NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1192/2008
ze dne 17. listopadu 2008,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (1), a zejména na článek 247 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (2) v současnosti obsahuje ustanovení o jednotných povoleních, která se týkají celních orgánů ve více než jednom členském státě, pouze pro celní režimy s hospodářským účinkem a v případě zvláštního použití.
(2)
Vzhledem k Lisabonské strategii, jejímž cílem je učinit EU nejkonkurenceschopnějším hospodářstvím na světě, je zásadní vytvořit moderní a jednoduché prostředí s podmínkami pro skutečný vnitřní trh, na němž se zvýší obchodní konkurenceschopnost a je zamezeno narušení hospodářské soutěže mezi společnostmi v různých členských státech. Jednotná povolení zjednodušených postupů, jakož i integrované jednotné povolení hospodářským subjektům umožní centralizovat a integrovat účetní, logistické a distribuční funkce s následnými úsporami administrativních a transakčních nákladů a znamená skutečné zjednodušení. Je proto vhodné rozšířit ustanovení o jednotných povoleních na používání zjednodušeného celního prohlášení a na místní celní řízení.
(3)
V souladu s tím je vhodné sloučit stávající definice „jednotného povolení“ v souvislosti s celními režimy s hospodářským účinkem a v případě zvláštního použití s definicemi pro zjednodušené celní prohlášení a místní celní řízení vzhledem k tomu, že tyto režimy lze při jejich použití spojit.
(4)
Nařízení Komise (ES) č. 1875/2006 (3), kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, stanovilo minimální údaje, které je nutno uvést v celním prohlášení v rámci postupu zjednodušeného celního prohlášení nebo v záznamech v rámci místního celního řízení. Na základě jednotného povolení by měly být minimální údaje, které je nutno uvést v celním prohlášení v rámci postupu zjednodušeného celního prohlášení, maximálními údaji, které lze zpřístupnit celnímu úřadu v jiném členském státě.
(5)
Jelikož osvědčení AEO, a zejména osvědčení pro zjednodušené celní postupy, budou často kombinována s jednotnými povoleními, je vhodné pokud možno co nejvíce sladit pravidla pro udělování, pozastavení a zrušení obou druhů povolení, včetně ustanovení o záznamech umožňujících patřičnou kontrolu postupu.
(6)
Přepravci, zasílatelé a celní zástupci, kteří jsou držiteli osvědčení AEO, mají snazší přístup k zjednodušeným celním postupům, včetně používání zjednodušeného celního prohlášení a místního celního řízení. Je proto vhodné stanovit, že zástupcům je možno udělit povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení, jestliže splňují určité podmínky a kritéria.
(7)
Je nezbytné zlepšit postup podávání žádostí a schvalování, pokud jde o jednotná povolení, a to zkrácením doby potřebné k výměně informací a vypracováním společných pravidel s cílem zamezit prodlevám při udělování těchto povolení. Tato pravidla by měla umožnit celním orgánům vykonávat dohled nad operacemi probíhajícími na základě jednotných povolení a sledovat tyto operace, aniž by byla přijímána správní opatření neúměrná hospodářským potřebám.
(8)
Podmínky a kritéria pro udělování vnitrostátních i jednotných povolení zjednodušeného celního prohlášení a místního celního řízení by měly být totožné, aby bylo dosaženo harmonizace v rámci jednotného trhu.
(9)
Je nezbytné stanovit společná pravidla pro změnu, pozastavení a zrušení povolení zjednodušeného celního prohlášení a místního celního řízení s cílem zajistit společný postup na celém celním území Společenství.
(10)
K dosažení cíle zlepšit postupy podávání žádostí a schvalování je pro jednotná povolení nutné zavést elektronickou komunikaci a databázový systém, jež se budou používat v rámci výměny informací a komunikace mezi celními orgány a k informování Komise a hospodářských subjektů. Tento systém by měl představovat rozšíření informačního a komunikačního systému pro udělování osvědčení AEO.
(11)
Používání zjednodušeného celního prohlášení a místního celního řízení by po přechodném období mělo být povoleno pouze pro hospodářské subjekty, které podávají elektronická celní prohlášení nebo oznámení, jak se požaduje pro jednoduché prostředí bez papírových dokumentů.
(12)
Je nutno objasnit, že celní prohlášení může být se souhlasem celního orgánu nebo orgánů podílejících se na udělování povolení podáno u jiného celního úřadu, než je celní úřad, jemuž zboží je nebo bude předloženo nebo zpřístupněno k provedení kontroly.
(13)
Pokud se týká tranzitních formalit, je vhodné, aby se v případě vyřizování těchto formalit za použití elektronického zpracování dat předtím, než se začne používat nařízení (ES) č. 1875/2006, přijímalo souhrnné celní prohlášení na základě sdělení „zprávy o očekávaném příchodu zboží“.
(14)
V souladu s nařízením (EHS) č. 2454/93, ve znění nařízení Rady (ES) č. 837/2005 (4), podle kterého mají být tranzitní prohlášení ode dne 1. července 2005 podávána prostřednictvím počítačových postupů, by všechny hospodářské subjekty měly tranzitní prohlášení podávat prostřednictvím informatizovaného tranzitního systému. Dále by mělo být cestujícím umožněno podávat písemná tranzitní prohlášení celním orgánům, které by měly zajistit, aby mezi celními orgány docházelo k výměně údajů z tranzitních prohlášení za použití informační technologie a počítačových sítí.
(15)
Úmluva ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu (5) byla změněna v souladu s povinností podávat společná tranzitní prohlášení standardním postupem za použití elektronického zpracování dat a souběžná ustanovení právních předpisů Společenství by měla být odpovídajícím způsobem upravena.
(16)
Prováděcí ustanovení tranzitního režimu Společenství založená na podávání písemného tranzitního prohlášení, včetně prováděcích ustanovení týkajících se prohlášení, by za těchto okolností měla být přizpůsobena povinnosti podávat tranzitní prohlášení Společenství standardním postupem za použití elektronického zpracování dat.
(17)
Používání písemných celních prohlášení a souvisejících dokladů by s výjimkou cestujících mělo být omezeno na nouzový postup umožňující hospodářským subjektům provádět tranzitní operace v případě, kdy nefunguje celní informatizovaný tranzitní systém nebo informatizovaný systém schváleného odesílatele nebo hlavního povinného, nebo nefunguje-li síť mezi hlavním povinným a celními orgány.
(18)
Pro operace TIR, které probíhají na celním území Společenství, je nutné používat počítačové zpracování dat, aby se zajistila efektivní výměna údajů a stejná úroveň celní kontroly jako v rámci Společenství/společného tranzitního režimu.
(19)
Operace TIR probíhající na celním území Společenství by měly být začleněny do elektronického prostředí zavedeného nařízením (ES) č. 1875/2006, které stanoví podávání prohlášení před příchodem a odesláním elektronickou cestou.
(20)
Používáním elektronických údajů by měla zaniknout potřeba vracet příslušnou část útržkového listu č. 2 karnetu TIR v rámci celního území Společenství, kdykoli je používán informatizovaný systém, a následně snížit počet zbytečných šetření. Mělo by také zlepšit účinnost a bezpečnost operací TIR, jelikož informatizovaný systém nad nimi urychlí dohled, což by bylo spojeno s konkrétními přínosy jak pro celní správy, tak pro hospodářské subjekty.
(21)
Je vhodné stanovit, aby držitel karnetu TIR podal údaje karnetu TIR na celním úřadě odeslání nebo vstupu za použití počítačového zpracování dat. Jakékoli právní následky vyplývající z nesouladu mezi podanými elektronickými údaji karnetu TIR a karnetem TIR by se však v souladu s Úmluvou TIR měly zakládat na náležitostech karnetu TIR. Formality týkající se jiných stran než celních orgánů Společenství by měly být i nadále plněny na základě karnetu TIR, včetně použití karnetu TIR jako důkazu mezinárodní jistoty.
(22)
Zproštění povinnosti podat údaje karnetu TIR za použití počítačového zpracování dat by mělo být povoleno pouze ve výjimečných případech, kdy nefunguje celní informatizovaný tranzitní systém nebo aplikace pro podání prohlášení a rovněž kdy nefunguje síť mezi těmito dvěma systémy.
(23)
Z důvodu jasnosti je v čl. 453 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2454/93 třeba odkázat na pravidlo povolující prokázání statusu zboží Společenství propuštěného do režimu TIR.
(24)
Náležitosti údajů poskytnutých v informatizovaném systému pro elektronické údaje karnetu TIR by měly být včleněny do pravidel a kódů elektronických tranzitních prohlášení stanovených v přílohách 37 A a 37 C.
(25)
Aby se zjednodušilo a urychlilo zveřejňování veškerých změn na seznamu úřadů ke koordinaci určených členskými státy za účelem opatření pro případy porušení předpisů nebo nesrovnalostí týkajících se karnetů ATA, bude se toto zveřejňování uskutečňovat prostřednictvím oficiálních internetových stránek Evropské unie.
(26)
Pravidelný přezkum seznamu zboží, které představuje vyšší riziko podvodu v průběhu tranzitní operace, stanoveného v příloze 44C nařízení (EHS) č. 2454/93, provedený podle článku 340a uvedeného nařízení na základě informací získaných od členských států, ukázal, že určité zboží uvedené na tomto seznamu již není považováno za zboží představující vyšší riziko podvodu. Seznam v příloze 44C je proto vhodné odpovídajícím způsobem upravit.
(27)
Příloha 67 nařízení (EHS) č. 2454/93 obsahuje společný tiskopis žádosti a povolení pro režimy s hospodářským účinkem a pro zvláštní použití. Tento tiskopis je nutno použít v případě, je-li dotčen jeden celní orgán, i v případě zapojení více celních orgánů. Je vhodné rozšířit používání přílohy 67 na případy, kdy se předkládá žádost o povolení používat zjednodušené celní prohlášení nebo místní celní řízení, a to jak na vnitrostátní úrovni, tak i v případě zapojení více než jednoho celního orgánu.
(28)
Nařízení (EHS) č. 2454/93 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(29)
Jelikož se změny stanovené v rozhodnutí smíšeného výboru ES-ESVO Společný tranzit č. 1/2008 ze dne 16. června 2008, kterým se mění Úmluva ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu použijí od 1. července 2008 a 1. července 2009, měla by se odpovídající ustanovení tohoto nařízení použít od stejného dne.
(30)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1)
V článku 1 se vkládají nové body, které znějí:
„13.
jednotným povolením se rozumí:
povolení, do něhož jsou zapojeny celní orgány ve více než jednom členském státě pro jeden z těchto postupů:
-
postup zjednodušeného celního prohlášení podle čl. 76 odst. 1 kodexu nebo
-
místní celní řízení podle čl. 76 odst. 1 kodexu nebo
-
celní režimy s hospodářským účinkem podle čl. 84 odst. 1 písm. b) kodexu nebo
-
zvláštní použití podle čl. 21 odst. 1 kodexu;
14.
integrovaným povolením se rozumí:
povolení používat více než jeden z postupů uvedených v bodě 13; může mít podobu integrovaného jednotného povolení, je-li dotčena více než jedna celní správa;
15.
schvalujícím celním orgánem se rozumí:
celní orgán, který uděluje povolení.“
2)
V článku 183 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Souhrnné celní prohlášení pro zboží přepravované v tranzitním režimu, pro který se formality provedou za použití elektronického zpracování dat předtím, než jsou předloženy celnímu orgánu, má podobu tranzitního prohlášení předaného celnímu úřadu určení za použití ‚zprávy o očekávaném příchodu zboží‘.
Souhrnné celní prohlášení má podobu kopie tranzitního dokladu nebo tranzitního doprovodného dokladu, je-li použit čl. 353 odst. 2.“
3)
V článku 199 se odstavce 1 a 2 nahrazují těmito:
„1. Aniž je dotčeno případné použití trestněprávních předpisů, má se za to, že podáním celního prohlášení podepsaného deklarantem nebo jeho zástupcem nebo tranzitního celního prohlášení podaného za použití elektronického zpracování dat celnímu úřadu vzniká v souladu s platnými předpisy odpovědnost deklaranta nebo jeho zástupce za:
-
správnost údajů uvedených v celním prohlášení,
-
pravost přiložených dokladů a
-
splnění všech povinností v souvislosti s propuštěním dotyčného zboží do daného celního režimu.
2. Používá-li deklarant k vyhotovení svých celních prohlášení, včetně tranzitních celních prohlášení vyhotovených v souladu s čl. 353 odst. 2 písm. b), systémy počítačového zpracování dat, mohou celní orgány stanovit, že vlastnoruční podpis lze nahradit jiným identifikačním technickým postupem, který může být založen na použití kódů. Tato možnost se poskytuje pouze při splnění technických a administrativních podmínek stanovených celními orgány.
Celní orgány mohou také stanovit, že celní prohlášení vyhotovená pomocí celních systémů počítačového zpracování dat, včetně tranzitních prohlášení vyhotovených v souladu s čl. 353 odst. 2 písm. b), jsou ověřována přímo těmito systémy namísto ručního nebo mechanického otisku razítka celního úřadu a podpisu příslušného úředníka.“
4)
V článku 201 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„3. Celní orgány mohou povolit, aby celní prohlášení bylo podáno u jiného celního úřadu, než je celní úřad, jemuž zboží je nebo bude předloženo nebo zpřístupněno k provedení kontroly, je-li splněna jedna z těchto podmínek:
a)
celní úřady uvedené v návětí se nacházejí v témže členském státě;
b)
zboží má být do celního režimu propuštěno držitelem jednotného povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení.“
5)
V článku 202 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„3. Tranzitní celní prohlášení musí být celnímu úřadu odeslání podáno a zboží předloženo v jeho úředních hodinách.
Celní úřad odeslání však může na žádost hlavního povinného a na jeho náklady povolit, aby zboží bylo předloženo na jiném místě.“
6)
Článek 203 se nahrazuje tímto:
„Článek 203
1. Na celním prohlášení se vyznačí datum jeho přijetí.
2. Tranzitní prohlášení Společenství celní úřad odeslání přijme a zaeviduje v úředních hodinách stanovených celními orgány.“
7)
V čl. 205 odst. 3 se pátá a šestá odrážka nahrazují tímto:
„-
možnost, aby zúčastněné osoby u zásilek obsahujících více druhů zboží použily ke splnění formalit tranzitního režimu Společenství ložné listy, použije-li se čl. 353 odst. 2 a článek 441,
-
možnost, aby celní prohlášení pro vývoz, dovoz a tranzit, použije-li se čl. 353 odst. 2, a doklady, kterými se prokazuje původ ve Společenství u zboží, které nebylo přepravováno v režimu vnitřního tranzitu Společenství, bylo vyhotoveno pomocí veřejných nebo soukromých systémů počítačového zpracování dat nebo případně na čistém bílém papíře za podmínek, které stanoví členské státy.“
8)
V článku 208 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Pokud se zboží před propuštěním do tranzitního režimu Společenství nebo společného tranzitního režimu nachází v jiném celním režimu nebo je do něj propuštěno následně, může se použít sada obsahující počet výtisků potřebný pro tranzitní režim, použije-li se čl. 353 odst. 2, a pro předchozí nebo následující celní režim.“
9)
V čl. 215 odst. 1 se druhý a třetí pododstavec nahrazují těmito:
„Pro všechny výtisky se používá bílý papír. Na výtiscích pro tranzitní režim Společenství používaných v souladu s čl. 353 odst. 2 však mají kolonky 1 (první a třetí dílčí kolonka), 2, 3, 4, 5, 6, 8, 15, 17, 18, 19, 21, 25, 27, 31, 32, 33 (první dílčí kolonka vlevo), 35, 38, 40, 44, 50, 51, 52, 53, 55 a 56 zelený podtisk.
Tiskopisy jsou tištěny zeleným tiskem.“
10)
V článku 219 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Zboží, které je předmětem tranzitního prohlášení, se předkládá společně s přepravním dokladem.
Celní úřad odeslání může zprostit povinnosti předložit tento doklad při plnění formalit za podmínky, že má tento doklad nadále k dispozici.
Přepravní doklad však musí být během přepravy předložen celním orgánům nebo jakýmkoli jiným pověřeným orgánům na jejich vyžádání.“
11)
V článku 247 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„5. Při uplatnění tranzitního režimu Společenství uvede celní úřad odeslání v souladu s výsledky kontroly příslušné údaje na tranzitním prohlášení.“
12)
V článku 249 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„3. Při uplatnění tranzitního režimu Společenství, pokud to výsledky kontroly prohlášení umožňují, povolí celní úřad odeslání propuštění zboží a zaznamená datum tohoto propuštění do informatizovaného systému.“
13)
V části I hlavě IX kapitole 1 se před článek 253 vkládá nový název, který zní:
„Oddíl 1
Obecná ustanovení “.
14)
V článku 253 se doplňují nové odstavce, které znějí:
„4. Kdokoli může požádat o povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení, které bude této osobě uděleno pro vlastní použití nebo k použití jako zástupce, jsou-li zavedeny dostatečné záznamy a postupy, které celnímu orgánu umožní identifikovat zastoupené osoby a vykonávat patřičné celní kontroly.
Tato žádost se může týkat rovněž integrovaného povolení, aniž je dotčen článek 64 kodexu.
5. Používání zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení je podmíněno poskytnutím jistoty pro dovozní cla a jiné poplatky.
6. Držitel povolení splní podmínky a kritéria stanovená v této kapitole a povinnosti vyplývající z povolení, aniž jsou dotčeny povinnosti deklaranta a pravidla týkající se vzniku celního dluhu.
7. Držitel povolení schvalující celní orgán informuje o všech činitelích, které nastaly po udělení povolení a které mohou mít vliv na další trvání nebo obsah povolení.
8. Nové posouzení povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení provádí schvalující celní orgán v těchto případech:
a)
významné změny příslušných právních předpisů Společenství;
b)
přiměřené náznaky, že držitel povolení již nesplňuje příslušné podmínky.
Pokud je povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení vydáno žadateli, jehož společnost byla založena před méně než třemi lety, provádí se v průběhu prvního roku po vydání podrobné sledování.“
15)
V článku 253a se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Používání zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení je podmíněno podáváním elektronických celních prohlášení a oznámení.“
16)
V části I hlavě IX kapitole 1 se za článek 253a vkládá nový oddíl, který zní:
„Oddíl 2
Udělování, pozastavení a zrušení povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení
Článek 253b
1. Žádosti o povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení se předkládají pomocí vzoru žádosti uvedeného v příloze 67 nebo odpovídajícího elektronického formátu.
2. Pokud se schvalující celní orgán domnívá, že žádost neobsahuje veškeré požadované údaje, vyzve žadatele ve lhůtě 30 kalendářních dnů po obdržení žádosti, aby příslušné informace doplnil, a svou výzvu odůvodní.
3. Žádost není přijata, pokud:
a)
není v souladu s odstavcem 1;
b)
nebyla předložena příslušným celním orgánům;
c)
byl žadatel odsouzen za závažný trestný čin související s jeho hospodářskou činností;
d)
bylo v okamžiku předložení žádosti proti žadateli zahájeno řízení o prohlášení konkursu.
4. Před udělením povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení celní orgány zkontrolují záznamy žadatele, nelze-li využít výsledků předchozího auditu.
Článek 253c
1. Povolení zjednodušeného celního prohlášení se udělí za předpokladu, že jsou splněny podmínky a kritéria stanovené v článku 14h s výjimkou odst. 1 písm. c), v čl. 14i písm. d), e) a g) a v článku 14j.
Povolení místního celního řízení se udělí za předpokladu, že jsou splněny podmínky a kritéria stanovené v článku 14h s výjimkou odst. 1 písm. c), v článku 14i a v článku 14j.
Při udělování povolení uvedených v prvním a druhém pododstavci celní orgány použijí čl. 14a odst. 2 a tiskopis povolení uvedený v příloze 67.
2. Je-li žadatel držitelem osvědčení AEO podle čl. 14a odst. 1 písm. a) nebo c), má se za to, že byly splněny podmínky a kritéria stanovené v odstavci 1 tohoto článku.
Článek 253d
1. Schvalující celní orgán pozastaví povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení, jestliže:
a)
je zjištěno nesplnění podmínek a kritérií uvedených v čl. 253c odst. 1;
b)
se celní orgány důvodně domnívají, že držitel povolení nebo jiná osoba uvedená v čl. 14h odst. 1 písm. a), b) nebo d) spáchali čin, jenž povede k trestnímu řízení a souvisí s porušením celních předpisů.
V případě podle prvního pododstavce písmena b) tohoto článku však může schvalující celní orgán rozhodnout nepozastavit povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení, pokud má za to, že takové porušení je zanedbatelné ve vztahu k množství nebo objemu celních operací a že v souvislosti s tímto porušením nevzniká pochybnost o dobré víře držitele povolení.
Před přijetím rozhodnutí sdělí schvalující celní orgán svá zjištění držiteli povolení. Držitel povolení je oprávněn provést nápravu a/nebo vyjádřit své stanovisko do třiceti kalendářních dnů počínaje dnem sdělení.
2. Jestliže držitel povolení nezjedná nápravu situace uvedené v odst. 1 prvním pododstavci písm. a) ve lhůtě třiceti kalendářních dnů, schvalující celní orgán držiteli oprávnění oznámí, že povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení se pozastavuje na dobu třiceti kalendářních dnů s cílem umožnit držiteli povolení přijmout požadovaná opatření k nápravě.
3. V případech podle odst. 1 prvního pododstavce písm. b) schvalující celní orgán pozastaví povolení do konce soudního řízení. Tuto skutečnost sdělí držiteli povolení.
4. Pokud držitel povolení není schopen zjednat nápravu během třiceti kalendářních dnů, avšak prokáže, že podmínky může splnit, jestliže bude prodloužena doba pozastavení, pozastaví schvalující celní orgán povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení o dalších 30 kalendářních dnů.
5. Pozastavením povolení není dotčen celní režim, který začal již před datem pozastavení, ale nebyl ještě ukončen.
Článek 253e
1. Jestliže držitel povolení schvalujícímu celnímu orgánu věrohodně prokázal, že přijal nutná opatření k dodržování podmínek a kritérií, které musí být splněny při povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení, zruší schvalující celní orgán pozastavení a vyrozumí držitele povolení. Pozastavení může být zrušeno před uplynutím lhůty stanovené v čl. 253d odst. 2 nebo 4.
2. Jestliže držitel povolení nepřijme nezbytná opatření v průběhu doby pozastavení stanovené v čl. 253d odst. 2 nebo 4, použije se článek 253g.
Článek 253f
1. Pokud držitel povolení není dočasně schopen plnit některou z podmínek a kritérií stanovených pro povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení, může požádat o pozastavení povolení. V tomto případě držitel povolení oznámí tuto skutečnost schvalujícímu celnímu orgánu a uvede den, kdy bude opět schopen plnit podmínky a kritéria. Schvalujícímu celnímu orgánu oznámí rovněž plánovaná opatření a harmonogram jejich provedení.
2. Jestliže držitel povolení není schopen zjednat nápravu ve lhůtě stanovené v jeho oznámení, může schvalující celní orgán povolit přiměřené prodloužení, pokud držitel povolení jednal v dobré víře.
Článek 253g
Aniž je dotčen článek 9 kodexu a článek 4 tohoto nařízení, schvalující celní orgán zruší povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení v těchto případech:
a)
držitel povolení nezjedná nápravu podle čl. 253d odst. 2 a čl. 253f odst. 1;
b)
držitel povolení nebo jiné osoby uvedené v čl. 14h odst. 1 písm. a), b) nebo d) se dopustili závažných nebo opakovaných porušení celních předpisů a neexistuje žádné další právo odvolání;
c)
na žádost držitele povolení.
V případě podle prvního pododstavce písm. b) však může schvalující celní orgán rozhodnout, že povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení nezruší, pokud má za to, že taková porušení jsou zanedbatelná ve vztahu k množství nebo objemu celních operací a že v souvislosti s těmito porušeními nevzniká pochybnost o dobré víře držitele povolení.“
17)
V části I hlavě IX se za kapitolu 1 vkládá nová kapitola, která zní:
„KAPITOLA 1A
Jednotné povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení
Oddíl 1
Podávání žádosti
Článek 253h
1. Žádost o jednotné povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení se předkládá jednomu z celních orgánů uvedených v čl. 14d odst. 1 a 2.
Pokud se však povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení požaduje v rámci žádosti o jednotné povolení k zvláštnímu použití nebo pro celní režim s hospodářským účinkem nebo na základě takové žádosti, použije se čl. 292 odst. 5 a 6 nebo články 500 a 501.
2. Jestliže je část příslušných záznamů a dokumentace vedena v jiném členském státě, než ve kterém byla předložena žádost, žadatel řádně vyplní kolonky 5a, 5b a 7 tiskopisu žádosti, jejíž vzor je uveden v příloze 67.
3. Žadatel uvede snadno přístupné ústřední místo nebo jmenuje kontaktní osobu v rámci své organizace v členském státě, v němž byla předložena žádost, tak aby měly celní orgány k dispozici veškeré informace nezbytné k prokázání splnění požadavků pro udělení jednotného povolení.
4. Žadatelé v možném rozsahu předloží celním orgánům nezbytné údaje v elektronické podobě.
5. Do zavedení elektronického systému výměny údajů mezi dotčenými členskými státy, které je nezbytné pro účely příslušného celního režimu, může schvalující celní orgán zamítnout žádosti předložené podle odstavce 1, pokud by žádost o jednotné povolení znamenala neúměrný správní poplatek.
Článek 253i
1. Členské státy oznámí Komisi seznamy celních orgánů uvedených v čl. 253h odst. 1, jimž mají být žádosti podávány, a jakékoli jejich následné změny. Komise tyto informace zpřístupní na internetu. Tyto orgány působí jako celní orgány udělující jednotná povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení.
2. Členské státy jmenují ústřední úřad odpovědný za výměnu informací mezi členskými státy navzájem a mezi členskými státy a Komisí a informují o tomto úřadu Komisi.
Oddíl 2
Postup při vydávání
Článek 253j
1. Předkládá-li se žádost o jednotné povolení zjednodušeného celního prohlášení nebo místního celního řízení, schvalující celní orgán zpřístupní ostatním dotčeným celním orgánům tyto informace:
a)
žádost;
b)
předlohu povolení;
c)
veškeré informace nezbytné pro udělení povolení.
Informace jsou zpřístupněny pomocí komunikačního systému uvedeného v článku 253m, jakmile je tento systém k dispozici.
2. Informace uvedené v odst. 1 písm. a), b) a c) schvalující celní orgán zpřístupní v těchto lhůtách:
a)
30 kalendářních dnů, pokud bylo žadateli dříve povoleno zjednodušené celní prohlášení nebo místní celní řízení nebo uděleno osvědčení AEO podle čl. 14a odst. 1 písm. a) nebo c);
b)
90 kalendářních dnů ve všech ostatních případech.
Pokud schvalující celní orgán není schopen tyto lhůty dodržet, může je prodloužit o dalších 30 kalendářních dnů. V těchto případech schvalující celní orgán sdělí žadateli důvody prodloužení před uplynutím těchto lhůt.
Lhůta počíná běžet okamžikem, kdy schvalující celní orgán obdrží veškeré nezbytné informace uvedené v odst. 1 písm. a), b) a c). Schvalující celní orgán vyrozumí žadatele o přijetí žádosti a o datu, kdy začíná běžet příslušná lhůta.
3. Do dne 31. prosince 2009 se maximální lhůty v délce 30 nebo 90 kalendářních dnů stanovené v prvním pododstavci odstavce 2 nahrazují 90 nebo 210 kalendářními dny.
Článek 253k
1. Schvalující celní orgán členského státu, v němž byla předložena žádost, a celní orgány ostatních členských států, jež jsou zapojeny do požadovaného jednotného povolení, spolupracují při stanovování provozních požadavků a požadavků na vykazování, včetně plánu kontrol pro dohled nad celním režimem používaným na základě jednotného povolení. Údaje, které mají být mezi dotčenými celními orgány vyměňovány pro účely celního režimu nebo režimů, však nejdou nad rámec údajů stanovených v příloze 30 A.
2. Celní orgány ostatních členských států, jichž se týká požadované jednotné povolení, sdělí schvalujícímu celnímu orgánu případné námitky do třiceti kalendářních dnů ode dne obdržení předlohy povolení. Je-li pro toto oznámení zapotřebí delší lhůta, schvalující celní orgán musí být vyrozuměn co nejdříve, v každém případě nejpozději v uvedené lhůtě. Tuto dodatečnou lhůtu lze prodloužit nejvýše o dalších 30 kalendářních dnů. Je-li lhůta prodloužena, schvalující celní orgán vyrozumí žadatele o prodloužení lhůty.
Pokud byly sděleny námitky a celní orgány v uvedené lhůtě nedosáhly dohody, žádost je zamítnuta v rozsahu, v němž byly vzneseny námitky.
Pokud konzultovaný celní orgán neodpoví ve lhůtě nebo lhůtách stanovených v prvním pododstavci, schvalující celní orgán může na odpovědnost konzultovaného celního orgánu předpokládat, že neexistují žádné námitky ohledně vydání takovéhoto povolení.
3. Před částečným nebo úplným zamítnutím žádosti schvalující celní orgán sdělí žadateli důvody, na nichž hodlá založit své rozhodnutí, a žadatel může sdělit své stanovisko do 30 kalendářních dnů ode dne oznámení.
Článek 253l
1. Jestliže o jednotné povolení žádá žadatel, jenž je držitelem osvědčení AEO podle čl. 14a odst. 1 písm. a) nebo c), povolení se udělí, pokud došlo k nezbytné výměně informací mezi:
a)
žadatelem a schvalujícím celním orgánem;
b)
schvalujícím celním orgánem a ostatními celními orgány, jichž se týká požadované jednotné povolení.
Pokud žadatel není držitelem osvědčení AEO podle čl. 14a odst. 1 písm. a) nebo c), povolení se udělí, jestliže se schvalující celní orgán ujistí, že žadatel bude schopen plnit podmínky a kritéria pro povolení stanovené nebo uvedené v článcích 253, 253a a 253c, a jestliže došlo k nezbytné výměně informací podle prvního pododstavce tohoto odstavce.
2. Poté, co schvalující celní orgán od ostatních dotčených celních orgánů obdrží souhlas či neobdrží žádné odůvodněné námitky, vydá povolení v souladu s tiskopisem povolení uvedeným v příloze 67 do 30 kalendářních dnů od uplynutí lhůt stanovených v čl. 253k odst. 2 nebo 3.
Schvalující celní orgán zpřístupní povolení celním orgánům v zúčastněných členských státech pomocí informačního a komunikačního systému uvedeného v článku 253m, jakmile je tento systém k dispozici.
3. Jednotná povolení zjednodušeného celního prohlášení a místního celního řízení jsou uznávána ve všech členských státech uvedených v kolonce 10 nebo kolonce 11 povolení, či případně v obou těchto kolonkách.
Oddíl 3
Předávání informací
Článek 253m
1. Pro informování a komunikaci mezi celními orgány a k informování Komise a hospodářských subjektů se použije, jakmile bude k dispozici, elektronický informační a komunikační systém, který vymezí Komise a celní orgány po vzájemné dohodě. Informace poskytnuté hospodářským subjektům jsou omezeny na údaje, které nemají důvěrnou povahu a které jsou vymezeny v hlavě II bodu 16 vysvětlivek k tiskopisu žádosti o zjednodušené celní postupy uvedenému v příloze 67.
2. Komise a celní orgány si pomocí systému uvedeného v odstavci 1 vyměňují, ukládají a zpřístupňují tyto informace:
a)
údaje žádostí;
b)
informace nezbytné pro proces vydání povolení;
c)
jednotná povolení vydaná pro postupy uvedené v čl. 1 bodech 13 a 14 a popřípadě jejich změny, pozastavení a zrušení;
d)
výsledky nového posouzení podle čl. 253 odst. 8.
3. S předchozím souhlasem držitele povolení mohou Komise a členské státy prostřednictvím internetu zveřejnit seznam jednotných povolení, jakož i údaje, které nemají důvěrnou povahu a které jsou vymezeny v hlavě II bodu 16 vysvětlivek k tiskopisu žádosti o zjednodušené postupy uvedenému v příloze 67. Tento seznam se aktualizuje.“
18)
V čl. 260 odst. 1 se slovo „deklarant“ nahrazuje slovem „žadatel“.
19)
Článek 261 se nahrazuje tímto:
„Článek 261
1. Povolení používat postup zjednodušeného celního prohlášení se žadateli udělí, jsou-li splněny podmínky a kritéria uvedené v článcích 253, 253a a 253c.
2. Je-li žadatel držitelem osvědčení AEO uvedeného v čl. 14a odst. 1 písm. a) nebo c), schvalující celní orgán povolení udělí, pokud mezi žadatelem a schvalujícím celním orgánem došlo k nezbytné výměně informací. Veškeré podmínky a kritéria stanovené v odstavci 1 tohoto článku se považují za splněné.“
20)
Článek 264 se nahrazuje tímto:
„Článek 264
1. Povolení používat místní celní řízení se žadateli udělí, jsou-li splněny podmínky a kritéria uvedené v článcích 253, 253a a 253c.
2. Je-li žadatel držitelem osvědčení AEO uvedeného v čl. 14a odst. 1 písm. a) nebo c), schvalující celní orgán povolení udělí, pokud mezi žadatelem a schvalujícím celním orgánem došlo k nezbytné výměně informací. Veškeré podmínky a kritéria stanovené v odstavci 1 tohoto článku se považují za splněné.“
21)
Článek 265 se zrušuje.
22)
V článku 269 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Povolení používat postup zjednodušeného celního prohlášení se žadateli udělí v souladu s podmínkami a kritérii a způsobem stanoveným v článcích 253, 253a a 253c a 270.“
23)
Článek 270 se mění takto:
a)
odstavce 2, 3 a 4 se zrušují;
b)
odstavec 5 se nahrazuje tímto:
„5. Je-li žadatel držitelem osvědčení AEO uvedeného v čl. 14a odst. 1 písm. a) nebo c), schvalující celní orgán povolení udělí, pokud mezi žadatelem a schvalujícím celním orgánem došlo k nezbytné výměně informací. Veškeré podmínky a kritéria stanovené v odstavci 1 tohoto článku se považují za splněné.“
24)
V článku 282 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Povolení používat postup zjednodušeného celního prohlášení se žadateli udělí, jsou-li splněny podmínky a kritéria uvedené v článcích 261 a 262, které se použijí přiměřeně.“
25)
Článek 288 se zrušuje.
26)
V čl. 291 odst. 2 se zrušuje písmeno a).
27)
V článku 340b se doplňují nové body, které znějí:
„6. ‚tranzitním doprovodným dokladem‘ doklad vytištěný počítačovým systémem doprovázející zboží a vycházející z údajů tranzitního prohlášení;
7. ‚nouzovým postupem‘ postup založený na papírových dokladech vyhotovených s cílem umožnit podání a kontrolu tranzitního prohlášení a sledování tranzitní operace, nemůže-li být použit standardní postup elektronickou cestou.“
28)
V článku 340c se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Zboží Společenství se propouští do režimu vnitřního tranzitu Společenství, pokud je odesláno:
a)
z části celního území Společenství, na kterou se vztahuje směrnice 2006/112/ES, do části celního území Společenství, na kterou se uvedená směrnice nevztahuje, nebo
b)
z části celního území Společenství, na kterou se nevztahuje směrnice 2006/112/ES, do části celního území Společenství, na kterou se uvedená směrnice vztahuje, nebo
c)
z části celního území Společenství, na kterou se nevztahuje směrnice 2006/112/ES, do části celního území Společenství, na kterou se uvedená směrnice rovněž nevztahuje.“
29)
V článku 342 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„4. Je-li jistota poskytnuta ručením u celního úřadu záruky:
a)
pro použití jistoty a pro identifikaci každého závazku ručitele se hlavnímu povinnému přiděluje ‚referenční číslo jistoty‘;
b)
hlavnímu povinnému se přidělí a sdělí přístupový kód spojený s ‚referenčním číslem jistoty‘.“
30)
Článek 343 se nahrazuje tímto:
„Článek 343
Každý členský stát vloží do informatizovaného systému seznam celních úřadů příslušných pro tranzitní operace Společenství, jejich identifikační čísla, působnost a jejich pracovní dobu (dny a hodiny). Do informatizovaného systému musí být rovněž zaznamenány veškeré změny těchto údajů.
Komise předá tyto informace ostatním členským státům prostřednictvím informatizovaného systému.“
31)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 343a
Každý členský stát uvědomí Komisi o vytvoření ústředních celních úřadů a o kompetencích přidělených těmto úřadům při řízení a kontrole tranzitního režimu Společenství a rovněž při přijímání a předávání dokladů s uvedením typu příslušných dokladů.
Komise sdělí tyto údaje ostatním členským státům.“
32)
V části II hlavě II kapitole 4 oddílu 1 se vkládá nový článek, který zní:
„Článek 344a
1. V rámci tranzitního režimu Společenství se formality plní za použití elektronického zpracování dat.
2. Mezi správními orgány se používají zprávy, které jsou v souladu se strukturou a náležitostmi, které po dohodě určily celní orgány.“
33)
V článku 345 se doplňuje nový odstavec, který zní:
„4. Při poskytnutí jednotlivé jistoty ručením nemůže hlavní povinný měnit přístupový kód spojený s ‚referenčním číslem jistoty‘ s výjimkou případů, kdy se uplatňují ustanovení přílohy 47A bodu 3.“
34)
V článku 346 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Při poskytnutí jednotlivé jistoty ručením musí být vystavena záruční listina podle vzoru uvedeného v příloze 49.
Záruční listina je ponechána na celním úřadě záruky.“
35)
Článek 347 se nahrazuje tímto:
„Článek 347
1. V případě uvedeném v čl. 345 odst. 3 musí být pro jednotlivou jistotu vystavena záruční listina podle vzoru uvedeného v příloze 50.
Ustanovení čl. 346 odst. 2 se použijí přiměřeně.
2. Ručitel poskytne celnímu úřadu záruky za podmínek stanovených celními orgány veškeré podrobnosti o záručních dokladech jednotlivé jistoty, které vystavil.
Poslední den, kdy lze doklad použít, nesmí nastat později než 1 rok ode dne vystavení.
3. Ručitel sdělí hlavnímu povinnému ‚referenční číslo jistoty‘ u každého záručního dokladu jednotlivé jistoty, který mu byl přidělen. Přiřazený přístupový kód hlavní povinný nesmí měnit.
4. Pro účely čl. 353 odst. 2 písm. b) ručitel vydá hlavnímu povinnému záruční doklady jednotlivé jistoty na tiskopise, který odpovídá vzoru uvedenému v příloze 54. Na záručním dokladu je uvedeno identifikační číslo.
5. Ručitel může vystavit záruční doklady jednotlivé jistoty, které neplatí pro operaci tranzitu Společenství týkající se zboží uvedeného v příloze 44 C. V tom případě ručitel přes každý záruční doklad jednotlivé jistoty v papírové formě uvede diagonálně následující poznámku:
-
Omezená platnost - 99200.
6. Hlavní povinný předloží na celním úřadu odeslání počet záručních dokladů jednotlivé jistoty odpovídající násobku částky 7 000 EUR, který je nezbytný k pokrytí celkové částky uvedené v čl. 345 odst. 1. Pro účely čl. 353 odst. 2 písm. b) se záruční doklady v papírové formě předkládají celnímu úřadu odeslání, který si je ponechá a sdělí celnímu úřadu záruky uvedenému na záručním dokladu identifikační číslo každého záručního dokladu.“
36)
V článku 348 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Celní orgány členského státu, o jehož celní úřad záruky se jedná, zaznamenají informaci o zrušení nebo odstoupení a den nabytí účinku do informatizovaného systému.“
37)
Článek 350 se zrušuje.
38)
Článek 351 se nahrazuje tímto:
„Článek 351
Jestliže zásilky obsahují zboží, které má být propuštěno do režimu vnějšího tranzitu Společenství, a zároveň zboží, které má být propuštěno do režimu vnitřního tranzitu Společenství, doplní se tranzitní prohlášení označené symbolem ‚T‘ u každé jednotlivé položky symbolem ‚T1‘, ‚T2‘ nebo ‚T2F‘.“
39)
Článek 352 se zrušuje.
40)
Článek 353 se nahrazuje tímto:
„Článek 353
1. Tranzitní prohlášení dodržují strukturu a náležitosti stanovené v příloze 37A.
2. Celní orgány přijímají tranzitní prohlášení vyhotovená písemně na formuláři odpovídajícím vzoru uvedenému v příloze 31 a v souladu s postupem, který celní orgány vymezily po vzájemné dohodě, v těchto případech:
a)
převážejí-li zboží cestující, kteří nemají přímý přístup k informatizovanému systému celních orgánů, způsobem uvedeným v článku 353a;
b)
je-li zaveden nouzový postup za podmínek a způsoby, které jsou stanoveny v příloze 37D.
3. Nefunguje-li aplikace hlavního povinného a/nebo síť, podléhá použití písemného tranzitního prohlášení podle odst. 2 písm. b) schválení celními orgány.
4. Tranzitní prohlášení může být doplněno doplňkovými listy podle vzoru uvedeného v příloze 33. Listy tvoří nedílnou součást prohlášení.
5. Namísto doplňkových listů lze použít ložné listy vyhotovené v souladu s přílohou 44A a podle vzoru uvedeného v příloze 45 jako popisnou část písemného tranzitního prohlášení, jehož nedílnou součást tvoří.“
41)
V části II hlavě II kapitole 4 oddílu 2 pododdílu 2 se vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 353a
1. Pro účely čl. 353 odst. 2 písm. a) cestující vyhotoví tranzitní prohlášení v souladu s článkem 208 a přílohou 37.
2. Celní orgány zajistí, aby mezi příslušnými orgány došlo k výměně údajů o tranzitu za použití informační technologie a počítačových sítí.“
42)
V článku 356 se zrušuje odstavec 3.
43)
Článek 357 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Aniž je dotčen odstavec 4, může být zboží, které má být propuštěno do tranzitního režimu Společenství, propuštěno, pouze je-li opatřeno celní závěrou. Celní úřad odeslání přijme identifikační opatření, která uzná za potřebná, a uvede příslušné informace do tranzitního prohlášení.“;
b)
odstavec 4 se nahrazuje tímto:
„4. Celní úřad odeslání může zprostit povinnosti použít celní závěru, lze-li totožnost zboží určit popisem v tranzitním prohlášení nebo v průvodních dokladech s ohledem na případná jiná opatření ke ztotožnění zboží.
Popis zboží se považuje za dostatečný k určení jeho totožnosti, je-li dostatečně přesný pro snadné zjištění jeho množství a povahy.“
44)
Články 358 a 359 se nahrazují tímto:
„Článek 358
1. Po propuštění zboží předá celní úřad odeslání podrobnosti o tranzitní operaci Společenství celnímu úřadu určení uvedenému v celním prohlášení prostřednictvím ‚zprávy o očekávaném příchodu zboží‘ a všem celním úřadům tranzitu uvedeným v celním prohlášení prostřednictvím ‚zprávy o očekávaném tranzitu‘. Tyto zprávy vycházejí z údajů uvedených v tranzitním prohlášení, případně opravených.
2. Po propuštění zboží doprovází přepravované zboží propuštěné do tranzitního režimu Společenství tranzitní doprovodný doklad. Jeho vzor a náležitosti jsou uvedeny v příloze 45A. Tento doklad se zpřístupní hospodářskému subjektu jedním z následujících způsobů:
a)
hlavnímu povinnému ho předá celní úřad odeslání nebo na základě povolení celních orgánů je vytištěn v systému počítačového zpracování dat hlavního povinného;
b)
vytiskne se v systému počítačového zpracování dat schváleného odesílatele po přijetí zprávy o povolení propuštění zboží, kterou zašle celní úřad odeslání.
3. Tranzitní doprovodný doklad se případně doplní seznamem položek, který odpovídá vzoru a vysvětlivkám uvedeným v příloze 45B. Tento seznam tvoří nedílnou součást tranzitního doprovodného dokladu.
Článek 359
1. Zásilka se spolu s tranzitním doprovodným dokladem předkládá každému celnímu úřadu tranzitu.
2. Celní úřad tranzitu zaznamená průjezd, o kterém byl vyrozuměn prostřednictvím ‚zprávy o očekávaném tranzitu‘ celním úřadem odeslání. Celní úřad odeslání je vyrozuměn o překročení hranice prostřednictvím zprávy ‚potvrzení o přestupu hranice‘.
3. Celní úřady tranzitu provedou prohlídku zboží, považují-li to za nutné. Případná prohlídka zboží se provádí zejména na podkladě ‚zprávy o očekávaném tranzitu‘.
4. Je-li zboží dopravováno přes celní úřad tranzitu, který není totožný s původně určeným celním úřadem uvedeným v tranzitním doprovodném dokladu, celní úřad tranzitu si od celního úřadu odeslání vyžádá ‚zprávu o očekávaném tranzitu‘ a informuje celní úřad odeslání o tranzitu prostřednictvím zprávy ‚potvrzení o přestupu hranice‘.“
45)
Článek 360 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se návětí nahrazuje tímto:
„Dopravce je povinen opatřit záznamem tranzitní doprovodný doklad a předložit jej spolu se zásilkou celním orgánům členského státu, na jehož území se nachází dopravní prostředek:“;
b)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Pokud celní orgány dojdou k názoru, že daná tranzitní operace Společenství může pokračovat obvyklým způsobem, učiní případná nezbytná opatření a potvrdí tranzitní doprovodný doklad.
Příslušné celní orgány tranzitu nebo místa určení uvedou do informatizovaného systému příslušné nezbytné informace týkající se překládky nebo jiné události.“
46)
Články 361, 362 a 363 se nahrazují těmito:
„Článek 361
1. Zboží a požadované doklady se předloží celnímu úřadu určení v jeho úředních hodinách. Na žádost zúčastněné osoby a na její náklady však může tento úřad povolit předložení požadovaných dokladů a zboží mimo tuto úřední dobu. Celní úřad určení může rovněž na žádost zúčastněné osoby a na její náklady povolit předložení zboží a požadovaných dokladů na jiném místě.
2. Je-li zboží předloženo celnímu úřadu určení po uplynutí lhůty stanovené celním úřadem odeslání a je-li její nedodržení způsobeno okolnostmi, které jsou celnímu úřadu určení uspokojivě vysvětleny a které nelze přičítat dopravci ani hlavnímu povinnému, má se za to, že hlavní povinný lhůtu dodržel.
3. Celní úřad určení si ponechá tranzitní doprovodný doklad a prohlídka zboží se provádí zejména na základě ‚zprávy o očekávaném příchodu zboží‘ obdržené od celního úřadu odeslání.
4. Na žádost hlavního povinného a jako důkaz ukončení režimu v souladu s čl. 366 odst. 1 uvede celní úřad určení v tranzitním doprovodném dokladu tuto poznámku:
-
Alternativní důkaz - 99202.
5. Tranzitní operace může být ukončena u jiného celního úřadu, než který je uveden v tranzitním prohlášení. Tento úřad se tím stává celním úřadem určení.
Pokud je nový celní úřad určení úřadem jiného členského státu, než tomu bylo u původně určeného celního úřadu, vyžádá si nový celní úřad určení od celního úřadu odeslání ‚zprávu o očekávaném příchodu zboží‘.
Článek 362
1. Celní úřad určení vydá osobě, která předloží zboží a požadované doklady, na vyžádání stvrzenku.
2. Stvrzenka se vystavuje na tiskopise, který odpovídá vzoru uvedenému v příloze 47.
3. Stvrzenku předem vyplní zúčastněná osoba. Mimo místa vyhrazeného pro celní úřad určení může obsahovat i další údaje o zásilce. Stvrzenku nelze použít k prokázání ukončení režimu ve smyslu čl. 366 odst. 1.
Článek 363
1. Celní úřad určení vyrozumí celní úřad odeslání o příchodu zboží ve stejný den, kdy je zboží předloženo celnímu úřadu určení pomocí ‚zprávy o příchodu zboží‘.
2. Je-li tranzitní operace ukončena u jiného celního úřadu, než který byl původně uveden v tranzitním prohlášení, informuje nový celní úřad určení o příchodu zboží celní úřad odeslání pomocí ‚zprávy o příchodu zboží‘.
Celní úřad odeslání informuje o příchodu zboží původně určený celní úřad určení ‚předanou zprávou o příchodu zboží‘.
3. ‚Zprávu o příchodu zboží‘ uvedenou v odstavci 1 a 2 nelze použít jako důkaz ukončení režimu ve smyslu čl. 366 odst. 1.
4. S výjimkou oprávněných případů zašle celní úřad určení ‚zprávu o výsledcích kontroly‘ celnímu úřadu odeslání nejpozději třetí den následující po dni, kdy je zboží předloženo celnímu úřadu určení. Použije-li se však článek 408, celní úřad určení zašle ‚zprávu o výsledcích kontroly‘ celnímu úřadu odeslání nejpozději šestý den následující po dni, kdy je zboží předloženo.“
47)
Článek 364 se zrušuje.
48)
V části II hlavě II kapitole 4 oddílu 2 se název pododdílu 6 nahrazuje tímto:
„Postup šetření“.
49)
Článek 365 se nahrazuje tímto:
„Článek 365
1. Neobdrží-li celní orgány členského státu odeslání ‚zprávu o příchodu zboží‘ ve lhůtě stanovené pro předložení zboží celnímu úřadu určení, nebo ‚zprávu o výsledcích kontroly‘ ve lhůtě do šesti dnů po obdržení ‚zprávy o příchodu zboží‘, zváží tyto orgány, zda zahájí šetření k získání informací nezbytných buď k vyřízení režimu nebo, není-li to možné:
-
ke zjištění vzniku celního dluhu,
-
ke zjištění dlužníka a
-
k určení celních orgánů příslušných k vymáhání dluhu.
2. Šetření se zahájí nejpozději sedm dní po uplynutí jedné ze lhůt uvedených v odstavci 1 s výjimkou mimořádných případů, které určí členské státy dohodou. Jestliže celní orgány obdrží informace nebo nabudou podezření o neukončení tranzitního režimu dříve, zahájí se šetření ihned.
3. Obdrží-li celní orgány členského státu odeslání pouze ‚zprávu o příchodu zboží‘, zahájí šetření žádostí o ‚zprávu o výsledcích kontroly‘ směrovanou na celní úřad určení, který zaslal ‚zprávu o příchodu zboží‘.
4. Neobdrží-li celní orgány členského státu odeslání ‚zprávu o příchodu zboží‘, zahájí šetření žádostí hlavnímu povinnému o informace potřebné pro ukončení režimu nebo celnímu úřadu určení, jsou-li k dispozici dostatečné informace pro šetření na místě určení.
Nemůže-li být tranzitní operace vyřízena, je hlavní povinný požádán o informace nezbytné k vyřízení režimu nejpozději dvacet osm dnů po zahájení šetření u celního úřadu určení.
5. Celní úřad určení a hlavní povinný odpoví na žádost uvedenou v odstavci 4 ve lhůtě dvaceti osmi dnů. Poskytne-li hlavní povinný v průběhu této lhůty dostatečné informace, celní orgány členského státu odeslání k těmto informacím přihlédnou nebo vyřídí operaci, pokud to poskytnuté informace umožňují.
6. Neumožní-li informace poskytnuté hlavním povinným vyřídit režim, avšak celní orgány členského státu odeslání je považují za dostatečné pro pokračování v šetření, musí být neodkladně zaslána žádost příslušnému celnímu úřadu.
7. Pokud šetření prokáže, že byl tranzitní režim řádně ukončen, celní orgány členského státu odeslání vyřídí režim a neprodleně vyrozumí hlavního povinného a případně všechny celní orgány, které zahájily vymáhání podle článků 217 až 232 kodexu.“
50)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 365a
1. Pokud během šetření a před uplynutím lhůty uvedené v článku 450a první odrážce získají celní orgány členského státu odeslání (dále jen ‚žádající orgány‘) jakýmkoli způsobem důkaz týkající se místa, kde došlo k událostem rozhodným pro vznik celního dluhu, a toto místo se nachází v jiném členském státě, zašlou tyto celní orgány bezodkladně veškeré informace, které mají k dispozici, orgánům pro toto místo příslušným, dále jen ‚dožádané orgány‘.
2. Dožádané orgány potvrdí příjem oznámení a uvedou, zda jsou příslušné k vymáhání. Neodpovědí-li do dvaceti osmi dnů, žádající orgány bezodkladně pokračují v šetření.“
51)
Články 366 a 367 se nahrazují těmito:
„Článek 366
1. Hlavní povinný může celním orgánům poskytnout věrohodný důkaz o ukončení režimu ve lhůtě uvedené v prohlášení předložením dokladu ověřeného celními orgány členského státu určení, který obsahuje ztotožnění dotyčného zboží a prokazuje, že zboží bylo předloženo celnímu úřadu určení nebo, použije-li se článek 406, schválenému příjemci.
2. Tranzitní režim Společenství se rovněž považuje za ukončený, jestliže hlavní povinný způsobem uspokojivým pro celní orgány předloží jeden z následujících dokladů:
a)
celní doklad o propuštění zboží k celně schválenému určení nebo použití ve třetí zemi;
b)
doklad vydaný ve třetí zemi, potvrzený celními orgány této země a osvědčující, že zboží je považováno za zboží propuštěné do volného oběhu v příslušné třetí zemi.
3. Doklady uvedené v odstavci 2 lze nahradit jejich kopiemi nebo fotokopiemi, ověřenými subjektem, který potvrdil původní doklady, orgány příslušných třetích zemí nebo orgány některého z členských států.
Článek 367
Ustanovení o výměně zpráv mezi celními orgány pomocí informačních technologií a datových sítí se nepoužijí na zjednodušené postupy stanovené u konkrétních způsobů přepravy a na jiné zjednodušené postupy založené na čl. 97 odst. 2 celního kodexu, které jsou uvedeny v čl. 372 odst. 1 písm. f) a g).“
52)
Články 368a, 369, 369a, 370 a 371 se zrušují.
53)
Článek 372 se nahrazuje tímto:
„Článek 372
1. Na žádost hlavního povinného nebo příjemce mohou celní orgány povolit následující zjednodušení:
a)
použití souborné jistoty nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu;
b)
použití zvláštního typu celních závěr;
c)
zproštění povinnosti závazné trasy;
d)
status schváleného odesílatele;
e)
status schváleného příjemce;
f)
použití zjednodušených postupů na zboží:
i)
dopravované po železnici nebo ve velkokapacitních kontejnerech,
ii)
dopravované letecky,
iii)
dopravované po moři,
iv)
přepravované potrubím;
g)
použití jiných zjednodušených postupů na základě čl. 97 odst. 2 kodexu.
2. Není-li v tomto oddíle nebo v povolení stanoveno jinak, platí povolená zjednodušení uvedená v odst. 1 písm. a) a f) ve všech členských státech. Jsou-li povolena zjednodušení uvedená v odst. 1 písm. b), c) a d), platí pouze pro tranzitní operace Společenství, které jsou zahájeny v členském státě, kde bylo povolení uděleno. Je-li povoleno zjednodušení uvedené v odst. 1 písm. e), platí toto povolení výlučně v členském státě, kde bylo uděleno.“
54)
V čl. 373 odst. 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
pravidelně využívají tranzitní režim Společenství, nebo o kterých celní orgány vědí, že jsou schopny splnit povinnosti vyplývající z tohoto režimu, anebo, pokud jde o zjednodušení uvedené v čl. 372 odst. 1 písm. e), které pravidelně přijímají zboží propuštěné do tranzitního režimu Společenství, a“.
55)
V článku 374 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Žádost o povolení používat zjednodušení (dále jen ‚žádost‘) musí být opatřena datem a podepsána. Žádost musí mít písemnou formu nebo musí být podána za použití elektronického zpracování dat za podmínek a způsobem stanoveným celními orgány.“
56)
V článku 376 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. V případě zjednodušení uvedených v čl. 372 odst. 1 písm. b), c) a f) se povolení předloží celnímu úřadu odeslání, kdykoliv o ně požádá.“
57)
Článek 379 se nahrazuje tímto:
„Článek 379
1. Hlavní povinný může využívat soubornou jistotu nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu až do výše referenční částky.
2. Referenční částka se rovná částce celního dluhu, který může vzniknout v souvislosti se zbožím, které bylo hlavnímu povinnému propuštěno do tranzitního režimu Společenství po dobu alespoň jednoho týdne.
Celní úřad záruky stanoví tuto částku ve spolupráci se zúčastněnou osobou:
a)
na základě údajů o zboží, které hlavní povinný přepravoval v minulosti, a na základě odhadu objemu předpokládaných operací tranzitu Společenství, jak vyplývá mimo jiné z jeho obchodní dokumentace a účetnictví;
b)
při stanovení referenční částky se vychází z nejvyšší sazby cel a poplatků platných pro dané zboží v členském státě, o jehož celní úřad záruky se jedná. Pro účely tohoto výpočtu se se zbožím Společenství, které se přepravuje nebo které se má přepravovat podle Úmluvy o společném tranzitním režimu, musí zacházet jako se zbožím, které není zbožím Společenství.
Provádí se výpočet výše možného celního dluhu pro každou tranzitní operaci. Nejsou-li potřebné údaje dostupné, stanoví se částka ve výši 7 000 EUR, pokud jiné informace, které jsou celním orgánům známy, nepoukazují na částku jinou.
3. Celní úřad záruky prověří referenční částku zejména na základě žádosti hlavního povinného a v případě potřeby tuto částku upraví.
4. Hlavní povinný zajistí, že částky pro jím uskutečňované a dosud neukončené tranzitní operace nepřekročí referenční částku.
Informatizované systémy celních orgánů zpracovávají a mohou sledovat použití referenční částky u každé tranzitní operace.“
58)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 380a
Při použití souborné jistoty a/nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu:
a)
se hlavnímu povinnému pro použití souborné jistoty přidělí ‚referenční číslo jistoty‘ spojené se stanovenou referenční částkou;
b)
celní úřad záruky přidělí a sdělí hlavnímu povinnému počáteční přístupový kód spojený s ‚referenčním číslem jistoty‘.
Hlavní povinný může pro sebe nebo své zástupce přidělit jeden nebo více přístupových kódů k této jistotě.“
59)
Článek 382 se nahrazuje tímto:
„Článek 382
1. Soubornou jistotu poskytuje ručitel.
2. K souborné jistotě musí být vystavena záruční listina podle vzoru uvedeného v příloze 48. Záruční listinu si ponechá celní úřad záruky.
3. Ustanovení čl. 346 odst. 2 se použijí přiměřeně.“
60)
Článek 383 se mění takto:
a)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Platnost osvědčení nesmí být delší než dva roky. Celní úřad záruky ji však může jednou prodloužit, a to nejvýše o dva roky.“;
b)
odstavec 3 se zrušuje.
61)
Článek 384 se mění takto:
a)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Celní úřad záruky uvede do informatizovaného systému informaci o zrušení povolení používat soubornou jistotu nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu, které vydají celní orgány, den účinku zrušení závazku ručitele, které vydá celní úřad záruky, nebo den účinku odstoupení ručitele od závazku.“;
b)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Ode dne účinku zrušení nebo odstoupení nelze osvědčení vydaná podle čl. 353 odst. 2 písm. b) dále použít při propouštění zboží do tranzitního režimu Společenství a hlavní povinný je neprodleně vrátí celnímu úřadu záruky.
Každý členský stát sdělí Komisi identifikační znaky platných osvědčení, která dosud nebyla vrácená nebo která byla ohlášena jako odcizená, ztracená nebo padělaná. Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.“;
c)
odstavec 4 se zrušuje.
62)
Článek 385 se zrušuje.
63)
V článku 386 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Hlavní povinný uvede typ, počet a značky přiložených celních závěr v údajích tranzitního prohlášení.
Hlavní povinný přiloží celní závěry nejpozději při propuštění zboží.“
64)
V článku 387 se zrušuje odstavec 2.
65)
V článku 398 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„Kterékoli osobě, která hodlá uskutečňovat operace tranzitu Společenství, aniž by toto zboží a odpovídající tranzitní prohlášení předkládala celnímu úřadu odeslání nebo kterémukoli jinému schválenému místu, může být udělen status schváleného odesílatele.“
66)
V článku 399 se písm. b) nahrazuje tímto:
„b)
lhůta, kterou mají celní orgány po podání tranzitního prohlášení schváleným odesílatelem k dispozici, aby mohly případně před odesláním zboží provést jeho kontrolu;“
67)
Článek 400 se nahrazuje tímto:
„Článek 400
Schválený odesílatel podává tranzitní prohlášení celnímu úřadu odeslání. Propuštění zboží nemůže nastat před koncem lhůty, která je stanovena v čl. 399 písm. b).“
68)
Článek 401 se zrušuje.
69)
Článek 402 se nahrazuje tímto:
„Článek 402
Schválený odesílatel vloží v případě potřeby do informatizovaného systému informaci o závazné trase stanovené podle čl. 355 odst. 2 a o lhůtě stanovené podle článku 356, ve které musí být zboží předloženo celnímu úřadu určení, a rovněž o počtu, typu a značce celních závěr.“
70)
Články 403 a 404 se zrušují.
71)
Článek 406 se nahrazuje tímto:
„Článek 406
1. Kterékoli osobě, která hodlá ve svých prostorách nebo na jiném vymezeném místě přijímat zboží propuštěné do tranzitního režimu Společenství, aniž by toto zboží a tranzitní doprovodný doklad předkládala celnímu úřadu určení, může být udělen status schváleného příjemce.
2. Povinnosti hlavního povinného jsou splněny podle čl. 96 odst. 1 písm. a) kodexu a tranzitní režim Společenství se považuje za ukončený, jakmile ve stanovené lhůtě předá tranzitní doprovodný doklad, který zásilku doprovázel, a zboží v nezměněném stavu schválenému příjemci v jeho prostorách nebo na místě určeném v povolení, jestliže byla dodržena opatření ke ztotožnění zboží.
3. Pro každou zásilku, která mu je předána za podmínek uvedených v odstavci 2, vystaví schválený příjemce na žádost dopravce stvrzenku uvedenou v článku 362, který se použije přiměřeně.“
72)
V článku 407 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. V povolení se zejména stanoví:
a)
jeden nebo více celních úřadů určení příslušných pro zboží, které obdrží schválený příjemce;
b)
lhůta, ve které schválený příjemce obdrží od celního úřadu určení prostřednictvím zprávy ‚povolení k vykládce‘ potřebné údaje ze ‚zprávy o očekávaném příchodu zboží‘ pro účely přiměřeného použití čl. 361 odst. 3;
c)
vyloučené kategorie nebo pohyby zboží.“
73)
Článek 408 se nahrazuje tímto:
„Článek 408
1. Pokud jde o zboží, které došlo do jeho prostor nebo na místo určené v povolení, je schválený příjemce povinen:
a)
neprodleně oznámit příslušnému celnímu úřadu určení příchod zboží prostřednictvím ‚zprávy o příchodu zboží‘ s uvedením mimořádných událostí, ke kterým došlo během přepravy;
b)
před vykládkou vyčkat na zprávu ‚povolení k vykládce‘;
c)
po obdržení zprávy ‚povolení k vykládce‘ zaslat nejpozději třetí den po příchodu zboží celnímu úřadu určení zprávu ‚informace o vykládce‘, včetně veškerých rozdílů, v souladu s pravidly stanovenými v povolení;
d)
uchovat pro potřeby celního úřadu určení nebo mu zaslat výtisk tranzitního doprovodného dokladu, který doprovázel zboží, podle pravidel stanovených v povolení.
2. Celní úřad určení zaznamená do informatizovaného systému data obsažená ve ‚zprávě o výsledcích kontroly‘.“
74)
Článek 408a se zrušuje.
75)
V čl. 441 odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
‚Článek 353 odst. 5 a bod 23 přílohy 37 D se vztahují na ložné listy, které se případně přikládají k nákladnímu listu CIM nebo k předávacímu listu TR.“
76)
V článku 442 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Jestliže se zboží přepravuje v tranzitní režimu Společenství, nevylučují články 412 až 441 použití postupů stanovených v článcích 344 až 362, 367 a v bodu 22 přílohy 37 D. Články 415 a 417 nebo 429 a 432 se přesto použijí.“
77)
Článek 450a se nahrazuje tímto:
„Článek 450a
Lhůta uvedená v čl. 215 odst. 1 třetí odrážce kodexu činí:
-
sedm měsíců od data, ke kterému mělo být zboží předloženo celnímu úřadu určení, není-li zaslána žádost o vymáhání dle článku 365a; v opačném případě je tato doba prodloužena nejvýše o jeden měsíc, nebo
-
jeden měsíc po uplynutí lhůty uvedené v čl. 365 odst. 5, poskytl-li hlavní povinný nedostatečné informace nebo neposkytl-li žádné informace.“
78)
V článku 450c se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Pokud nebyl režim ještě vyřízen, celní orgány členského státu odeslání do devíti měsíců ode dne, kdy mělo být zboží předloženo celnímu úřadu určení, oznámí ručiteli, že režim nebyl vyřízen.“
79)
V článku 450d se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
„Tyto orgány sdělí celnímu úřadu odeslání a celnímu úřadu záruky všechny případy, kdy vznikl celní dluh v souvislosti s celními prohlášeními pro tranzit Společenství přijatými celním úřadem odeslání a o postupu vymáhání dotyčných částek u dlužníka. Mimoto informují celní úřad odeslání o výběru cel a jiných poplatků s cílem umožnit tomuto úřadu vyřízení tranzitní operace.“
80)
V čl. 453 odst. 2 se slova „článků 314b“ nahrazují slovy „článků 314“.
81)
Článek 454 se nahrazuje tímto:
„Článek 454
1. Ustanovení tohoto oddílu se použijí v případě dopravy zboží na podkladě karnetu TIR na celním území Společenství.
2. Zprávy uvedené v tomto oddíle jsou v souladu se strukturou a náležitostmi, které po dohodě určily celní orgány.
3. Držitel karnetu TIR podá údaje karnetu TIR za použití počítačového zpracování dat v souladu se strukturou a odpovídajícími náležitostmi stanovenými v příloze 37A a 37C na celním úřadě odeslání nebo vstupu.
4. Při propuštění zboží pro operaci TIR vytiskne celní úřad odeslání nebo vstupu tranzitní doprovodný doklad, který se připojí k útržkovému listu č. 2, a předá elektronické údaje uvedenému celnímu úřadu určení nebo výstupu prostřednictvím sdělení ‚zprávy o očekávaném příchodu zboží‘.
5. Náležitosti karnetu TIR se použijí za účelem určení jakýchkoli právních následků vyplývajících z nesouladu mezi elektronickými údaji karnetu TIR a náležitostmi karnetu TIR.
6. Ke zproštění povinnosti podat údaje karnetu za použití počítačového zpracování dat smí dojít pouze ve výjimečných případech, kdy:
a)
nefunguje informatizovaný tranzitní systém používaný celními orgány;
b)
nefunguje aplikace pro podání údajů karnetu TIR za použití počítačového zpracování dat;
c)
nefunguje síť mezi aplikací pro podání údajů karnetu TIR za použití počítačového zpracování dat a celními orgány.
7. Zproštění povinnosti podle odst. 6 písm. b) a c) podléhá souhlasu celních orgánů.“
82)
V čl. 454a odst. 2 se vkládá nové písmeno, které zní:
„d)
používají ke komunikaci s celním úřadem určení počítačové zpracování dat.“
83)
Článek 454b se nahrazuje tímto:
„Článek 454b
1. V okamžiku, kdy zboží dorazí do jeho prostor nebo na místo vymezené v povolení uvedeném v článku 454a, je schválený příjemce v souladu s postupem stanoveným v povolení povinen dodržet tyto povinnosti:
a)
neprodleně oznámit celnímu úřadu určení došlou zásilku zboží ‚zprávou o příchodu zboží‘, včetně informací o veškerých nesrovnalostech a událostech, které nastaly během přepravy;
b)
před vykládkou vyčkat na zprávu ‚povolení k vykládce‘;
c)
bezodkladně zapsat výsledky vykládky do svých výkazů;
d)
zaslat nejpozději třetí den po příchodu zboží celnímu úřadu určení zprávu ‚informace o vykládce‘ včetně informací o veškerých nesrovnalostech nebo událostech.
2. Schválený příjemce dbá na to, aby byl karnet TIR a tranzitní doprovodný doklad bezodkladně předložen celním orgánům celního úřadu určení. Tyto celní orgány vyplní kmenový list č. 2 karnetu TIR a zajistí, aby karnet TIR byl navrácen držiteli karnetu TIR nebo osobě, která jedná jeho jménem. Útržkový list č. 2 si ponechá celní úřad určení nebo výstupu.
3. Dnem ukončení operace TIR je dnem zápisu do výkazů uvedených v odst. 1 písm. c).
V případech, kdy během přepravy nastala jakákoli nesrovnalost nebo událost, je však dnem ukončení operace TIR den ‚zprávy o výsledcích kontroly‘ uvedené v čl. 455 odst. 4.
4. Na žádost držitele karnetu TIR vydá schválený příjemce stvrzenku, která potvrzuje příchod zboží do prostor schváleného příjemce a obsahuje odkaz na tranzitní doprovodný doklad a karnet TIR. Stvrzenku nelze použít jako důkaz o ukončení operace TIR ve smyslu čl. 1 písm. d) Úmluvy TIR nebo článku 455b.
5. Celní úřad určení zaznamená do informatizovaného systému data obsažená ve ‚zprávě o výsledcích kontroly‘.
Celní orgány také zašlou údaje dle přílohy 10 Úmluvy TIR.
6. V případě, kdy nefunguje aplikace schváleného příjemce pro zpracování dat, příslušné orgány mohou povolit jiné metody komunikace s celními orgány na celním úřadě určení.“
84)
V článku 454c se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Operace TIR ve smyslu čl. 1 písm. d) Úmluvy TIR je ukončena, pokud jsou splněny požadavky čl. 454b odst. 1 a 2 první věty.“
85)
Článek 455 se nahrazuje tímto:
„Článek 455
1. Celní úřad určení nebo výstupu vyplní kmenový list č. 2, ponechá si útržkový list č. 2 a tranzitní doprovodný doklad a použije ‚zprávu o příchodu zboží‘, čímž vyrozumí celní úřad odeslání nebo vstupu o příchodu zboží v den, kdy je předloženo celnímu úřadu určení nebo výstupu.
2. Je-li operace TIR ukončena u jiného celního úřadu, než který byl původně uveden v tranzitním prohlášení, informuje nový celní úřad určení nebo výstupu o příchodu zboží celní úřad odeslání pomocí ‚zprávy o příchodu zboží‘.
O příchodu bude původně uvedený celní úřad určení nebo výstupu vyrozuměn celním úřadem odeslání nebo vstupu ‚předanou zprávou o příchodu zboží‘.
3. ‚Zprávu o příchodu zboží‘ uvedenou v odstavci 1 a 2 nelze použít jako důkaz ukončení režimu ve smyslu článku 455b.
4. S výjimkou oprávněných případů předá celní úřad určení nebo výstupu ‚zprávu o výsledcích kontroly‘ celnímu úřadu odeslání nebo vstupu nejpozději třetí den následující po dni, kdy je zboží předloženo celnímu úřadu určení nebo výstupu. Nicméně v případě, kdy se uplatňuje článek 454b, předá celní úřad určení ‚zprávu o výsledcích kontroly‘ celnímu úřadu odeslání nebo vstupu nejpozději šestý den po příchodu zboží do prostor schváleného příjemce.
Celní orgány také zašlou údaje dle přílohy 10 Úmluvy TIR.
5. V případě, že se uplatňuje čl. 454 odst. 6, vrátí celní orgány členského státu určení nebo výstupu příslušnou část útržkového listu č. 2 karnetu TIR celním orgánům členského státu odeslání nebo vstupu, a to bez prodlení a nejpozději do osmi dnů ode dne, kdy byla operace TIR ukončena.“
86)
Článek 455a se nahrazuje tímto:
„Článek 455a
1. Neobdrží-li celní orgány členského státu odeslání nebo vstupu ‚zprávu o příchodu zboží‘ ve lhůtě stanovené pro předložení zboží celnímu úřadu určení nebo výstupu, nebo ‚zprávu o výsledcích kontroly‘ ve lhůtě do šesti dnů po obdržení ‚zprávy o příchodu zboží‘, zváží tyto orgány, zda zahájí šetření k získání údajů potřebných buď k vyřízení operace TIR, nebo, není-li to možné:
-
ke zjištění vzniku celního dluhu,
-
ke zjištění dlužníka a
-
k určení celních orgánů příslušných k zaúčtování dluhu.
2. Šetření se zahájí nejpozději sedm dní po uplynutí jedné ze lhůt uvedených v odstavci 1 s výjimkou mimořádných případů, které určí členské státy dohodou. Jestliže celní orgány obdrží informace nebo nabudou podezření o neukončení operace TIR dříve, zahájí šetření okamžitě.
3. Pokud celní orgány členského státu odeslání nebo vstupu obdržely pouze ‚zprávu o příchodu zboží‘, zahájí šetření žádostí o ‚zprávu o výsledcích kontroly‘ směrovanou na celní úřad určení nebo výstupu, který zaslal ‚zprávu o příchodu zboží‘.
4. Pokud celní orgány na celním úřadu odeslání nebo vstupu neobdrží ‚zprávu o příchodu zboží‘, zahájí šetření žádostí o informace nezbytné k vyřízení operace TIR směrovanou na celní úřad určení nebo výstupu. Tento úřad na žádost odpoví do dvaceti osmi dnů.
5. Nemůže-li být operace TIR vyřízena, držitel karnetu TIR je požádán o poskytnutí informací nezbytných k vyřízení režimu nejpozději dvacet osm dnů po zahájení šetření u celního úřadu určení nebo výstupu. Držitel karnetu TIR na žádost odpoví do dvaceti osmi dnů. Na žádost držitele karnetu TIR může být tato lhůta prodloužena o dalších dvacet osm dnů.
Celní orgány členského státu odeslání nebo vstupu také vyrozumějí dotyčné záruční sdružení, aniž je dotčeno oznámení, jež má být učiněno v souladu s čl. 11 odst. 1 Úmluvy TIR, a vyzvou ji, aby poskytla důkaz o tom, že operace TIR byla ukončena.
6. Použije-li se čl. 454 odst. 6, celní orgány členského státu odeslání nebo vstupu zahájí šetření uvedené v odstavci 1, neobdrží-li důkaz, že operace TIR byla ukončena do dvou měsíců od data přijetí karnetu TIR. K tomuto účelu tyto orgány zašlou celním orgánům členského státu určení nebo výstupu žádost spolu s veškerými nezbytnými informacemi. Jestliže celní orgány obdrží informace nebo nabudou podezření o neukončení operace TIR dříve, zahájí šetření ihned. Šetření se zahájí také v případě, že se dodatečně ukáže, že doklad o ukončení operace TIR byl padělán a že je nutné zahájit šetření, které by dosáhlo cílů uvedených v odstavci 1.
Postup stanovený v odstavci 5 se použije přiměřeně.
Celní orgány členského státu určení nebo výstupu odpoví ve lhůtě do dvaceti osmi dnů.
7. Pokud šetření prokáže, že operace TIR byla řádně ukončena, celní orgány členského státu odeslání nebo vstupu vyřídí režim a neprodleně vyrozumí záruční sdružení a držitele karnetu TIR a případně všechny celní orgány, které zahájily vymáhání podle článků 217 až 232 kodexu.“
87)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 455b
1. Důkaz o ukončení operace TIR ve lhůtě uvedené v karnetu TIR lze celním orgánům věrohodně poskytnout formou dokladu ověřeného celními orgány členského státu určení nebo výstupu, který obsahuje ztotožnění dotyčného zboží a prokazuje, že zboží bylo předloženo celnímu úřadu určení nebo výstupu nebo, použije-li se článek 454a, schválenému příjemci.
2. Operace TIR se rovněž považuje za ukončenou, jestliže držitel karnetu TIR nebo záruční sdružení způsobem uspokojivým pro celní orgány předloží jeden z následujících dokladů identifikujících zboží:
a)
celní doklad o propuštění zboží k celně schválenému určení nebo použití ve třetí zemi;
b)
doklad vydaný ve třetí zemi, potvrzený celními orgány této země a osvědčující, že zboží je považováno za zboží propuštěné do volného oběhu v příslušné třetí zemi.
3. Doklady uvedené v písmeně a) a b) lze nahradit jejich kopiemi nebo fotokopiemi ověřenými subjektem, který potvrdil původní doklady, orgány příslušných třetích zemí nebo orgány některého z členských států.“
88)
Článek 456 se mění takto:
a)
V odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Lhůta uvedená v čl. 215 odst. 1 třetí odrážce celního kodexu činí sedm měsíců od data, ke kterému mělo být zboží předloženo celnímu úřadu určení nebo výstupu.“
b)
Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„Články 450b a 450d se použijí přiměřeně v rámci vymáhání celního dluhu v souvislosti s režimem TIR.“
89)
Článek 457b se nahrazuje tímto:
„Článek 457b
1. Pokud se operace TIR týká stejného zboží, jako je zboží uvedené v článku 340a, nebo pokud to celní orgány považují za nutné, může celní úřad odeslání nebo vstupu pro zásilku stanovit závaznou trasu.
2. Celní orgány členského státu, ve kterém se zásilka nachází, učiní odpovídající záznamy v tranzitním doprovodném dokladu a kmenovém listu č. 1 karnetu TIR v případech, kdy:
a)
dojde ke změně závazné trasy na žádost držitele karnetu TIR;
b)
se přepravce odchýlí od závazné trasy z důvodu zásahu vyšší moci.
Celní úřad určení nebo výstupu zaznamená příslušné informace do informatizovaného systému.
3. V případech uvedených v odst. 2 písm. b) musí být zásilka, tranzitní doprovodný doklad a karnet TIR neprodleně předloženy nejbližším celním orgánům.“
90)
V čl. 458 odst. 1 druhém pododstavci se poslední věta nahrazuje tímto:
„Komise tyto informace sdělí ostatním členským státům prostřednictvím oficiálních internetových stránek Evropské unie.“
91)
V článku 496 se zrušuje písmeno c).
92)
V článku 843 se zrušuje odstavec 2.
93)
V příloze 30A bodě 1 „Úvodní poznámky k tabulkám“ poznámce 5 „Zjednodušené postupy“ se v bodě 5.1 zrušuje číslo „288“.
94)
V příloze 37 hlavě I oddílu A písm. c) se první věta nahrazuje tímto:
„c)
pokud tak výslovně stanoví předpisy Společenství, zejména v rámci tranzitního režimu Společenství pro tranzitní prohlášení podávané cestujícími, a rovněž pro nouzový postup.“
95)
Příloha 37A hlava II oddíl B „Údaje uváděné v tranzitním prohlášení“ se mění takto:
a)
V datové skupině „TRANZITNÍ OPERACE“ se text atributu „Poznávací značka dopr. prostředku překračujícího hranice“ (kolonka 21) nahrazuje tímto:
„Typ/délka: an ..27
V souladu s přílohou 37 je používání tohoto atributu ponecháno na vůli členských států.“
b)
V datové skupině „POLOŽKA ZBOŽÍ - KÓDY CITLIVÉHO ZBOŽÍ“ (kolonka 31) se text nahrazuje tímto:
„Kódy citlivého zboží
(kolonka 31)
Počet: 9
Tato datová skupina se použije v případě, že se tranzitní prohlášení týká zboží uvedeného v příloze 44C.
Kódy citlivého zboží
(kolonka 31)
Typ/délka: n ..2
Kód uvedený v příloze 37C musí být uveden v případě, že zbožový kód nestačí pro jedinečnou identifikaci zboží uvedeného na seznamu v příloze 44C.
Množství citlivého zboží
(kolonka 31)
Typ/délka: n ..11,3
Tento atribut se použije v případě, že se tranzitní prohlášení týká zboží uvedeného na seznamu v příloze 44C.“
c)
V datové skupině „POLOŽKA ZBOŽÍ - NÁKLADOVÉ KUSY“ (kolonka 31) se text atributů „Značky a čísla nákladových kusů“, „Druh nákladových kusů“ a „Počet kusů“ nahrazuje tímto:
„Značky a čísla nákladových kusů
(kolonka 31)
Typ/délka: an ..42
Tento atribut se použije v případě, že atribut ‚Druh nákladových kusů‘ obsahuje jiné kódy uvedené v příloze 37 C, než kódy používané pro ‚volně loženo‘ (VQ, VG, VL, VY, VR nebo VO) nebo ‚nebaleno‘ (NE, NF, NG). Jeho používání je nepovinné, pokud atribut ‚Druh nákladových kusů‘ obsahuje jeden z výše uvedených kódů.
Druh nákladových kusů
(kolonka 31)
Typ/délka: a2
Použijí se kódy stanovené v položce ‚kolonka 31‘ přílohy 38.
Počet nákladových kusů
(kolonka 31)
Typ/délka: n ..5
Tento atribut se použije v případě, že atribut ‚Druh nákladových kusů‘ obsahuje jiné kódy uvedené v příloze 37C, než jsou kódy používané pro ‚volně loženo‘ (VQ, VG, VL, VY, VR nebo VO) nebo pro ‚nebaleno‘ (NE, NF, NG). Nelze ho použít, obsahuje-li atribut ‚Druh nákladových kusů‘ jeden z výše uvedených kódů.“
d)
V datové skupině „POLOŽKA ZBOŽÍ - PŘEDLOŽENÉ DOKLADY/OSVĚDČENÍ A POVOLENÍ“ (kolonka 44) se text položky „Počet: 99“ nahrazuje tímto:
„Tato datová skupina se použije pro zprávy TIR. V ostatních případech se použije v souladu s přílohou 37. Použije-li se tato datová skupina, musí obsahovat alespoň jeden z následujících atributů:“.
96)
V příloze 37C se doplňují nové body, které znějí:
„9.
Pro atribut ‚Typ celního prohlášení‘ (kolonka 1): Pro prohlášení TIR použijte kód ‚TIR‘.
10.
Pro atribut ‚Druh jistoty‘ (kolonka 52): Pro zprávy TIR použijte kód ‚B‘.“
97)
Vkládá se nová příloha ve znění uvedeném v příloze I tohoto nařízení.
98)
Příloha 38 se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
99)
V příloze 44A hlavě I se bod 1 nahrazuje tímto:
„1.
Definice
1.1
Ložným listem se rozumí doklad, který má charakteristické rysy popsané v této příloze.
1.2
Pro účely čl. 353 odst. 2 se může používat s tranzitním prohlášením.“
100)
Příloha 44B se mění takto:
a)
bod 3.1 se nahrazuje tímto:
„3.1
Tiskopisy musí být vytištěny na papíře dostatečně pevném, aby se při běžném používání netrhal ani nemačkal. Papír má bílou barvu.“;
b)
bod 4.3 se nahrazuje tímto:
„4.3
Na tiskopisech musí být uveden název a adresa tiskárny nebo značka umožňující její identifikaci, a identifikační číslo.“
101)
Příloha 44C se nahrazuje zněním uvedeným v příloze III tohoto nařízení.
102)
Příloha 45A se mění takto:
a)
v kapitole I „Vzor tranzitního doprovodného dokladu“ se zrušuje výtisk „B“;
b)
kapitola II se nahrazuje textem uvedeným v příloze IV tohoto nařízení.
103)
Příloha 45B se mění v souladu s přílohou V tohoto nařízení.
104)
V příloze 46B se druhý sloupec tabulky mění takto:
a)
komentář ke kritériu 1 „Dostatečné zkušenosti“ se nahrazuje tímto:
„Dostatečné zkušenosti se prokazují pravidelným a správným používáním tranzitního režimu Společenství ve funkci hlavního povinného po jedno z následujících období před podáním žádosti o zkrácení:
-
šest měsíců v případě, že se použije čl. 380 odst. 2 písm. a) a čl. 381 odst. 1,
-
jeden rok v případě, že se použije čl. 380 odst. 2 písm. b) a čl. 381 odst. 2 písm. a),
-
dva roky v případě, že se použije čl. 380 odst. 3 a čl. 381 odst. 2 písm. b)“;
b)
komentář ke kritériu 2 „Vysoká úroveň spolupráce s celními úřady“ se nahrazuje tímto:
„Hlavní povinný dosáhne vysoké úrovně spolupráce s celními orgány tím, že do řízení svých operací začlení specifická opatření, která usnadní celním orgánům provádění kontrol a ochranu příslušných zájmů.
Tato opatření se za předpokladu, že jsou vyhovující pro celní orgány, mohou mimo jiné týkat:
-
jednotlivých metod vyplňování tranzitních celních prohlášení, nebo
-
obsahu těchto celních prohlášení, pokud hlavní povinný poskytne doplňující informace v případě, kdy jejich poskytování není povinné, nebo
-
způsobů plnění formalit pro umístění zboží do určitého režimu (například hlavní povinný vždy předkládá svá celní prohlášení na stejném celním úřadě).“
105)
Příloha 47A se mění takto:
a)
bod 1 se nahrazuje tímto:
„1.
Situace, v nichž je možné dočasně zakázat používání souborné jistoty se sníženou zaručenou částkou nebo souborné jistoty
1.1
Dočasný zákaz používání souborné jistoty se sníženou zaručenou částkou
‚Zvláštními okolnostmi‘ ve smyslu čl. 94 odst. 6 kodexu se rozumí situace, kdy je ve velkém počtu případů, které zahrnují více než jednoho hlavního povinného a v jejichž případě hrozí nebezpečí narušení plynulého chodu režimu, prokázáno, že i přes případné použití článku 384 a článku 9 kodexu již souborná jistota se sníženou zaručenou částkou uvedená v čl. 94 odst. 4 kodexu není dostačující k uhrazení celního dluhu vzniklého při odnětí zboží uvedeného na seznamu v příloze 44C tranzitnímu režimu Společenství ve stanovené lhůtě.
1.2
Dočasný zákaz používání souborné jistoty
‚Rozsáhlými podvody‘ ve smyslu čl. 94 odst. 7 se rozumí situace, kdy je prokázáno, že i přes případné použití článku 384, článku 9 kodexu a případně čl. 94 odst. 6 kodexu již souborná jistota uvedená v čl. 94 odst. 2 písm. b) kodexu není dostačující k uhrazení celního dluhu vzniklého při odnětí zboží uvedeného na seznamu v příloze 44C tranzitnímu režimu Společenství ve stanovené lhůtě. V této souvislosti je nutné vzít v úvahu, v jakém objemu a za jakých okolností bylo zboží odňato, zejména pokud se jedná o důsledek mezinárodní organizované trestné činnosti.“;
b)
v bodě 2 se zrušuje bod 2.2;
c)
v bodě 3 se zrušuje druhá odrážka;
d)
v bodě 4 se bod 4.3 nahrazuje tímto:
„4.3
Pokud celní úřady tuto výjimku povolí, uvedou do kolonky 8 osvědčení o souborné jistotě tuto větu:
-
NEOMEZENÉ POUŽITÍ - 99209“.
106)
V příloze 51B se bod 1.2.1 nahrazuje tímto:
„1.2.1
Není-li možné použít soubornou jistotu, protože je zboží uvedeno na seznamu v příloze 44C, musí být do kolonky 8 osvědčení uvedeno:
-
Omezená platnost - 99200“.
107)
Příloha 67 - „TISKOPISY ŽÁDOSTÍ A POVOLENÍ“ - se mění takto:
a)
V druhém řádku názvu se mezi slova „Články“ a „292“ vkládají čísla „253b“, „253c“, „253h“ a „253l“.
b)
Po „Všeobecných poznámkách“ a před tiskopisem „Žádost o povolení celního režimu s hospodářským účinkem/zvláštní použití“ se vkládají tiskopisy a vysvětlivky uvedené v příloze VII tohoto nařízení.
c)
Za tiskopisem „Žádost o povolení pasivního zušlechťovacího styku, dodatkový tiskopis“ se název „VYSVĚTLIVKY“ nahrazuje tímto:
„VYSVĚTLIVKY K TISKOPISU PRO CELNÍ REŽIMY S HOSPODÁŘSKÝM ÚČINKEM A ZVLÁŠTNÍ POUŽITÍ“.
Článek 2
Do dne 1. ledna 2012 posoudí celní orgány v souladu s čl. 253 odst. 8 nařízení (EHS) č. 2454/93 opětovně povolení pro zjednodušené celní prohlášení a pro místní celní řízení udělená přede dnem uvedeným v čl. 3 odst. 3 a vydají nová povolení v souladu s nařízením (EHS) č. 2454/93, ve znění tohoto nařízení.
Článek 3
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Ustanovení čl. 1 bodů 2, 3, 5 až 12, 27 až 48, 51 až 76, 92 a 94, bodu 95 písm. a), b) a c) a bodů 97 až 100 a 102 až 106 se použijí ode dne 1. července 2008.
3. Ustanovení čl. 1 bodů 1, 4, 13, 14, 16 až 24, 26, 80 až 85, 87, 89, 90 a 91, bodu 95 písm. d) a bodů 96, 101 a 107 se použijí ode dne 1. ledna 2009.
4. Ustanovení čl. 1 bodů 49, 50, 77, 78, 79, 86 a 88 se použijí ode dne 1. července 2009.
5. Ustanovení čl. 1 bodů 15, 25 a 93 se použijí ode dne 1. ledna 2011.
6. Ustanovení čl. 1 bodu 2 se použije do dne 30. června 2009.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. listopadu 2008.
REGULAMENTO (CE) N. o 1192/2008 DA COMISSÃO
de 17 de Novembro de 2008
que altera o Regulamento (CEE) n.o 2454/93, que fixa determinadas disposições de aplicação do Regulamento (CEE) n.o 2913/92 do Conselho que estabelece o Código Aduaneiro Comunitário
A COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CEE) n.o 2913/92 do Conselho, de 12 de Outubro de 1992, que estabelece o Código Aduaneiro Comunitário (1), nomeadamente o artigo 247.o,
Considerando o seguinte:
(1)
O Regulamento (CEE) n.o 2454/93 da Comissão (2) estabelece actualmente as disposições aplicáveis às autorizações únicas que envolvem administrações aduaneiras de vários Estados-Membros unicamente para os regimes aduaneiros económicos e os destinos especiais.
(2)
Na perspectiva da estratégia de Lisboa, que visa dotar a União Europeia da economia mais competitiva do mundo, é fundamental criar um ambiente moderno, mais simples, com as condições de um verdadeiro mercado interno, em que seja reforçada a competitividade comercial e eliminada a distorção da concorrência entre as empresas dos diferentes Estados-Membros. As autorizações únicas para os procedimentos simplificados, bem como a autorização única integrada, que permitem aos operadores centralizar e integrar as funções de contabilidade, de logística e de distribuição, reduzindo assim significativamente os custos administrativos e os custos de transacção, constituem uma verdadeira simplificação. Por conseguinte, é adequado alargar as disposições sobre as autorizações únicas à utilização da declaração simplificada e ao procedimento de domiciliação.
(3)
Do mesmo modo, é apropriado fundir as definições existentes relativas à «autorização única» para os regimes aduaneiros económicos e os destinos especiais com as definições relativas à declaração simplificada e ao procedimento de domiciliação, uma vez que é possível a utilização combinada destes procedimentos.
(4)
O Regulamento (CE) n.o 1875/2006 da Comissão (3), que altera o Regulamento (CEE) n.o 2454/93, estabelece as exigências mínimas para os dados a declarar no âmbito do procedimento da declaração simplificada ou registados nas escritas no âmbito do procedimento de domiciliação. No caso das autorizações únicas, as exigências mínimas para os dados a declarar no âmbito do procedimento da declaração simplificada devem ser as exigências máximas para os dados que podem ser facultados à estância aduaneira de outro Estado-Membro.
(5)
Como os certificados AEO, nomeadamente para efeitos de simplificação aduaneira, serão frequentemente combinados com as autorizações únicas, é conveniente alinhar, tanto quanto possível, as regras relativas à concessão, suspensão e revogação destes dois tipos de autorização, incluindo as disposições relativas às escritas que permitem efectuar um controlo adequado do procedimento.
(6)
Transportadores, transitários e despachantes que sejam titulares de um certificado AEO acedem mais facilmente aos procedimentos aduaneiros simplificados, incluindo para recorrer à declaração simplificada e ao procedimento de domiciliação. É, portanto, oportuno prever que possa ser concedida uma autorização para utilização da declaração simplificada ou do procedimento de domiciliação aos representantes, desde que estes satisfaçam certas condições e critérios.
(7)
É necessário melhorar o procedimento de pedido e autorização no caso das autorizações únicas, reduzindo o tempo necessário para o intercâmbio de informações e fixando regras comuns, a fim de evitar atrasos na emissão dessas autorizações. Essas regras devem permitir que as autoridades aduaneiras supervisionem e acompanhem as operações efectuadas ao abrigo de autorizações únicas sem obrigar a disposições administrativas desproporcionadas face às necessidades económicas.
(8)
As condições e critérios para a concessão tanto das autorizações nacionais como das autorizações únicas para efeitos da declaração simplificada e do procedimento de domiciliação devem ser idênticos a bem da harmonização do mercado interno.
(9)
É necessário definir regras comuns para a alteração, suspensão e revogação das autorizações relativas à declaração simplificada e ao procedimento de domiciliação, a fim de garantir uma prática uniforme em todo o território aduaneiro da Comunidade.
(10)
Para atingir o objectivo de melhorar os procedimentos de pedido e de autorização, é necessário criar um sistema electrónico de comunicação com uma base de dados para as autorizações únicas, que será utilizado no intercâmbio de informação e comunicação entre as autoridades aduaneiras e para informar a Comissão e os operadores económicos. Este sistema deve ser concebido como um prolongamento do sistema de informação e comunicação previsto para a concessão dos certificados AEO.
(11)
Após um período transitório, o recurso à declaração simplificada e ao procedimento de domiciliação só deve ser autorizado aos operadores económicos que apresentem as declarações aduaneiras ou notificações em formato electrónico, tal como exigido num ambiente electrónico simples e sem suporte papel.
(12)
É conveniente precisar que, mediante acordo da autoridade ou autoridades aduaneiras de que depende a emissão das autorizações, uma declaração aduaneira pode ser apresentada numa estância aduaneira diferente da estância na qual as mercadorias são ou serão apresentadas ou entregues para controlo.
(13)
Relativamente às formalidades de trânsito, é conveniente, enquanto for aplicável o Regulamento (CE) n.o 1875/2006, que, quando essas formalidades forem efectuadas mediante processos informáticos, a declaração sumária seja aceite com base na mensagem «aviso antecipado de chegada».
(14)
Nos termos do Regulamento (CEE) n.o 2454/93, tal como alterado pelo Regulamento (CE) n.o 837/2005 do Conselho (4), que exige que as declarações de trânsito sejam apresentadas por via informática a partir de 1 de Julho de 2005, todos os operadores económicos devem apresentar as respectivas declarações de trânsito no sistema de trânsito informatizado de desalfandegamento. Deve ainda ser possibilitado aos viajantes apresentar as declarações de trânsito efectuadas por escrito às autoridades aduaneiras a quem cabe velar por que o intercâmbio entre autoridades aduaneiras de dados relativos ao trânsito se processa utilizando as tecnologias da informação e as redes informáticas.
(15)
A Convenção de 20 de Maio de 1987, relativa a um regime de trânsito comum (5), foi alterada de harmonia com a obrigação de apresentar declarações comuns de trânsito em procedimento normal mediante processos informáticos e as disposições paralelas da legislação comunitária devem ser adaptadas em conformidade.
(16)
Nestas circunstâncias, as disposições de aplicação do regime de trânsito comunitário que se baseiam na entrega das declarações de trânsito por escrito, incluindo as disposições relativas aos documentos que lhes estão associados, deveriam ser adaptadas à obrigação de entregar as declarações de trânsito comunitárias por procedimento formal, utilizando técnicas electrónicas de processamento de dados.
(17)
Salvo para os viajantes, a utilização das declarações efectuadas por escrito e dos documentos a elas associados deve circunscrever-se ao procedimento de reserva que permite aos operadores realizar as operações de trânsito quando o sistema de trânsito informatizado de desalfandegamento, ou o sistema informatizado do expedidor autorizado ou do responsável principal, não funcionar e quando a rede entre estes e as autoridades aduaneiras estiver indisponível.
(18)
É necessário recorrer a processos informáticos para as operações TIR realizadas no território aduaneiro da Comunidade, a fim de garantir um intercâmbio de dados eficaz e o mesmo nível de controlo aduaneiro proporcionado no âmbito do regime de trânsito comunitário/comum.
(19)
As operações TIR no território aduaneiro da Comunidade deverão ser integradas no ambiente electrónico introduzido pelo Regulamento (CE) n.o 1875/2006, que prevê a apresentação das declarações preliminares à chegada e à partida por via electrónica.
(20)
O recurso a dados electrónicos deverá eliminar a necessidade de devolver a parte adequada da folha n.o 2 da caderneta TIR dentro do território aduaneiro da Comunidade sempre que é utilizado o sistema informatizado e, consequentemente, reduzir o número de processos de averiguações desnecessários. Por outro lado, deverá melhorar a eficácia e a segurança das operações TIR, na medida em que o sistema informatizado acelera a fiscalização destas, acarretando assim benefícios palpáveis para as administrações aduaneiras e para os operadores económicos.
(21)
É conveniente prever que o titular da caderneta TIR apresente os dados respectivos na estância de partida ou de entrada utilizando um processo informático. Contudo, as eventuais consequências jurídicas decorrentes de uma discrepância entre os dados electrónicos da caderneta TIR e a própria caderneta deverão basear-se nos elementos constantes desta, em conformidade com a Convenção TIR. As formalidades respeitantes a partes distintas das autoridades aduaneiras da Comunidade deverão continuar a ser cumpridas com base na caderneta TIR, incluindo a utilização desta como prova de garantia internacional.
(22)
As derrogações à obrigação de apresentar os dados da caderneta TIR mediante processos informáticos só podem ser autorizadas em casos excepcionais, quando o sistema de trânsito informatizado das autoridades aduaneiras ou a aplicação que permite apresentar a declaração não estiver a funcionar ou quando a ligação em rede entre estes dois sistemas estiver interrompida.
(23)
Com o objectivo de assegurar a clareza, deve fazer-se referência no n.o 2 do artigo 453.o do Regulamento (CEE) n.o 2454/93 à regra que permite o estabelecimento do estatuto comunitário das mercadorias sujeitas ao regime TIR.
(24)
Os elementos a apresentar no sistema informatizado para efeitos dos dados electrónicos da caderneta TIR deverão ser integrados nas regras e códigos das declarações de trânsito electrónicas a que se referem os anexos 37A e 37C.
(25)
A fim de simplificar e acelerar a publicação das eventuais alterações introduzidas na lista das estâncias de coordenação designadas pelos Estados-Membros para agir contra as infracções ou irregularidades relacionadas com os livretes ATA, a referida publicação deve ser efectuada na internet, no sítio web oficial da União Europeia.
(26)
O reexame regular da lista de mercadorias que apresentam riscos de fraude acrescidos no decurso de uma operação de trânsito, constantes do anexo 44C do Regulamento (CEE) n.o 2454/93, efectuado nos termos do artigo 340.oA do mesmo regulamento com base nas informações obtidas dos Estados-Membros, permitiu concluir que certas mercadorias constantes dessa lista deixaram de ser consideradas mercadorias com riscos de fraude acrescidos. É, pois, adequado adaptar em conformidade a lista do anexo 44C.
(27)
O anexo 67 do Regulamento (CEE) n.o 2454/93 contém um formulário comum de pedido de autorização e de autorização para os regimes aduaneiros económicos e os destinos especiais. Este formulário deve ser utilizado tanto quando está envolvida uma só administração aduaneira como várias. É conveniente alargar a utilização do anexo 67 aos casos em que é apresentado um pedido de autorização para utilizar a declaração simplificada ou o procedimento de domiciliação, tanto a nível nacional como quando estão envolvidas mais administrações aduaneiras.
(28)
O Regulamento (CEE) n.o 2454/93 deve, por conseguinte, ser alterado nesse sentido.
(29)
Visto que as alterações estabelecidas pela Decisão 1/2008 do Comité Misto do Trânsito Comum CE-EFTA, de 16 de Junho de 2008, que altera a Convenção de 20 de Maio de 1987 relativa ao procedimento do trânsito comum, se aplicam a partir de 1 de Julho de 2008 e a partir de 1 de Julho de 2009, as disposições do presente regulamento que lhes correspondem devem ser aplicáveis a partir dessas mesmas datas.
(30)
As medidas previstas no presente regulamento estão conformes com o parecer do Comité do Código Aduaneiro,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
O Regulamento (CEE) n.o 2454/93 é alterado do seguinte modo:
1.
No artigo 1.o, são aditados os seguintes pontos 13, 14 e 15:
«13.
Autorização única: uma autorização em que intervêm as administrações aduaneiras de dois ou mais Estados-Membros para efeitos de um dos seguintes procedimentos:
-
o procedimento de declaração simplificada previsto no n.o 1 do artigo 76.o do Código, ou
-
o procedimento de domiciliação previsto no n.o 1 do artigo 76.o do Código, ou
-
os regimes aduaneiros económicos referidos no n.o 1, alínea b), do artigo 84.o do Código, ou
-
os destinos especiais referidos no n.o 1 do artigo 21.o do Código.
14.
Autorização integrada: uma autorização para utilizar mais de um dos procedimentos referidos no ponto 13; pode assumir a forma de uma Autorização Única integrada quando estão implicadas várias administrações aduaneiras.
15.
Autoridade aduaneira emissora: a autoridade aduaneira que concede a autorização.».
2.
No artigo 183.o, o n.o 3 passa a ter a seguinte redacção:
«3. A declaração sumária para mercadorias que circulam em regime de trânsito para as quais as formalidades são cumpridas através de tratamento electrónico de dados antes de serem apresentadas à alfândega deve ser constituída pela declaração de trânsito transmitida à estância de destino através da mensagem “aviso antecipado de chegada”.
A declaração sumária é constituída por uma cópia do documento de trânsito ou documento de acompanhamento de trânsito quando se aplicar o n.o 2 do artigo 353.o».
3.
No artigo 199.o, os n.os 1 e 2 passam a ter a seguinte redacção:
«1. Sem prejuízo da eventual aplicação de disposições repressivas, a entrega numa estância aduaneira de uma declaração assinada pelo declarante ou pelo seu representante ou uma declaração de trânsito apresentada utilizando meios informáticos responsabilizam o declarante ou o seu representante nos termos das disposições em vigor, no que diz respeito:
-
à exactidão das indicações constantes da declaração,
-
à autenticidade dos documentos apresentados, bem como
-
à observância de todas as obrigações inerentes à sujeição das mercadorias em causa ao regime considerado.
2. Quando o declarante utilizar sistemas informatizados para a edição das suas declarações aduaneiras, incluindo declarações de trânsito feitas em conformidade com o n.o 2, alínea b), do artigo 353.o, as autoridades aduaneiras podem prever a substituição da assinatura manuscrita por uma outra técnica de identificação podendo eventualmente basear-se na utilização de códigos. Esta facilidade apenas é concedida se estiverem preenchidas as condições técnicas e administrativas fixadas pelas autoridades aduaneiras.
As autoridades aduaneiras podem igualmente prever que as declarações, incluindo as declarações de trânsito feitas em conformidade com o n.o 2, alínea b), do artigo 353.o, efectuadas através dos sistemas informatizados aduaneiros sejam directamente autenticadas por esses sistemas, em substituição da aposição manual ou mecânica do carimbo da estância aduaneira e da assinatura do funcionário competente.».
4.
No artigo 201.o, é aditado o n.o 3 seguinte:
«3. As autoridades aduaneiras podem autorizar que a declaração aduaneira seja apresentada numa estância aduaneira diferente daquela em que as mercadorias são ou serão apresentadas ou entregues para controlo, desde que seja respeitada uma das seguintes condições:
a)
As estâncias aduaneiras referidas na frase introdutória estejam situadas no mesmo Estado-Membro;
b)
As mercadorias devam ser sujeitas a um regime aduaneiro pelo titular da autorização única de declaração simplificada ou de procedimento de domiciliação.».
5.
No artigo 202.o, é aditado o seguinte n.o 3:
«3. A declaração de trânsito é entregue e as mercadorias são apresentadas na estância de partida durante os dias e horas de funcionamento fixados pelas autoridades aduaneiras.
A estância de partida pode, a pedido e a expensas do responsável principal, autorizar a apresentação das mercadorias noutro local.».
6.
O artigo 203.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 203.o
1. A data de aceitação da declaração deve ser nela aposta.
2. A declaração de trânsito comunitário é aceite e registada pela estância de partida no horário fixado pelas autoridades aduaneiras.».
7.
No n.o 3 do artigo 205.o, o quinto e o sexto travessões passam a ter a seguinte redacção:
«-
à possibilidade de os interessados utilizarem listas de carga para o cumprimento das formalidades de trânsito comunitário para as remessas que incluam várias espécies de mercadorias, quando se aplica o disposto no n.o 2 do artigo 353.o e no artigo 441.o,
-
à edição, através de meios informáticos públicos ou privados de acordo com as condições fixadas pelos Estados-Membros, eventualmente em papel virgem, de declarações de exportação, importação e de trânsito, quando se aplica o disposto no n.o 2 do artigo 353.o, bem como de documentos que certifiquem o carácter comunitário das mercadorias que não circulam ao abrigo do regime do trânsito comunitário interno.».
8.
No artigo 208.o, o n.o 2 passa a ter a seguinte redacção:
«2. Quando o regime de trânsito comunitário ou o regime comum de trânsito for precedido ou seguido de um outro regime aduaneiro, pode ser apresentado um maço contendo o número de exemplares exigido para o cumprimento das formalidades relativas ao regime do trânsito, quando se aplica o disposto no n.o 2 do artigo 353.o e ao regime aduaneiro precedente ou seguinte.».
9.
No n.o 1 do artigo 215.o, o segundo e terceiro parágrafos passam a ter a seguinte redacção:
«Este papel é de cor branca para todos os exemplares. No entanto, e em relação aos exemplares relativos ao trânsito comunitário em conformidade com o n.o 2 do artigo 353.o, as casas n.os 1 (no que se refere à primeira e terceira subcasas), 2, 3, 4, 5, 6, 8, 15, 17, 18, 19, 21, 25, 27, 31, 32, 33 (no que se refere à primeira subcasa situada à esquerda), 35, 38, 40, 44, 50, 51, 52, 53, 55 e 56 têm um fundo verde.
Os formulários devem ser impressos a tinta verde.».
10.
No artigo 219.o, o n.o 1 passa a ter a seguinte redacção:
«1. As mercadorias que são objecto de declarações de trânsito são apresentadas em conjunto com o documento de transporte.
A estância de partida pode dispensar a apresentação desse documento quando do cumprimento das formalidades aduaneiras, sob condição de o mesmo se manter à sua disposição.
Todavia, o documento de transporte deve ser apresentado sempre que as autoridades aduaneiras ou qualquer outra autoridade habilitada o solicitarem no decurso do transporte.».
11.
No artigo 247.o, é aditado o n.o 5 seguinte:
«5. Para a aplicação do regime de trânsito comunitário, a estância de partida introduz os dados correspondentes no sistema informático em função dos resultados da conferência.».
12.
No artigo 249.o, é aditado o n.o 3 seguinte:
«3. Para a aplicação do regime de trânsito comunitário, se os resultados da conferência da declaração o permitirem, a estância de partida concede a autorização de saída das mercadorias e menciona a data de saída no sistema informático.».
13.
Na parte I, título IX, capítulo 1, é inserida a seguinte subdivisão antes do artigo 253.o:
«Secção 1
Disposições gerais ».
14.
No artigo 253.o, são aditados os n.os 4 a 8 seguintes:
«4. Qualquer pessoa pode apresentar um pedido de autorização de declaração simplificada ou de procedimento de domiciliação, para utilizar em seu nome próprio ou na qualidade de representante, sempre que existam registos e procedimentos adequados que permitam à autoridade aduaneira emissora identificar as pessoas representadas e efectuar os devidos controlos aduaneiros.
Sem prejuízo do artigo 64.o do Código, o pedido pode também referir-se a uma autorização integrada.
5. O recurso à declaração simplificada ou ao procedimento de domiciliação está subordinado à constituição de uma garantia que cubra os direitos de importação e outros encargos.
6. O titular da autorização deve respeitar as condições e os critérios estabelecidos no presente capítulo, bem como as obrigações decorrentes da autorização, sem prejuízo das obrigações do declarante e das regras relativas à constituição de uma dívida aduaneira.
7. O titular da autorização deve informar as autoridades aduaneiras emissoras de todos os elementos surgidos após a emissão dessa autorização que possam ter incidência na sua manutenção ou no seu conteúdo.
8. A autoridade aduaneira emissora procede a uma reavaliação da autorização de declaração simplificada ou de procedimento de domiciliação nos seguintes casos:
a)
Alterações importantes da legislação comunitária relevante;
b)
Presunção razoável de que o operador económico autorizado já não respeita as condições exigidas.
Quando uma autorização de declaração simplificada ou de procedimento de domiciliação tiver sido concedida a um requerente estabelecido há menos de três anos, deve proceder-se a um acompanhamento circunstanciado durante o primeiro ano após a emissão da autorização.».
15.
No artigo 253.oA, é aditado o seguinte parágrafo:
«A utilização do procedimento de declaração simplificada ou do procedimento de domiciliação está subordinada à apresentação das declarações aduaneiras e notificações em suporte electrónico.».
16.
Na parte I, título IX, capítulo 1, é inserida a secção 2 seguinte após o artigo 253.oA:
«Secção 2
Concessão, suspensão e revogação de autorizações de declaração simplificada ou de procedimento de domiciliação
Artigo 253.oB
1. Os pedidos de autorização de declaração simplificada ou de procedimento de domiciliação são efectuados utilizando o modelo de formulário que figura no anexo 67 ou o formato electrónico correspondente.
2. Se, após a recepção do pedido, a autoridade aduaneira emissora considerar que ele não contém todos os elementos exigidos, convida o requerente, no prazo de 30 dias a contar da recepção do pedido, a fornecer as informações relevantes, apresentando as razões que motivaram o seu pedido.
3. O pedido não é aceite se:
a)
Não respeitar o disposto no n.o 1;
b)
Não tiver sido apresentado às autoridades aduaneiras competentes;
c)
O requerente tiver sido condenado por uma infracção penal grave relacionada com a sua actividade económica;
d)
O requerente for objecto de um processo de falência no momento da apresentação do pedido.
4. Antes de conceder uma autorização de declaração simplificada ou de procedimento de domiciliação, as autoridades aduaneiras controlam as escritas do requerente, excepto se puderem utilizar os resultados de um controlo precedente.
Artigo 253.oC
1. A autorização para o procedimento de declaração simplificada é concedida desde que sejam cumpridos os critérios e condições estabelecidos no artigo 14.oH, com excepção da alínea c) do n.o 1, nas alíneas d), e) e g) do artigo 14.oI e no artigo 14.oJ.
A autorização para o procedimento de domiciliação é concedida desde que sejam cumpridos os critérios e condições estabelecidos no artigo 14.oH, com excepção da alínea c) do n.o 1, no artigo 14.oI e no artigo 14.oJ.
Para conceder as autorizações referidas no primeiro e segundo parágrafos, as autoridades aduaneiras aplicam o disposto no n.o 2 do artigo 14.oA. e utilizam o formulário de autorização estabelecido no anexo 67.
2. Quando o requerente for titular de um certificado AEO referido no n.o 1, alíneas a) ou c), do artigo 14.oA, consideram-se cumpridos os critérios e condições referidos no n.o 1 do presente artigo.
Artigo 253.oD
1. A autoridade aduaneira emissora suspende a autorização para o procedimento de declaração simplificada ou para ao procedimento de domiciliação sempre que:
a)
Se tenha constatado o incumprimento dos critérios e condições referidos no n.o 1 do artigo 253.oC;
b)
As autoridades aduaneiras tenham razões suficientes para pensar que o titular de uma autorização ou uma outra pessoa referida no n.o 1, alíneas a), b) ou d), do artigo 14.oH cometeu um acto passível de procedimento penal e relacionado com uma infracção à regulamentação aduaneira.
Contudo, no caso referido na alínea b) do primeiro parágrafo do presente artigo, a autoridade aduaneira emissora pode decidir não suspender a autorização de declaração simplificada ou de procedimento de domiciliação se considerar que a importância da infracção é negligenciável em relação ao número ou ao volume das operações aduaneiras e que tal infracção não suscita dúvidas quanto à boa-fé do titular da autorização.
Antes de tomar uma decisão, a autoridade aduaneira emissora comunica as suas conclusões ao titular da autorização. Este pode regularizar a situação e/ou manifestar o seu ponto de vista no prazo de 30 dias de calendário a contar da data da comunicação.
2. Se o titular da autorização não regularizar a situação referida no n.o 1, primeiro parágrafo, alínea a), no prazo de 30 dias de calendário, a autoridade aduaneira emissora notifica-lhe a suspensão da autorização de declaração simplificada ou de procedimento de domiciliação durante um período de 30 dias de calendário, a fim de que ele possa tomar as medidas necessárias para regularizar a situação.
3. Nos casos referidos no n.o 1, primeiro parágrafo, alínea b), a autoridade aduaneira emissora suspende a autorização até à conclusão do processo judicial. Notifica desse facto o titular da autorização.
4. Se o titular da autorização não tiver conseguido regularizar a situação no prazo de 30 dias de calendário mas provar que as condições podem ser respeitadas se o período de suspensão for prolongado, a autoridade aduaneira emissora suspende a autorização de declaração simplificada ou de procedimento de domiciliação por um novo período de 30 dias de calendário.
5. A suspensão de uma autorização não afecta os procedimentos aduaneiros iniciados antes da data da suspensão e ainda em curso.
Artigo 253.oE
1. Quando o titular da autorização tiver adoptado, a contento da autoridade aduaneira emissora, as medidas necessárias para satisfazer os critérios e condições estabelecidos para beneficiar de uma autorização de declaração simplificada ou de procedimento de domiciliação, a autoridade aduaneira emissora levanta a suspensão, informando do facto o titular da autorização. A suspensão pode ser revogada antes do termo do prazo estabelecido nos n.os 2 ou 4 do artigo 253.oD.
2. Se o titular da autorização não adoptar as medidas necessárias durante o período de suspensão previsto nos n.os 2 ou 4 do artigo 253.oD, é aplicável o disposto no artigo 253.oG.
Artigo 253.oF
1. Se o titular da autorização não puder satisfazer temporariamente um dos critérios e condições estabelecidos para beneficiar de uma autorização de declaração simplificada ou de procedimento de domiciliação, pode requerer a suspensão da autorização. Nesse caso, o titular da autorização informa a autoridade aduaneira emissora, especificando a data em que considera poder voltar a satisfazer os referidos critérios e condições. Comunica também à autoridade aduaneira emissora as medidas planeadas e o respectivo calendário de aplicação.
2. Se o titular da autorização não regularizar a situação no prazo indicado na sua notificação, a autoridade aduaneira emissora pode conceder-lhe um prazo suplementar razoável, desde que ele tenha agido de boa fé.
Artigo 253.oG
Sem prejuízo do artigo 9.o do Código e do artigo 4.o do presente regulamento, a autoridade aduaneira emissora revoga a autorização de procedimento de declaração simplificada ou de procedimento de domiciliação nos seguintes casos:
a)
Quando o titular da autorização não regularizar a situação tal como referido no n.o 2 do artigo 253.oD e no n.o 1 do artigo 253.oF;
b)
Quando o titular da autorização ou uma outra pessoa referida no n.o 1, alíneas a), b) ou d), do artigo 14.oH tiver cometido infracções graves ou reiteradas à regulamentação aduaneira e tiverem sido esgotadas todas as possibilidades de recurso;
c)
A pedido do titular da autorização.
Contudo, no caso referido na alínea b) do primeiro parágrafo, a autoridade aduaneira emissora pode decidir não revogar a autorização de procedimento de declaração simplificada ou de procedimento de domiciliação se considerar que as infracções são de importância negligenciável em relação ao número ou à dimensão das operações aduaneiras e não suscitam dúvidas quanto à boa-fé do titular da autorização.».
17.
Na parte I, título IX, é inserido o capítulo 1A com a seguinte redacção:
«CAPÍTULO 1A
Autorização única de procedimento de declaração simplificada ou de procedimento de domiciliação
Secção 1
Procedimento de apresentação do pedido
Artigo 253.oH
1. O pedido de autorização única para efeitos de declaração simplificada ou de procedimento de domiciliação é apresentado a uma das autoridades aduaneiras referidas nos n.os 1 e 2 do artigo 14.oD.
No entanto, quando a autorização de declaração simplificada ou de procedimento de domiciliação é requerida no contexto ou no seguimento de um pedido de autorização única para efeitos de destino especial ou de um regime aduaneiro económico, aplica-se o disposto nos n.os 5 e 6 do artigo 292.o, ou nos artigos 500.o e 501.o
2. Se uma parte dos registos e da documentação relevantes for conservada num Estado-Membro diferente daquele em que foi apresentado o pedido, o requerente deve preencher devidamente as casas 5a, 5b e 7 do formulário de pedido de autorização cujo modelo figura no anexo 67.
3. O requerente deve fornecer um ponto de contacto central facilmente acessível ou designar uma pessoa de contacto na sua administração no Estado-Membro onde é apresentado o pedido, a fim de facultar às autoridades aduaneiras todas as informações necessárias para comprovar o cumprimento dos requisitos para a concessão da autorização única.
4. Na medida do possível, o requerente deve apresentar os dados necessários às autoridades aduaneiras por via electrónica.
5. Até que seja criado um sistema electrónico para o intercâmbio de dados entre os Estados-Membros interessados, necessário para efeitos do regime aduaneiro em causa, a autoridade aduaneira emissora pode indeferir pedidos apresentados nos termos do n.o 1 quando a autorização única implique despesas administrativas desproporcionadas.
Artigo 253.oI
1. Os Estados-Membros comunicam à Comissão a lista das autoridades aduaneiras referidas no n.o 1 do artigo 253.oH a quem devem ser apresentados os pedidos, bem como todas as alterações ulteriores dessa lista. A Comissão publica essas informações na internet. Essas autoridades agem na qualidade de autoridades aduaneiras emissoras de autorizações únicas para fins da declaração simplificada e do procedimento de domiciliação.
2. Os Estados-Membros designam um serviço central responsável pelo intercâmbio de informações entre os Estados-Membros, por um lado, e entre os Estados-Membros e a Comissão, por outro, e comunicam-no à Comissão.
Secção 2
Procedimento de emissão
Artigo 253.oJ
1. Quando for requerida uma autorização única de declaração simplificada ou de procedimento de domiciliação, a autoridade aduaneira emissora põe à disposição das outras autoridades aduaneiras interessadas:
a)
O pedido;
b)
O projecto de autorização;
c)
Todas as informações necessárias para conceder a autorização.
Essas informações serão disponibilizadas através do sistema de comunicação previsto no artigo 253.oM, logo que este esteja operacional.
2. As informações referidas nas alíneas a), b) e c) do n.o 1 são disponibilizadas pela autoridade aduaneira emissora nos prazos seguintes:
a)
30 dias de calendário, se o requerente já tiver obtido uma autorização de declaração simplificada ou de procedimento de domiciliação ou um certificado AEO referido nas alíneas a) ou c) do n.o 1 do artigo 14.oA;
b)
90 dias de calendário em todos os outros casos.
Se a autoridade aduaneira emissora não puder respeitar estes prazos, pode prorrogá-los por 30 dias de calendário. Nesse caso, a autoridade aduaneira emissora informa o requerente das razões dessa prorrogação antes do termo dos referidos prazos.
O prazo corre a partir da data em que a autoridade aduaneira emissora recebe todas as informações necessárias mencionadas nas alíneas a), b) e c) do n.o 1. A autoridade aduaneira emissora informa o requerente da aceitação do pedido e da data a partir da qual o prazo começa a correr.
3. Até 31 de Dezembro de 2009, não se aplicam os prazos máximos de 30 e 90 dias de calendário previstos no primeiro parágrafo do n.o 2, mas sim os prazos máximos de 90 e 210 dias de calendário, respectivamente.
Artigo 253.oK
1. A autoridade aduaneira emissora do Estado-Membro onde tiver sido apresentado o pedido e as autoridades aduaneiras dos outros Estados-Membros interessados na autorização única requerida cooperam no estabelecimento dos requisitos de funcionamento e de informação, nomeadamente de um plano de controlo para a supervisão do procedimento aduaneiro utilizado no âmbito da autorização única. Contudo, os dados que as autoridades aduaneiras interessadas devem trocar para efeitos do(s) procedimento(s) aduaneiro(s) limitar-se-ão aos estabelecidos no anexo 30A.
2. As autoridades aduaneiras dos outros Estados-Membros interessados na autorização única requerida comunicam as suas eventuais objecções à autoridade aduaneira emissora no prazo de 30 dias de calendário a contar da data de recepção do projecto de autorização. Se essa comunicação exigir um período de tempo adicional, a autoridade aduaneira emissora é informada logo que possível e, em todo o caso, antes do termo do prazo mencionado. A prorrogação desse prazo não pode exceder 30 dias de calendário. Em caso de prorrogação do prazo, a autoridade aduaneira emissora comunica-a ao requerente.
Se forem comunicadas objecções e as autoridades aduaneiras não chegarem a acordo no prazo fixado, o pedido é indeferido em todos os pontos em que foram levantadas objecções.
Se as autoridades aduaneiras consultadas não responderem n(o) prazo(s) fixado(s) no primeiro parágrafo, a autoridade aduaneira emissora pode considerar, sob a responsabilidade das autoridades aduaneiras consultadas, que não existem objecções à emissão da autorização.
3. Antes de recusar parcial ou integralmente o pedido, a autoridade aduaneira emissora comunica ao requerente os motivos em que tenciona basear a sua decisão, dando-lhe a oportunidade de exprimir o seu ponto de vista no prazo de 30 dias de calendário a contar da data dessa comunicação.
Artigo 253.oL
1. Se o requerente de uma autorização única for titular de um certificado AEO tal como referido no n.o 1, alíneas a) ou c), do artigo 14.oA, a autorização é concedida logo que tiver sido organizado o intercâmbio de informações exigido entre:
a)
O requerente e a autoridade aduaneira emissora;
b)
A autoridade emissora e as outras autoridades aduaneiras interessadas na autorização única requerida.
Se o requerente não for titular de um certificado AEO referido no n.o 1, alíneas a) ou c), do artigo 14.oA, a autorização é concedida quando a autoridade aduaneira emissora considerar que o requerente pode satisfazer as condições e os critérios para obter a autorização, estabelecidos ou referidos nos artigos 253.o, 253.oA e 253.oC, e quando tiver sido acordado o necessário intercâmbio de informações, referido no primeiro parágrafo do presente número.
2. Uma vez obtido o assentimento das outras autoridades aduaneiras interessadas ou no caso de estas não terem levantado objecções, a autoridade aduaneira emissora emite a autorização em conformidade com o formulário de autorização que figura no anexo 67, no prazo de 30 dias de calendário a contar do termo dos prazos previstos nos n.o 2 ou 3 do artigo 253.oK.
A autoridade aduaneira emissora mantém a autorização à disposição das autoridades aduaneiras dos Estados-Membros participantes, por meio do sistema de informação e comunicação referido no artigo 253.oM, logo que este esteja operacional.
3. As autorizações únicas de declaração simplificada e de procedimento de domiciliação serão reconhecidas em todos os Estados-Membros indicados na casa 10 ou 11 da autorização, conforme o caso.
Secção 3
Intercâmbio de informações
Artigo 253.oM
1. Para o processo de informação e comunicação entre as autoridades aduaneiras e para informação da Comissão e dos operadores económicos, será utilizado, uma vez disponível, um sistema electrónico de informação e comunicação, definido pela Comissão e pelas autoridades aduaneiras de comum acordo. As informações fornecidas aos operadores económicos limitar-se-ão aos dados não confidenciais definidos no título II, ponto 16, das Notas Explicativas do formulário de pedido de procedimentos simplificados que figura no anexo 67.
2. Através do sistema de comunicação referido no n.o 1, a Comissão e as autoridades aduaneiras trocam, registam e têm acesso às seguintes informações:
a)
Os dados que constam dos pedidos;
b)
As informações necessárias para o processo de emissão das autorizações;
c)
As autorizações únicas emitidas para os procedimentos referidos nos n.os 13 e 14 do artigo 1.o e, se for caso disso, a respectiva alteração, suspensão ou revogação;
d)
Os resultados das reavaliações efectuadas nos termos do n.o 8 do artigo 253.o
3. A Comissão e os Estados-Membros podem divulgar ao público através da internet, com o consentimento prévio do titular da autorização, a lista das autorizações únicas, bem como os dados não confidenciais definidos no título II, ponto 16, das Notas Explicativas do formulário de pedido de autorização de procedimentos simplificados que figura no anexo 67. Essa lista é mantida actualizada.».
18.
No n.o 1 do artigo 260.o, o termo «declarante» é substituído pelo termo «requerente».
19.
O artigo 261.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 261.o
1. A autorização para utilizar o procedimento de declaração simplificada é concedida ao requerente, desde que estejam preenchidos os critérios e condições mencionados nos artigos 253.o, 253.oA e 253.oC.
2. Quando o requerente é titular de um certificado AEO referido no n.o 1, alíneas a) ou c), do artigo 14.oA, a autoridade aduaneira emissora concede a autorização, uma vez organizado o intercâmbio de informações necessário entre o requerente e a autoridade aduaneira emissora. Considerar-se-ão então cumpridos todos os critérios e condições referidos no n.o 1 do presente artigo.».
20.
O artigo 264.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 264.o
1. A autorização para utilizar o procedimento de domiciliação é concedida ao requerente, desde que estejam preenchidos os critérios e condições mencionados nos artigos 253.o, 253.oA e 253.oC.
2. Quando o requerente é titular de um certificado AEO referido no n.o 1, alíneas a) ou c), do artigo 14.oA, a autoridade aduaneira emissora concede a autorização, uma vez organizado o intercâmbio de informações necessário entre o requerente e a autoridade aduaneira emissora. Considerar-se-ão então cumpridos todos os critérios e condições referidos no n.o 1 do presente artigo.».
21.
É suprimido o artigo 265.o
22.
No artigo 269.o, o n.o 1 passa a ter a seguinte redacção:
«1. A autorização de utilizar o procedimento de declaração simplificada é concedida ao requerente em conformidade com os critérios, condições e modalidades definidos nos artigos 253.o, 253.oA, 253.oC e 270.o».
23.
O artigo 270.o é alterado do seguinte modo:
a)
Os n.os 2, 3 e 4 são suprimidos;
b)
O n.o 5 passa a ter a seguinte redacção:
«5. Quando o requerente é titular de um certificado AEO referido no n.o 1, alíneas a) ou c), do artigo 14.oA, a autoridade aduaneira emissora concede a autorização, uma vez organizado o intercâmbio de informações necessário entre o requerente e a autoridade aduaneira emissora. Considerar-se-ão então satisfeitos todos os critérios e condições referidos no n.o 1 do presente artigo.».
24.
No artigo 282.o, o n.o 1 passa a ter a seguinte redacção:
«1. A autorização de utilizar o procedimento de declaração simplificada é concedida ao requerente, desde que estejam preenchidos os critérios e condições mencionados nos artigos 261.o e 262.o, mutatis mutandis.».
25.
É suprimido o artigo 288.o
26.
É suprimida a alínea a) do n.o 2 do artigo 291.o
27.
No artigo 340.oB, são aditados os pontos seguintes:
«6. “Documento de acompanhamento de trânsito”, o documento impresso a partir do sistema informático para acompanhar as mercadorias e baseado nos dados da declaração de trânsito.
7. “Procedimento de contingência”, o procedimento baseado na utilização de documentos em papel para permitir a entrega e o controlo da declaração de trânsito, bem como o acompanhamento da operação de trânsito, quando não se pode utilizar o procedimento normal por via electrónica.».
28.
No artigo 340.oC, o n.o 1 passa a ter a seguinte redacção:
«1. São sujeitas ao regime de trânsito comunitário interno as mercadorias comunitárias expedidas:
a)
De uma parte do território aduaneiro da Comunidade na qual são aplicáveis as disposições da Directiva 2006/112/CE com destino a uma parte do território aduaneiro da Comunidade na qual não são aplicáveis as referidas disposições; ou
b)
De uma parte do território aduaneiro da Comunidade na qual não são aplicáveis as disposições da Directiva 2006/112/CE com destino a uma parte do território aduaneiro da Comunidade na qual são aplicáveis as referidas disposições; ou
c)
De uma parte do território aduaneiro da Comunidade na qual não são aplicáveis as disposições da Directiva 2006/112/CE com destino a uma parte do território aduaneiro da Comunidade na qual também não são aplicáveis as referidas disposições.».
29.
Ao artigo 342.o é aditado o n.o 4 seguinte:
«4. Quando a garantia for prestada mediante fiança numa estância de garantia:
a)
É atribuído um “número de referência da garantia” ao responsável principal para utilização da garantia e para identificar cada compromisso do fiador;
b)
É atribuído um código de acesso associado ao “número de referência da garantia” e comunicado ao responsável principal.».
30.
O artigo 343.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 343.o
Cada Estado-Membro introduz no sistema informático a lista, bem como o número de identificação, as competências, os dias e o horário de abertura das estâncias competentes para as operações de trânsito comunitário. Devem igualmente ser introduzidas no sistema informático todas as alterações.
A Comissão comunica essas informações aos outros Estados-Membros por meio do sistema informático.».
31.
É inserido o artigo 343.oA seguinte:
«Artigo 343.oA
Cada Estado-Membro comunica à Comissão a criação de estâncias centralizadoras e as competências atribuídas a essas estâncias para a gestão e acompanhamento do procedimento de trânsito comunitário bem como para a recepção e a transmissão de documentos, indicando o tipo de documentos em questão.
A Comissão comunica essas informações aos outros Estados-Membros.».
32.
Na parte II, título II, capítulo 4, secção 1, é inserido o artigo 344.oA seguinte:
«Artigo 344.oA
1. No quadro do procedimento de trânsito comunitário, as formalidades são cumpridas utilizando técnicas electrónicas de processamento de dados.
2. As mensagens a utilizar entre as administrações, no quadro do trânsito comunitário, devem ser conformes com a estrutura e as características definidas de comum acordo pelas autoridades aduaneiras.».
33.
Ao artigo 345.o é aditado o n.o 4 seguinte:
«4. Quando a garantia isolada é prestada mediante fiança, o responsável principal não pode modificar o código de acesso associado ao “número de referência da garantia” excepto quando são aplicadas as disposições do anexo 47A, ponto 3.».
34.
No artigo 346.o, o n.o 1 passa a ter a seguinte redacção:
«1. A garantia isolada por fiança deve ser objecto de um termo de garantia conforme com o modelo que figura no anexo 49.
O termo de garantia é conservado pela estância de garantia.».
35.
O artigo 347.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 347.o
1. No caso referido no n.o 3 do artigo 345.o, a garantia isolada deve ser objecto de um termo de garantia conforme com o modelo que figura no anexo 50.
É aplicável, mutatis mutandis, o n.o 2 do artigo 346.o
2. O fiador fornece à estância de garantia, segundo as modalidades decididas pelas autoridades aduaneiras, todos os pormenores exigidos relativamente aos títulos de garantia isolada que emitiu.
A data-limite de utilização dos títulos de garantia não pode ser fixada para além de um ano a contar da data da sua emissão.
3. É comunicado pelo fiador ao responsável principal um “número de referência da garantia” para cada título de garantia isolada que lhe é atribuído. O código de acesso associado não pode ser modificado pelo responsável principal.
4. Para a aplicação do n.o 2, alínea b), do artigo 353.o, o fiador entrega ao responsável principal os títulos de garantia isolada em suporte papel conformes com o modelo que figura no anexo 54. O número de identificação é indicado no título.
5. O fiador pode emitir títulos de garantia isolada não válidos para uma operação de trânsito comunitário relativa a mercadorias da lista publicada no anexo 44C. Nesse caso, o fiador anotará, em diagonal, no(s) título(s) de garantia isolada que emitir em suporte papel a seguinte menção:
-
Validade limitada - 99200.
6. O responsável principal deve entregar na estância de partida o número de títulos da garantia isolada correspondente ao múltiplo de 7 000 EUR necessário para cobrir integralmente o montante referido no n.o 1 do artigo 345.o Para a aplicação do n.o 2, alínea b), do artigo 353.o, os títulos em suporte papel devem ser entregues e conservados na estância de partida que comunica o número de identificação de cada título à estância de garantia indicada no título.».
36.
No artigo 348.o, o n.o 3 passa a ter a seguinte redacção:
«3. A informação da revogação ou da rescisão e a respectiva data de produção de efeitos são introduzidas sem demora no sistema informático pelas autoridades aduaneiras do Estado-Membro a que pertence a estância de garantia.».
37.
É suprimido o artigo 350.o
38.
O artigo 351.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 351.o
Sempre que a remessa diga simultaneamente respeito a mercadorias que devam ser sujeitas ao regime de trânsito comunitário externo e a mercadorias que devam ser sujeitas ao regime de trânsito comunitário interno, a declaração de trânsito com a sigla T é completada ao nível de cada adição de mercadorias pelo atributo “T1”, “T2” ou “T2F”.».
39.
É suprimido o artigo 352.o
40.
O artigo 353.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 353.o
1. As declarações de trânsito devem respeitar a estrutura e as características definidas no anexo 37A.
2. As autoridades aduaneiras aceitam declarações de trânsito efectuadas por escrito num formulário correspondente ao modelo que figura no anexo 31 e em conformidade com o procedimento definido de comum acordo pelas autoridades aduaneiras nos casos seguintes:
a)
Quando as mercadorias são transportadas por viajantes que não têm acesso directo ao sistema informático aduaneiro, segundo as modalidades descritas no artigo 353.oA;
b)
Quando é utilizado o procedimento de contingência, nas condições e segundo as modalidades definidas no anexo 37D.
3. A utilização de uma declaração de trânsito efectuada por escrito nos termos da alínea b) do n.o 2 está sujeita à aprovação das autoridades aduaneiras competentes quando a aplicação do responsável principal e/ou a rede não funciona(m).
4. A declaração de trânsito efectuada por escrito pode ser completada por um ou vários formulários complementares conformes com o modelo que figura no anexo 33. Os formulários fazem parte integrante da declaração.
5. Em substituição dos formulários complementares, podem ser utilizadas listas de carga, emitidas em conformidade com o anexo 44A e de acordo com o modelo que figura no anexo 45, como parte descritiva das declarações de trânsito efectuadas por escrito, de que fazem parte integrante.».
41.
Na parte II, título II, capítulo 4, secção 2, subsecção 2, é inserido o artigo 353.oA seguinte:
«Artigo 353.oA
1. Para a aplicação do n.o 2, alínea a), do artigo 353.o, o viajante efectua a declaração de trânsito em conformidade com o artigo 208.o e o anexo 37.
2. As autoridades aduaneiras devem assegurar que o intercâmbio dos dados relativos ao trânsito entre as autoridades aduaneiras se processe utilizando as tecnologias da informação e as redes informáticas.».
42.
No artigo 356.o, é suprimido o n.o 3.
43.
O artigo 357.o é alterado do seguinte modo:
a)
O n.o 1 passa a ter a seguinte redacção:
«1. Sem prejuízo do n.o 4, a autorização de saída das mercadorias a sujeitar ao regime de trânsito comunitário fica subordinada à respectiva selagem. A estância de partida toma as medidas de identificação que considera necessárias e introduz as informações correspondentes na declaração de trânsito.»;
b)
O n.o 4 passa a ter a seguinte redacção:
«4. A estância de partida pode dispensar a selagem quando, tendo em conta outras medidas de identificação eventuais, a descrição das mercadorias nos dados da declaração de trânsito ou nos documentos complementares permite identificá-las.
Considera-se que a descrição das mercadorias permite identificá-las quando é suficientemente pormenorizada para permitir um reconhecimento fácil da quantidade e da natureza das mercadorias.».
44.
Os artigos 358.o e 359o passam a ter seguinte redacção:
«Artigo 358.o
1. Aquando da autorização de saída das mercadorias, a estância de partida informa a estância de destino declarada da operação de trânsito comunitário mediante uma mensagem “aviso antecipado de chegada” e informa igualmente cada uma das estâncias de passagem declaradas mediante uma mensagem “aviso antecipado de passagem”. Estas mensagens são estabelecidas com base nos dados, eventualmente rectificados, que constam da declaração de trânsito.
2. Após a autorização de saída das mercadorias, o documento de acompanhamento de trânsito acompanha as mercadorias sujeitas ao regime de trânsito comunitário. O documento em questão corresponde ao modelo e aos elementos que figuram no anexo 45A. Este documento deve ser posto à disposição do operador de acordo com uma das modalidades seguintes:
a)
É entregue ao responsável principal pela estância de partida ou, mediante autorização das autoridades aduaneiras, é estabelecido a partir do sistema informático do responsável principal;
b)
É estabelecido a partir do sistema informático do expedidor autorizado após recepção da mensagem que concede a autorização de saída das mercadorias enviada pela estância de partida.
3. Se for o caso, o documento de acompanhamento de trânsito será completado com uma lista de adições em conformidade com o modelo e as notas que figuram no anexo 45B. A lista em questão é parte integrante do referido documento.
Artigo 359.o
1. A remessa e o documento de acompanhamento de trânsito são apresentados em cada estância de passagem.
2. A estância de passagem regista a passagem que lhe foi comunicada pela estância de partida através de uma mensagem “aviso antecipado de passagem”. A estância de partida é informada da passagem da fronteira através da mensagem “aviso de passagem de fronteira”.
3. As estâncias de passagem procedem ao reconhecimento das mercadorias nos casos em que considerarem necessário. O controlo eventual das mercadorias é efectuado nomeadamente com base na mensagem “aviso antecipado de passagem”.
4. Sempre que o transporte se efectua através de uma estância de passagem distinta da declarada e indicada no documento de acompanhamento de trânsito, a estância de passagem utilizada solicita a mensagem “aviso antecipado de passagem” à estância de partida e informa da passagem a estância de partida, enviando a mensagem “aviso de passagem de fronteira”.».
45.
O artigo 360.o é alterado do seguinte modo:
a)
No n.o 1, a frase introdutória passa a ter a seguinte redacção:
«A transportadora é obrigada a anotar o documento de acompanhamento de trânsito e a apresentá-lo, juntamente com a remessa, às autoridades aduaneiras do Estado-Membro em cujo território se encontra o meio de transporte nos seguintes casos:»;
b)
O n.o 2 passa a ter a seguinte redacção:
«2. As autoridades aduaneiras visam o documento de acompanhamento de trânsito, se considerarem que a operação de trânsito comunitário pode prosseguir normalmente e após terem tomado as medidas eventualmente necessárias.
As informações pertinentes são introduzidas no sistema informático pelas autoridades aduaneiras da estância de passagem ou da estância de destino consoante o caso.».
46.
Os artigos 361.o, 362.o e 363.o passam a ter a seguinte redacção:
«Artigo 361.o
1. As mercadorias e os documentos exigidos são apresentados à estância de destino durante os dias e horas de abertura. Todavia, esta estância pode, a pedido e a expensas do interessado, autorizar que essa apresentação se efectue fora desses períodos. De igual modo, a estância de destino pode, a pedido e a expensas do interessado, autorizar a apresentação das mercadorias e dos documentos exigidos em qualquer outro lugar.
2. Quando as mercadorias forem apresentadas na estância de destino findo o prazo fixado pela estância de partida e a inobservância desse prazo for devida a circunstâncias devidamente justificadas e aceites pela estância de destino, não imputáveis ao transportador ou ao responsável principal, considera-se que este último observou o prazo fixado.
3. A estância de destino conserva o documento de acompanhamento de trânsito e efectua o controlo das mercadorias com base, designadamente, na mensagem “aviso antecipado de chegada” recebida da estância de partida.
4. A pedido do responsável principal, para servir de prova de fim do regime em conformidade com o n.o 1 do artigo 366.o, a estância de destino visa a cópia do documento de acompanhamento de trânsito que contém a seguinte menção:
-
Prova alternativa - 99202.
5. A operação de trânsito pode terminar numa estância que não seja a prevista na declaração de trânsito. Nesse caso, essa estância passa a ser a estância de destino.
Se a nova estância de destino pertencer a um Estado-Membro diferente daquele a que pertence a estância inicialmente prevista, a nova estância de destino solicita a mensagem “aviso antecipado de chegada” à estância de partida.
Artigo 362.o
1. A estância de destino visa um recibo a pedido da pessoa que apresenta as mercadorias e os documentos exigidos.
2. O recibo deve respeitar as indicações do modelo que figura no anexo 47.
3. O recibo deve ser previamente preenchido pelo interessado. Pode conter, fora da casa reservada à estância de destino, outras indicações relativas à remessa. O recibo não pode servir como prova de fim do regime na acepção do n.o 1 do artigo 366.o
Artigo 363.o
1. A estância de destino informa a estância de partida da chegada das mercadorias no próprio dia em que estas lhe são apresentadas por meio da mensagem “aviso de chegada”.
2. Quando a operação de trânsito termina numa estância diferente da prevista na declaração de trânsito, a nova estância de destino informa da chegada a estância de partida por meio da mensagem “aviso de chegada”.
A estância de partida informa da chegada a estância de destino inicialmente prevista por meio da mensagem “aviso de chegada”.
3. A mensagem “aviso de chegada” referida nos n.os 1 e 2 não pode servir como prova de fim do regime na acepção do n.o 1 do artigo 366.o
4. Salvo em circunstâncias devidamente justificadas, a estância de destino comunica a mensagem “resultados do controlo” à estância de partida o mais tardar no dia útil seguinte ao dia em que as mercadorias lhe foram apresentadas. No entanto, quando é aplicado o artigo 408.o, a estância de destino envia a mensagem “resultados do controlo” à estância de partida o mais tardar no sexto dia seguinte ao dia em que as mercadorias foram apresentadas.».
47.
É suprimido o artigo 364.o
48.
Na parte II, título II, capítulo 4, secção 2, o título da subsecção 6 passa a ter a seguinte redacção:
« Procedimento de inquérito».
49.
O artigo 365.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 365.o
1. Quando as autoridades aduaneiras do Estado-Membro de partida não tiverem recebido a mensagem “aviso de chegada” no prazo estabelecido para a apresentação das mercadorias na estância de destino, ou quando não tiverem recebido a mensagem “resultados do controlo” nos seis dias seguinte à recepção da mensagem “aviso de chegada”, devem considerar o procedimento de inquérito a fim de reunir as informações necessárias ao apuramento do regime ou, quando tal não seja possível:
-
determinar os termos de constituição da dívida aduaneira,
-
identificar o devedor, e
-
determinar as autoridades aduaneiras competentes para a cobrança.
2. O procedimento de inquérito deve ser iniciado o mais tardar no prazo de sete dias após o termo de um dos prazos mencionados no n.o 1, salvo casos excepcionais definidos de comum acordo pelos Estados-Membros. Este procedimento é iniciado sem demora, se as autoridades aduaneiras forem antes informadas que o regime não terminou ou suspeitarem ser esse o caso.
3. Se as autoridades aduaneiras do Estado-Membro de partida receberem unicamente a mensagem “aviso de chegada”, iniciam o procedimento de inquérito solicitando à estância de destino que enviou a mensagem “aviso de chegada”, o envio da mensagem “resultados do controlo”.
4. Se as autoridades aduaneiras do Estado-Membro de partida não receberem a mensagem “aviso de chegada”, iniciam o procedimento de inquérito notificando o responsável principal para obterem as informações necessárias ao apuramento do regime, ou a estância de destino, quando estão disponíveis informações suficientes para o inquérito no destino.
O responsável principal deve ser notificado para se obterem as informações necessárias ao apuramento do regime o mais tardar vinte e oito dias após o início do procedimento de inquérito junto da estância de destino.
5. A estância de destino e o responsável principal devem responder à notificação mencionada no n.o 4 nos vinte e oito dias seguintes. Se o responsável principal fornecer informações suficientes durante esse período, as autoridades aduaneiras do Estado-Membro de partida devem ter em conta essas informações ou apurar a operação se as informações fornecidas o permitirem.
6. Se as informações fornecidas pelo responsável principal não permitirem apurar o regime, mas forem consideradas suficientes pelas autoridades aduaneiras do Estado-Membro de partida para continuar o procedimento de inquérito, deve ser efectuado imediatamente um pedido junto da estância aduaneira em questão.
7. Quando o procedimento de inquérito permitir estabelecer que o regime terminou correctamente, as autoridades aduaneiras do Estado-Membro de partida apuram a operação e informam do facto sem demora o responsável principal, bem como, se for caso disso, as autoridades aduaneiras que tenham dado início a uma acção de cobrança em conformidade com os artigos 217.o a 232.o do Código.».
50.
É inserido o artigo 365.oA seguinte:
«Artigo 365.oA
1. Quando, após o início de um procedimento de inquérito e antes do termo do prazo mencionado no primeiro travessão do artigo 450.oA, a prova do local onde tiveram lugar os factos que deram origem à constituição da dívida é apresentada, por qualquer meio, às autoridades aduaneiras do Estado-Membro de partida, a seguir designadas “autoridades requerentes”, e desde que esse local se situe noutro Estado-Membro, estas transmitem sem demora todas as informações disponíveis às autoridades competentes desse local, a seguir designadas “autoridades requeridas”.
2. As autoridades requeridas acusam a recepção da comunicação, indicando se são responsáveis pela cobrança. Caso não obtenham resposta nos vinte e oito dias seguintes, as autoridades requerentes devem prosseguir imediatamente o procedimento de inquérito.».
51.
Os artigos 366.oe 367.o passam a ter a seguinte redacção:
«Artigo 366.o
1. A prova de que o regime terminou nos prazos mencionados na declaração pode ser apresentada pelo responsável principal, a contento das autoridades aduaneiras, sob forma de um documento certificado pelas autoridades aduaneiras do Estado-Membro de destino que contenha a identificação das mercadorias em causa e que comprove que estas foram apresentadas na estância de destino ou, caso se aplique o artigo 406.o, junto do destinatário autorizado.
2. Considera-se igualmente que o regime de trânsito comunitário terminou, se o responsável principal apresentar, a contento das autoridades aduaneiras, um dos documentos seguintes que identifique as mercadorias:
a)
Um documento aduaneiro, emitido num país terceiro, de sujeição a um destino aduaneiro num país terceiro;
b)
Um documento emitido num país terceiro, visado pelas autoridades aduaneiras desse país, que certifique que as mercadorias são consideradas em livre circulação no país terceiro em questão.
3. Os documentos mencionados no n.o 2 podem ser substituídos pelas respectivas cópias ou fotocópias autenticadas pelo organismo que visou os documentos originais, pelas autoridades dos países terceiros em questão ou pelas autoridades de um dos Estados-Membros.
Artigo 367.o
As disposições relativas ao intercâmbio de mensagens entre as autoridades aduaneiras de dados relativos ao trânsito por meio das tecnologias da informação e de redes informáticas não são aplicáveis aos procedimentos simplificados próprios de certos modos de transporte e aos outros procedimentos simplificados baseados no n.o 2 do artigo 97.o do Código, referidos no n.o 1, alíneas f) e g), do artigo 372.o».
52.
São suprimidos os artigos 368.oA, 369.o, 369.oA, 370.o e 371.o
53.
O artigo 372.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 372.o
1. A pedido do responsável principal ou do destinatário, consoante o caso, as autoridades aduaneiras podem autorizar as seguintes simplificações:
a)
A utilização de uma garantia global ou de uma dispensa de garantia;
b)
A utilização de selos de um modelo especial;
c)
A dispensa de itinerário vinculativo;
d)
O estatuto de expedidor autorizado;
e)
O estatuto de destinatário autorizado;
f)
A aplicação de procedimentos simplificados próprios do transporte de mercadorias:
i)
por caminho-de-ferro ou por grandes contentores,
ii)
por via aérea,
iii)
por via marítima,
iv)
por canalização;
g)
A aplicação de outros procedimentos simplificados baseados no artigo 2.o do artigo 97.o do Código.
2. Salvo disposições em contrário da presente secção ou da autorização, quando forem autorizadas as simplificações previstas nas alíneas a) e f) do n.o 1, tais simplificações aplicam-se em todos os Estados-Membros. Quando forem autorizadas simplificações previstas nas alíneas b), c), e d) do n.o 1, só são aplicáveis simplificações às operações de trânsito comunitário que tenham início no Estado-Membro onde foi concedida a autorização. Quando for autorizada a simplificação prevista na alínea e) do n.o 1 a simplificação só é aplicável no Estado-Membro onde foi concedida a autorização.».
54.
A alínea b) do n.o 1 do artigo 373.o passa a ter a seguinte redacção:
«b)
Recorram regularmente ao regime de trânsito comunitário, ou em relação às quais as autoridades aduaneiras tenham conhecimento de que estão em condições de cumprir as obrigações inerentes ao regime ou, no caso da simplificação prevista no n.o 1, alínea e), do artigo 372.o, recebam regularmente mercadorias sujeitas ao regime de trânsito comunitário; e».
55.
No artigo 374.o, o n.o 1 passa a ter a seguinte redacção:
«1. O pedido de autorização para utilizar as simplificações, a seguir designado “o pedido”, é datado e assinado. O pedido pode ser feito por escrito ou apresentado utilizando técnicas electrónicas de processamento dos dados, nas condições e segundo as modalidades determinadas pelas autoridades aduaneiras.».
56.
No artigo 376.o, o n.o 3 passa a ter a seguinte redacção:
«3. Em relação às simplificações referidas no n.o 1, alíneas b), c), e f), do artigo 372.o, a autorização é apresentada sempre que a estância de partida o exigir.».
57.
O artigo 379.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 379.o
1. O responsável principal utiliza a garantia global ou a dispensa de garantia dentro do limite de um montante de referência.
2. O montante de referência corresponde ao montante da dívida aduaneira susceptível de se constituir em relação às mercadorias que o responsável principal sujeita ao regime de trânsito comunitário durante um período de, pelo menos, uma semana.
A estância de garantia estabelece esse montante em colaboração com o interessado:
a)
Com base nos dados relativos às mercadorias transportadas no passado e numa estimativa do volume das operações de trânsito comunitário a efectuar, extraídos, designadamente, da documentação comercial e contabilística do interessado;
b)
Para estabelecer o montante de referência, são igualmente tidas em conta as taxas mais elevadas relativas às mercadorias no Estado-Membro da estância de garantia. Para efeitos do cálculo, consideram-se mercadorias não comunitárias as mercadorias comunitárias que devem ser ou que foram transportadas em aplicação da Convenção relativa a um regime de trânsito comum.
Proceder-se-á, para cada operação de trânsito, ao cálculo do montante da dívida aduaneira susceptível de ser constituída. Sempre que os dados necessários não estiverem disponíveis, considera-se que o montante se eleva a 7 000 EUR, salvo se, com base em outras informações de que as autoridades aduaneiras tenham conhecimento, for estabelecido um montante diferente.
3. A estância de garantia procede a um exame do montante de referência, designadamente em função de um pedido do responsável principal e, se for caso disso, reajusta esse montante.
4. Compete ao responsável principal assegurar-se de que os montantes em causa, tendo em conta as operações em relação às quais o regime não terminou, não excedem o montante de referência.
Os sistemas informáticos das autoridades aduaneiras tratam e podem controlar a utilização do montante de referência para cada operação de trânsito.».
58.
É inserido o artigo 380.oA seguinte:
«Artigo 380.oA
Para a utilização de cada garantia global e/ou de cada dispensa de garantia:
a)
É atribuído ao responsável principal um “número de referência da garantia” relativo ao montante de referência determinado;
b)
É atribuído e comunicado ao responsável principal, pela estância de garantia, um código de acesso inicial associado ao “número de referência da garantia”.
O responsável principal pode atribuir um ou vários códigos de acesso a esta garantia para si próprio ou para os seus representantes.».
59.
O artigo 382.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 382.o
1. A garantia global é prestada por fiança.
2. Deve ser objecto de um termo de garantia conforme com o modelo que figura no anexo 48. O termo de garantia é conservado pela estância de garantia.
3. Aplica-se, mutatis mutandis, o disposto no n.o 2 do artigo 346.o».
60.
O artigo 383.o é alterado do seguinte modo:
a)
O n.o 2 passa a ter a seguinte redacção:
«2. O prazo de validade do certificado não pode exceder dois anos. Todavia, a estância de garantia pode prorrogar esse prazo uma única vez por um período não superior a dois anos.»;
b)
É suprimido o n.o 3.
61.
O artigo 384.o é alterado do seguinte modo:
a)
O n.o 2 passa a ter a seguinte redacção:
«2. A revogação da autorização de garantia global ou de dispensa de garantia pelas autoridades competentes ou a revogação da decisão pela qual a estância de garantia aceitou o compromisso do fiador ou a rescisão do seu compromisso pelo fiador e a sua data de efeito devem ser introduzidas no sistema informático pela estância de garantia.»;
b)
O n.o 3 passa a ter a seguinte redacção:
«3. Na data de efeito da revogação ou da rescisão, os certificados emitidos no âmbito da aplicação do n.o 2, alínea b), do artigo 353.o não podem continuar a ser utilizados para a sujeição das mercadorias ao regime de trânsito comunitário e devem ser devolvidos sem demora à estância de garantia pelo responsável principal.
Cada Estado-Membro comunica à Comissão os elementos de identificação dos certificados ainda válidos que não tenham sido devolvidos ou que tenham sido declarados roubados, extraviados ou falsificados. A Comissão comunica essas informações aos outros Estados-Membros.»;
c)
É suprimido o n.o 4.
62.
É suprimido o artigo 385.o
63.
No artigo 386.o, o n.o 2 passa a ter a seguinte redacção:
«2. O responsável principal introduz o número, o tipo e a marca dos selos utilizados nos dados da declaração de trânsito.
O responsável principal apõe os selos o mais tardar aquando da autorização de saída das mercadorias.».
64.
No artigo 387.o, é suprimido o n.o 2.
65.
O primeiro parágrafo do artigo 398.o passa a ter a seguinte redacção:
«Pode ser concedido o estatuto de expedidor autorizado a qualquer pessoa que pretenda efectuar operações de trânsito comunitário sem apresentar à estância aduaneira de partida ou em qualquer outro local autorizado as mercadorias objecto da declaração de trânsito.».
66.
A alínea b) do artigo 399.o passa a ter a seguinte redacção:
«b)
O prazo de que dispõem as autoridades aduaneiras após a entrega da declaração pelo expedidor autorizado tendo em vista permitir-lhes proceder a um eventual controlo antes da autorização de saída das mercadorias;».
67.
O artigo 400.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 400.o
O expedidor autorizado entrega uma declaração de trânsito na estância de partida. A autorização de saída das mercadorias não pode ter lugar antes do termo do prazo previsto na alínea b) do artigo 399.o».
68.
É suprimido o artigo 401.o
69.
O artigo 402.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 402.o
O expedidor autorizado introduz, se for caso disso, no sistema informático, o itinerário vinculativo fixado em conformidade com o n.o 2 do artigo 355.o e o prazo fixado em conformidade com o artigo 356.o no qual as mercadorias devem ser apresentadas à estância de destino, bem como o número, o tipo e a marca dos selos.».
70.
São suprimidos os artigos 403.o e 404.o
71.
O artigo 406.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 406.o
1. Pode ser concedido o estatuto de destinatário autorizado a qualquer pessoa que pretenda receber nas suas instalações ou noutros locais determinados mercadorias sujeitas ao regime de trânsito comunitário sem apresentar essas mercadorias nem o documento de acompanhamento de trânsito à estância de destino.
2. O responsável principal cumpriu as obrigações que lhe incumbem por força do n.o 1, alínea a), do artigo 96.o do Código e o regime de trânsito comunitário terminou quando, no prazo fixado, o documento de acompanhamento de trânsito que acompanhou a remessa, bem como as mercadorias intactas, forem entregues ao destinatário autorizado nas suas instalações ou nos locais especificados na autorização, respeitando as medidas de identificação tomadas.
3. Para cada remessa que lhe for entregue nas condições previstas no n.o 2, o destinatário autorizado passará, a pedido do transportador, o recibo referido no artigo 362.o, que se aplica mutatis mutandis.».
72.
No artigo 407.o, o n.o 1 passa a ter a seguinte redacção:
«1. A autorização determina, designadamente:
a)
A ou as estâncias de destino competentes para as mercadorias que o destinatário autorizado receba;
b)
O prazo no qual o destinatário autorizado recebe da estância de destino através da mensagem “autorização de descarga” os dados pertinentes da mensagem “aviso antecipado de chegada” para efeitos da aplicação, mutatis mutandis, do n.o 3 do artigo 361.o;
c)
As categorias ou movimentos de mercadorias excluídos.».
73.
O artigo 408.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 408.o
1. Em relação às mercadorias que cheguem às suas instalações ou aos locais especificados na autorização, o destinatário autorizado deve:
a)
Informar imediatamente a estância de destino competente da chegada das mercadorias por meio da mensagem “notificação de chegada”, mencionando os incidentes ocorridos durante o transporte;
b)
Aguardar a mensagem “autorização de descarga” antes de proceder à descarga;
c)
Após ter recebido a mensagem “autorização de descarga”, enviar à estância de destino, o mais tardar no terceiro dia seguinte ao dia de chegada das mercadorias, a mensagem “observações sobre a descarga” indicando todas as diferenças, de acordo com as condições fixadas na autorização;
d)
Manter à disposição da estância de destino ou enviar-lhe o exemplar do documento de acompanhamento de trânsito que acompanhou as mercadorias, de acordo com as disposições constantes da autorização.
2. A estância de destino introduz os dados que constituem a mensagem “resultados do controlo” no sistema informático.».
74.
É suprimido o artigo 408.oA.
75.
No artigo 441.o, o primeiro parágrafo do n.o 1 passa a ter a seguinte redacção:
«1. O disposto no n.o 5 do artigo 353.o e no ponto 23 do anexo 37D aplica-se às listas de carga eventualmente apensas à guia de remessa CIM ou ao boletim de entrega TR.».
76.
No artigo 442.o, o n.o 1 passa a ter a seguinte redacção:
«1. Nos casos em que é aplicável o regime de trânsito comunitário, os artigos 412.o a 441.o não excluem a possibilidade de se utilizarem os procedimentos definidos nos artigos 344.o a 362.o, 367.o e no ponto 22 do anexo 37D. As disposições dos artigos 415.o e 417.o ou 429.o e 432.o são todavia aplicáveis.».
77.
O artigo 450.oA passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 450.oA
O prazo referido no n.o 1, terceiro travessão, do artigo 215.o do Código é de:
-
sete meses a contar da data em que as mercadorias deveriam ter sido apresentadas na estância de destino, a menos que tenha sido enviado um pedido de cobrança, de acordo com o artigo 365.oA, sendo este período, nesse caso, prolongado de um mês no máximo, ou
-
um mês no termo do prazo referido no n.o 5 do artigo 365.o, quando o responsável principal não forneceu informações ou forneceu informações insuficientes.».
78.
No artigo 450.oC, o n.o 1 passa a ter a seguinte redacção:
«1. Se o regime não for apurado, as autoridades aduaneiras do Estado-Membro de partida devem, no prazo de nove meses a contar da data em que as mercadorias deviam ter sido apresentadas na estância de destino, notificar o fiador do não apuramento do regime.».
79.
No artigo 450.oD, o segundo parágrafo passa a ter a seguinte redacção:
«Essas autoridades informam a estância de partida e a estância de garantia de todos os casos constitutivos de uma dívida relacionados com as declarações de trânsito comunitário aceites pela estância de partida, bem como das acções empreendidas com vista à cobrança junto do devedor. Além disso, informam a estância de partida da cobrança dos direitos e outras imposições, a fim de permitir à estância apurar a operação de trânsito.».
80.
No n.o 2 do artigo 453.o, a expressão «artigo 314.oB» é substituída pela expressão «artigo 314.o».
81.
O artigo 454.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 454.o
1. As disposições da presente secção aplicam-se ao transporte de mercadorias efectuado ao abrigo de cadernetas TIR no território aduaneiro da Comunidade.
2. As mensagens a que se refere a presente secção estarão em conformidade com a estrutura e os elementos definidos de comum acordo pelas autoridades aduaneiras.
3. O titular da caderneta TIR apresentará os dados da caderneta TIR à estância aduaneira de partida ou de entrada, mediante processos informáticos, de acordo com a estrutura e os elementos correspondentes enunciados nos anexos 37A e 37C.
4. Aquando da autorização de saída das mercadorias para a operação TIR, a estância aduaneira de partida ou de entrada imprimirá um documento de acompanhamento de trânsito que deverá ser conservado juntamente com a folha n.o 2 e transmitirá os dados electrónicos à estância aduaneira de destino ou de saída declarada através da mensagem “aviso antecipado de chegada”.
5. Os elementos da caderneta TIR serão utilizados para determinar eventuais consequências jurídicas decorrentes de uma discrepância entre os dados electrónicos da caderneta TIR e os elementos constantes da própria caderneta.
6. Só se pode estabelecer uma derrogação à obrigação de apresentar os dados da caderneta TIR mediante processos informáticos em casos excepcionais, quando:
a)
O sistema de trânsito informatizado das autoridades aduaneiras não está a funcionar;
b)
A aplicação destinada a apresentar os dados da caderneta TIR mediante processos informáticos não está a funcionar;
c)
A rede entre a aplicação destinada a apresentar os dados da caderneta TIR mediante processos informáticos e as autoridades aduaneiras não está a funcionar.
7. A derrogação prevista nas alíneas b) e c) do n.o 6 está sujeita à aprovação das autoridades aduaneiras.».
82.
Ao n.o 2 do artigo 454.oA é aditada a seguinte alínea d):
«d)
Utilizem processos informáticos para comunicar com a estância aduaneira de destino.».
83.
O artigo 454.oB passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 454.oB
1. Em relação às remessas de mercadorias que cheguem às suas instalações ou aos locais especificados na autorização referida no artigo 454.oA, o destinatário autorizado deve, segundo as modalidades previstas na autorização, respeitar as seguintes obrigações:
a)
Informar imediatamente a estância aduaneira de destino da chegada das mercadorias através da mensagem “notificação de chegada”, incluindo informações sobre eventuais irregularidades ou incidentes ocorridos durante o transporte;
b)
Aguardar a mensagem “autorização de descarga” antes de proceder à descarga;
c)
Inscrever de imediato as mercadorias descarregadas nas suas escritas;
d)
Enviar, o mais tardar no terceiro dia seguinte à chegada das mercadorias, a mensagem “observações sobre a descarga”, incluindo informações sobre eventuais irregularidades ou incidentes, à estância aduaneira de destino.
2. O destinatário autorizado deve assegurar que a caderneta TIR e o documento de acompanhamento de trânsito sejam apresentados imediatamente às autoridades aduaneiras da estância de destino. Essas autoridades preencherão o talão n.o 2 da caderneta TIR e garantirão que esta seja devolvida ao titular da caderneta TIR ou à pessoa que age em seu nome. A folha n.o 2 será conservada pela estância aduaneira de destino ou de saída.
3. A data de fim da operação TIR é a data de inscrição nas escritas referidas na alínea c) do n.o 1.
No entanto, nos casos em que tenha ocorrido alguma irregularidade ou incidente durante o transporte, a data do termo da operação TIR é a data da mensagem “resultados do controlo”, mencionada no n.o 4 do artigo 455.o
4. A pedido do titular da caderneta TIR, o destinatário autorizado emitirá um recibo que certifique a chegada das mercadorias às instalações do destinatário autorizado e contenha uma referência ao documento de acompanhamento de trânsito e à caderneta TIR. O recibo não será utilizado como prova do termo da operação TIR na acepção da alínea d) do artigo 1.o da Convenção TIR ou do artigo 455.oB.
5. A estância aduaneira de destino introduzirá a mensagem “resultados do controlo” no sistema informatizado.
As autoridades aduaneiras enviarão igualmente os dados previstos no anexo 10 da Convenção TIR.
6. Quando a aplicação informática do destinatário autorizado não estiver a funcionar, as autoridades competentes podem permitir outros métodos de comunicação com as autoridades aduaneiras da estância aduaneira de destino.».
84.
O n.o 2 do artigo 454.oC passa a ter a seguinte redacção:
«2. Considera-se que a operação TIR terminou, na acepção da alínea d) do artigo 1.o da Convenção TIR, quando as exigências dos n.os 1 e 2 do artigo 454.oB tiverem sido preenchidas.».
85.
O artigo 455.o passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 455.o
1. A estância aduaneira de destino ou de saída preencherá o talão n.o 2, conservará a folha n.o 2 e o documento de acompanhamento de trânsito e utilizará a mensagem “aviso de chegada” para notificar a estância aduaneira de partida ou de entrada da chegada das mercadorias na data em que estas são apresentadas na estância aduaneira de destino ou de saída.
2. Quando a operação TIR terminar numa estância aduaneira distinta da declarada inicialmente na declaração de trânsito, a nova estância aduaneira de destino ou de saída notificará a chegada à estância aduaneira de partida ou de entrada através da mensagem “aviso de chegada”.
A estância aduaneira de partida ou de entrada notificará a chegada à estância aduaneira de destino ou de saída inicialmente declarada através da mensagem “reenvio do aviso de chegada”.
3. A mensagem “aviso de chegada” mencionada nos n.os 1 e 2 não pode ser utilizada como prova de que o procedimento foi encerrado na acepção do artigo 455.oB.
4. Salvo em circunstâncias devidamente justificadas, a estância aduaneira de destino ou de saída enviará a mensagem “resultados do controlo” à estância de partida ou de entrada o mais tardar no terceiro dia seguinte ao da apresentação das mercadorias na estância aduaneira de destino ou de saída. Contudo, quando é aplicável o artigo 454.oB, a estância aduaneira de destino enviará a mensagem “resultados do controlo” à estância aduaneira de partida ou de entrada, o mais tardar no sexto dia seguinte ao da chegada das mercadorias às instalações do destinatário autorizado.
As autoridades aduaneiras enviarão igualmente os dados previstos no anexo 10 da Convenção TIR.
5. Quando é aplicável o n.o 6 do artigo 454.o, as autoridades aduaneiras do Estado-Membro de destino ou de saída devolverão sem demora a parte adequada da folha n.o 2 da caderneta TIR às autoridades aduaneiras do Estado-Membro de partida ou de entrada, no prazo máximo de oito dias a contar da data em que a operação TIR terminou.».
86.
O artigo 455.oA passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 455.oA
1. Se não tiverem recebido a mensagem “aviso de chegada” até ao prazo-limite de apresentação das mercadorias na estância aduaneira de destino ou de saída ou não tiverem recebido a mensagem “resultados do controlo” no prazo de seis dias a contar da recepção da mensagem “aviso de chegada”, as autoridades aduaneiras do Estado-Membro de partida ou de entrada examinarão a possibilidade de dar início ao processo de averiguações, a fim de reunir as informações necessárias ao apuramento da operação TIR ou, caso tal não seja possível, de:
-
determinar os termos de constituição da dívida aduaneira,
-
identificar o devedor, e
-
determinar as autoridades aduaneiras competentes para proceder à liquidação.
2. O processo de averiguações é iniciado o mais tardar sete dias após o termo de um dos prazos-limite mencionados no n.o 1, salvo em casos excepcionais definidos de comum acordo pelos Estados-Membros. Se, entretanto, as autoridades aduaneiras suspeitarem ou forem informadas de que a operação TIR não chegou ao seu termo, darão imediatamente início ao processo de averiguações.
3. Se tiverem recebido unicamente a mensagem “aviso de chegada”, as autoridades aduaneiras do Estado-Membro de partida ou de entrada iniciarão o processo de averiguações solicitando à estância aduaneira de destino ou de saída que enviou a mensagem “aviso de chegada” que lhes envie a mensagem “resultados do controlo”.
4. Se não tiverem recebido a mensagem “aviso de chegada”, as autoridades aduaneiras de partida ou de entrada iniciarão o processo de averiguações, solicitando as informações necessárias ao apuramento da operação TIR à estância aduaneira de destino ou de saída. Esta estância dará resposta ao pedido no prazo de vinte e oito dias.
5. Em caso de impossibilidade de apuramento da operação TIR, o titular da caderneta TIR será instado a prestar as informações necessárias ao apuramento da operação o mais tardar no prazo de vinte e oito dias a contar do início do processo de averiguações junto da estância aduaneira de destino ou de saída. O titular da caderneta TIR dará resposta ao pedido no prazo de vinte e oito dias. Este prazo pode ser alargado por mais vinte e oito dias, mediante pedido do titular da caderneta TIR.
As autoridades aduaneiras do Estado-Membro de partida ou de entrada informarão igualmente a associação garante em causa, sem prejuízo da notificação prevista nos termos do n.o 1 do artigo 11.o da Convenção TIR, instando-a a fornecer prova de que a operação TIR terminou.
6. Quando é aplicável o n.o 6 do artigo 454.o, as autoridades aduaneiras do Estado-Membro de partida ou de entrada iniciarão o processo de averiguações a que se refere o n.o 1, caso não tenham recebido prova do termo da operação TIR no prazo de dois meses a contar da data da aceitação da caderneta TIR. Para esse efeito, as referidas autoridades devem enviar às autoridades aduaneiras do Estado-Membro de destino ou de saída um pedido acompanhado de todas as informações necessárias. Se, entretanto, as autoridades suspeitarem ou forem antes informadas de que a operação TIR não chegou ao seu termo, darão imediatamente início ao processo de averiguações. Darão igualmente início ao processo de averiguações sempre que se verificar a posteriori que a prova do termo da operação TIR foi falsificada e que o recurso a esse processo é necessário para concretizar os objectivos referidos no n.o 1.
O procedimento previsto no n.o 5 aplica-se mutatis mutandis.
As autoridades aduaneiras do Estado-Membro de destino ou de saída responderão no prazo de vinte e oito dias.
7. Sempre que o processo de averiguações permitir estabelecer que a operação TIR terminou correctamente, as autoridades aduaneiras do Estado-Membro de partida ou de entrada procederão ao apuramento da operação e informarão do facto, sem demora, a associação garante e o titular da caderneta TIR, bem como, se for o caso, as autoridades aduaneiras que tenham dado início ao processo de cobrança nos termos dos artigos 217.o a 232.o do Código.».
87.
É inserido o seguinte artigo 455.oB:
«Artigo 455.oB
1. A prova de que a operação TIR terminou no prazo-limite previsto na caderneta TIR pode ser facultada, a contento das autoridades aduaneiras, sob a forma de um documento, certificado pelas autoridades aduaneiras do Estado-Membro de destino ou de saída, que contenha a identificação das mercadorias e comprove que estas foram apresentadas à estância aduaneira de destino ou de saída, ou, em caso de aplicação do artigo 454.oA, ao destinatário autorizado.
2. A operação TIR considera-se igualmente concluída, quando o titular da caderneta TIR ou a associação garante apresenta, a contento das autoridades aduaneiras, um dos seguintes documentos de identificação das mercadorias:
a)
Um documento aduaneiro, emitido num país terceiro, de sujeição a um destino aduaneiro num país terceiro;
b)
Um documento, emitido num país terceiro, visado pelas autoridades aduaneiras desse país e que certifique que as mercadorias são consideradas em livre circulação no país terceiro em causa.
3. Os documentos mencionados nas alíneas a) e b) podem ser substituídos pelas cópias ou fotocópias respectivas, certificadas conformes pelo organismo que tiver certificado os documentos originais, pelas autoridades dos países terceiros em causa ou pelas autoridades de um Estado-Membro.».
88.
O artigo 456.o é alterado do seguinte modo:
a)
É aditado ao n.o 1 um parágrafo com a seguinte redacção:
«O prazo previsto no n.o 1, terceiro travessão, do artigo 215.o do Código Aduaneiro será de sete meses a contar da data-limite em que as mercadorias deveriam ter sido apresentadas na estância aduaneira de destino ou de saída.»
b)
O n.o 2 passa a ter a seguinte redacção:
«2.
Os artigos 450.oB e 450.oD aplicam-se mutatis mutandis no quadro do processo de cobrança relativo ao regime TIR.».
89.
O artigo 457.oB passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 457.oB
1. Sempre que uma operação TIR envolva as mesmas mercadorias constantes do anexo 340A ou sempre que as autoridades aduaneiras o considerem necessário, a estância aduaneira de partida ou de entrada pode determinar um itinerário para as mercadorias.
2. As autoridades aduaneiras do Estado-Membro em que se encontram as mercadorias anotarão as informações pertinentes no documento de acompanhamento de trânsito e no talão n.o 1 da caderneta TIR nos casos em que:
a)
O itinerário mude a pedido do titular da caderneta TIR;
b)
O transportador se tenha desviado do itinerário fixado por motivos de força maior.
A estância aduaneira de destino ou de saída introduzirá as informações pertinentes no sistema informatizado.
3. Nos casos a que se refere a alínea b) do n.o 2, as mercadorias, o documento de acompanhamento de trânsito e a caderneta TIR serão apresentados, sem demora, às autoridades aduaneiras mais próximas.».
90.
No n.o 1 do artigo 458.o, a segunda frase do segundo parágrafo passa a ter a seguinte redacção:
«A Comissão comunica estas informações aos outros Estados-Membros por internet, no sítio oficial web da União Europeia.».
91.
No artigo 496.o, é suprimida a alínea c).
92.
No artigo 843.o, é suprimido o n.o 2.
93.
No anexo 30A, ponto 1. «Notas introdutórias dos quadros», Nota 5. «Procedimentos simplificados», no ponto 5.1, é suprimido o número «288.o».
94.
No anexo 37, título I, ponto A, a primeira frase da alínea c) passa a ter a seguinte redacção:
«c)
No caso em que uma disposição comunitária preveja expressamente a sua utilização, nomeadamente no quadro do regime de trânsito comunitário para a declaração de trânsito para os viajantes, bem como para o procedimento de contingência.».
95.
O anexo 37A, título II, ponto B «Informações (dados) da declaração de trânsito», é alterado do seguinte modo:
a)
No grupo de dados «OPERAÇÃO DE TRÂNSITO», o texto relativo ao elemento de informação «Identificação da fronteira de passagem» (casa n.o 21) é substituído pelo seguinte texto:
«Tipo/comprimento: an .. 27
A utilização deste atributo é facultativa para os Estados-Membros, em conformidade com o disposto no anexo 37.»;
b)
No grupo de dados «ADIÇÃO DE MERCADORIAS - CÓDIGOS-MERCADORIAS SENSÍVEIS» (casa n.o 31) o texto é substituído pelo seguinte:
«CÓDIGOS-MERCADORIAS SENSÍVEIS
(casa n.o 31)
Número: 9
Este grupo de dados é utilizado quando a declaração de trânsito diz respeito a mercadorias enumeradas na lista do anexo 44C.
Código de mercadorias sensíveis
(casa n.o 31)
Tipo/comprimento: n .. 2
O código que figura no anexo 37C deve ser utilizado se o código das mercadorias não for suficiente para identificar inequivocamente uma mercadoria enumerada na lista do anexo 44C.
Quantidade de mercadorias sensíveis
(casa n.o 31)
Tipo/comprimento: n .. 11,3
Este atributo é utilizado quando a declaração de trânsito diz respeito a mercadorias enumeradas na lista do anexo 44C.»;
c)
No grupo de dados «ADIÇÃO DE MERCADORIAS - VOLUMES» (caixa n.o 31) o texto dos atributos «Marcas e número de volumes», «Natureza dos volumes» e «Número de volumes» é substituído pelo seguinte:
«Marcas e números de volumes
(casa n.o 31)
Tipo/comprimento: an .. 42
Este atributo deve ser utilizado quando o atributo “Natureza dos volumes” indicar outros códigos que figuram no anexo 37C diferentes dos utilizados para “A granel” (VQ, VG, VL, VY, VR ou VO) ou para “Desempacotado” (NE, NF, NG). A sua utilização é facultativa quando o atributo “Natureza dos volumes” indicar um dos códigos supramencionados.».
Natureza dos volumes
(casa n.o 31)
«Tipo/comprimento: a2
São utilizados os códigos previstos na lista de “códigos de embalagem” na rubrica “casa n.o 31” do anexo 38.».
Número de volumes
(casa n.o 31)
«Tipo/comprimento: n .. 5
Este atributo deve ser utilizado quando o atributo “Natureza dos volumes” indicar outros códigos que figuram no anexo 37C diferentes dos utilizados para “A granel” (VQ, VG, VL, VY, VR ou VO) ou para “Desempacotado” (NE, NF, NG). Não pode ser utilizado quando o atributo “Natureza dos volumes” indicar um dos códigos supramencionados.»;
d)
No grupo de dados «ADIÇÃO DE MERCADORIAS - DOCUMENTOS/CERTIFICADOS APRESENTADOS» (casa n.o 44) o texto é substituído pelo seguinte:
«Este grupo de dados deve ser utilizado para as mensagens TIR. Nos outros casos, deve ser utilizado em conformidade com o anexo 37. Se este grupo de dados for utilizado, deve ser igualmente utilizado pelo menos um dos seguintes atributos.».
96.
No anexo 37C, são aditados os seguintes pontos 9 e 10:
«9.
Para o atributo “Tipo de declaração” (casa n.o 1): para as declarações TIR, usar o código “TIR”.
10.
Para o atributo “Tipo de garantia” (casa 52): para as mensagens TIR, usar o código “B”.».
97.
É inserido como anexo 37D o texto que figura no anexo I do presente regulamento.
98.
O anexo 38 é alterado em conformidade com o estabelecido no anexo II do presente regulamento.
99.
No anexo 44A, título I, o ponto 1 passa a ter a seguinte redacção:
«1.
Definição
1.1.
A lista de carga é um documento que corresponde às características do presente anexo.
1.2.
Pode ser utilizada com a declaração de trânsito no quadro da aplicação do n.o 2 do artigo 353.o».
100.
O anexo 44 B é alterado do seguinte modo:
a)
O ponto 3.1 passa a ter a seguinte redacção:
«3.1.
Os formulários devem ser impressos em papel suficientemente resistente para que, no uso normal, não acuse rasgões nem amarrotamento. O papel deve ser de cor branca.»;
b)
O ponto 4.3 passa a ter a seguinte redacção:
«4.3.
Os formulários devem ostentar uma menção indicando o nome e o endereço do tipógrafo ou uma sigla que permita a sua identificação, devendo igualmente ostentar um número de identificação.».
101.
O anexo 44C é substituído pelo texto do anexo III do presente regulamento.
102.
O anexo 45A é alterado do seguinte modo:
a)
No capítulo I, «Modelo do documento de acompanhamento de trânsito», é suprimido o exemplar «B»;
b)
O capítulo II é substituído pelo texto estabelecido no anexo IV do presente regulamento.
103.
O anexo 45B é alterado em conformidade com o estabelecido no anexo V do presente regulamento.
104.
No anexo 46B, a segunda coluna do quadro é alterada do seguinte modo:
a)
As observações relativas ao critério 1. «Experiência suficiente» passam a ter a seguinte redacção:
«Uma experiência suficiente é comprovada pela utilização correcta e regular do regime de trânsito comunitário, na qualidade de responsável principal, durante um dos seguintes períodos anteriores ao pedido:
-
seis meses, para a aplicação do n.o 2, alínea a), do artigo 380.o e do n.o 1 do artigo 381.o,
-
um ano, para a aplicação do n.o 2, alínea b), do artigo 380.o e do n.o 2, alínea a), do artigo 381.o,
-
dois anos, para a aplicação do n.o 3 do artigo 380.o e do n.o 2, alínea b), do artigo 381.o»
b)
As observações relativas ao critério 2. «Nível elevado de colaboração com as autoridades aduaneiras» passam a ter a seguinte redacção:
«O responsável principal atinge um nível elevado de colaboração com as autoridades aduaneiras quando introduz, na gestão das suas operações, medidas especiais, oferecendo a essas autoridades mais possibilidades de controlo e de protecção dos interesses em causa.
A contento das autoridades aduaneiras, essas medidas podem dizer respeito designadamente:
-
às condições de emissão da declaração de trânsito, ou
-
ao conteúdo da declaração de trânsito, quando o responsável principal fizer constar dessa declaração dados suplementares, quando esses dados não são obrigatórios, ou
-
às modalidades de cumprimento das formalidades de sujeição ao regime (em particular, a apresentação da declaração numa única estância aduaneira).».
105.
O anexo 47A é alterado do seguinte modo:
a)
O ponto 1 passa a ter a seguinte redacção:
«1.
Situações em que o recurso à garantia global de montante reduzido ou à garantia global pode ser temporariamente proibido
1.1.
Proibição temporária de recurso à garantia global de montante reduzido
Por “circunstâncias específicas” na acepção do n.o 6 do artigo 94.o do Código, entende-se uma situação em que se estabelece, em relação a um número significativo de casos que implicam vários responsáveis principais e põem em perigo o bom funcionamento do regime, não obstante a aplicação eventual do artigo 384.o e do artigo 9.o do Código, que a garantia global de montante reduzido referida no n.o 4 do artigo 94.o do Código já não é suficiente para assegurar o pagamento no prazo previsto das dívidas constituídas na sequência da subtracção ao regime de trânsito comunitário de mercadorias que figuram na lista do anexo 44C.
1.2.
Proibição temporária de recurso à garantia global
Por “um grande número de fraudes comprovadas” na acepção do n.o 7 do artigo 94.o do Código, entende-se uma situação em que se estabelece, não obstante a aplicação eventual do artigo 384.o, do artigo 9.o e, se for caso disso, do n.o 6 do artigo 94.o, que a garantia global referida no n.o 2, alínea b), do artigo 94.o do Código já não é suficiente para assegurar o pagamento no prazo previsto das dívidas constituídas na sequência de subtracções ao regime de trânsito comunitário de mercadorias que figuram na lista do anexo 44C. Neste contexto, há que ter em conta a amplitude dessas subtracções e as condições em que são efectuadas, designadamente quando resultam de actividades do crime organizado a nível internacional.»;
b)
No ponto 2, é suprimido o ponto 2.2;
c)
No ponto 3, é suprimido o segundo travessão;
d)
No ponto 4, o ponto 4.3 passa a ter a seguinte redacção:
«4.3.
Quando as autoridades competentes concederem a derrogação, apõem na casa n.o 8 do certificado de garantia global a seguinte menção:
-
UTILIZAÇÃO NÃO LIMITADA - 99209».
106.
No anexo 51B, o ponto 1.2.1 passa a ter a seguinte redacção:
«1.2.1.
Sempre que a garantia global não puder ser utilizada para as mercadorias referidas na lista do anexo 44C, deve ser inscrita, na casa n.o 8 do certificado, a seguinte menção:
-
Validade limitada - 99200».
107.
O anexo 67 - Formulários de Pedido e de Autorização - é alterado do seguinte modo:
a)
Na segunda linha do título, entre os termos «Artigos» e «292.o», são inseridos os números «253.oB», «253.oC», «253.oH» e «253.oL»;
b)
Os formulários e as notas explicativas que figuram no anexo VI do presente regulamento são inseridos após as «Observações Gerais» e antes do modelo «Pedido de autorização de utilização de um regime aduaneiro económico/tratamento pautal favorável em função de um destino especial»;
c)
Após o modelo de «Autorização do regime de aperfeiçoamento passivo, formulário complementar», o título «Notas Explicativas» é substituído pelo título seguinte:
«NOTAS EXPLICATIVAS DO FORMULÁRIO RELATIVO AOS REGIMES ADUANEIROS ECONÓMICOS E AO DESTINO ESPECIAL».
Artigo 2.o
Até 1 de Janeiro de 2012, as autoridades aduaneiras procedem a uma reavaliação em conformidade com o n.o 8 do artigo 253.o do Regulamento (CEE) n.o 2454/93, das autorizações de declaração simplificada ou de procedimento de domiciliação concedidas antes da data referida no n.o 3 do artigo 3.o do presente regulamento, e emitem novas autorizações em conformidade com o Regulamento (CEE) n.o 2454/93, tal como alterado pelo presente regulamento.
Artigo 3.o
1. O presente regulamento entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
2. Os pontos 2, 3, 5 a 12, 27 a 48, 51 a 76, 92, 94, 95 a), b) e c), 97 a 100 e 102 a 106 do artigo 1.o são aplicáveis a partir de 1 de Julho de 2008.
3. Os pontos 1, 4, 13, 14, 16 a 24, 26, 80 a 85, 87, 89, 90, 91, 95 d) 96, 101 e 107 do artigo 1.o são aplicáveis a partir de 1 de Janeiro de 2009.
4. Os pontos 49, 50, 77, 78, 79, 86 e 88 do artigo 1.o são aplicáveis a partir de 1 de Julho de 2009.
5. Os pontos 15, 25 e 93 do artigo 1.o são aplicáveis a partir de 1 de Janeiro de 2011.
6. O ponto 2 do artigo 1.o é aplicável até 30 de Junho de 2009.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 17 de Novembro de 2008.