ou do Regulamento (CE) n.o 565/2002, devem apresentar prova de que introduziram efectivamente em livre prática pelo menos 90 % da quantidade que lhes foi atribuída.
Se a prova mencionada no terceiro parágrafo não for apresentada ou a prova apresentada evidenciar que, em qualquer dos trimestres da campanha de importação referida nesse parágrafo, foi introduzida em livre prática menos de 90 % da quantidade atribuída a um importador, não serão emitidos certificados de importação a favor do requerente, excepto nos casos de força maior.
3. Os importadores apresentarão os seus pedidos de certificados A nos cinco primeiros dias úteis dos meses de Abril, Julho, Outubro e Janeiro anteriores ao trimestre em questão.
4. Os importadores anexarão aos seus pedidos de certificados A uma declaração de que tomaram conhecimento e se comprometem a respeitar o disposto no artigo 7.o
Essas declarações serão assinadas e certificadas como exactas pelo importador.
5. Dos pedidos de certificados A constará, na casa 20, a menção «importador tradicional» ou «novo importador», consoante o caso.
6. Sempre que do anexo I não conste qualquer quantidade para um determinado trimestre e uma determinada origem, não podem ser apresentados pedidos de certificados A para esse trimestre e essa origem.
7. Não podem ser emitidos certificados B em resposta a pedidos de certificados A.
Artigo 9.o
Comunicação dos pedidos de certificados A
Os Estados-Membros comunicarão à Comissão, até ao dia 15 de cada mês referido no n.o 3 do artigo 8.o, as quantidades que foram objecto de pedidos de certificados A para o trimestre em questão.
As comunicações serão discriminadas por origem. As comunicações fornecerão igualmente valores separados para as quantidades de alho objecto de pedidos dos importadores tradicionais e dos novos importadores.
As comunicações, incluindo as comunicações relativas à inexistência de pedidos, serão efectuadas por via electrónica, com base no formulário enviado pela Comissão aos Estados-Membros.
Artigo 10.o
Emissão dos certificados de importação
1. Os certificados A serão emitidos pelas autoridades competentes no sétimo dia útil seguinte à comunicação prevista no artigo 9.o
2. Se, em qualquer trimestre, se verificar que as quantidades objecto de pedidos no âmbito dos contingentes referidos no n.o 1 do artigo 1.o excedem a quantidade disponível, a Comissão fixará, através de um regulamento, um coeficiente de atribuição a aplicar aos pedidos de certificados A em causa e, se for caso disso, suspenderá a emissão de certificados A para os pedidos subsequentes.
Se for aplicado o primeiro parágrafo, os certificados A serão emitidos pelas autoridades competentes no terceiro dia útil seguinte à entrada em vigor do regulamento referido nesse parágrafo.
3. Não será emitido qualquer certificado A para importação de produtos originários dos países constantes do anexo IV que não tenham comunicado à Comissão as informações necessárias para a criação de um procedimento de cooperação administrativa em conformidade com os artigos 63.o, 64.o e 65.o do Regulamento (CEE) n.o 2454/93. Tal comunicação é considerada efectuada na data da publicação prevista no artigo 15.o do presente regulamento.
4. Os Estados-Membros comunicarão à Comissão, no dia referido no n.o 1 do artigo 9.o, a lista dos importadores tradicionais e dos novos importadores que apresentaram pedidos de certificados A em relação ao trimestre em questão. No caso dos agrupamentos de operadores estabelecidos em conformidade com o direito nacional, a lista dos respectivos membros será igualmente fornecida.
A comunicação referida no primeiro parágrafo será efectuada por via electrónica, com base no formulário enviado pela Comissão aos Estados-Membros.
5. Nenhuma restrição quantitativa será aplicável aos certificados B, que serão imediatamente emitidos.
Artigo 11.o
Retirada de pedidos de certificados A
Sempre que, em aplicação do n.o 2 do artigo 10.o, a quantidade abrangida por um certificado A for inferior à quantidade para a qual o pedido de certificado A foi apresentado, o importador em causa pode, nos três dias úteis seguintes à entrada em vigor do regulamento adoptado nos termos do n.o 2 do artigo 10.o, solicitar às autoridades competentes a retirada do seu pedido de certificado A. Em caso de tal retirada, a garantia é imediatamente liberada na sua totalidade.
Artigo 12.o
Comunicações dos Estados-Membros à Comissão
1. Os Estados-Membros comunicarão à Comissão:
a)
As quantidades para as quais foram pedidos certificados B;
b)
No que se refere ao último trimestre decorrido, as quantidades relativas aos certificados A não utilizados ou parcialmente utilizados, correspondentes à diferença entre as quantidades imputadas no verso dos certificados e as quantidades para os quais estes últimos foram emitidos;
c)
As quantidades correspondentes aos pedidos de certificados A retirados ao abrigo do artigo 11.o
2. As informações referidas no n.o 1 serão comunicadas:
a)
No que respeita ao n.o 1, alínea a), até ao segundo dia útil de cada semana relativamente aos pedidos recebidos na semana anterior;
b)
No que respeita ao n.o 1, alínea b), até ao dia indicado no primeiro parágrafo do artigo 9.o;
c)
No que respeita ao n.o 1, alínea c), até ao último dia de cada mês referido no n.o 3 do artigo 8.o
Se não tiver sido apresentado qualquer pedido de certificado B ou se não existirem quantidades não utilizadas ou retiradas, na acepção do n.o 1, alíneas b) e c), o Estado-Membro em causa informará a Comissão desse facto no dia indicado no presente número.
3. As comunicações referidas no n.o 1 serão efectuadas por via electrónica, com base no formulário enviado pela Comissão aos Estados-Membros.
As quantidades em causa serão discriminadas por dia de apresentação dos pedidos de certificados de importação, por país terceiro de origem, por tipo de certificado (A ou B) e, para os certificados A, por categoria de importador na acepção do artigo 3.o
Artigo 13.o
Certificados de origem
O alho originário de um país terceiro constante do anexo IV só pode ser introduzido em livre prática na Comunidade se estiverem satisfeitas as seguintes condições:
a)
É apresentado um certificado de origem emitido pelas autoridades nacionais competentes desse país, em conformidade com os artigos 56.o a 62.o do Regulamento (CEE) n.o 2454/93;
b)
O produto foi transportado directamente desse país para a Comunidade em conformidade com o artigo 14.o
Artigo 14.o
Transporte directo
1. Consideram-se transportados directamente dos países terceiros constantes do anexo IV para a Comunidade:
a)
Os produtos cujo transporte seja realizado sem passagem pelo território de outro país terceiro;
b)
Os produtos cujo transporte seja realizado passando pelo território de um ou vários países que não o de origem, com ou sem transbordo ou armazenagem temporária nesses países, desde que essa passagem se justifique por motivos geográficos ou pelas exigências do transporte, e desde que os produtos:
i)
tenham permanecido sob a vigilância das autoridades aduaneiras do ou dos países de trânsito ou de armazenagem,
ii)
não tenham sido, nesses países, colocados no mercado nem propostos para consumo,
iii)
não tenham sido, nesses países, sujeitos a operações que não a descarga, a recarga ou qualquer outra operação destinada a assegurar a sua conservação no seu estado inalterado.
2. A prova de que as condições estabelecidas no n.o 1, alínea b), foram satisfeitas deve ser apresentada às autoridades competentes dos Estados-Membros acompanhada de:
a)
Um documento de transporte único emitido no país de origem, que abranja a travessia do país ou países de trânsito; ou
b)
Um certificado emitido pelas autoridades aduaneiras do ou dos países de trânsito que contenha:
i)
uma descrição exacta das mercadorias,
ii)
as datas da descarga e da recarga, bem como dados que identifiquem os veículos de transporte utilizados,
iii)
uma declaração que ateste as condições em que foram mantidas;
c)
Ou, se a prova referida nas alíneas a) ou b) não puder ser fornecida, quaisquer outros documentos comprovativos.
Artigo 15.o
Cooperação administrativa com certos países terceiros
Imediatamente após a transmissão, por cada país terceiro constante do anexo IV do presente regulamento, das informações necessárias para a criação de um procedimento de cooperação administrativa em conformidade com os artigos 63.o, 64.o e 65.o do Regulamento (CEE) n.o 2454/93, será publicada uma comunicação relativa a essa transmissão no Jornal Oficial da União Europeia, série C.
Artigo 16.o
Sanções aplicáveis aos importadores
1. Se se verificar que pedidos ou declarações relativos a certificados A apresentados por um importador às autoridades competentes de um Estado-Membro contêm informações falsas, deturpadas ou inexactas, e a menos que tal seja atribuível a um erro genuíno, as autoridades competentes dos Estados-Membros em questão, consoante a gravidade do caso, excluirão o importador em causa do regime de pedidos de certificados A até quatro trimestres a seguir à verificação do facto, sem prejuízo da aplicação das leis nacionais pertinentes. Nesse caso, a garantia referida no n.o 3 do artigo 5.o será executada na sua totalidade.
2. Os Estados-Membros podem adoptar disposições nacionais complementares aplicáveis à apresentação de pedidos de certificados A às suas autoridades competentes e prever sanções, consentâneas com a gravidade das irregularidades, a aplicar aos importadores registados para efeitos de IVA no seu território nacional. Os Estados-Membros informarão imediatamente a Comissão da introdução de qualquer dessas disposições nacionais.
Artigo 17.o
Informações fornecidas pela Comissão
Com vista a facilitar a detecção e a prevenção da apresentação de falsas declarações pelos operadores, a Comissão enviará aos Estados-Membros, em cada sétimo dia útil seguinte ao dia 15 de cada mês referido no n.o 3 do artigo 8.o, as informações recebidas a título do n.o 4 do artigo 10.o
A Comissão enviará aos Estados-Membros, em cada sétimo dia útil seguinte ao fim de cada mês referido no n.o 3 do artigo 8.o, quaisquer informações recebidas a título do artigo 12.o
A Comissão informará com regularidade os Estados-membros, atempadamente e pelos meios adequados, acerca das quantidades dos contingentes utilizadas e das informações recebidas a título do n.o 2 do artigo 16.o
A Comissão comunicará aos Estados-Membros quaisquer outras informações pertinentes, em especial as que possam contribuir para prevenir a fraude.
Artigo 18.o
Cooperação administrativa entre Estados-Membros
Os Estados-Membros tomarão as medidas necessárias para o estabelecimento de uma cooperação administrativa recíproca, tendo em vista a aplicação das disposições do presente regulamento.
Artigo 19.o
Revogação
Os Regulamentos (CE) n.o 565/2002, (CE) n.o 228/2004 e (CE) n.o 229/2004 são revogados a partir de 1 de Abril de 2006.
Contudo, os Regulamentos (CE) n.o 565/2002, (CE) n.o 228/2004 e (CE) no 229/2004 continuam a ser aplicáveis no que respeita aos certificados de importação emitidos de acordo com esses regulamentos para a campanha de importação com termo em 31 de Maio de 2006.
Artigo 20.o
Entrada em vigor
O presente regulamento entra em vigor no sétimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
As disposições relativas aos certificados A para a campanha de importação com início em 1 de Junho de 2006 são aplicáveis a partir de 1 de Abril de 2006.
As disposições relativas aos certificados B são aplicáveis a partir de 1 de Janeiro de 2006.
O presente Regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 16 de Novembro de 2005.