Směrnice Rady
ze dne 16. června 1975
o nakládání s odpadními oleji
(75/439/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 100 a 235 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k tomu, že rozdíly mezi ustanoveními o nakládání s odpadními oleji, která se v různých členských státech již uplatňují nebo se připravují, mohou způsobit nerovné podmínky hospodářské soutěže, a tím může být přímo ovlivněno fungování společného trhu; je tudíž nezbytné sblížit v souladu s článkem 100 Smlouvy právní předpisy v této oblasti;
vzhledem k tomu, že se zdá, že toto sbližování právních předpisů musí být doprovázeno akcí Společenství, aby mohlo být jednoho z cílů Společenství v oblasti ochrany životního prostředí dosaženo rozsáhlejším nařízením; že by měla být za tímto účelem stanovena určitá konkrétní ustanovení; že by se měla uplatňovat ustanovení článku 235 Smlouvy, jelikož Smlouva nestanoví pravomoci požadované k tomuto účelu;
vzhledem k tomu, že jedním ze základních cílů všech ustanovení o nakládání s odpadními oleji by měla být ochrana životního prostředí před škodlivými účinky způsobenými vypouštěním, uložením nebo úpravou těchto olejů;
vzhledem k tomu, že recyklace odpadních olejů může přispívat k politice zásobování palivy;
vzhledem k tomu, že akční program Evropských společenství pro životní prostředí [3] podtrhuje význam problémů nakládání s odpadními oleji bez škodlivých účinků na životní prostředí;
vzhledem k tomu, že se ve Společenství zvýšilo množství odpadních olejů a zejména emulzí;
vzhledem k tomu, že by se na všechny výrobky, včetně výrobků, které jsou z oleje složeny pouze částečně, měl uplatňovat účinný a vnitřně propojený systém úpravy odpadních olejů, který nevytvoří ani překážky pro vnitřní trh v rámci Společenství, ani neovlivní hospodářskou soutěž, a tento systém by měl stanovit jejich bezpečnou úpravu za hospodářsky uspokojivých podmínek;
vzhledem k tomu, že takový systém by měl regulovat úpravu, vypouštění, ukládání a sběr odpadních olejů a stanovit systém vydávání povolení podnikům, které takové oleje sbírají a nakládají s nimi, povinný sběr takových olejů nebo nakládání s nimi v určitých případech a vhodné kontrolní postupy;
vzhledem k tomu, že v případech, kdy určité podniky jsou povinny sbírat odpadní oleje nebo s nimi nakládat, by měly být možné náhrady té části jejich nákladů, která se sběrem olejů nebo nakládáním s nimi souvisí a která není kryta jejich ziskem, a že tyto náhrady mohou být financovány mimo jiné příspěvky na prvotní nebo regenerované oleje,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro účely této směrnice se výrazem "odpadní oleje" rozumí polokapalný nebo kapalný použitý produkt, který zcela nebočástečně obsahuje minerální nebo syntetický olej, včetně olejových zbytků z nádrží, směsí oleje a vody a emulsí.
Článek 2
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění bezpečného sběru odpadních olejů a nakládání s nimi.
Článek 3
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro zajištění, že nakládání s odpadními oleji bude pokud možno prováděno recyklací (regenerací nebo spalováním kromě spalování za účelem rozkladu).
Článek 4
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro zajištění zákazu:
1. jakéhokoli vypouštění odpadních olejů do vnitřních povrchových vod, podzemních vod, pobřežních vod a odvodňovacích systémů;
2. jakéhokoli uložení nebo vypouštění odpadních olejů škodlivých pro půdu a jakéhokoli neřízeného vypouštění zbytků vzniklých při zpracování odpadních olejů;
3. jakéhokoli zpracování odpadních olejů, které způsobuje znečištění ovzduší přesahující úroveň předepsanou stávajícími ustanoveními.
Článek 5
Pokud není možné cílů vymezených v článcích 2, 3 a 4 dosáhnout jinak, přijmou členské státy opatření nezbytná pro zajištění, že sběr produktů, které jim předávají držitelé, nebo nakládání s nimi bude provádět jeden nebo více podniků v zóně, kterou jim přidělí příslušné orgány.
Článek 6
Za účelem dosažení souladu s opatřeními přijatými podle článku 4 musí každý podnik, který nakládá s odpadními oleji, obdržet povolení.
Toto povolení udělují v případě potřeby příslušné orgány po přezkoumání zařízení. Tyto orgány mohou ukládat podmínky, které si vyžádá stav technického rozvoje.
Článek 7
Pokud osoba, která má v držení odpadní oleje, není schopna splnit opatření přijatá podle článku 4, musí dát oleje k dispozici k nakládání podniku či podnikům podle článku 5.
Článek 8
Držitelé určitého množství odpadních olejů, které obsahují nečistoty nad rámec určitých procent, musí s takovými oleji manipulovat a skladovat je odděleně.
Příslušné orgány stanoví množství a procenta ve smyslu prvního pododstavce, které se mohou u jednotlivých skupin výrobků lišit.
Článek 9
Podniky, které sbírají odpadní oleje nebo s nimi nakládají, provádějí tyto činnosti takovým způsobem, aby nehrozilo znečištění vody, ovzduší či půdy.
Článek 10
Provozovna, která ročně vyrábí a sbírá více než dané množství odpadních olejů stanovené každým členským státem, maximálně však 500 litrů, nebo s nimi jinak nakládá, musí:
- vést záznamy o množství, kvalitě, původu a umístění takových olejů a o jejich odeslání a přijetí, včetně dat takového odeslání a přijetí, nebo
- na žádost takové informace sdělovat příslušným orgánům.
Členské státy jsou oprávněny stanovit množství odpadních olejů podle prvního pododstavce z hlediska ekvivalentního množství prvotního oleje, které se vypočítá podle přiměřeného faktoru přepočtu.
Článek 11
Každý podnik, který nakládá s odpadními oleji, musí příslušným orgánům na žádost poskytovat všechny informace o nakládání s takovými odpadními oleji nebo jejich zbytky nebo o jejich ukládání.
Článek 12
Příslušné orgány provádějí pravidelnou kontrolu podniků ve smyslu článku 6, zejména pokud jde o plnění podmínek jejich povolení.
Článek 13
Jako kompenzace v souvislosti s povinnostmi, které členské státy ukládají podle článku 5, mohou být podnikům, které sbírají odpadní oleje nebo s nimi nakládají, udělovány náhrady za poskytované služby. Tyto náhrady nesmějí překročit roční nepokryté náklady, které podnik s přihlédnutím k přiměřenému zisku ve skutečnosti zaznamená.
Výše takových náhrad nesmí významnou měrou narušit hospodářskou soutěž ani nesmí dát popud ke vzniku umělých modelů obchodování s danými produkty.
Článek 14
Náhrady mohou být mimo jiné financovány formou poplatků uvalených na produkty, které jsou po použití přeměněny na odpadní oleje, nebo na odpadní oleje.
Financování náhrad musí probíhat v souladu se zásadou "znečišťovatel platí".
Článek 15
Každý členský stát sděluje pravidelně Komisi informace o svých odborných technických znalostech a získaných zkušenostech a výsledcích dosažených uplatňováním opatření přijatých v souladu s touto směrnicí.
Komise zasílá celkový souhrn těchto informací členským státům.
Článek 16
Každé tři roky vypracují členské státy zprávu o stavu nakládání s odpadními oleji ve svých zemích a zašlou ji Komisi.
Článek 17
Členské státy provedou opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 24 měsíců po jejím oznámení a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 18
Opatření přijatá členskými státy podle této směrnice mohou být postupně uplatňována na podniky uvedené v článku 6, které existují v době oznámení této směrnice, do čtyř let od uvedeného oznámení.
Článek 19
Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 20
Tato směrnice je určena členským státům.
V Lucemburku dne 16. června 1975.
DIRECTIVA DO CONSELHO de 16 de Junho 1975 relativa à eliminação dos óleos usados
(75/439/CEE)
O CONSELHO DA COMUNIDADES EUROPEIAS,
tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Económica Europeia e, nomeadamente, os seus artigos 100o e 235o,
tendo em conta a proposta da Comissão,
tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu (1),
tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social (2),
considerando que uma disparidade entre as disposições já aplicáveis ou em preparação nos diferentes Estados-membros, no que diz respeito à eliminação dos óleos usados, pode criar condições de concorrência desiguais e ter, deste modo, uma incidência directa no funcionamento do mercado comum; que convém, portanto, proceder neste domínio à aproximação das legislações prevista no artigo 100o do Tratado;
considerando que se afigura necessário fazer acompanhar esta aproximação das legislações de uma acção da Comunidade que tenha por objectivo realizar, mediante uma regulamentação mais ampla, um dos objectivos da Comunidade no domínio da protecção do ambiente; que convém, portanto, prever, para o efeito, certas disposições específicas; que, não estando os poderes de acção necessários para o efeito previstos no Tratado, convém recorrer ao artigo 235o do Tratado;
considerando que qualquer regulamentação em matéria de eliminação dos óleos usados deve ter como um dos objectivos principais a protecção do ambiente contra os efeitos prejudiciais causados pela descarga, depósito ou tratamento destes óleos;
considerando que a reutilização dos óleos usados pode contribuir para uma política de abastecimento de combustíveis;
considerando que o programa de acção das Comunidades Europeias em matéria de ambiente (3) põe em evidência a importância do problema da eliminação dos óleos usados sem prejuízo para o ambiente;
considerando que as quantidades de óleos usados, e em especial das emulsões, aumentaram na Comunidade;
considerando que um sistema eficaz e coerente de tratamento destes óleos, que não entrave as trocas comerciais intercomunitárias e que não afecte as condições de concorrência, devia aplicar-se a todos estes produtos, mesmo àqueles que só em parte são compostos de óleo e prever o seu tratamento inofensivo em condições economicamente satisfatórias;
considerando que um tal sistema devia regular o tratamento, a descarga, o depósito e a recolha dos óleos usados e prever um mecanismo de autorização das empresas que eliminam estes óleos, a recolha e/ou a eliminação obrigatória destes óleos em certos casos, assim como os processos de controlo adequados;
considerando que, no caso em que certas empresas são obrigadas a proceder à recolha e/ou eliminação dos óleos usados, a parte dos seus custos daí resultantes e não cobertos pelas suas receitas devia poder ser compensada por subsídios e que estes podem, entre outros modos, ser financiados através de uma taxa sobre os óleos novos ou regenerados,
ADOPTOU A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1o
Para a aplicação da presente directiva, entende-se por óleo usado qualquer produto usado semi-líquido ou líquido composto total ou parcialmente, de óleo mineral ou de óleo sintético, incluindo os resíduos oleosos de tanques, as misturas água-óleo e as emulsões.
Artigo 2o
Os Estados-membros tomarão as medidas necessárias para que sejam asseguradas a recolha e a eliminação inofensivas dos óleos usados.
Artigo 3o
Os Estados-membros tomarão as medidas necessárias para que, na medida do possível, a eliminação dos óleos usados seja efectuada por reutilização (regeneração e/ou combustão com fins diferentes da destruição).
Artigo 4o
Os Estados-membros tomarão as medidas necessárias para que sejam proibidos:
1. qualquer descarga de óleos usados nas águas interiores de superfície, nas águas subterrâneas, nas águas costeiras e nas canalizações;
2. qualquer depósito e/ou descarga de óleos usados com efeitos nocivos para o solo, assim qualquer descarga não controlada de resíduos resultantes da transformação de óleos usados;
3. qualquer tratamento de óleos usados que provoque uma poluição no ar que ultrapasse o nível estabelecido pelas disposições em vigor.
Artigo 5o
Sempre que os objectivos definidos nos artigos 2o, 3o e 4o não possam ser atingidos por outro meio, os Estados-membros tomarão as medidas necessárias para que uma várias empresas procedam à recolha dos produtos entregues pelos detentores e/ou à eliminação desses produtos, se for caso disso, na área que lhes é atribuída pela administração competente.
Artigo 6o
Em conformidade com as medidas tomadas por força do artigo 4o, qualquer empresa que elimine os óleos usados deve obter uma autorização.
Esta autorização é concedida pela administração competente, sempre que necessário após uma vistoria às instalações; a autorização imporá as condições exigidas pelo estado de desenvolvimento técnico.
Artigo 7o
Todo aquele que detenha óleos usados deve, se não puder respeitar as medidas tomadas por força do artigo 4o, colocá-los à disposição de uma ou das empresas referidas no artigo 5o.
Artigo 8o
Os detentores de certas quantidades de óleos usados que contenham impurezas que ultrapassem certas percentagens devem manipulá-los e armazená-los separadamente.
As autoridades competentes determinarão, eventualmente por categoria de produtos, as quantidades e as percentagens referidas no primeiro parágrafo.
Artigo 9o
As empresas que recolhem e/ou eliminam óleos usados devem efectuar essas operações sem que delas advenham prejuízos evitáveis para a água, o ar ou o solo.
Artigo 10o
Qualquer estabelecimento que produza, recolha e/ou elimine mais do que uma dada quantidade de óleos usados, a fixar por cada Estado-membro mas não superior a 500 litros por ano, deve:
- manter um registo com indicações sobre as quantidades, a qualidade, a origem e a localização, assim como sobre a cessão e a recepção, mencionando, nomeadamente, a data destas últimas,
e/ou
- notificar estas informações à administração competente, a pedido desta última.
Os Estados-membros são autorizados a fixar a quantidade de óleos usados, nos termos do primeiro parágrafo, em função do equivalente em óleo novo, calculado com base num coeficiente de conversão razoável.
Artigo 11o
Qualquer empresa que elimine óleos usados deve comunicar às autoridades competentes, a pedido destas, todas as informações sobre a eliminação ou o depósito desses óleos usados ou dos seus resíduos.
Artigo 12o
As empresas referidas no artigo 6o são controladas periodicamente pela administração competente, especialmente no que diz respeito ao cumprimento das condições de autorização.
Artigo 13o
Como contrapartida das obrigações que lhes são impostas pelos Estados-membros em aplicação do artigo 5o, as empresas de recolha e/ou eliminação podem beneficiar de subsídios pelos serviços prestados. Estes subsídios não devem ultrapassar os custos anuais não cobertos e efectivamente verificados das empresas, tendo em conta um lucro razoável.
Os referidos subsídios não devem criar distorções significativas na concorrência, nem criar correntes artificiais de trocas comerciais de produtos.
Artigo 14o
Os subsídios podem ser financiados, entre outros modos, por uma taxa cobrada sobre os produtos que, após utilização, são transformados em óleos usados ou sobre os óleos usados.
O financiamento dos subsídios deve estar em conformidade com o princípio do «poluidor-apagador».
Artigo 15o
Cada Estado-membro comunicará, periodicamente, à Comissão os seus conhecimentos técnicos bem como as experiências e resultados decorrentes da aplicação das disposições adoptadas por força da presente directiva.
A Comissão transmitirá um resumo do conjunto dessas informações aos Estados-membros.
Artigo 16o
De três em três anos, os Estados-membros elaborarão um relatório sobre a situação da eliminação dos óleos usados nos seus países e enviá-lo-ao à Comissão.
Artigo 17o
Os Estados-membros porão em vigor as medidas necessárias para darem cumprimento à presente directiva no prazo de vinte e quatro meses a contar da sua notificação. Desse facto informarão imediatamente a Comissão.
Artigo 18o
As disposições adoptadas pelos Estados-membros por força da presente directiva podem ser aplicados progressivamente às empresas referidas no artigo 6o, e já existentes no momento da notificação da presente directiva, num prazo de quatro anos a contar desta notificação.
Artigo 19o
Os Estados-membros comunicarão à Comissão o texto das principais disposições de direito nacional que adoptem no domínio regulado pela presente directiva.
Artigo 20o
Os Estados-membros são destinatários da presente directiva.
Feito no Luxemburgo em 16 de Junho de 1975.