Směrnice Rady
ze dne 21. prosince 1978,
kterou se zakazuje uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky
(79/117/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k tomu, že rostlinná výroba zaujímá v Evropském hospodářském společenství velmi důležité místo;
vzhledem k tomu, že výnos této výroby je neustále ohrožován škodlivými organismy a plevely; že je bezpodmínečně nutné chránit rostliny před těmito riziky, aby se zabránilo poklesu výnosů a napomohlo zajistit spolehlivost zásobování;
vzhledem k tomu, že jedním z nejdůležitějších způsobů ochrany rostlin a rostlinných produktů a zvyšování produktivity zemědělství je používání přípravků na ochranu rostlin;
vzhledem k tomu, že tyto přípravky na ochranu rostlin nemusí mít na rostlinnou výrobu výhradně příznivé účinky; že jejich použití může ohrozit člověka a životní prostředí, protože jde většinou o toxické látky nebo přípravky s nebezpečnými účinky;
vzhledem k tomu, že v případě určitých přípravků na ochranu rostlin jsou tato rizika tak velká, že jejich úplné ani částečné použití nelze nadále tolerovat;
vzhledem k tomu, že členské státy proto přijaly nejen právní předpisy, které upravují uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh, ale rovněž zavedly pro určité přípravky na ochranu rostlin omezení nebo zákazy použití, které se vztahují také na jejich uvádění na trh;
vzhledem k tomu, že mezi těmito předpisy v různých členských státech existují rozdíly, které jsou překážkami obchodu, a tím přímo ovlivňují vytvoření a fungování společného trhu;
vzhledem k tomu, že je tedy žádoucí tyto překážky odstranit sbližováním příslušných právních a správních předpisů členských států;
vzhledem k tomu, že se jeví oprávněným přijmout jako hlavní zásadu zákaz použití veškerých přípravků na ochranu rostlin obsahujících účinné látky, které i v případě správného použití pro určený účel mají nebo mohou mít škodlivé účinky na lidské zdraví nebo na zdraví zvířat nebo nepřijatelné nepříznivé účinky na životní prostředí;
vzhledem k tomu, že pro určité z těchto přípravků na ochranu rostlin však mohou být v omezeném rozsahu povoleny vnitrostátní odchylky pro zvláštní použití, jestliže jsou potřebné z ekologických důvodů a jestliže je riziko nižší než v případě jejich jiných dříve schválených použití;
vzhledem k tomu, že i tyto odchylky by měly být postupně odstraňovány, jakmile budou dostupné méně nebezpečné prostředky ošetření;
vzhledem k tomu, že je na druhé straně nezbytné udělit členským státům omezené právo na vlastní odpovědnost dočasně pozastavit zákazy použití v případě nepředvídatelného nebezpečí, které by ohrozilo rostlinnou výrobu a které by nebylo možné zvládnout jinými prostředky;
vzhledem k tomu, že se tato směrnice nevztahuje na přípravky na ochranu rostlin pro výzkumné a analytické účely;
vzhledem k tomu, že mimoto není vhodné použít předpisy Společenství o přípravcích na ochranu rostlin na přípravky na ochranu rostlin určené pro vývoz do třetích zemí, protože tyto země většinou mají vlastní předpisy;
vzhledem k tomu, že provádění této směrnice a přizpůsobení její přílohy pokroku v technických a vědeckých poznatcích nutně vyžaduje úzkou spolupráci mezi Komisí a členskými státy; že postup Stálého rostlinolékařského výboru, zpočátku časově omezený, a zapojení Vědeckého výboru pro pesticidy nabízejí vhodnou základnu pro tuto spolupráci,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice se týká zákazu uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky.
Článek 2
Pro účely této směrnice se použijí následující definice:
1. Přípravky na ochranu rostlin
Účinné látky a přípravky obsahující jednu nebo více účinných látek určené
1.1 k hubení organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům nebo k jejich ochraně před těmito organismy, pokud nejsou tyto látky nebo přípravky definovány v následujících předpisech;
1.2 k ovlivňování životních pochodů rostlin jinak než jako živiny;
1.3 ke konzervaci rostlinných produktů, pokud se na tyto látky nebo přípravky nevztahují zvláštní předpisy Rady nebo Komise o konzervantech;
1.4 k ničení nežádoucích rostlin nebo
1.5 k ničení částí rostlin nebo k zamezení nežádoucímu růstu rostlin.
2. Látky
Chemické prvky a jejich sloučeniny tak, jak se přirozeně vyskytují, nebo jak jsou vyrobeny.
3. Přípravky
Směsi nebo roztoky složené ze dvou nebo více látek nebo z mikroorganismů či virů používané jako přípravky na ochranu rostlin.
4. Účinné látky
Látky, mikroorganismy a viry, které mají obecný nebo specifický účinek
4.1 proti škodlivým organismům, nebo
4.2 na rostliny, části rostlin nebo rostlinné produkty.
5. Rostliny
Živé rostliny a živé části rostlin, včetně čerstvých plodů a semen.
6. Rostlinné produkty
Produkty rostlinného původu v nezpracovaném stavu nebo produkty, které prošly pouze jednoduchou úpravou, jako je mletí, sušení nebo lisování, avšak s výjimkou rostlin ve smyslu bodu 5.
7. Škodlivé organismy
Organismy škodící rostlinám nebo rostlinným produktům, kteří patří do živočišné nebo rostlinné říše, jakož i viry, mykoplasmy nebo jiné patogeny.
8. Zvířata
Zvířata náležející k druhům, které člověk běžně krmí a chová nebo konzumuje.
9. Uvedení na trh
Jakékoliv předání, za úplatu nebo bezplatně.
10. Životní prostředí
Vztah mezi lidskými bytostmi a vodou, ovzduším, zemí a veškerými formami života.
Článek 3
Členské státy zajistí, aby přípravky na ochranu rostlin obsahující jednu nebo více účinných látek uvedených v příloze nesměly být uváděny na trh ani používány.
První odstavec se nevztahuje na přípravky na ochranu rostlin, které obsahují zanedbatelné nečistoty v důsledku výrobního postupu, pokud nemají škodlivé účinky na člověka, zvířata nebo životní prostředí.
Článek 4
1. Odchylně od článku 3 jsou členské státy dočasně oprávněny povolit na svém území uvádění na trh nebo použití přípravků na ochranu rostlin, které obsahují určité účinné látky uvedené v prvním sloupci přílohy, v případech uvedených ve druhém sloupci.
2. Členské státy informují ostatní členské státy a Komisi o veškerých případech, kdy použily odstavec 1, a jestliže to Komise požaduje, poskytnou jí podrobné údaje o rozsahu použití každé takové účinné látky.
Článek 5
Směrnice se nevztahuje na přípravky na ochranu rostlin určené
a) k výzkumným nebo analytickým účelům, nebo
b) k vývozu do třetích zemí.
Článek 6
1. Komise po konzultaci s Vědeckým výborem pro pesticidy zřízeným rozhodnutím 78/436/EHS [4] přijme postupem podle článku 8:
a) veškeré nezbytné změny ve skupinách látek A (sloučeniny rtuti) a B (persistentní chlorované organické sloučeniny) uvedených ve sloupci 1 přílohy;
b) veškeré nezbytné změny sloupce 2 přílohy. Má-li být zrušena některá odchylka, není nezbytná předcházející konzultace s vědeckým výborem, jestliže veškeré členské státy informovaly Komisi o tom, že nemají v úmyslu nebo již nadále nehodlají této odchylky využít. Tato informace může být poskytnuta Stálému rostlinolékařskému výboru zřízenému rozhodnutím 76/894/EHS [5].
2. Odstavec 1 je použitelný po dobu pěti let, počínaje 1. lednem 1981.
Rada může návrh Komise jednomyslně schválit a rozhodnout o prodloužení období použitelnosti odstavce 1 nebo o zrušení veškerých omezení jeho použití.
3. Veškeré změny přílohy, které nejsou stanoveny v odstavci 1, přijímá Rada na návrh Komise.
4. Komise alespoň každé dva roky prověří, zda a do jaké míry má být změněn druhý sloupec přílohy.
5. Veškeré změny přílohy se provádějí na základě pokroku ve vědeckých a technických poznatcích.
6. Účinná látka bude zařazena do přílohy, jestliže její použití má nebo může mít, a to i v případě, že je pro určený účel použita správně,
a) škodlivé účinky na zdraví lidí nebo zvířat;
b) nepřijatelný nepříznivý vliv na životní prostředí.
Článek 7
1. Členský stát může povolit na dobu nepřesahující 120 dní uvést na trh a používat přípravek na ochranu rostlin obsahující jednu nebo více účinných látek uvedených v příloze, jestliže se takové opatření jeví nezbytným vzhledem k nepředvídatelnému nebezpečí, jež nelze zvládnout jinými prostředky. Neprodleně o tom uvědomí ostatní členské státy a Komisi.
2. Postupem podle článku 8 musí být neprodleně stanoveno, zda, a případně za jakých podmínek, může být opatření přijaté členským státem podle odstavce 1 zachováno nebo obnoveno.
Článek 8
1. Má-li být zahájen postup podle tohoto článku, přednese věc Stálému rostlinolékařskému výboru (dále jen "výbor") neprodleně jeho předseda, a to buď z vlastního podnětu, nebo na žádost některého členského státu.
2. Hlasům členských států ve výboru je přidělena váha podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy. Předseda nehlasuje.
3. Zástupce Komise předloží návrh opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k těmto opatřením ve lhůtě stanovené předsedou podle naléhavosti dané otázky. Stanoviska se přijímají většinou 41 hlasů.
4. Komise přijme zamýšlená opatření (a ihned je provede), jsou-li v souladu se stanoviskem výboru. Pokud zamýšlená opatření nejsou v souladu se stanoviskem výboru nebo pokud výbor žádné stanovisko nezaujme, předloží Komise neprodleně Radě návrh opatření, která mají být přijata. Rada přijme opatření kvalifikovanou většinou.
Pokud se Rada neusnese do tří měsíců od předložení věci Radě, přijme navrhovaná opatření Komise a ihned je provede.
Článek 9
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 1981. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 10
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 21. prosince 1978.
DIRECTIVA DO CONSELHO de 21 de Dezembro de 1978 relativa à proibição de colocação no mercado e da utilização de produtos fitofarmacêuticos contendo determinadas substâncias activas
(79/117/CEE)
O CONSELHO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Económica Europeia e, nomeadamente, o seu artigo 100o,
Tendo em conta a proposta da Comissão (1),
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu (2),
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social (3),
Considerando que a produção vegetal ocupa um lugar muito importante na Comunidade Económica Europeia;
Considerando que o rendimento desta produção é, constantemente, afectado por organismos nocivos e plantas infestantes e que é absolutamente necessário proteger os vegetais contra estes riscos para evitar uma diminuição do rendimento e para contribuir para a segurança dos abastecimentos;
Considerando que a utilização de produtos fitofarmacêuticos constitui um dos meios mais importantes de proteger as plantas e os produtos vegetais e de aumentar a produtividade da agricultura;
Considerando que estes produtos fitofarmacêuticos não têm unicamente repercussões favoráveis sobre a produção vegetal; que a sua utilização pode trazer riscos ao homem e ao ambiente dado que se trata, em geral, de substâncias tóxicas ou de preparações com efeitos perigosos;
Considerando que, para certos produtos fitofarmacêuticos, a importância destes riscos é tal que se impõe a não tolerância do uso total ou parcial destes produtos;
Considerando que os Estados-membros regulamentaram não apenas a colocação no mercado de produtos fitofarmacêuticos, mas também impuseram, para alguns destes produtos, limitações ou proibições do seu emprego que abrangem, ígualmente, a colocação no mercado;
Considerando que as medidas tomadas, para este efeito, nos Estados-membros apresentam diferenças que constituem obstáculos às trocas, que afectam, directamente, o estabelecimento e o funcionamento do mercado comum;
Considerando que é importante, consequentemente, eliminar estes obstáculos pelo cumprimento das disposições legislativas, regulamentares ou administrativas fixadas pelos Estados-membros;
Considerando que parece justificado admitir como princípio fundamental a proibição de todos os produtos fitofarmacêuticos contendo substâncias activas que mesmo quando usadas apropriadamente para a finalidade pretendida, apresentam ou podem apresentar efeitos prejudiciais para a saúde humana ou animal, ou efeitos desfavoráveis ao meio ambiente, não aceitáveis;
Considerando que, para vários destes produtos podem, contudo, ser concedidas derrogações, de certo modo à escala nacional, para usos especiais requeridos por razões ecológicas e quando os riscos implicados são menores que os associados aos usos anteriormente permitidos;
Considerando que estas derrogações devem ser anuladas logo que estejam disponíveis tratamentos menos nocivos;
Considerando, por outro lado, que é necessário conceder aos Estados-membros o direito limitado de suspender, temporariamente, e sob a sua própria responsabilidade, proibições de uso nos casos em que um perigo imprevisível ameace a produção vegetal e não possa ser denominado por outros meios;
Considerando que a directiva não se aplica aos produtos fitofarmacêuticos destinados à investigação ou para fins de análise;
Considerando, além disso, que devido à aplicação nos países terceiros de medidas, geralmente diferentes, não parece apropriado aplicar as disposições comunitárias aos produtos fitofarmacêuticos destinados à exportação para esses países;
Considerando que, para pôr em prática a presente directiva, assim como para a adaptação do seu anexo à evolução dos conhecimentos científicos e técnicos é necessária uma cooperação estreita entre a Comissão e os Estados-membros; que a actuação do Comité Fitossanitário Permanente, mesmo se é provisoriamente limitada no tempo, assim como a intervenção do Comité Científico dos Pesticidas, apresentam, a este respeito, uma base adequada,
ADOPTOU A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1o
A presente directiva respeita à proibição de colocação no mercado e utilização de produtos fitofarmacêuticos contendo determinadas substâncias activas.
Artigo 2o
Para efeitos da presente directiva, entende-se por:
1. Produtos fitofarmacêuticos
As substâncias activas e as preparações contendo uma ou várias substâncias activas que se destiname a:
1.1. Combater os organismos prejudiciais aos vegetais e aos produtos vegetais ou a evitar a sua acção, desde que estas substâncias ou preparações não estejam definidas nas disposições que se seguem:
1.2. Exercer acção sobre os processos vitais dos vegetais, desde que não se trate de substâncias nutritivas;
1.3. Assegurar a conservação dos produtos vegetais, desde que essas substâncias ou produtos não sejam objecto de disposições particulares, do Conselho ou da Comissão, respeitantes aos agentes conservadores;
1.4. Destruir as plantas indesejáveis, ou a
1.5. Destruir partes de vegetais ou evitar um crescimento indesejável das plantas.
2. Substâncias
Os elementos químicos e os seus compostos tal como se apresentam no estado natural ou tal como são manufacturados.
3. Preparações
As misturas ou soluções compostas por duas ou várias substâncias, ou de microorganismos ou vírus utilizados como produtos fitofarmacêuticos.
4. Substâncias activas
As substâncias, microorganismos e vírus exercendo uma acção geral ou específica:
4.1. Sobre os organismos prejudiciais, ou
4.2. Sobre as plantas, partes de plantas ou produtos vegetais.
5. Vegetais
As plantas vivas e as partes vivas de plantas, incluindo os frutos frescos e as sementes.
6. Produtos vegetais
Os produtos de origem vegetal não transformados ou que sofreram uma preparação simples, tal como moagem, secagem ou pressão, desde que não se trate de vegetais como são definidos no ponto 5.
7. Organismos prejudiciais
Os inimigos das plantas ou dos produtos vegetais, que pertencem aos reinos animal ou vegetal ou que se apresentam sob a forma de vírus, microplasmas ou outros agentes patogénicos.
8. Animais
Os animais que pertencem a espécies normalmente alimentadas em cativeiro e consumidas pelo homem.
9. Colocação no mercado
Qualquer remessa a título oneroso ou gratuito.
10. Meio ambiente
A relação entre água, ar, terra assim como todas as formas biológicas e os seres humanos.
Artigo 3o
Os Estados-membros zelarão por que os produtos fitofamacêuticos que contêm uma ou várias substâncias activas das enumeradas no anexo, não possam ser colocados no mercado nem utilizados.
O parágrafo anterior não se aplica às impurezas devidas a processo de fabrico, desde que sejam excluídos os seus efeitos negativos para os homens, os animais e o meio ambiente.
Artigo 4o
1. Em derrogação do artigo 3o, os Estados-membros estão autorizados a permitir, temporariamente, a colocação no mercado e utilização, no seu território, de produtos fitofarmacêuticos contendo determinadas substâncias activas, enumeradas na coluna 1 do anexo, nos casos referidos na coluna 2.
2. Os Estados-membros informarão os outros Estados-membros e a Comissão de qualquer aplicação do no 1 e, a pedido da Comissão, comunicar-lhe-ao as indicações respeitantes à importância do uso de cada substância activa em questão.
Artigo 5o
A presente directiva não se aplica aos produtos fitofarmacêuticos destinados:
a) À investigação ou a análises, ou
b) À exportação para países terceiros.
Artigo 6o
1. Após a consulta, pela Comissão, do Comité Científico dos Pesticidas instituído pela Decisão 78/436/CEE (4), serão adoptadas segundo o porcedimento previsto no artigo 8o:
a) Todas as alterações aplicadas ao grupo de substâncias A (compostos mercuriais) e B (compostos organoclorados persistentes) da coluna 1, do anexo;
b) Todas as alterações aplicadas à coluna 2, do anexo. Na medida em que uma derrogação deve ser anulada, não se impõe que haja uma consulta prévia ao Comité Científico se todos os Estados-membros informarem a Comissão de que não têm ou já não têm a intenção de utilizar esta derrogação. Esta informação pode ser fornecida ao Comité Fitossanitário Permanente instituído pela Decisão 76/894/CEE (5).
2. O no 1 é aplicável durante um período de cinco anos, a contar de 1 de Janeiro de 1981.
O Conselho, deliberando por unanimidade, sob proposta da Comissão, poderá decidir quer prorrogar a duração da aplicação do no 1, quer suprimir qualquer limitação à sua aplicação.
3. Sob proposta da Comissão, o Conselho adoptará todas as modificações ao anexo que não estão previstas no no 1.
4. A Comissão examinará, de dois em dois anos, se e em que medida a coluna 2 do anexo deve ser alterada.
5. Todas as alterações a aplicar ao anexo, fundamentam-se na evolução dos conhecimentos científicos e técnicos.
6. Uma substância activa é inscrita no anexo, se a sua aplicação - mesmo por ocasião de um uso apropriado para o fim pretendido - apresentar ou poder apresentar:
a) Efeitos prejudiciais para a saúde humana ou animal, ou
b) Efeitos desfavoráveis ao meio ambiente, não aceitáveis.
Artigo 7o
1. Se a utilização, num Estado-membro, de um produto fitofarmacêutico contendo uma o várias substâncias activas enumeradas no anexo, se revelar indispensável devido à existência de um perigo imprevisível que ameace a produção vegetal e que não possa ser dominado por outros meios, o Estado-membro em questão poderá autorizar a colocação no mercado e a utilização do produto durante um período de cento e vinte dias, no máximo. Deste facto informarão, sem demora, os outros Estados-membros e a Comissão.
2. Segundo o procedimento previsto no artigo 8o, é decidido, imediatamente, se e, quando necessário, em que condições, as medidas tomadas pelo Estado-membro, de acordo com o primeiro parágrafo, podem ser mantidas ou repetidas.
Artigo 8o
1. No caso de ser feita referência ao processo defenido no presente artigo, um assunto pode ser submetido, sem demora, ao Comité Fitossanitário Permanente, adiante denominado «Comité», por iniciativa do seu presidente ou a pedido de um Estado-membro.
2. No seio do Comité, atribui-se aos votos dos Estados-membros a ponderação prevista no segundo parágrafo, do artigo 148o do Tratado. O presidente não participa na votação.
3. O representante da Comissão submete um projecto com as medidas a tomar. O Comité emite o seu parecer sobre estas medidas num prazo que o presidente pode fixar em função da urgência das questões submetidas a exame. O Comité pronuncia-se por maioria de quarenta e um votos.
4. A Comissão adopta as medidas e põe-nas imediatamente em aplicação quando forem conformes ao parecer do Comité. Se não forem conformes ao parecer do Comité ou na ausência de parecer do Comité, a Comissão submeterá, imediatamente, ao Conselho uma proposta referente às medidas a tomar. O Conselho adoptará as medidas por maioria qualificada.
Se, no termo de um prazo de três meses a contar da data em que o assunto lhe foi submetido, o Conselho não adoptar medidas, a Comissão adoptará as medidas propostas e aplicá-las-á imediatamente.
Artigo 9o
Os Estados-membros porão em vigor as disposições legislativas, regulamentares e administrativas necessárias para dar cumprimento à presente directiva, o mais tardar em 1 de Janeiro de 1981. Deste facto informarão, imediatamente, a Comissão.
Artigo 10o
Os Estados-membros são destinatários da presente directiva.
Feito em Bruxelas em 21 de Dezembro de 1978.