NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 238/2008
ze dne 10. března 2008,
kterým se zastavuje částečný prozatímní přezkum antidumpingového cla z dovozu roztoků močoviny a dusičnanu amonného pocházejících z Ruska prováděný podle čl. 11 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 384/96
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 11 odst. 3 tohoto nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Platná opatření
(1)
Rada svým nařízením (ES) č. 1995/2000 (2) uložila konečné antidumpingové clo z dovozu roztoků močoviny a dusičnanu amonného pocházejících mimo jiné z Ruska. Toto nařízení se dále označuje jako „původní nařízení“ a šetření, na jehož základě byla původním nařízením uložena opatření, se dále označuje jako „původní šetření“.
(2)
Na základě přezkumu před pozbytím platnosti zahájeného v září 2005 Rada nařízením (ES) č. 1911/2006 (3) obnovila na pět let tato opatření na jejich současné úrovni. Opatření mají podobu zvláštních cel. Toto nařízení se dále označuje jako „nařízení po přezkumu před pozbytím platnosti“ a šetření, na jehož základě byla nařízením o pozbytí platnosti uložena opatření, se dále označuje jako „přezkum před pozbytím platnosti“.
2. Žádost o přezkum
(3)
Žádost o částečný prozatímní přezkum (dále jen „současný přezkum“) podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení podali dva vyvážející výrobci z Ruska patřící pod akciovou společnost „Mineral and Chemical Company Eurochem“, konkrétně společnosti Novomoskovskiy Azot a Nevinnomyssky Azot. Tyto dvě společnosti jsou pro účely současného přezkumu z důvodu vzájemného vztahu považovány ze jeden právní subjekt (dále jen „žadatel“). Žádost byla omezena na zkoumání dumpingu ve vztahu k žadateli.
(4)
Žadatel uvedl, že porovnání jeho vlastní běžné hodnoty a, vzhledem k neexistenci vývozu do Evropského společenství, vývozních cen do vhodné třetí země, v tomto případě do Spojených států amerických (USA), by vedlo ke snížení dumpingu značně pod výši současných opatření.
3. Šetření
(5)
Komise po konzultaci s poradním výborem zjistila, že žádost obsahuje dostatečné přímé důkazy a dne 19. prosince 2006 prostřednictvím oznámení o zahájení, zveřejněném v Úředním věstníku Evropské unie (4), oznámila zahájení částečného prozatímního přezkumu podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení.
(6)
Přezkum byl omezen na zkoumání dumpingu ve vztahu k žadateli. Šetření dumpingu zahrnovalo období od 1. října 2005 do 30. září 2006 (dále jen „období přezkumného šetření“ nebo „OPŠ“).
(7)
Komise oficiálně informovala žadatele, zástupce vyvážející země a sdružení výrobců ve Společenství o zahájení přezkumu. Zúčastněné strany dostaly příležitost písemně vyjádřit svá stanoviska a požadovat slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
(8)
Slyšení bylo poskytnuto všem zúčastněným stranám, které o to požádaly a prokázaly, že pro slyšení existují konkrétní důvody.
(9)
Za účelem získání informací, které považovala pro své šetření za potřebné, Komise zaslala dotazníky akciové společnosti „Mineral and Chemical Company Eurochem“ a společnostem ve spojení s ní a v určených lhůtách obdržela odpovědi.
(10)
Komise vyhledávala a ověřovala všechny informace, které považovala za potřebné pro stanovení dumpingu. Komise provedla inspekce na místě u žadatele a společností ve spojení s ním:
-
JSC Mineral and Chemical Company (Eurochem), Moskva, Rusko,
-
PJSC Azot (NAK Azot), Novomoskovsk, Rusko,
-
PJSC Nevinnomyssky Azot (Nevinka Azot), Nevinnomyssk, Rusko a
-
Eurochem Trading GmbH, Zug, Švýcarsko - (Eurochem Trading).
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(11)
Dotčený výrobek je stejný jako v původním šetření, tj. roztok močoviny a dusičnanu amonného, tekuté hnojivo běžně používané v zemědělství, pocházející z Ruska. Výrobek je tvořen směsí močoviny, dusičnanu amonného a vody. Obsah vody činí přibližně 70 % směsi (v závislosti na obsahu dusíku) a zbývající část tvoří stejné díly močoviny a dusičnanu amonného. Nejvýznamnější „vlastností“ výrobku je obsah dusíku (N), který se může pohybovat mezi 28 % a 32 %. Tohoto rozdílného obsahu lze docílit přidáním většího nebo menšího množství vody do roztoku. Nicméně se má za to, že všechny roztoky močoviny a dusičnanu amonného, bez ohledu na obsah dusíku, mají stejné základní fyzikální a chemické vlastnosti, a proto představují pro účely tohoto šetření jediný výrobek. Dotčený výrobek spadá pod kód KN 3102 80 00.
2. Obdobný výrobek
(12)
Toto přezkumné šetření potvrdilo, že roztok močoviny a dusičnanu amonného je čistě komoditní výrobek a jeho kvalita a základní fyzikální vlastnosti jsou stejné bez ohledu na zemi původu. Roztoky močoviny a dusičnanu amonného vyráběné a prodávané žadatelem na jeho domácím trhu v Rusku a, vzhledem k neexistenci vývozu do Evropského společenství, roztoky vyvážené do Spojených států amerických, mají stejné základní fyzikální a chemické vlastnosti a v zásadě stejné použití. Proto jsou tyto výrobky považovány za obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení. Vzhledem k tomu, že současný přezkum byl omezen na zkoumání dumpingu ve vztahu k žadateli, nebylo dosaženo žádných závěrů, pokud jde o výrobek vyráběný a prodávaný výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství.
C. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
1. Úvodní poznámky
(13)
Jak bylo uvedeno v oznámení o zahájení, vzhledem k tomu, že žadatel během OPŠ nerealizoval žádné vývozní prodeje močoviny a dusičnanu amonného do Evropského společenství, současné šetření nejprve zkoumalo, do jaké míry by měly být ceny pro vývoz do třetích zemí uplatněny při určování, zda se změnil základ, z něhož stávající opatření vycházela, a zda jsou tyto změny trvalé povahy.
(14)
Žadatel předložil důkazy o tom, že z důvodu platných cel nebylo možné během OPŠ výrobek vyvážet k prodeji na trhu Společenství. Žadatel poskytl přímé důkazy o tom, že ceny pro vývoz do USA jako reprezentativního třetího trhu nebyly dumpingové nebo byly přinejmenším dumpingové v menší míře, než činí dumpingové rozpětí v současnosti určené pro vývozy do Evropského společenství, a že bylo vhodné použít ceny vývozů do USA. Z důvodů uvedených níže ve 43. bodě odůvodnění a bodech následujících, byly vývozní ceny do třetí země, USA, posouzeny jako vhodné, protože trh USA byl srovnatelný s trhem Společenství, a proto byl reprezentativní.
(15)
Je nutno poznamenat, že v současnosti platná opatření částečně vycházejí z údajů nesouvisejících s žadatelovou vlastní výrobou a prodejem dotčeného výrobku, zatímco během současného OPŠ již byly dostupné ověřené údaje týkající se žadatelových vlastních informací o běžné hodnotě a vývozních cenách, i když pro trh třetí země. S ohledem na tyto skutečnosti se dospělo k závěru, že dumpingové rozpětí zjištěné během současného OPŠ odráželo situaci žadatele během OPŠ přesněji než v současnosti platná opatření.
(16)
V této souvislosti bylo také vzato v úvahu, že smyslem antidumpingových cel není uzavřít trh Společenství dovozům z třetích zemí, ale obnovit rovné podmínky.
(17)
Vzhledem k výše popsaným konkrétním okolnostem se proto dospělo k závěru, že výpočet dumpingového rozpětí během OPŠ na základě cen žadatele pro vývoz do USA byl vhodný.
2. Běžná hodnota
(18)
Za účelem zjištění běžné hodnoty bylo nejprve ověřeno, zda byl celkový objem prodeje žadatele na domácím trhu reprezentativní podle čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Vzhledem k tomu, že žadatel během OPŠ nerealizoval prodej močoviny a dusičnanu amonného do Evropského společenství, objem prodeje žadatele na domácím trhu byl porovnán se všemi vývozy močoviny a dusičnanu amonného žadatele do Spojených států. Podle čl. 2 odst. 2 základního nařízení by měl být domácí prodej považován za reprezentativní v případě, že je celkový objem tohoto prodeje roven nebo větší než 5 % celkového objemu odpovídajícího vývozního prodeje, v tomto případě prodeje do Spojených států. Šetření ukázalo, že žadatel na domácím trhu neprodal reprezentativní množství močoviny a dusičnanu amonného.
(19)
Z tohoto důvodu nemohly být pro určení běžné ceny použity ceny žadatele na domácím trhu a běžná cena byla zjištěna početně podle čl. 2 odst. 3 a 6 základního nařízení na základě výrobních nákladů vzniklých žadateli, navýšených o přiměřenou částku na prodejní, správní a režijní náklady (dále jen „náklady PSR“) a na zisk.
(20)
Pokud jde o výrobní náklady, je třeba uvést, že náklady na plyn představují hlavní část výrobních nákladů a významný podíl celkových výrobních nákladů. V souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení bylo zkoumáno, zda záznamy žadatele přiměřeně odrážejí náklady spojené s výrobou a prodejem dotčeného výrobku.
(21)
Na základě údajů uveřejňovaných mezinárodně uznávanými zdroji zaměřenými na trhy s energií bylo zjištěno, že ceny placené žadatelem byly neobvykle nízké. Pro srovnání: pohybovaly se v rozmezí jedné čtvrtiny až jedné pětiny vývozní ceny zemního plynu z Ruska. Všechny dostupné údaje navíc nasvědčují tomu, že domácí ceny plynu v Rusku byly regulované a výrazně nižší než tržní ceny zemního plynu na neregulovaných trzích. Protože nebyly ceny plynu v žadatelových záznamech přiměřeně podchyceny, musely být odpovídajícím způsobem upraveny. Z důvodu neexistence nezkreslených cen plynu na ruském domácím trhu a v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení musely být ceny plynu stanoveny „na jakémkoli jiném přijatelném základě včetně informací z jiných reprezentativních trhů“.
(22)
Upravená cena byla založena na průměrné ceně ruského plynu při prodeji na vývoz na německo-české hranici („Waidhaus“) bez dopravních nákladů a byla upravena o místní náklady na distribuci. Waidhaus, hlavní centrum prodeje ruského plynu do EU, která je největším trhem pro ruský plyn a má ceny přiměřeně odrážející náklady, lze považovat za reprezentativní trh ve smyslu čl. 2 odst. 5 základního nařízení.
(23)
Po poskytnutí informací žadatel namítl, že jakékoli úpravy jeho cen zemního plynu placených na domácím trhu by byly neoprávněné a že jeho účetní záznamy plně odrážejí náklady spojené s činností výroby a prodeje obdobného výrobku v zemi původu. Pro podložení tohoto tvrzení žadatel předložil studii nezávislé poradenské firmy uvádějící, že cena plynu placená žadatelem odrážela veškeré náklady na výrobu a prodej plynu, které vznikly dodavateli plynu. Je třeba nejprve poznamenat, jak uvádí i samotná studie, že náklady na plyn a dodávku plynu žadateli, použité pro srovnání, byly odhadovanými náklady a nikoli skutečnými náklady vynaloženými během OPŠ. Není rovněž jasné, zda takto určené náklady byly veškerými náklady ve smyslu základního nařízení, tj. včetně veškerých nákladů na výrobu a veškerých nákladů PSR spojených s výrobou a prodejem plynu. Dále se upozorňuje na to, že dostupné údaje o nákladech dodavatele plynu nelze v rámci tohoto řízení ověřit.
(24)
V každém případě se má za to, že podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení samotná skutečnost, že cena plynu účtovaná dodavatelem jeho klientovi pokrývá náklady, není jako taková kritériem pro určení, zda náklady na výrobu obdobného výrobku vedené ve firemním účetnictví přiměřeně odrážejí náklady spojené s výrobou a prodejem zkoumaného výrobku. Z důvodů uvedených výše ve 21. bodě odůvodnění bylo shledáno, že v tomto případě tomu tak není. Žadatel pominul zjevný výrazný rozdíl mezi cenou plynu placenou na ruském domácím trhu a cenou pro vývoz zemního plynu z Ruska na straně jedné a cenou placenou výrobci ze Společenství na straně druhé. Rovněž pominul skutečnost, že ceny zemního plynu na domácím trhu byly v Rusku regulovány a nelze předpokládat, že přiměřeně odrážejí cenu, která by byla běžně účtována na trzích s nezkreslenými cenami. Proto, i kdyby cena za plyn zaplacená žadatelem pokrývala jednotkové náklady na výrobu a prodej plynu vzniklé jeho dodavateli, tento argument by nebyl směrodatný, protože tržní cena plynu nemusí být přímo spojená s náklady na jeho výrobu a prodej. Cena, za kterou žadatel nakupoval plyn v průběhu OPŠ, je i nadále regulována státem a její výše je výrazně pod cenovou hladinou na neregulovaných trzích, jak je vysvětleno výše ve 21. bodě odůvodnění. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(25)
Žadatel dále tvrdil, že provedením úpravy ceny plynu byla ve skutečnosti použita metoda pro určení běžné hodnoty, kterou základní nařízení nepředpokládá. Proto nahrazením nákladů na plyn na domácím trhu náklady vypočtenými podle popisu uvedeného výše ve 22. bodě odůvodnění a z důvodu, že tyto náklady představují hlavní část celkových nákladů obdobných výrobků, a proto také i početně stanovené běžné hodnoty, by tak běžná hodnota byla ve skutečnosti určena na základě údajů z třetího „reprezentativního“ trhu. V tomto ohledu žadatel argumentoval tím, že pro země s tržním hospodářstvím však základní nařízení předpokládá pouze následující metody pro určení běžné hodnoty: i) podle ceny obdobného výrobku na domácím trhu v běžném obchodním styku, anebo v případě, že prodej není realizován v běžném obchodním styku, ii) podle výrobních nákladů v zemi původu s připočtením přiměřené částky na náklady PSR a na zisk nebo iii) podle reprezentativních cen platných při vývozu obdobných výrobků do vhodné třetí země. Žadatel uzavírá, že z tohoto důvodu by běžná hodnota neměla vycházet z údajů z třetího reprezentativního trhu.
(26)
V tomto ohledu, a jak je uvedeno v 18. až 42. bodě odůvodnění, je nutno předeslat, že běžná hodnota byla zjištěna v souladu s metodami popsanými v čl. 2 odst. 1 až 6 základního nařízení. Nicméně, aby bylo možné zjistit, zda prodeje na domácím trhu byly provedeny v běžném obchodním styku z důvodu ceny, tj. zda byly ziskové, musí se nejprve určit, zda náklady žadatele byly spolehlivým základem ve smyslu čl. 2 odst. 5 základního nařízení. Až po spolehlivém zjištění nákladů lze určit, kterou metodu pro určení běžné hodnoty použít. Proto je nesprávné tvrdit, že spolehlivé určení nákladů v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení představuje použití nové metody pro určení běžné hodnoty. Argumenty žadatele bylo proto nutno v tomto ohledu zamítnout.
(27)
Žadatel dále argumentoval tím, že i v případě, že by měla být provedena úprava jeho nákladů na zemní plyn na domácím trhu, cena za ruský zemní plyn ve Waidhausu nebyla spolehlivým základem pro tuto úpravu, protože tato cena je stanovena na základě dlouhodobých smluv o dodávkách plynu, v nichž je vzorec pro výpočet ceny vázán na ceny ropných produktů, a proto nesouvisí s náklady na výrobu a dodávky plynu žadateli v Rusku. Žadatel dále argumentoval tím, že cena za ruský plyn ve Waidhausu není spolehlivá, protože je ovlivněna nadměrně vysokou a možná i nekonkurenční cenou plynu na domácím trhu v Německu, kterou prošetřují německé orgány na ochranu hospodářské soutěže.
(28)
V prvé řadě je nutno poznamenat, že jedním z hlavních kritérií pro výběr základu pro stanovení cen plynu bylo to, zda přiměřeně odráží cenu, která by byla běžně účtována na trhu s nezkreslenými cenami. Tato podmínka je v případě cen ve Waidhausu bezesporu splněna. Kromě toho je zdaleka největší objem plynu z Ruska dovážen přes centrum Waidhaus, a proto představuje vhodný základ pro úpravu. Z tohoto důvodu byl Waidhaus považován za reprezentativní trh a za přiměřený základ pro určení cen plynu ve smyslu čl. 2 odst. 5 základního nařízení. Za druhé, jak je popsáno ve 24. bodě odůvodnění, skutečnost, zda je cena ovlivňována náklady, není sama o sobě směrodatná, pokud přiměřeně odráží cenu, která by byla běžně účtována na trzích s nezkreslenými cenami. Pokud jde o cenu plynu dováženého prostřednictvím centra Waidhaus, neexistují žádné náznaky zásahu státu do tvorby ceny, a tato podmínka je tak splněna. Dále, pokud jde o tvrzení o nekonkurenční ceně plynu na domácím trhu v Německu, je nutno poznamenat, že šetření Spolkového kartelového úřadu, o němž se žadatel zmiňoval, stále probíhá a zatím nebyly vyvozeny žádné závěry. Kromě toho se toto šetření týká cen, za které hlavní němečtí distributoři plynu prodávají plyn na německém domácím trhu, a nikoli ceny, za kterou nakupují plyn dovážený z Ruska. Na rozdíl od toho, co uvádí žadatel, nemusí tyto dvě ceny nutně souviset, protože ekonomické zájmy distributorů plynu a jejich zákazníků jsou přesně opačné. Proto lze předpokládat, že se distributoři snaží udržovat prodejní cenu na co nejvyšší možné úrovni, přičemž je zároveň v jejich obchodním zájmu udržovat nákupní cenu na co nejnižší úrovni, aby dosáhli maximálního zisku. Argument žadatele, že německé subjekty nemají motivaci sjednávat ve Waidhausu nízké ceny pro plyn dovážený z Ruska, jsou pouhou domněnkou bez jakéhokoli faktického základu. V důsledku toho byly tyto argumenty zamítnuty.
(29)
Žadatel dále tvrdil, že pokud měla být provedena úprava jeho nákladů na zemní plyn na domácím trhu, měla vycházet z neregulovaných cen plynu v Rusku. Za prvé, pouze skutečnost, že Komise mohla vybrat jiný základ, nečiní volbu centra Waidhaus nepřiměřenou. Hlavním kritériem pro výběr základu, z něhož bude odvozena cena plynu, je, aby přiměřeně odrážel běžně účtovanou cenu na trzích s nezkreslenými cenami. Tato podmínka je v případě cen ve Waidhausu bezesporu splněna. Za druhé, skutečnost, že objem plynu prodávaného za neregulované ceny na domácím trhu byl v průběhu OPŠ jen malý a že takové ceny byly podstatně blíže regulované domácí ceně než volně určované ceně vývozní, jasně naznačuje, že tyto neregulované ceny byly převažujícími regulovanými cenami zkresleny. Proto nemohly být neregulované ceny na domácím trhu použity.
(30)
Žadatel dále argumentoval tím, že ceny zemního plynu na domácím trhu v Rusku regulované státem se neustále zvyšují a dosahují úrovní pokrývajících náklady na výrobu plynu. Proto nelze cenu na domácím trhu považovat za nekonkurenční a nepřiměřeně nízkou.
(31)
Tento argument není odůvodněný, protože správným kritériem pro výběr reprezentativního trhu není to, zda jsou ceny ziskové, ale to, zda odráží běžně účtovanou cenu na trzích s nezkreslenými cenami, jak je vysvětleno výše v 29. bodě odůvodnění. V případě cen regulovaných státem tomu tak není. Tento argument je navíc v rozporu s veřejnými prohlášeními ruského dodavatele plynu (jak potvrzuje jeho zveřejněná revidovaná účetní uzávěrka) o tom, že ceny plynu na ruském domácím trhu nepokrývají výrobní, přepravní a prodejní náklady. Proto byl tento argument zamítnut.
(32)
Žadatel dále navrhoval použít jako základ pro úpravu ruskou vývozní cenu pro vývoz na sousední trhy, avšak neposkytl žádné další informace nebo podklady o těchto trzích. Bylo stanoveno, že ruské ceny pro vývoz plynu do pobaltských států, o nichž byly určité údaje dostupné, nebyly dostatečně reprezentativní z důvodu relativně malých objemů vývozu do těchto zemí. Navíc nebyly dostupné potřebné údaje o přepravních a distribučních nákladech, a proto v tomto případě nemohly být spolehlivé ceny pro vývoz do pobaltských států stanoveny. Proto nebylo možné tyto ceny použít jako základ pro úpravu.
(33)
Žadatel také argumentoval tím, že pokud by byla použita vývozní cena ve Waidhausu, mělo by být od ceny ve Waidhausu odečteno ruské vývozní clo splatné pro všechny vývozy, protože nevzniklo na domácím trhu.
(34)
Je pravdou, že tržní cena v centru Waidhaus, které bylo považováno za reprezentativní trh ve smyslu čl. 2 odst. 5 základního nařízení, je cenou po uplatnění vývozních daní a nikoli cenou bez těchto daní. Z hlediska kupujícího je relevantní cena, kterou musí zaplatit v centru Waidhaus, a v tomto ohledu není směrodatné, jaké procento ceny tvoří vývozní daň a jaké procento je zaplaceno dodavateli plynu. Dodavatel plynu na druhou stranu bude vždy usilovat o maximalizaci své ceny, a proto bude účtovat co nejvyšší cenu, kterou jsou jeho zákazníci ochotni zaplatit. Vzhledem k tomu, že tato cena je vždy poměrně vysoko nad výrobními náklady a umožňuje dodavateli plynu dosáhnout značných zisků, jeho cenové nastavení není primárně ovlivněno výší vývozní daně, ale tím, jakou cenu jsou jeho zákazníci ochotni zaplatit. Proto se dospělo k závěru, že cena zahrnující vývozní daň a nikoli cena bez vývozní daně je nezkreslenou cenou určovanou trhem. Proto byly argumenty žadatele v tomto ohledu zamítnuty.
(35)
V této souvislosti žadatel také tvrdil, že by k vývozní ceně v centru Waidhaus neměla být připočtena přirážka místního distributora a že zisky distributorů již byly zahrnuty do ceny ve Waidhausu. V tomto ohledu žadatel tvrdil, že místními distributory v Rusku byly dceřiné společnosti dodavatele plynu a připočtení zisku těchto distributorů tak může představovat dvojí započtení. Žadatel dále tvrdil, že by se měla vzít v úvahu přirozená komparativní výhoda Ruska. Dále argumentoval tím, že vzhledem k tomu, že je plyn široce dostupný v Rusku, ale nikoli ve Společenství, jsou ceny na domácím ruském trhu přirozeně nižší, než je cena vyváženého plynu, což by mělo být zohledněno při určování úpravy cen plynu zaplacených na domácím trhu.
(36)
Za prvé, je třeba poznamenat, že přirážky místních distributorů neobsahují pouze ziskové rozpětí těchto společností, ale i jejich náklady mezi nákupem a opětovným prodejem zemního plynu.
(37)
Za druhé, tento argument již nelze dostatečně ověřit. To vyplývá ze skutečnosti, že dodavatel plynu v Rusku a jeho přidružené společnosti nebyly předmětem současného šetření, a tudíž nebyly k dispozici dostatečné informace o organizaci a o struktuře jeho nákladů. Je třeba také poznamenat, že situace v Rusku v tomto ohledu není, mimo jiné z důvodu úzkého propojení mezi dodavatelem plynu a ruskou vládou, natolik transparentní, aby umožňovala dostatečný přístup k nezbytným důkazům.
(38)
Žadatel, který nese důkazní břemeno, navíc nepředložil žádné další údaje nebo důkazy svědčící o tom, zda vůbec a do jaké míry byly distribuční náklady do ceny v centru Waidhaus zahrnuty. Jelikož však domácí zákazníci nakupovali plyn od místních dodavatelů, bylo nutno předpokládat, že platili místní distribuční náklady, které jako takové nejsou zahrnuty v neupravené ceně v centru Waidhaus. Proto muselo být v této fázi řízení konstatováno, že tato úprava byla oprávněná, a v důsledku toho byl tento argument zamítnut.
(39)
Orgány Společenství však také uznaly, že dopad této konkrétní úpravy na početní stanovení dumpingového rozpětí může být značný. Proto bylo vzhledem ke zvláštní situaci popsané výše ve 37. bodě odůvodnění stanoveno, že dodá-li žadatel dostatečné a ověřitelné důkazy, Komise může v tomto ohledu zvážit opětovné otevření šetření.
(40)
Pokud jde o komparativní výhody uvedené žadatelem v souvislosti s dostupností zemního plynu v Rusku, je nutno podotknout, jak výše uvádí 28. bod odůvodnění, že hlavním kritériem pro výběr cen v centru Waidhaus jako základu pro stanovení cen plynu je skutečnost, že přiměřeně odrážejí cenu běžně účtovanou na trzích s nezkreslenými cenami. Tržní podmínky převládající na domácím trhu nejsou v této souvislosti směrodatné. Tato námitka proto musela být zamítnuta.
(41)
Náklady PSR a zisk nemohly být stanoveny na základě hlavní části čl. 2 odst. 6 první věty základního nařízení, protože po úpravě o náklady na plyn zmíněné ve 22. bodě odůvodnění žadatel neměl reprezentativní prodej dotčeného výrobku na domácím trhu v rámci běžného obchodního styku v souladu s čl. 2 odst. 4 základního nařízení. Ustanovení čl. 2 odst. 6 písm. a) základního nařízení nebylo možno použít, neboť předmětem šetření je pouze žadatel. Ustanovení čl. 2 odst. 6 písm. b) také nebylo možné použít, neboť z výrobků spadajících do stejné obecné kategorie zboží je zemní plyn pravděpodobně zdaleka nejdůležitější surovinou, a proto by s velkou pravděpodobností musely být upraveny také výrobní náklady, a to z důvodů zmíněných výše ve 21. bodě odůvodnění. V rámci tohoto pozatímního přezkumu nebyly dostupné žádné údaje potřebné pro řádné vyčíslení této úpravy a pro zjištění nákladů PSR a příslušného zisku při prodeji těchto výrobků po takové úpravě. Náklady PSR a zisk proto byly stanoveny na základě přiměřené metody podle čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení.
(42)
V této souvislosti byly zohledněny veřejně přístupné informace o hlavních společnostech působících v odvětví dusíkatých hnojiv. Bylo zjištěno, že pro účely šetření by byly nejvhodnější odpovídající údaje od severoamerických výrobců (z USA a Kanady), a to díky široké dostupnosti spolehlivých a úplných veřejných finančních informací od kótovaných společností z této části světa. Severoamerický trh se navíc vyznačuje významným objemem domácího prodeje a vysokou úrovní konkurence ze strany domácích i zahraničních společností. Z těchto důvodů byly náklady PSR a zisk stanoveny na základě váženého průměru nákladů PSR a zisku tří severoamerických výrobců patřících mezi největší společnosti v odvětví hnojiv, pokud jde o prodej výrobků stejné obecné skupiny (dusíkatá hnojiva) v Severní Americe. Tito tři výrobci byli shledáni reprezentativními pro odvětví dusíkatých hnojiv (v průměru přes 78,15 % obratu společnosti/obchodní divize) a jejich PSR náklady a zisk reprezentativními pro tento typ nákladů, které běžně vynakládají společnosti úspěšně působící v tomto odvětví. Kromě toho nic nenasvědčuje tomu, že by takto stanovené ziskové rozpětí bylo vyšší než zisk běžně dosahovaný ruskými výrobci z prodeje výrobků stejné obecné skupiny na jejich domácím trhu.
3. Vývozní cena
(43)
Jak je uvedeno výše v 13. bodě odůvodnění, žadatel během OPŠ neměl vývozní prodeje močoviny a dusičnanu amonného do Evropského společenství. Proto, z důvodů uvedených v 14. až 17. bodě odůvodnění, bylo považováno za vhodné za účelem výpočtu dumpingového rozpětí přezkoumat cenové chování žadatele vzhledem k jiným vývozním trhům. V oznámení o zahájení byly za vhodný trh pro účely srovnání označeny USA, neboť jsou hlavním vývozním trhem žadatele představujícím přes 70 % objemu vývozu žadatele během OPŠ.
(44)
Žádná ze zúčastněných stran nevznesla připomínky k volbě USA jako nejvhodnějšího trhu pro účely srovnání. Šetření potvrdilo, že pro účely srovnání je nejvhodnějším trhem s močovinou a dusičnanem amonným trh USA, neboť Evropské společenství a USA představují dva hlavní trhy s močovinou a dusičnanem amonným na světě a jsou srovnatelné, pokud jde o objem i ceny.
(45)
Vzhledem k tomu, že vývozní prodeje žadatele do USA během OPŠ byly realizovány prostřednictvím obchodníka ve spojení sídlícího ve Švýcarsku, musela být vývozní cena stanovena podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Vývozní cena byla proto stanovena na základě cen skutečně zaplacených či splatných žadateli při prodeji prvnímu nezávislému odběrateli v USA, které jsou jeho hlavním vývozním trhem. Od těchto cen byla odečtena pomyslná provize odpovídající ziskovému rozpětí obchodníka ve spojení, který má podobnou roli, jako obchodní zástupce jednající na základě provize.
4. Srovnání
(46)
Běžná hodnota a vývozní cena byly srovnány na základě ceny ze závodu. Aby bylo zajištěno spravedlivé srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny, byly v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení provedeny náležité úpravy o rozdíly u činitelů, které ovlivňují ceny a tím i srovnatelnost cen. Byly proto provedeny úpravy o rozdíly v dopravních a manipulačních nákladech, nákladech na nakládku a vedlejších nákladech, byly-li přiměřené a podložené ověřenými důkazy.
5. Dumpingové rozpětí
(47)
V souladu s čl. 2 odst. 11 základního nařízení bylo dumpingové rozpětí stanoveno na základě srovnání váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozní ceny.
(48)
Z tohoto srovnání vyplynulo dumpingové rozpětí vyjádřené jako procento z ceny CIF na hranice Severní Ameriky před proclením ve výši 33,95 %.
6. Trvalá povaha okolností existujících během OPŠ
(49)
V souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení bylo zkoumáno, zda se změnily okolnosti, na jejichž základě bylo stanoveno současné dumpingové rozpětí, a zda je tato změna trvalá.
(50)
Nic nenaznačovalo tomu, že běžnou hodnotu nebo vývozní cenu stanovenou pro žadatele současným šetřením nelze považovat za trvalou. Ačkoli lze namítnout, že vývoj cen zemního plynu jako hlavní suroviny by mohl mít na běžnou hodnotu zásadní vliv, bylo konstatováno, že cenový nárůst by ovlivnil všechny subjekty na trhu, a tudíž by měl dopad jak na běžnou hodnotu, tak na vývozní cenu.
(51)
Bylo zjištěno, že cena žadatelových vývozů do USA, žadatelova hlavního vývozního trhu, byla během OPŠ podobná ceně jeho vývozů do ostatních zemí.
(52)
Existují proto důvody domnívat se, že zjištěné dumpingové rozpětí je založeno na změněných okolnostech trvalé povahy.
(53)
Současný přezkum navíc neodhalil žádné známky ani doklady toho, že by se měl v dohledné době zásadním způsobem změnit základ, na němž byla stanovena úroveň odstranění újmy při původním šetření.
(54)
V tomto ohledu je nutno poznamenat, že ačkoli se od uložení konečného cla změnily okolnosti, na základě kterých byl dumping zjištěn a které způsobily vyšší dumpingové rozpětí během OPŠ v porovnání s obdobím původního řízení, a ačkoli existují důvody domnívat se, že zjištěné dumpingové rozpětí je založeno na změněných okolnostech trvalé povahy, výše platného antidumpingového cla by měla být zachována. Jak je uvedeno níže v 55. a 56. bodě odůvodnění, konečné antidumpingové clo bylo uloženo na úrovni odstranění újmy zjištěné během původního šetření.
D. ZASTAVENÍ PŘEZKUMU
(55)
Připomíná se, že podle ustanovení čl. 9 odst. 4 základního nařízení a jak je uvedeno ve 49. bodě odůvodnění nařízení Rady (ES) č. 1995/2000, konečné clo v původním šetření bylo stanoveno na úrovni zjištěného rozpětí újmy, která byla nižší než dumpingové rozpětí, neboť bylo zjištěno, že toto nižší clo bude adekvátní pro odstranění újmy způsobené odvětví Společenství. Vzhledem k této skutečnosti by clo stanovené v tomto přezkumu nemělo být vyšší než rozpětí újmy zjištěné v původním šetření.
(56)
V tomto částečném prozatímním přezkumu nebylo možné stanovit žádné individuální rozpětí újmy, neboť byl omezen na posouzení dumpingu ve vztahu k žadateli. Proto bylo dumpingové rozpětí zjištěné v současném přezkumu srovnáváno s rozpětím újmy zjištěným v původním šetření. Vzhledem k tomu, že rozpětí újmy zjištěné v původním šetření bylo nižší než dumpingové rozpětí zjištěné v současném šetření, tento přezkum by měl být zastaven beze změny antidumpingových opatření, která v současné době platí.
E. ZÁVAZKY
(57)
Žadatel vyjádřil zájem nabídnout závazek, ale nepředložil dostatečně podloženou nabídku závazku ve lhůtě stanovené v čl. 8 odst. 2 základního nařízení. Nabídka závazku proto nemohla být Komisí přijata. Má se však za to, že kvůli složitosti několika otázek, konkrétně 1) nestálosti ceny dotčeného výrobku, která by vyžadovala určitý způsob indexace minimálních cen, přičemž tato nestálost není dostatečně vysvětlena hlavní nákladovou položkou ovlivňující cenu, a 2) zvláštní situaci na trhu dotčeného produktu (mimo jiné kvůli neexistenci dovozů od vývozce, který je předmětem tohoto přezkumu, v průběhu OPŠ), je třeba dále zvážit, zda je závazek kombinující indexovanou minimální cenu a množstevní strop vůbec možný.
(58)
Jak bylo uvedeno výše, z důvodu této složitosti žadatel nedokázal ve stanovené lhůtě formulovat přijatelnou nabídku závazků. S ohledem na výše uvedené skutečnosti má Rada za to, že by mělo být žadateli mimořádně povoleno vypracovat nabídku závazků po výše zmíněné lhůtě, avšak nejpozději do 10 kalendářních dnů od vstupu tohoto nařízení v platnost.
F. POSKYTOVÁNÍ INFORMACÍ
(59)
Zúčastněné strany byly informovány o základních skutečnostech a důvodech, na jejichž základě bylo rozhodnuto zastavit tento přezkum a ponechat v platnosti stávající antidumpingové clo z dovozu dotčeného výrobku vyráběného žadatelem. Zúčastněné strany dostaly příležitost se vyjádřit. Všechna jejich vyjádření, která byla odůvodněná a podložená důkazy, byla zohledněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Jediný článek
Částečný prozatímní přezkum antidumpingových opatření zaměřených na dovoz směsí močoviny a dusičnanu amonného ve vodném nebo amoniakálním roztoku pocházejících z Ruska, v současnosti kódu KN 3102 80 00, zahájený podle čl. 11 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 384/96, se tímto zastavuje beze změny platných opatření.
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 10. března 2008.
REGULAMENTO (CE) N.o 238/2008 DO CONSELHO
de 10 de Março de 2008
que encerra o reexame intercalar parcial do direito anti-dumping, instituído por força do n.o 3 do artigo 11.o do Regulamento (CE) n.o 384/96, sobre as importações de soluções de ureia e de nitrato de amónio originárias da Rússia
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 384/96 do Conselho, de 22 de Dezembro de 1995, relativo à defesa contra as importações objecto de dumping de países não membros da Comunidade Europeia (1) («regulamento de base»), nomeadamente o n.o 3 do seu artigo 11.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão, apresentada após consulta ao Comité Consultivo,
Considerando o seguinte:
A. PROCEDIMENTO
1. Medidas em vigor
(1)
Pelo Regulamento (CE) n.o 1995/2000 (2), o Conselho instituiu um direito anti-dumping definitivo sobre as importações de soluções de ureia e de nitrato de amónio (UNA) originárias, designadamente, da Rússia. O presente regulamento será a seguir designado como «regulamento de base» e o inquérito que deu origem às medidas instituídas pelo regulamento de base será doravante designado como «inquérito inicial».
(2)
Na sequência de um reexame da caducidade iniciado em Setembro de 2005, o Conselho, pelo Regulamento (CE) n.o 1911/2006 (3), prorrogou por cinco anos estas medidas ao seu nível actual. Estas medidas são constituídas por direitos específicos. O presente regulamento será a seguir designado como «regulamento da caducidade» e o inquérito que deu origem às medidas instituídas pelo regulamento da caducidade será a seguir designado como «inquérito da caducidade».
2. Pedido de reexame
(3)
Nos termos do n.o 3 do artigo 11.o do regulamento de base, foi apresentado um pedido de reexame intercalar parcial («presente reexame») por dois produtores-exportadores da Rússia, Novomoskovskiy Azot e Nevinnomyssky Azot, membros da Joint Stock Company «Mineral and Chemical Company Eurochem». Estas duas empresas, porque coligadas, são, para efeitos do presente reexame, equiparadas a uma só entidade jurídica («requerente»). O âmbito do pedido limitava-se ao dumping no que diz respeito ao requerente.
(4)
O requerente alegou que a comparação entre o seu próprio valor normal e, na ausência de exportações para a Comunidade Europeia, os preços de exportação para um país terceiro adequado, neste caso os Estados Unidos da América (EUA), conduziria a uma redução do dumping para níveis bastante inferiores ao nível das medidas em vigor.
3. Inquérito
(5)
Tendo determinado, após consulta do Comité Consultivo, que o pedido continha elementos de prova prima facie suficientes, a Comissão anunciou, em 19 de Dezembro de 2006, o início de um reexame intercalar parcial nos termos do n.o 3 do artigo 11.o do regulamento de base por um aviso de início publicado no Jornal Oficial da União Europeia (4).
(6)
O âmbito do reexame limitava-se aos aspectos do dumping relativos ao requerente. O inquérito de dumping abrangeu o período compreendido entre 1 de Outubro de 2005 e 30 de Setembro de 2006 («período de inquérito de reexame» ou «PIR»).
(7)
A Comissão informou oficialmente do início do reexame o requerente, os representantes do país de exportação e a associação de produtores comunitários. Às partes interessadas foi dada a oportunidade de apresentarem as suas observações por escrito e de solicitarem uma audição no prazo fixado no aviso de início.
(8)
Foi concedida uma audição a todas as partes interessadas que o solicitaram e que demonstraram que existiam motivos especiais para serem ouvidas.
(9)
A fim de obter as informações consideradas necessárias para o seu inquérito, a Comissão enviou questionários à Joint Stock Company «Mineral and Chemical Company Eurochem» e às suas empresas coligadas, tendo recebido as respostas dentro dos prazos fixados.
(10)
A Comissão procurou obter e verificou todas as informações consideradas necessárias para a determinação do dumping. A Comissão efectuou visitas de verificação às instalações do requerente e das suas empresas coligadas:
-
JSC Mineral and Chemical Company (Eurochem), Moscovo, Rússia;
-
PJSC Azot (NAK Azot), Novomoskovsk, Rússia;
-
PJSC Nevinnomyssky Azot (Nevinka Azot), Nevinnomyssk, Rússia, e,
-
Eurochem Trading GmbH, Zug, Suíça - (Eurochem Trading).
B. PRODUTO EM CAUSA E PRODUTO SIMILAR
1. Produto em causa
(11)
O produto em causa é idêntico ao do inquérito inicial, ou seja, uma solução de ureia e de nitrato de amónio, um adubo líquido muito utilizado na agricultura, proveniente da Rússia («UNA»). Consiste numa mistura de ureia, de nitrato de amónio e de água. O teor de água é de, aproximadamente, 70 % da mistura (dependendo do teor de azoto), sendo o restante constituído por partes iguais de ureia e de nitrato de amónio. O teor de azoto (N) é o elemento mais significativo do produto e pode variar entre 28 % e 32 %. Obtém-se uma tal variação adicionando-se maior ou menor quantidade de água à solução. Independentemente do teor de azoto, considera-se que todas as soluções de UNA apresentam as mesmas características físicas e químicas de base, constituindo, por conseguinte, um único produto para efeitos do presente inquérito. O produto em causa está classificado no código NC 3102 80 00.
2. Produto similar
(12)
O presente inquérito de reexame confirmou que UNA é um produto de base, que possui as mesmas características físicas e químicas de base, independentemente do país de origem. As soluções UNA fabricadas e vendidas pelo requerente no seu mercado interno na Rússia e, na ausência de exportações para a Comunidade Europeia, as exportadas para os Estados Unidos da América têm as mesmas características físicas e químicas de base e destinam-se essencialmente às mesmas utilizações. Por conseguinte, estes produtos são considerados produtos similares na acepção do n.o 4 do artigo 1.o do regulamento de base. Uma vez que o presente reexame se limitou à determinação do dumping no que se refere ao requerente, nenhuma conclusão foi tirada no que diz respeito ao produto fabricado e vendido pela indústria comunitária no mercado comunitário.
C. RESULTADOS DO INQUÉRITO
1. Observações prévias
(13)
Tal como anunciado no aviso de início, uma vez que o requerente não realizou exportações de UNA para a Comunidade Europeia durante o PIR, o actual inquérito examinou primeiro até que ponto os preços de exportação para um país terceiro devem ser utilizados para decidir se a base que deu origem à instituição das medidas em vigor se alterou e se essas eventuais alterações são de carácter duradouro.
(14)
O requerente facultou elementos de prova de que, devido aos direitos em vigor, o produto não podia ser vendido para exportação para o mercado comunitário durante o PIR. O requerente facultou elementos de prova prima facie de que os preços de exportação para os EUA, um mercado terceiro representativo, não foram objecto de dumping ou, pelo menos, em menor medida do que a margem de dumping determinada actualmente para as exportações para a Comunidade Europeia e de que era adequado utilizar os preços de exportação para os EUA. Pelas razões indicadas no considerando 43 e seguintes, os preços de exportação para o país terceiro (EUA) foram considerados apropriados, uma vez que o mercado dos EUA era comparável ao mercado comunitário e, por conseguinte, representativo.
(15)
Convém assinalar que as medidas actualmente aplicáveis se baseiam, em parte, em dados não relacionados com a produção própria do requerente e suas vendas do produto em causa, ao passo que, durante o actual PIR, estavam disponíveis informações verificadas relativas aos dados próprios do requerente no que se refere ao valor normal e aos preços de exportação, ainda que para o mercado de um país terceiro. Nesta base, concluiu-se que a margem de dumping apurada durante o actual PIR reflecte mais exactamente a situação do requerente durante o PIR do que as medidas actualmente em vigor.
(16)
Neste contexto, considerou-se igualmente que o objectivo de um direito anti-dumping não é fechar o mercado comunitário às exportações provenientes de países terceiros, mas sim restabelecer condições equitativas de concorrência.
(17)
Dadas as circunstâncias específicas referidas supra, concluiu-se assim que o cálculo da margem de dumping durante o PIR com base nos preços de venda para exportação do requerente para os EUA foi apropriado.
2. Valor normal
(18)
A fim de estabelecer o valor normal, começou-se por verificar se o volume de vendas do requerente no mercado interno era representativo nos termos do n.o 2 do artigo 2.o do regulamento de base. Uma vez que o requerente não realizou vendas de exportação de UNA para a Comunidade Europeia durante o PIR, o total das vendas do requerente no mercado interno foi comparado com o total das exportações de UNA efectuadas pelo requerente para os Estados Unidos. Em conformidade com o n.o 2 do artigo 2.o do regulamento de base, as vendas no mercado interno devem ser consideradas representativas se o volume total dessas vendas for igual ou superior a 5 % do volume total das vendas de exportação correspondentes, neste caso para os Estados Unidos. O inquérito demonstrou que o requerente não vendeu quantidades representativas de UNA no mercado interno.
(19)
Uma vez que, nesta base, os preços praticados no mercado interno pelo requerente não puderam ser utilizados para estabelecer o valor normal, este último valor foi construído com base nos custos de fabrico incorridos pelo requerente, acrescidos de um montante razoável para encargos de vendas, despesas administrativas e outros encargos gerais («custos VAG») e para lucros, em conformidade com o n.os 3 e 6 do artigo 2.o do regulamento de base.
(20)
No tocante ao custo de fabrico, convém notar que os custos do gás representam uma proporção importante do custo de fabrico e uma proporção significativa do total dos custos de produção. Nos termos do n.o 5 do artigo 2.o do regulamento de base, examinou-se se os custos associados à produção e venda do produto em causa se reflectiram adequadamente nos documentos contabilísticos do requerente.
(21)
Com base em dados publicados por fontes internacionalmente reconhecidas especializadas em mercados energéticos, foi estabelecido que o preço pago pelos produtores russos era anormalmente baixo. A título de ilustração, elevaram-se a um quarto e a um quinto do preço de exportação do gás natural da Rússia. A este respeito, todos os dados disponíveis indicam que os preços do gás no mercado interno russo eram preços regulados, bastante abaixo dos preços de mercado do gás natural pagos em mercados não regulados. Uma vez que os documentos contabilísticos do requerente não reflectiam razoavelmente os custos do gás, foi necessário ajustá-los em consequência. Na ausência de quaisquer preços de gás não distorcidos referentes ao mercado interno russo, e em conformidade com o n.o 5 do artigo 2.o do regulamento de base, os preços do gás tiveram de ser determinados «em qualquer outra base razoável, incluindo informações provenientes de outros mercados representativos».
(22)
O preço ajustado baseou-se no preço médio do gás russo quando vendido para exportação na fronteira alemã/checa («Waidhaus»), líquido dos custos de transporte e ajustado para reflectir os custos locais de distribuição. Waidhaus, sendo o mais importante terminal das vendas de gás russo para a União Europeia, que é o maior mercado para o gás russo, e tendo preços que reflectem adequadamente os custos, pode ser considerado um mercado representativo na acepção do n.o 5 do artigo 2.o do regulamento de base.
(23)
Na sequência da divulgação, o requerente alegou que qualquer ajustamento dos preços do gás por ele pagos no mercado interno seria injustificado porque os seus documentos contabilísticos reflectiam plenamente os custos associados à actividade de produção e venda do produto similar no país de origem. Para fundamentar esta alegação, o requerente apresentou um estudo de uma empresa de consultoria independente que indicava que o preço do gás pago pelo requerente reflectia plenamente os custos de produção e venda de gás, incorridos pelo fornecedor de gás. Em primeiro lugar, convém notar que, como o indica o próprio estudo, os custos do gás, bem como os custos de fornecimento do gás ao requerente, utilizados para a comparação foram custos estimados e, consequentemente, não os custos efectivos incorridos durante o PIR. Também não é claro se os custos assim estabelecidos eram a totalidade os custos, em conformidade com o regulamento de base, ou seja, incluindo todos os custos de produção e todos os custos VAG ligados à produção e venda de gás. Finalmente, note-se ainda que a informação disponível sobre os custos do fornecedor de gás não puderam ser verificados no âmbito deste processo.
(24)
De qualquer forma, nos termos do n.o 5 do artigo 2.o do regulamento de base, considera-se que o simples facto de o preço do gás cobrado pelo fornecedor ao seu cliente cobrir os custos não é, enquanto tal, um critério para estabelecer se os custos de produção do produto similar tal como registados na contabilidade da empresa reflectem razoavelmente os custos ligados à produção e venda do produto objecto de inquérito. Pelos motivos referidos no considerando 21, verificou-se não ser esse o caso. O requerente não atendeu à diferença aparentemente significativa entre o preço do gás no mercado interno russo e o preço de exportação do gás natural proveniente da Rússia, por um lado, e o preço pago pelos produtores comunitários, por outro. Também ignorou o facto de que os preços do gás natural no mercado interno russo eram regulados na Rússia e não se podia considerar que reflectiam de forma razoável o preço a pagar normalmente em mercados não distorcidos. Por conseguinte, mesmo que o preço do gás pago pelo requerente tivesse coberto o custo unitário de produção e venda do gás incorrido pelo seu fornecedor, este argumento é irrelevante, uma vez que o preço de mercado do gás não está necessariamente directamente ligado aos custos da sua produção e venda. O preço a que o requerente comprou o gás durante o PIR continua a ser regulado pelo Estado e consideravelmente inferior ao nível dos preços praticados em mercados não regulados, tal como referido no considerando 21. Por conseguinte, esta alegação teve de ser rejeitada.
(25)
O requerente alegou ainda que, com o ajustamento do preço do gás, se estava de facto a utilizar um método para determinar o valor normal que o regulamento de base não previa. Assim, ao substituir os custos do gás no mercado interno pelos custos determinados da forma descrita no considerando 22 e, em razão do facto de que estes custos representam a maior parte dos custos totais do produto similar, donde, do valor normal construído, o valor normal seria de facto determinado por dados provenientes de um mercado terceiro «representativo». Neste contexto, o requerente alegou que, para os países de economia de mercado, o regulamento de base só previa os seguintes métodos para determinar o valor normal: i) com base no preço do produto similar no mercado interno no decurso de operações comerciais normais ou, alternativamente, quando as vendas não são efectuadas durante operações comerciais normais, ii) com base no custo de produção no país de origem (acrescido de um montante razoável para custos VAG e lucros), ou iii) com base nos preços de exportação representativos do produto similar exportado para um país terceiro apropriado. O requerente concluiu que, nesta base, o valor normal não deveria assentar em dados provenientes de um mercado terceiro representativo.
(26)
Neste contexto, e conforme consta dos considerandos 18 a 42, importa antes de mais ter presente que o valor normal foi estabelecido de acordo com as metodologias referenciadas nos n.os 1 a 6 do artigo 2.o do regulamento de base. Contudo, para determinar se as vendas no mercado interno foram efectuadas no âmbito de operações comerciais normais em função do preço, ou seja, se foram lucrativas, é necessário começar por estabelecer se os custos do requerente constituem uma base fiável na acepção do n.o 5 do artigo 2.o do regulamento de base. Só depois de os custos terem sido determinados de um modo fiável é que se pode estabelecer um método para determinar o valor normal. Por conseguinte, é errado alegar que, ao determinar de uma forma fiável os custos nos termos do n.o 5 do artigo 2.o do regulamento de base, foi introduzida uma nova metodologia para o cálculo do valor normal. Os argumentos do requerente a este respeito tiveram de ser, por conseguinte, rejeitados.
(27)
O requerente argumentou ainda que, mesmo no caso de se ter de proceder a um ajustamento do seu custo do gás natural no mercado interno, o preço em Waidhaus para o gás natural russo não era uma base fiável para esse ajustamento, uma vez que esse preço é fixado em função de contratos de fornecimento de gás a longo prazo, nos termos dos quais a fórmula de cálculo do preço está ligada ao preço dos produtos petrolíferos, pelo que não está relacionada com os custos de produção e fornecimento de gás ao requerente na Rússia. Além disso, o requerente argumentou que o preço em Waidhaus para o gás russo não é fiável, uma vez que é afectado pelo preço do gás excessivamente elevado e possivelmente não concorrencial praticado no mercado interno alemão, que está, aliás, a ser objecto de um inquérito por parte das autoridades alemãs de defesa da concorrência.
(28)
Em primeiro lugar, note-se que um dos principais critérios para a escolha da base a partir da qual se estabelece os preços do gás é que a mesma reflecte de forma razoável o preço a pagar normalmente em mercados não distorcidos. É indiscutível que esta condição é respeitada no que se refere aos preços em Waidhaus. Além disso, o de longe maior volume de gás da Rússia é importado através do terminal de Waidhaus, que representa, portanto, uma base adequada para um ajustamento. Tendo em conta o que precede, Waidhaus foi considerado um mercado representativo e uma base razoável para a determinação dos custos do gás na acepção do n.o 5 do artigo 2.o do regulamento de base. Em segundo lugar, de acordo com o considerando 24, é, em si, irrelevante que o preço seja determinado pelos custos, desde que reflicta razoavelmente um preço a pagar normalmente em mercados não distorcidos. No que respeita ao preço do gás importado em Waidhaus, não há indicações de interferência do Estado na formação dos preços, pelo que esta condição é preenchida. Finalmente, no que respeita às alegações acerca da fixação - não competitiva - dos preços do gás no mercado interno alemão, note-se que o inquérito do Bundeskartellamt, referido pelo requerente, ainda está em curso e ainda se não chegou a nenhuma conclusão. Além disso, este inquérito refere-se aos preços a que os principais distribuidores de gás alemães vendem o gás no mercado interno alemão e não ao preço a que compram o gás importado da Rússia. Contrariamente ao alegado pelo requerente, estes dois preços não estão necessariamente ligados, uma vez que o interesse económico dos distribuidores de gás e o dos seus clientes são exactamente opostos. Desta forma, pode presumir-se que os distribuidores têm em vista manter o preço de revenda ao nível mais elevado possível, ao passo que, simultaneamente, o seu interesse económico consiste em manter o preço de compra ao nível mais baixo possível, a fim de maximizar as suas margens de lucro. O argumento do requerente de que os operadores alemães não têm qualquer interesse em negociar baixos preços para o gás russo importado em Waidhaus é uma mera suposição sem qualquer contexto factual. Por conseguinte, estes argumentos foram rejeitados.
(29)
O requerente alegou ainda que, no caso de ser necessário efectuar um ajustamento do seu custo do gás natural no mercado interno, esse ajustamento deveria ser baseado nos preços do gás não regulados disponíveis na Rússia. Em primeiro lugar, o facto de que a Comissão podia ter escolhido uma base diferente não torna a opção por Waidhaus injustificada. O principal critério para a escolha da base a partir da qual se estabelece o preço do gás é que a mesma reflecte de forma razoável o preço a pagar normalmente em mercados não distorcidos. É indiscutível que esta condição é respeitada no que se refere aos preços em Waidhaus. Em segundo lugar, o facto de o volume de gás vendido a preços não regulados no mercado interno só ter sido reduzido durante o PIR e de tais preços estarem muito mais próximos dos preços regulados no mercado interno do que dos preços de exportação determinados livremente sugere claramente que estes preços não regulados foram distorcidos pelos preços regulados que prevaleciam no mercado. Em consequência, não podem ser utilizados os preços não regulados no mercado interno.
(30)
O requerente alegou ainda que, na Rússia, os preços no mercado interno do gás natural regulados pelo Estado têm aumentado regularmente e atingiram níveis que cobrem os custos de produção do gás. Em consequência, o preço no mercado interno não pode ser considerado não competitivo ou anormalmente baixo.
(31)
Este argumento não tem fundamento, na medida em que a norma correcta para escolher um mercado representativo não é o facto de os preços serem ou não lucrativos enquanto tal, mas o facto de reflectirem ou não de forma razoável um preço a pagar normalmente em mercados não distorcidos, conforme explicado no considerando 29. Não é este o caso dos preços regulados pelo Estado. Acresce que este argumento também contradiz as declarações públicas do fornecedor de gás russo (que as suas contas auditadas publicadas confirmam), segundo as quais os preços do gás russo no mercado interno russo não cobrem os custos de produção, transporte e venda. Por conseguinte, este argumento foi rejeitado.
(32)
O requerente propôs ainda a utilização do preço das exportações russas para os mercados vizinhos como uma base de ajustamento alternativa, sem, no entanto, apresentar quaisquer outras informações ou elementos de prova relativamente a esses mercados. Considerou-se também que os preços do gás russo exportado para os Estados bálticos, em relação aos quais havia alguma informação disponível em matéria de preços, não eram suficientemente representativos devido ao volume reduzido das exportações para esses países. Acresce que os dados necessários relativos aos custos de transporte e distribuição não estavam disponíveis, pelo que não foi possível, em qualquer caso, estabelecer preços fiáveis para os Estados bálticos. Por conseguinte, estes preços não podiam ser utilizados como uma base para o ajustamento.
(33)
Alternativamente, o requerente alegou que, a utilizar o preço de exportação em Waidhaus, os direitos de exportação russos a pagar sobre todas as exportações deviam ter sido deduzidos do preço em Waidhaus, porque não se aplica no mercado interno.
(34)
Efectivamente, o preço de mercado em Waidhaus, que é considerado um mercado representativo na acepção do n.o 5 do artigo 2.o do regulamento de base, é o preço depois e não antes de impostos. Do ponto de vista do comprador, é o preço que tem de pagar em Waidhaus que conta e, neste contexto, pouco importa que percentagem desse preço constitui um direito de exportação e que percentagem é paga ao fornecedor de gás. Este último, em contrapartida, tentará sempre maximizar o seu preço, cobrando aos seus clientes o preço mais alto que estes estiverem dispostos a pagar. Uma vez que este preço é sempre muito superior aos custos de produção, o que proporciona elevados lucros ao fornecedor de gás, este último fixa o seu preço essencialmente em função, não do valor do direito de exportação, mas do preço que os seus clientes estão dispostos a pagar. Concluiu-se, assim, que o preço incluindo o imposto de exportação, e não o preço antes de impostos, é que correspondia ao preço não distorcido ditado pelo mercado. Em consequência, os argumentos apresentados pelo requerente a este respeito foram rejeitados.
(35)
Neste contexto, o requerente também argumentou que a margem de lucro dos distribuidores locais não devia ser adicionada ao preço de exportação em Waidhaus, alegando que os lucros dos distribuidores já tinham sido incluídos no preço em Waidhaus. Neste contexto, o requerente alegou que os distribuidores locais na Rússia eram todos filiais a 100 % do fornecedor de gás e que, em consequência, adicionar os lucros aos preços praticados pelos distribuidores podia constituir uma dupla contagem. O requerente alegou igualmente que a vantagem comparativa natural da Rússia devia ser tida em conta. Alegou ainda que, uma vez que havia gás em grandes quantidades na Rússia, o que não acontecia na Comunidade, era natural que os preços praticados na Rússia fossem inferiores aos do gás exportado, o que devia ter sido tido em conta ao determinar o ajustamento dos preços do gás pagos no mercado interno.
(36)
Importa começar por referir que a margem dos distribuidores não inclui só os lucros propriamente ditos destas sociedades, mas também os seus custos entre a compra e a revenda do gás natural.
(37)
Em segundo lugar, já não era possível verificar com suficiente rigor esta alegação. Esta situação deve-se ao facto de que o fornecedor de gás na Rússia e respectivas filiais não foram abrangidos pelo presente inquérito e que, em consequência, não havia informação suficiente sobre a organização e a estrutura dos seus custos. Importa também ter presente que, devido, entre outros factores, à estreita ligação que existe entre o fornecedor de gás e o governo russo, a situação na Rússia relativamente a esta questão não é suficientemente transparente para permitir um acesso suficiente aos elementos de prova considerados necessários.
(38)
Acresce que o requerente, sobre quem recai o ónus da prova, não foi capaz de apresentar qualquer informação ou elemento de prova adicional susceptível de demonstrar se, e em que medida, os custos de distribuição estavam de facto incluídos no preço de Waidhaus. Todavia, uma vez que os clientes no mercado interno compravam o gás a fornecedores locais, foi necessário assumir que deviam pagar os custos de distribuição local que, enquanto tal, não estão incluídos no preço não ajustado de Waidhaus. Em consequência, na presente fase do procedimento, foi necessário considerar que este ajustamento se justificava, pelo que o argumento foi rejeitado.
(39)
Todavia, as instituições comunitárias consideraram também que o impacto deste ajustamento no cálculo da margem de dumping podia ser importante. Assim, dada a situação particular descrita no considerando 37, considerou-se que, se o requerente apresentar elementos de prova suficientes e verificáveis, a Comissão pode prever a reabertura do inquérito a esse respeito.
(40)
No que respeita às alegadas vantagens comparativas relativamente à disponibilidade do gás natural na Rússia, note-se que, tal como mencionado no considerando 28, o principal critério para a escolha dos preços de Waidhaus como base para o estabelecimento dos preços do gás é que estes reflectem de forma razoável o preço a pagar normalmente em mercados não distorcidos. As condições de mercado prevalecentes no mercado interno são irrelevantes no presente contexto. Assim sendo, este argumento teve de ser rejeitado.
(41)
Os custos VAG e o lucro não puderam ser estabelecidos com base no proémio do n.o 6 do artigo 2.o do regulamento de base, porque, após o ajustamento para o custo do gás referido no considerando 22, o requerente não realizou vendas do produto em causa representativas no mercado interno no decurso de operações comerciais normais, nos termos do n.o 4 do artigo 2.o do regulamento de base. O disposto na alínea a), n.o 6, do artigo 2.o do regulamento de base não pôde ser aplicado, uma vez que só o requerente é objecto de inquérito. A alínea b), n.o 6, do artigo 2.o também não era aplicável, uma vez que, para os produtos pertencentes à mesma categoria geral de bens, o gás natural é igualmente, de longe, a matéria-prima mais importante e, por conseguinte, os custos de produção também necessitariam muito provavelmente de ser ajustados, pelas razões indicadas no considerando 21. No âmbito do presente reexame intercalar, não existia nenhuma informação que permitisse quantificar com precisão esse ajustamento e determinar os custos VAG e as margens de lucro relevantes aquando da venda destes produtos após esse ajustamento. Por conseguinte, os custos VAG e o lucro foram estabelecidos em conformidade com a alínea c), n.o 6, do artigo 2.o do regulamento de base, com base num método razoável.
(42)
A este respeito, foram consideradas as informações do domínio público relativas às principais empresas que operam no sector dos adubos azotados. Averiguou-se que os dados correspondentes provenientes de produtores da América do Norte (EUA e Canadá) seriam os mais adequados para efeitos do inquérito, devido à grande disponibilidade de informação financeira fiável e completa do domínio público relativamente a empresas cotadas nesta região do mundo. O mercado norte-americano caracterizava-se também por um volume significativo de vendas no mercado interno e um nível considerável de concorrência tanto por parte de empresas nacionais como estrangeiras. Assim, os custos VAG e o lucro foram estabelecidos com base na média ponderada dos custos VAG e do lucro dos três produtores norte-americanos que se apurou estarem entre as empresas de maior dimensão do sector dos adubos, no que diz respeito às suas vendas da mesma categoria geral de produtos (adubos azotados) no mercado norte-americano. Esses três produtores foram considerados representativos da actividade comercial em termos de adubos azotados (em média mais de 78,15 % de volume de negócios da empresa/segmento de mercado) e os seus custos VAG e lucro representativos dos normalmente contabilizados por empresas que operam com êxito no referido segmento de mercado. Mais ainda, nada sugere que o montante do lucro assim apurado exceda o lucro normalmente realizado pelos produtores russos em vendas de produtos da mesma categoria geral no seu mercado interno.
3. Preço de exportação
(43)
Tal como referido no considerando 13, o requerente não realizou vendas de exportação de UNA para a Comunidade Europeia durante o PIR. Consequentemente, pelas razões referidas nos considerandos 14 a 17, considerou-se apropriado examinar o comportamento de preços do requerente em relação a outros mercados de exportação para calcular a margem de dumping. No aviso de início, os EUA foram considerados como um mercado adequado para efeitos de comparação, dado que constituem o maior mercado de exportação do requerente, representando mais de 70 % do volume das suas exportações durante o PIR.
(44)
Nenhuma das partes interessadas apresentou observações sobre a escolha dos EUA como o mercado mais apropriado para efeitos de comparação. O inquérito confirmou que o mercado de UNA nos EUA é o mais apropriado para efeitos de comparação, uma vez que a Comunidade Europeia e os EUA representam os dois principais mercados mundiais de UNA, sendo comparáveis tanto em termos de volume como de preços.
(45)
Dado que as vendas de exportação do requerente para os EUA durante o PIR foram efectuadas através de um comerciante coligado situado na Suíça, o preço de exportação teve de ser estabelecido em conformidade com o n.o 9 do artigo 2.o do regulamento de base. Assim, o preço de exportação foi estabelecido com base nos preços de exportação efectivamente pagos ou a pagar ao requerente pelo primeiro cliente independente nos EUA, o seu principal mercado de exportação. Destes preços foi deduzida uma comissão fictícia correspondente à margem de lucro do comerciante coligado, cujo papel pode ser considerado semelhante ao de um agente que trabalha em regime de comissão.
4. Comparação
(46)
O valor normal e o preço de exportação foram comparados num estádio à saída da fábrica. Para assegurar uma comparação equitativa entre o valor normal e o preço de exportação, procedeu-se aos devidos ajustamentos para ter em conta as diferenças que afectam os preços e a sua comparabilidade, em conformidade com o n.o 10 do artigo 2.o do regulamento de base. Assim, procedeu-se a ajustamentos para ter em conta as diferenças em termos de despesas de transporte, movimentação, carregamento e custos acessórios, sempre que aplicável e comprovado por elementos de prova verificados.
5. Margem de dumping
(47)
A margem de dumping foi estabelecida com base numa comparação entre o valor normal médio ponderado e o preço de exportação médio ponderado, em conformidade com o n.o 11 do artigo 2.o do regulamento de base.
(48)
Esta comparação revelou uma margem de dumping de 33,95 %, expressa em percentagem do preço do preço eif fronteira norte-americana do produto não desalfandegado.
6. Carácter duradouro das circunstâncias prevalecentes durante o PIR
(49)
Nos termos do n.o 3 do artigo 11.o do regulamento de base, examinou-se se as circunstâncias que determinaram a actual margem de dumping tinham mudado e se a alteração em questão tinha carácter duradouro.
(50)
Não houve indicações de que o nível do valor normal ou do preço de exportação estabelecido para o requerente no actual inquérito não podia ser considerado de carácter duradouro. Embora se pudesse argumentar que a evolução dos preços do gás natural enquanto principal matéria-prima podia ter uma influência significativa no valor normal, considerou-se que o efeito de um aumento de preços afectaria todos os intervenientes no mercado e, por conseguinte, teria um impacto no valor normal e no preço de exportação.
(51)
O preço das exportações do requerente para os Estados Unidos da América, o principal mercado de exportação do requerente, durante o PIR foi considerado semelhante ao das suas exportações para outros países.
(52)
Por conseguinte, existem razões para considerar que a margem de dumping apurada se baseia numa alteração das circunstâncias de carácter duradouro.
(53)
Além disso, o presente reexame não forneceu qualquer indício ou elemento de prova de que a base em que foi estabelecido o nível de eliminação do prejuízo durante o inquérito inicial irá mudar significativamente num futuro previsível.
(54)
A este respeito, note-se que, embora as circunstâncias em que assenta a determinação do dumping se tenham alterado desde a instituição dos direitos definitivos - o que se traduziu numa margem de dumping durante o PIR superior à registada no PI inicial - e embora haja razões para considerar que a margem de dumping apurada se baseia numa alteração das circunstâncias de carácter duradouro, o nível do direito anti-dumping em vigor deve permanecer o mesmo. Com efeito, tal como referido nos considerandos 55 e 56, os direitos anti-dumping definitivos foram instituídos de acordo com a margem de eliminação do prejuízo apurada no inquérito inicial.
D. ENCERRAMENTO DO REEXAME
(55)
Convém recordar que, em conformidade com o n.o 4 do artigo 9.o do regulamento de base e como referido no considerando 49 do Regulamento (CE) n.o 1995/2000 do Conselho, o direito definitivo no inquérito inicial foi estabelecido ao nível da margem de prejuízo apurada, que era inferior à margem de dumping, visto que se considerou que tal direito inferior era adequado para eliminar o prejuízo sofrido pela indústria comunitária. À luz do que precede, o direito estabelecido neste reexame não deve ser superior à margem de prejuízo estabelecida no inquérito inicial.
(56)
Não pode ser estabelecida nenhuma margem de prejuízo individual no âmbito do presente reexame intercalar parcial, uma vez que este último se limita ao exame do dumping no que respeita ao requerente. Por conseguinte, a margem de dumping estabelecida no presente reexame foi comparada à margem de prejuízo tal como estabelecida no inquérito inicial. Uma vez que esta última era inferior à margem de dumping apurada no presente inquérito, convém encerrar o presente reexame sem alterar as medidas anti-dumping em vigor.
E. COMPROMISSOS
(57)
O requerente manifestou interesse em propor um compromisso, mas não apresentou uma oferta suficientemente fundamentada nos prazos previstos no n.o 2 do artigo 8.o do regulamento de base. Consequentemente, a Comissão não pôde aceitar nenhuma oferta de compromisso. Contudo, considera-se que a complexidade das várias questões em jogo, designadamente: 1) a volatilidade dos preços do produto em causa, que exigiria uma certa indexação dos preços mínimos, ainda que o principal indutor de custos não seja suficiente para explicar essa volatilidade, e 2) a situação especial do mercado do produto em causa (nomeadamente o facto de não haver importações do exportador objecto do presente reexame durante o PIR), aponta para a necessidade de reflectir sobre a viabilidade de um compromisso que combine preço mínimo indexado e limite máximo quantitativo.
(58)
Conforme foi mencionado supra, devido a esta complexidade, o requerente não pôde formular uma proposta de compromisso aceitável dentro do prazo estabelecido. À luz do que precede, o Conselho considera que o requerente deve, excepcionalmente, ser autorizado a apresentar uma oferta de compromisso fora do prazo acima mencionado, mas nos 10 dias subsequentes à entrada em vigor do presente regulamento,
F. DIVULGAÇÃO
(59)
As partes interessadas foram informadas dos factos e considerações essenciais com base nos quais se tencionava encerrar o presente reexame e manter o direito anti-dumping existente sobre as importações do produto em causa fabricado pelo requerente. A todas as partes foi dada oportunidade de apresentar observações. As observações foram tidas em conta sempre que justificadas e fundamentadas por elementos de prova.
APROVOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo único
É encerrado sem alteração das medidas em vigor o reexame intercalar parcial das medidas anti-dumping aplicáveis às importações de soluções de ureia e de nitrato de amónio sob forma de solução aquosa ou amoniacal, originárias da Rússia, actualmente classificadas no código NC 3102 80 00, iniciado nos termos do n.o 3 do artigo 11.o do Regulamento (CE) n.o 384/96 do Conselho.
O presente regulamento entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 10 de Março de 2008.