Směrnice Rady
ze dne 8. března 1984
o mezních hodnotách a jakostních cílech pro vypouštění rtuti z jiných průmyslových oborů, než je elektrolýza alkalických chloridů
(84/156/EHS)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na články 100 a 235 této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 76/464/EHS ze dne 4. května 1976 o znečišťování některými nebezpečnými látkami vypouštěnými do vodního prostředí Společenství [1], a zejména na články 6 a 12 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [4],
vzhledem k tomu, že pro účely ochrany vodního prostředí Společenství před znečišťováním některými nebezpečnými látkami zavádí článek 3 směrnice 76/464/EHS systém předem udělených povolení, která stanoví emisní normy pro vypouštění látek v seznamu I její přílohy; že článek 6 uvedené směrnice vyžaduje stanovení mezních hodnot pro tyto emisní normy a rovněž určení jakostních cílů pro vodní prostředí zasažené vypouštěním těchto látek;
vzhledem k tomu, že rtuť a její sloučeniny jsou uvedeny v seznamu I;
vzhledem k tomu, členské státy jsou povinny uplatňovat mezní hodnoty, s výjimkou případů, kdy lze použít jakostní cíle;
vzhledem k tomu, že znečištění vod vypouštěním rtuti je způsobováno velkým počtem průmyslových oborů, je nutné stanovit zvláštní mezní hodnoty pro jednotlivé průmyslové obory a určit jakostní cíle pro vodní prostředí, do něhož je rtuť z těchto průmyslových oborů vypouštěna;
vzhledem k tomu, že účelem jakostních cílů musí být odstranění znečišťování rtutí různých částí vodního prostředí, které může být vypouštěním rtuti zasaženo;
vzhledem k tomu, že tyto jakostní cíle jsou stanoveny výslovně k tomuto účelu, a nikoli s úmyslem určit pravidla pro ochranu spotřebitele nebo pro prodej produktů pocházejících z vodního prostředí;
vzhledem k tomu, že má být zaveden zvláštní monitorovací postup umožňující členským státům prokázat dodržování jakostních cílů;
vzhledem k tomu, že pro účinné provádění této směrnice přijmou členské státy opatření k monitorování vodního prostředí zasaženého výše uvedeným vypouštěním rtuti; že směrnice 76/464/EHS nestanoví pravomoci k zavedení tohoto monitorování, že z toho důvodu, že Smlouva nestanoví pravomoci k tomuto účelu, se použije článek 235 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že v případě vypouštění z určitých typů provozů, pro něž není možné stanovit emisní normy nebo je pravidelně monitorovat z důvodu přirozené rozptýlenosti zdrojů, musí být připraveny zvláštní programy k zamezení nebo odstranění znečišťování rtutí pocházejícího z těchto provozů; že článek 6 směrnice 76/464/EHS neobsahuje odpovídající pravomoci a že tyto pravomoci nejsou uvedeny ani ve zvláštních ustanovení Smlouvy, použije se tedy článek 235 Smlouvy;
vzhledem k tomu, že směrnice 82/176/EHS [5] stanoví mezní hodnoty pro vypouštění rtuti z průmyslu elektrolýzy alkalických chloridů do vodního prostředí a rovněž určuje jakostní cíle pro vodní prostředí, do něhož je rtuť vypouštěna;
vzhledem k tomu, že je důležité, aby Komise předkládala každé čtyři roky zprávu o provádění této směrnice členskými státy;
vzhledem k tomu, že podzemní vody jsou vyňaty z působnosti této směrnice, neboť podléhají směrnici 80/68/EHS [6];
vzhledem k tomu, že úroveň industrializace v Grónsku je v důsledku celkové situace na ostrově velmi nízká, a zejména s ohledem na jeho řídké osídlení, značnou rozlohu a zvláštní geografickou polohu se tato směrnice pro Grónsko nevztahuje,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice:
- stanoví podle čl. 6 odst. 1 směrnice 76/464/EHS mezní hodnoty emisních norem uvedených v čl. 2 písm. e) této směrnice pro rtuť vypouštěnou z průmyslových závodů,
- stanoví podle čl. 6 odst. 2 směrnice 76/464/EHS jakostní cíle pro rtuť ve vodním prostředí,
- stanoví podle čl. 6 odst. 4 směrnice 76/464/EHS lhůty pro splnění podmínek obsažených v povoleních vydaných příslušnými orgány členských států pro stávající vypouštění,
- stanoví podle čl. 12 odst. 1 směrnice 76/464/EHS referenční metody stanovení obsahu rtuti v odpadních vodách a ve vodním prostředí,
- stanoví podle čl. 6 odst. 3 směrnice 76/464/EHS monitorovací postup,
- žádá členské státy, aby vzájemně spolupracovaly v případě vypouštění, které zasahuje vody více členských států,
- žádá členské státy, aby vypracovaly programy k zamezení nebo odstranění znečišťování způsobeného vypouštěním ve smyslu článku 4.
2. Tato směrnice se vztahuje na vody uvedené v článku 1 směrnice 76/464/EHS, s výjimkou podzemních vod.
Článek 2
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "rtutí":
- elementární rtuť,
- rtuť obsažená v některé z jejích sloučenin;
b) "mezními hodnotami":
hodnoty uvedené v příloze I;
c) "jakostními cíli":
požadavky uvedené v příloze II;
d) "nakládáním se rtutí":
jakýkoli průmyslový proces zahrnující výrobu nebo používání rtuti nebo jakýkoli jiný průmyslový proces, ve kterém je přítomnost rtuti podstatná;
e) "průmyslovým závodem":
závod, v němž se nakládá se rtutí nebo s jinými látkami obsahujícími rtuť, s výjimkou průmyslových závodů uvedených v čl. 2 odst. d) směrnice 82/176/EHS;
f) "stávajícím závodem":
průmyslový závod, který je v provozu v den oznámení této směrnice;
g) "novým závodem":
- průmyslový závod, v němž se zahájí provoz po dni oznámení této směrnice,
- stávající průmyslový závod, jehož kapacita nakládání se rtutí se po dni oznámení této směrnice podstatně zvýší.
Článek 3
1. Mezní hodnoty, lhůty pro jejich splnění a monitorovací postupy pro vypouštění jsou stanoveny v příloze I.
2. Mezní hodnoty jsou obvykle uplatňovány v místě, ve kterém jsou odpadní vody obsahující rtuť vypouštěny z průmyslového závodu.
Jsou-li odpadní vody obsahující rtuť čištěny mimo průmyslový závod, v čistírně odpadních vod určené k odstraňování rtuti, může členský stát povolit uplatnění mezních hodnot v místě, kde jsou odpadní vody vypouštěny z čistírny odpadních vod.
3. Povolení podle článku 3 směrnice 76/464/EHS musí obsahovat opatření nejméně tak přísná, jako jsou opatření uvedená v příloze I této směrnice, s výjimkou případů, kdy členský stát splňuje požadavky čl. 6 odst. 3 směrnice 76/464/EHS na základě přílohy II této směrnice a přílohy IV směrnice 82/176/EHS.
Povolení se přezkoumává nejméně každé čtyři roky.
4. Aniž jsou dotčeny povinnosti vyplývající z odstavců 1, 2 a 3 a ze směrnice 76/464/EHS, mohou členské státy udělit povolení novým závodům jen tehdy, jestliže tyto závody používají normy odpovídající nejlepším dostupným technickým prostředkům, aby se odstranilo znečištění v souladu s článkem 2 zmíněné směrnice nebo aby se předešlo porušování pravidel hospodářské soutěže.
Pokud členský stát použije jakoukoli metodu, u které z technických důvodů neodpovídají zamýšlená opatření nejlepším dostupným technickým prostředkům, předloží tento členský stát před vydáním každého povolení Komisi zdůvodnění svého postupu.
Komise neprodleně postoupí tato zdůvodnění ostatním členským státům a zašle jim bez prodlení zprávu, v níž oznámí své stanovisko k odchylce uvedené v předchozím pododstavci. Pokud je to nutné, předloží současně Radě příslušné návrhy.
5. Referenční metoda rozboru ke stanovení přítomnosti rtuti je uvedena v příloze III bodu 1 směrnice 82/176/EHS. Jiné metody mohou být použity za předpokladu, že mez detekce, přesnost a správnost těchto metod jsou alespoň takové, jako u metod stanovených v příloze III bodu 1 směrnice 82/176/EHS. Požadovaná přesnost pro měření průtoku při vypouštění je stanovena v příloze III bodu 2 uvedené směrnice.
Článek 4
1. Členské státy vypracují zvláštní programy pro vypouštění rtuti z rozptýlených zdrojů, které nejsou průmyslovými závody a u nichž emisní normy podle článku 3 nemohou být v praxi uplatněny.
2. Cílem těchto programů je zamezit znečištění nebo jej odstranit. Programy obsahují zejména nejvhodnější opatření a technologie pro nahrazení, zadržení a k recyklaci rtuti. Odstranění odpadu obsahujícího rtuť se provádí v souladu se směrnicí Rady 78/319/EHS ze dne 20. března 1978 o toxických a nebezpečných odpadech [7],, ve znění Aktu o přistoupení z roku 1979.
3. Tyto zvláštní programy se zavádějí od 1. července 1989 a jejich obsah bude oznámen Komisi.
Článek 5
Dotyčné členské státy odpovídají za monitorování vodního prostředí, které je zasaženo vypouštěním z průmyslových závodů.
V případě vypouštění, které zasahuje vody více členských států, spolupracují dotčené členské státy na sladění svých monitorovacích postupů.
Článek 6
1. Na základě informací, které členské státy vždy poskytnou Komisi na její žádost v souladu s článkem 13 směrnice 76/464/EHS a které se týkají zejména:
- podrobností o povoleních stanovujících emisní normy pro vypouštění rtuti,
- závěrů ze soupisu o vypouštění rtuti do vod uvedených v čl. 1 odst. 2,
- výsledků měření prováděného ve vnitrostátní síti vytvořené za účelem stanovování koncentrací rtuti,
vypracuje Komise každé čtyři roky srovnávací hodnocení provádění této směrnice členskými státy.
2. V případě zásadních změn ve vědeckém poznání o toxicitě, persistenci a akumulaci rtuti v živých organismech a sedimentech nebo v případě zdokonalení nejlepších dostupných technických prostředků, předloží Komise Radě v případě potřeby příslušné návrhy na zpřísnění mezních hodnot a jakostních cílů nebo na stanovení dalších mezních hodnot a jakostních cílů.
Článek 7
1. Členské státy uvedou v účinnost opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí do dvou let od jejího oznámení. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 8
Tato směrnice se nevztahuje na Grónsko.
Článek 9
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 8. března 1984.
DIRECTIVA DO CONSELHO de 8 de Março de 1984 relativa aos valores-limite e aos objectivos de qualidade para as descargas de mercúrio de sectores que não o da electrólise dos cloretos alcalinos
(84/156/CEE)
O CONSELHO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS,
Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade Económica Europeia e, nomeadamente, os seus artigos 100o e 235o,
Tendo em conta a Directiva 76/464/CEE do Conselho, de 4 de Maio de 1976, relativa à poluição causada por determinadas substâncias perigosas lançadas no meio aquático da Comunidade (1) e, nomeadamente, os seus artigos 6o e 12o,
Tendo em conta a proposta da Comissão (2),
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu (3),
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social (4),
Considerando que, para proteger o meio aquático da Comunidade contra a poluição provocada por determinadas substâncias perigosas, o artigo 3o da Directiva 76/464/CEE, instaura um regime de autorizações prévias, que fixa normas de emissão para as descargas das substâncias constantes da Lista I, que figura no seu anexo; que o artigo 6o da referida directiva prevê, não só a fixação de valores-limite para as normas de emissão, mas também a fixação de objectivos de qualidade para o meio aquático afectado pelas descargas dessas substâncias;
Considerando que o mercúrio e os seus compostos estão incluídos na Lista I;
Considerando que os Estados-membros devem aplicar os valores-limite, exceptuando os casos em que podem recorrer aos objectivos de qualidade;
Considerando que, como a poluição causada pelas descargas de mercúrio nas águas é provocada por um grande número de indústrias, é necessário fixar valores-limite específicos para cada tipo de indústria e fixar objectivos de qualidade para o meio aquático no qual o mercúrio é descarregado por essas indústrias;
Considerando que a finalidade dos objectivos de qualidade deve ser eliminar a poluição pelo mercúrio das diferentes partes do meio aquático que poderiam ser afectadas pelas descargas de mercúrio;
Considerando que estes objectivos de qualidade devem ser fixados expressamente para este efeito, e não com a intenção de estabelecer regras relativas à protecção dos consumidores ou à comercialização de produtos provenientes do meio aquático;
Considerando que, para que os Estados-membros possam provar que os objectivos de qualidade são respeitados, é conveniente prever um procedimento de controlo específico;
Considerando que se deve prever a vigilância, pelos Estados-membros, do meio aquático afectado pelas descargas de mercúrio referidas, tendo em vista uma aplicação eficaz da presente directiva; que os poderes para instaurar uma tal vigilância não estão previstos no artigo 6o da Directiva 76/464/CEE; que, como os poderes de actuação específicos para este efeito, não foram previstos no Tratado, é conveniente recorrer ao seu artigo 235o;
Considerando que, no caso das descargas provenientes de certas categorias de estabelecimentos para as quais as normas de emissão não podem ser nem fixadas nem controladas regularmente devido à dispersão das fontes, é necessário estabelecer programas específicos destinados a evitar ou eliminar a poluição mercurial causada por estes estabelecimentos; que os poderes de acção necessários para o efeito não estão previstos nem no artigo 6o da Directiva 76/464/CEE, nem pelas disposições específicas do Tratado, e que é conveniente recorrer ao artigo 235o deste último;
Considerando que a Directiva 82/176/CEE (5) fixa os valores-limite para as descargas de mercúrio no meio aquático provenientes do sector da electrólise dos cloretos alcalinos e fixa igualmente os objectivos de qualidade para o meio aquático no qual o mercúrio é descarregado;
Considerando que é importante que a Comissão apresente um relatório, de quatro em quatro anos, sobre a aplicação da presente directiva pelos Estados-membros;
Considerando que, como as águas subterrâneas são objecto da Directiva 80/68/CEE (6), são excluídas do âmbito de aplicação da presente Directiva;
Considerando que o nível de industrialização da Gronelândia é muito fraco, devido à situação geral desta ilha e, nomeadamente, ao seu fraco povoamento assim como à sua extensão considerável e à sua situação geográfica particular; que, portanto, não é necessário aplicar a presente Directiva à Gronelândia,
ADOPTOU A PRESENTE DIRECTIVA:
Artigo 1o
1. A presente Directiva:
- fixa, nos termos do no 1 do artigo 6o da Directiva 76/464/CEE, os valores-limite das normas de emissão do mercúrio para as descargas provenientes de estabelecimentos industriais, na acepção do ponto e) do artigo 2o da presente directiva,
- fixa, nos termos do no 2 do artigo 6o da Directiva 76/464/CEE, os objectivos de qualidade relativos ao mercúrio para o meio aquático,
- fixa, nos termos do no 4 do artigo 6o da Directiva 76/464/CEE, os prazos estabelecidos para o cumprimento das condições previstas nas autorizações concedidas pelas autoridades competentes dos Estados-membros, para as descargas existentes,
- fixa, nos termos do no 1 do artigo 12o da Directiva 76/464/CEE, os métodos de medida de referência que permitem determinar o teor em mercúrio nas descargas e no meio aquático,
- estabelece, nos termos do no 3 do artigo 6o da Directiva 76/464/CEE, um procedimento de controlo,
- ordena, aos Estados-membros, que colaborem, nos casos em que as descargas afectam as águas de diversos Estados-membros,
- ordena, aos Estados-membros, que estabeleçam programas tendo em vista evitar ou eliminar a poluição causada pelas descargas, na acepção do artigo 4o.
2. A presente Directiva é aplicável às águas referidas no artigo 1o da Directiva 76/464/CEE, com excepção das águas subterrâneas.
Artigo 2o
Na acepção da presente directiva, entende-se por:
a) «Mercúrio»
- o mercúrio no estado elementar,
- o mercúrio num dos seus compostos;
b) «Valores-limite»
Os valores que figuram no Anexo I;
c) «Objectivos de qualidade»
As exigências que figuram no Anexo II;
d) «Tratamento do mercúrio»
qualquer processo industrial que conduza à produção ou à utilização de mercúrio, ou qualquer outro processo industrial em que entre o mercúrio
e) «Estabelecimento industrial»
Qualquer estabelecimento em que se efectue o tratamento do mercúrio ou de qualquer outra substância que contenha mercúrio, com excepção dos estabelecimentos industriais referidos no ponto d) do artigo 2o da Directiva 82/176/CEE;
f) «Estabelecimento existente»
Qualquer estabelecimento industrial em actividade à data da notificação da presente directiva;
g) «Novo estabelecimento»
- qualquer estabelecimento industrial que iniciou a sua actividade após a data da notificação da presente Directiva,
- qualquer estabelecimento industrial existente, cuja capacidade de tratamento do mercúrio tenha sido consideravelmente aumentada após a data da notificação da presente Directiva.
Artigo 3o
1. Os valores-limite, os prazos fixados para o cumprimento destes valores e o procedimento de vigilância e de controlo a aplicar às descargas constam do Anexo I.
2. Os valores-limite aplicam-se normalmente no ponto onde as águas residuais, que contenham mercúrio, saem do estabelecimento industrial.
Se as águas residuais que contêm mercúrio são tratadas fora do estabelecimento industrial numa instalação de tratamento destinada a eliminar o mercúrio, o Estado-membro pode permitir que os valores-limite sejam aplicados no ponto onde as águas residuais saem da instalação de tratamento.
3. As autorizações previstas no artigo 3o da Directiva 76/464/CEE, devem incluir disposições que sejam tão rigorosas como as que figuram no Anexo I da presente directiva, salvo no caso em que um Estado-membro der cumprimento ao no 3, do artigo 6o da Directiva 76/464/CEE, com base no Anexo II da presente Directiva e do Anexo IV da Directiva 82/176/CEE.
Estas autorizações serão reexaminadas pelo menos de quatro em quatro anos.
4. Sem prejuízo das suas obrigações decorrentes dos nos 1, 2 e 3, assim como da Directiva 76/464/CEE, os Estados-membros não podem conceder autorizações para novos estabelecimentos salvo se estes estabelecimentos aplicarem as normas correspondentes aos melhores meios técnicos disponíveis, quando tal seja necessário para eliminar a poluição de acordo com o artigo 2o da referida directiva ou para prevenir as distorções de concorrência.
No caso de, por razões técnicas, as medidas previstas não corresponderem aos melhores meios técnicos disponíveis, o Estado-membro, qualquer que seja o método adoptado, fornecerá à Comissão, antes de qualquer autorização, as justificações de tais razões.
A Comissão transmitirá imediatamente estas justificações aos outros Estados-membros e dirigirá a todos os Estados-membros, no mais curto prazo, um relatório formulando o seu parecer sobre a derrogação referida no segundo parágrafo. Se necessário, a Comissão apresentará simultaneamante ao Conselho as propostas apropriadas.
5. O método de análise de referência a utilizar para determinar a presença de mercúrio consta do ponto 1 do Anexo III da Directiva 82/176/CEE. Podem ser utilizados outros métodos, desde que os seus limites de detecção, a precisão e exactidão sejam, pelo menos, tão válidos como os que constam do ponto 1 do Anexo III da Directiva 82/176/CEE. A exactidão requerida para a medida do débito dos efluentes consta do ponto 2 do Anexo III da Directiva 82/176/CEE.
Artigo 4o
1. Os Estados-membros estabelecerão programas específicos para as descargas de mercúrio efectuadas por fontes múltiplas, que não sejam estabelecimentos industriais e para as quais as normas de emissão previstas no artigo 3o não possam ser aplicadas na prática.
2. O objectivo destes programas é evitar ou eliminar a poluição. Incluem, nomeadamente, as medidas e as técnicas mais apropriadas para assegurar a substituição, a retenção e a reciclagem do mercúrio. A eliminação dos resíduos que contenham mercúrio efectua-se de acordo com a Directiva 78/319/CEE do Conselho, de 20 de Março de 1978, relativa aos resíduos tóxicos e perigosos (7) alterada pelo Acto de Adesão de 1979.
3. Os programas específicos aplicam-se a partir de 1 de Janeiro de 1989 e serão comunicados à Comissão.
Artigo 5o
Os Estados-membros em questão asseguram a vigilância do meio aquático afectado pelas descargas dos estabelecimentos industriais.
No caso das descargas que afectam as águas de vários Estados-membros, os Estados-membros interessados colaborarão de modo a harmonizar os procedimentos de vigilância.
Artigo 6o
1. Com base nas informações que lhe são fornecidas pelos Estados-membros, nos termos do artigo 13o da Directiva 76/464/CEE, e a seu pedido, apresentado caso a caso, em particular no que respeita:
- aos pormenores relativos às autorizações que fixam as normas de emissão para as descargas de mercúrio,
- aos resultados do inventário das descargas de mercúrio efectuadas nas águas referidas no no 2 do artigo 1o,
- aos resultados das medições efectuadas pela rede nacional instituída com o objectivo de determinar as concentrações de mercúrio,
a Comissão apresentará um relatório, de quatro em quatro anos, sobre a aplicação da presente directiva pelos Estados-membros.
2. Caso haja modificação dos conhecimentos científicos relativos, principalmente, à toxicidade, à persistência e à acumulação do mercúrio nos organismos vivos e nos sedimentos, ou, caso haja aperfeiçoamento dos melhores meios técnicos disponíveis, a Comissão apresentará ao Conselho, propostas apropriadas destinadas a reforçar, se necessário, os valores-limite e os objectivos de qualidade, ou a estabelecer valores-limite e objectivos de qualidade suplementares.
Artigo 7o
1. Os Estados-membros porão em vigor as medidas necessárias para dar cumprimento à presente directiva no prazo de dois anos a contar da sua notificação. Desse facto informarão imediatamente a Comissão.
2. Os Estados-membros comunicarão à Comissão o texto das disposições de direito nacional que adoptem no domínio regulado pela presente Directiva.
Artigo 8o
A presente Directiva não se aplica à Gronelândia.
Artigo 9o
Os Estados-membros são destinatários da presente Directiva.
Feito em Bruxelas em 8 de Março de 1984.