NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 550/2011
ze dne 7. června 2011,
kterým se na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES stanoví některá omezení pro použití mezinárodních kreditů z projektů zahrnujících průmyslové plyny
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), a zejména na čl. 11a odst. 9 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Hlavním cílem Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (UNFCCC), která byla schválena rozhodnutím Rady 94/69/ES ze dne 15. prosince 1993 o uzavření Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (2), je stabilizovat koncentrace skleníkových plynů v atmosféře na takové úrovni, která by umožnila předcházet nebezpečným důsledkům vzájemného působení lidstva a klimatického systému. Aby se dosáhlo tohoto cíle, neměl by být celkový nárůst průměrné roční teploty při zemském povrchu vyšší než 2 °C ve srovnání s úrovní před industrializací, jak schválila cancúnská konference o změně klimatu v prosinci 2010 a Kodaňská dohoda. Nejnovější hodnotící zpráva Mezivládního panelu pro změnu klimatu (IPCC) ukazuje, že pro dosažení uvedeného cíle musí celosvětové emise skleníkových plynů dosáhnout vrcholu do roku 2020. To vyžaduje zvýšené globální úsilí všech zemí produkujících velké množství emisí.
(2)
Máme-li tento úkol splnit, klíčovou úlohu budou muset hrát trhy s uhlíkem. Umožní nám dosáhnout našich cílů za nižších nákladů a budou také podporovat vyšší ambice. Trhy s uhlíkem mohou být rovněž efektivní cestou pro převod finančních prostředků rozvojovým zemím - mohou nám pomoci dodržet závazky v podobě mezinárodního finančního balíku v objemu 100 miliard USD, dohodnutého v Kodani. To si vyžádá významné rozšíření stávajících mechanismů, včetně reformy mechanismu čistého rozvoje s cílem zvýšit využití standardizovaných základních parametrů, a vytvoření nových tržních mechanismů.
(3)
Kjótský protokol, jenž byl schválen rozhodnutím Rady 2002/358/ES ze dne 25. dubna 2002 o schválení Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu jménem Evropského společenství a o společném plnění závazků z něj vyplývajících (3), stanovil pro 39 smluvních stran na období 2008-2012 cíle pro snížení emisí a zřídil dva mechanismy pro tvorbu mezinárodních kreditů, jež mohou smluvní strany využít ke kompenzaci emisí. Mechanismus společného provádění stanoví tvorbu jednotek snížení emisí (ERU), zatímco mechanismus čistého rozvoje stanoví tvorbu jednotek ověřeného snížení emisí (CER).
(4)
Mechanismus společného provádění a mechanismus čistého rozvoje jsou takzvanými čistě kompenzačními mechanismy, v nichž snížení skleníkových plynů o jednu tunu zakládá právo emitovat tunu skleníkových plynů na jiném místě. Takové systémy sice obecně napomáhají snížit náklady na opatření podporující globální omezení emisí v zemích, kde jsou tato opatření relativně nákladově efektivní, nepřispívají však k úsilí o snížení emisí, jež je nezbytné pro vývoj k dosažení cílové hodnoty 2 °C.
(5)
Unie přijala stanovisko, že v zájmu udržení globálního oteplování pod hodnotou 2 °C by závazky industrializovaných zemí měla doplnit vhodná zmírňující opatření rozvojových zemí, zejména těch nejvyspělejších. Současně by se měl postupně rozvinout široký mezinárodní trh s uhlíkem, jenž může efektivním způsobem přinést nezbytné globální celosvětové snížení emisí a v jehož rámci se generují mezinárodní kredity výměnou za snížení emisí pod referenční hodnotou stanovenou pod úrovní předpokládaných emisí v případě absence omezujících opatření. To vyžaduje vhodná zmírňující opatření rozvojových zemí. Účast nejméně rozvinutých zemí na mechanismu čistého rozvoje by se měla posílit, avšak vyspělejší rozvojové země by měly postupně přejít k účasti na odvětvových tržních mechanismech a nakonec na obchodních systémech stanovujících stropy emisí (4).
(6)
Účast na mechanismech společného provádění a čistého rozvoje je dobrovolná, stejně jako rozhodnutí povolit využití kreditů v systémech obchodování s emisemi. Rozlišují se proto kredity, jež je možné vygenerovat, a kredity, jejichž využití se mohli signatáři Kjótského protokolu rozhodnout povolit v rámci svých vnitrostátních právních předpisů. Za tímto účelem již směrnice 2003/87/ES vyloučila využití jednotek přiděleného množství a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/101/ES (5) povolila využití některých kreditů mechanismu společného provádění a mechanismu čistého rozvoje, s harmonizovanými omezeními využití mezinárodních kreditů z projektů v oblasti jaderné energie, využití půdy a lesnictví, a stanovila, že členské státy mohou provozovatelům povolit využití určitých množství jiných druhů mezinárodních kreditů. Směrnice 2003/87/ES stanoví harmonizovaná prováděcí ustanovení, jež se mají přijmout ohledně omezení při využití mezinárodních kreditů.
(7)
Použití mezinárodních kreditů z projektů zahrnujících trifluormethan (HFC-23) a oxid dusný (N2O) z výroby kyseliny adipové (dále jen „projekty průmyslových plynů“) by mělo být omezeno. Tento požadavek je v souladu se závěry Evropské rady z října 2009, které vyzývají rozvojové země, zejména vyspělejší z nich, aby podnikly vhodná zmírňující opatření. Projekty průmyslových plynů jsou v naprosté většině umístěny ve vyspělých rozvojových zemích, jež mají dostatečné schopnosti financovat uvedená levná snížení emisí samy, přičemž k jejich financování by měly stačit příjmy získané z uvedených projektů v minulosti. Zavedení omezení pro využívání kreditů z projektů průmyslových plynů, zejména pokud bude následováno příslušnými rozhodnutími na mezinárodní úrovni, by mělo přispět k dosažení vyváženější geografické distribuce přínosů z mechanismů zavedených v rámci Kjótského protokolu.
(8)
Projekty průmyslových plynů vyvolávají obavy, pokud jde o životní prostředí. Mimořádně vysoká návratnost z destrukce HFC-23 podněcuje další výrobu a používání chlordifluormethanu (HCFC-22), účinné látky poškozující ozonovou vrstvu a vytvářející skleníkové plyny, k čemuž v registrovaných závodech dochází na maximální úrovni povolené metodikou projektové činnosti. V důsledku toho by produkce HCFC-22 mohla být vyšší než v situaci, kdy by projektové činnosti neprobíhaly. To následně oslabuje snahy o urychlené vyřazení HCFC-22 užívaného jinak než jako vstupní suroviny v souladu s úpravou Montrealského protokolu týkající se výroby a spotřeby hydrochlorfluoruhlovodíků z roku 2007 v rámci Montrealského protokolu o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (6). Je to také v nesouladu se skutečností, že členské státy prostřednictvím příspěvků do mnohostranného fondu v rámci Montrealského protokolu financují postupné ukončení výroby HCFC-22. Následkem vysoké návratnosti je narušení ekonomických pobídek a hospodářské soutěže a přesun výroby kyseliny adipové od výrobců usazených v Unii k registrovaným výrobcům ve třetích zemích. Riziko podobných přesunů výroby zvýší podstatně příznivější zacházení s výrobci kyseliny adipové, kteří se účastní kjótských mechanismů, ve srovnání s těmi, kteří v roce 2013 zahájí účast na systému Unie; dojde také k čistému nárůstu celosvětových emisí. V zájmu menšího narušení ekonomických pobídek a hospodářské soutěže a zamezení únikům skleníkových plynů jsou omezení při použití těchto mezinárodních kreditů odůvodněná.
(9)
Mezinárodní kredity z projektů průmyslových plynů nepřispívají k přenosu technologií ani k nezbytné dlouhodobé transformaci energetických systémů v rozvojových zemích. Omezování těchto průmyslových plynů prostřednictvím mechanismů společného provádění a čistého rozvoje nepřispívá k nejefektivnějšímu snižování celosvětových emisí, protože navrhovatelé vysoké výnosy nevyužívají ke snížení emisí.
(10)
Uplatnění úplných omezení specifických kreditů je stanoveno v čl. 11a odst. 9 směrnice 2003/87/ES. Je vhodné uplatnit toto omezení v případě projektů průmyslových plynů. Plné omezení použití nejlépe odstraňuje nežádoucí důsledky uvedených kreditů pro hospodářskou soutěž a životní prostředí a zlepšuje nákladovou efektivitu snižování celosvětových emisí a vliv trhu s uhlíkem na životní prostředí tím, že podněcuje nízkouhlíkové investice.
(11)
V souladu s čl. 11a odst. 9 směrnice 2003/87/ES by se opatření stanovená tímto nařízením měla uplatnit od 1. ledna 2013, což je v souladu s uvedeným článkem více než šest měsíců a méně než tři roky od data jejich přijetí. Těmito opatřeními není dotčeno použití kreditů z průmyslových plynů pro plnění povinností během roku 2012.
(12)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Od 1. ledna 2013 se zakazuje použití mezinárodních kreditů z projektů zahrnujících destrukci trifluormethanu (HFC-23) a oxidu dusného (N2O) z výroby kyseliny adipové pro účely článku 11a směrnice 2003/87/ES, s výjimkou použití kreditů plynoucích ze snížení emisí před rokem 2013 ze stávajících projektů tohoto typu ve vztahu k emisím ze zařízení, na něž se vztahuje systém EU pro obchodování s emisemi, které vznikly během roku 2012, přičemž toto použití se povoluje do 30. dubna 2013 včetně.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 7. června 2011.
REGOLAMENT TAL-KUMMISSJONI (UE) Nru 550/2011
tas-7 ta’ Ġunju 2011
li jiddetermina, skont id-Direttiva 2003/87/KE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill, ċertu restrizzjonijiet applikabbli għall-użu ta’ krediti internazzjonali minn proġetti li jinvolvu gassijiet industrijali
(Test b’relevanza għaż-ŻEE)
IL-KUMMISSJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidrat it-Trattat dwar il-funzjonament tal-Unjoni Ewropea,
Wara li kkunsidrat id-Direttiva 2003/87/KE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill tat-13 ta’ Ottubru 2003 li tistabbilixxi skema għall-iskambju ta’ kwoti ta’ emissjonijiet ta’ gassijiet serra ġewwa l-Komunità u li temenda d-Direttiva 96/61/KE (1) u b’mod partikolari l-Artikolu 11a(9) tagħha,
Billi:
(1)
L-għan aħħari tal-Konvenzjoni ta’ Qafas tan-Nazzjonijiet Uniti dwar it-Tibdil fil-Klima (United Nations Framework Convention on Climate Change (UNFCCC)), li kienet approvata bid-Deċiżjoni tal-Kunsill 94/69/KE tal-15 ta’ Diċembru 1993 dwar il-konklużjoni tal-Konvenzjoni Qafas tan-Nazzjonijiet Uniti dwar il-Kambjamenti tal-Klima [it-Tibdil fil-Klima] (2), huwa li tinkiseb stabbilizzazzjoni fil-konċentrazzjonijiet tal-gassijiet b’effett ta’ serra fl-atmosfera fuq livell li jipprevjeni interferenza perikoluża antropoġenika fis-sistema tal-klima. Sabiex jintlaħaq dak l-għan, iż-żieda fit-temperatura medja ġenerali kumplessiva tal-wiċċ ma għandhiex tkun iktar minn 2 °C mil-livelli preindustrijali kif approvat mill-Konferenza dwar it-Tibdil fil-Klima li saret f’Kankun f’Diċembru 2010 u l-“Ftehim ta’ Kopenħaġen”. L-aħħar rapport ta’ Valutazzjoni tal-Bord Intergovernattiv dwar it-Tibdil fil-Klima (Intergovernmental Panel on Climate Change (IPCC)), juri li, sabiex jintlaħaq dan il-għan, l-emissjonijiet globali ta’ gassijiet b’effett ta’ serra għandhom jilħqu l-quċċata tal-limitu sal-2020. Dan jimplika żieda fl-isforzi globali mill-pajjiżi emittenti ewlenin kollha.
(2)
Jekk irridu negħlbu din l-isfida, is-swieq tal-karbonju għandu jkollhom irwol ewlieni. Se jippermettulna nilħqu l-miri tagħna b’inqas spejjeż u se jippromwovu ambizzjoni ikbar. Barra minn hekk, is-swieq tal-karbonju jistgħu jkunu mod effikaċi biex ikunu trasferiti finanzi għall-pajjiżi li qed jiżviluppaw u se jgħinuna nilħqu l-pakkett finanzjarju internazzjonali ta’ USD 100 biljun miftiehem f’Kopenħagen. Dan se jirrikjedi żieda fl-iskala ta’ mekkaniżmi eżistenti, inkluża r-riforma tal-Mekkaniżmu għall-Iżvilupp Nadif (Clean Development Mechanism (CDM)) biex jiżdied l-użu ta’ linjibażi standardizzati u l-ħolqien ta’ mekkaniżmi tas-suq ġodda.
(3)
Il-Protokoll ta’ Kjoto li kien approvat mid-Deċiżjoni tal-Kunsill 2002/358/KE tal-25 ta’ April 2002 dwar l-approvazzjoni f’isem il-Komunità Ewropea, tal-Protokoll ta’ Kjoto għall-Konvenzjoni Kwadru [Qafas] tan-Nazzjonijiet Uniti dwar it-Tibdil fil-Klima u t-twettiq konġunt tal-obbligi tiegħu (3), stabbilixxa l-miri għat-tnaqqis tal-emissjonijiet għal 39 Parti għall-perjodu 2008-12, u stabbilixxa żewġ mekkaniżmi għall-ħolqien ta’ krediti internazzjonali li l-Partijiet jistgħu jużaw biex jiskambjaw emissjonijiet. L-Implimentazzjoni Konġunta (Joint Implementation (JI)) tipprovdi għall-ħolqien ta’ unitajiet tat-tnaqqis tal-emissjonijiet (emission reduction units (ERUs)), filwaqt li s-CDM jipprovdi għall-ħolqien ta’ tnaqqis iċċertifikat ta’ emissjonijiet (certified emission reductions (CERs)).
(4)
JI u CDM huma hekk imsejħa mekkaniżmi purament għall-iskambju, li permezz tagħhom, tunnellata ta’ emissjonijiet ta’ gass b’effett serra toħloq id-dritt ta’ tunnellata emissjonijjiet ta’ gass f’post ieħor. Filwaqt li sistemi bħal dawn ġeneralment jgħinu fit-tnaqqis tal-kost tat-tnaqqis tal-emissjonijiet globali u jippermettu azzjoni f’pajjiżi fejn huwa iktar kost-effiċjenti, huma ma jassistux fl-isforzi għat-tnaqqis neċessarji biex jagħmlu progress lejn il-mira ta’ 2 °C.
(5)
Sabiex it-tisħin globali jinżamm inqas minn 2 °C, l-Unjoni ħadet il-pożizzjoni li impenji mill-pajjiżi industrijalizzati għandhom ikunu kkumplimentati minn azzjoni ta’ mitigazzjoni xierqa mill-pajjiżi li qed jiżviluppaw, b’mod partikolari dawk l-iktar avvanzati. Fl-istess ħin, għandu jkun żviluppat suq internazzjonali wiesa’ tal-karbonju li jista’ jipprovdi t-tnaqqis globali neċessarju b’mod effiċjenti, meta l-krediti internazzjonali huma ġġenerati għal tnaqqis tal-emissjonijiet miksub inqas minn punt ta’ riferiment li huwa stabbilit inqas minn emissjonijiet ipprojjettati fin-nuqqas ta’ miżuri ta’ tnaqqis. Dan jirrikjedi azzjoni ta’ mitigazzjoni xierqa mill-pajjiżi li qed jiżviluppaw. Filwaqt li l-parteċipazzjoni tal-pajjiżi l-inqas żviluppati fis-CDM għandha tkun imsaħħa, pajjiżi li qed jiżviluppaw iktar avvanzati għandhom gradwalment jersqu lejn parteċipazzjoni f’mekkaniżmi tas-suq settorjali u fl-aħħar mill-aħħar f’sistemi ta’ limiti massimi u skambji (4).
(6)
Il-parteċipazzjoni fil-JI u s-CDM hija voluntarja, bħad-deċiżjonijiet li jippermettu l-użu ta’ krediti fis-sistemi tal-iskambju tal-emissjonijiet. Għalhekk, hemm distinzjoni bejn krediti li jistgħu jkunu ġġenerati u krediti li l-firmatarji tal-Protokoll ta’ Kjoto setgħu ddeċidew li jużaw skont il-leġiżlazzjoni domestika tagħhom. Għal dan l-għan, id-Direttiva 2003/87/KE diġà eskludiet l-użu ta’ unitajiet b’ammont assenjat, u d-Direttiva 2004/101/KE tal-Parlament Ewropew u tal-kunsill (5) ippermettiet l-użu ta’ ċertu krediti JI u CDM b’restrizzjonijiet armonizzati dwar l-użu ta’ krediti internazzjonali minn proġetti nukleari, dwar l-użu tal-art u l-forestrija, u sakemm l-Istati Membri jistgħu jippermettu l-operaturi li jużaw ċertu kwantitajiet ta’ tipi oħra ta’ krediti internazzjonali. Id-Direttiva 2003/87/KE tipprovdi għal dispożizzjonijiet ta’ implimentazzjoni armonizzati li għandhom ikunu adottati għal restrizzjonijiet dwar l-użu ta’ krediti internazzjonali.
(7)
L-użu ta’ krediti internazzjonali minn proġetti li jinvolvu trifluworometan (HFC-23) u ossidu tan-nitrat (N2O) mill-produzzjoni tal-aċidu adipiku, (minn issa ‘l quddiem “proġetti industrijali dwar il-gass”), għandu jkun limitat. Dan huwa konsistenti mal-konklużjonijiet tal-Kunsill Ewropew ta’ Ottubru 2009 li jħeġġu lill-pajjiżi li qed jiżviluppaw, speċjalment dawk iktar avvanzati, biex jieħdu azzjoni ta’ mitigazzjoni xierqa. Il-maġġoranza l-kbira tal-proġetti industrijali dwar il-gass jinsabu fil-pajjiżi li qed jiżviluppaw aktar avvanzati b’kapaċitajiet suffiċjenti biex huma stess jiffinanzjaw dak it-tnaqqis irħis u d-dħul miksub minn dawk il-proġetti fil-passat għandu jkun biżżejjed biex jiffinanzjahom. L-introduzzjoni ta’ restrizzjonijiet tal-użu għall-krediti tal-gass industrijali, b’mod partikolari jekk segwiti minn deċiżjonijiet rispettivi fil-livelli internazzjonali, għandhom jikkontribwixxu biex tintlaħaq distribzzjoni ġeografika iktar bilanċjata tal-benefiċċji tal-mekkaniżmi stabbiliti mill-Protokoll ta’ Kyoto.
(8)
Il-proġetti industrijali dwar il-gass iqajmu tħassib ambjentali. Rati ta’ benefiċċju eċċezzjonalment għoljin mill-qerda tal-HFC-23 għandhom il-konsegwenza li jistimulaw it-tkomplija tal-produzzjoni u l-użu tal-klorodifluworometan (HCFC-22), sustanza qawwija li tagħmel ħsara lill-ożonu u li toħloq il-gass b’effett ta’ serra, f’impjanti reġistrati fil-livell massimu permess mill-metodoloġija tal-attività tal-proġett. Konsegwentement, il-produzzjoni tal-HCFC-22 tista’ tkun ogħla milli kieku kienet tkun fin-nuqqas ta’ attivitajiet tal-proġett. Dan ixekkel l-‘Aġġustament ta’ Montreal tal-2007 dwar il-Produzzjoni u l-Konsum ta’ HCFCs’ taħt il-Protokoll ta’ Montreal dwar is-Sustanzi li Jagħmlu Ħsara lill-Faxx tal-Ożonu (6), sabiex tkun stabbilita l-eliminazzjoni mgħaġġla tal-HCFC-22 għal użu li mhux għalf. Dan huwa inkonsistenti wkoll mal-iffinanzjar tal-Istati Membri għall-eliminazzjoni tal-produzzjoni tal-HCFC-22 permezz ta’ kontribuzzjonijiet għall-fond multilaterali taħt il-Protokoll ta’ Montreal. Dawn ir-rati ta’ benefiċċji għoljin jirriżultaw f’distorzjonijiet tal-inċentivi ekonomiċi u l-kompetizzjoni u f’tibdiliet fil-produzzjoni minn produtturi tal-aċidu adipiku stabbiliti fl-Unjoni għal produtturi reġistrati f’pajjiżi terzi. It-trattament ħafna iktar favorevoli tal-produtturi tal-aċidu adipiku li qed jipparteċipaw fil-mekkaniżmi ta’ Kjoto milli dawk li se jidħlu fl-iskema tal-Unjoni mill-2013, se jżidu r-riskju ta’ tibdil simili fil-produzzjoni u żieda netta fl-emissjonijiet globali. Sabiex jitnaqqsu d-distorzjonijiet tal-inċentivi ekonomiċi u l-kompetizzjoni u sabiex ikun evitat l-iskular tal-emissjonijiet tal-gass b’effett serra, ir-restrizzjonijiet fuq l-użu ta’ dawn il-krediti internazzjonali huma ġġustifikati.
(9)
Il-krediti internazzjonali mill-proġetti industrijali dwar il-gass ma jikkontribwixxux għat-trasferiment tat-teknoloġija jew għat-trasformazzjoni neċessarja fuq tul ta’ żmien twil ta’ sistemi tal-enerġija fil-pajjiżi li qed jiżviluppaw. It-tnaqqis ta’ dawn il-gassijiet industrijali permezz tal-JI jew tas-CDM ma jikkontribwixxix għat-tnaqqis tal-emissjonijiet globali bl-iktar mod effiċjenti, minħabba li l-benefiċċji għoljin mill-iżviluppaturi tal-proġett ma jintużawx għat-tnaqqis tal-emissjonijiet.
(10)
L-applikazzjoni tar-restrizzjonjiet tal-użu sħiħ ta’ krediti speċifiċi hija pprovduta fl-Artikolu 11a(9) tad-Direttiva 2003/87/KE. Xieraq li din ir-restrizzjoni tkun applikata fil-każ ta’ proġetti industrijali dwar il-gass. Restrizzjoni sħiħa tal-użu hija l-aħjar mod kif tkun eliminata kompetizzjoni mhux mixtieqa u konsegwenzi ambjentali ta’ dawk il-krediti, biex titjieb il-kost-effettività tat-tnaqqis tal-emissjonijiet globali u l-prestazzjoni ambjentali tas-suq tal-karbonju billi jkunu nkoraġġiti investimenti baxxi fil-karbonju.
(11)
Skont l-Artikolu 11a(9) tad-Direttiva 2003/87/KE, il-miżuri pprovduti f’dan l-Artikolu għandhom japplikaw mill-1 ta’ Jannar 2013 li, skont dak l-Artikolu huwa iktar minn sitt xhur u inqas minn tliet snin mid-data tal-adozzjoni tiegħu. L-użu ta’ krediti industrijali dwar il-gass għall-obbligi ta’ konformità matul l-2012 mhux affettwat minn dawn il-miżuri.
(12)
Il-miżuri pprovduti f’dan ir-Regolament huma skont l-opinjoni tal-Kumitat għat-Tibdil fil-Klima,
ADOTTAT DAN IR-REGOLAMENT:
Artikolu 1
Mill-1 ta’ Jannar 2013, l-użu ta’ krediti internazzjonali minn proġetti li jinvolvu l-qerda tat-trifluworometan (HFC-23) u l-ossidu tan-nitrat (N2O) mill-produzzjoni tal-aċidu adipiku għall-iskopijiet tal-Artikolu 11a tad-Direttiva 2003/87/KE huwa pprojbit, minbarra l-użu ta’ krediti fir-rigward tat-tnaqqis tal-emissjonijiet qabel l-2013 minn proġetti eżistenti ta’ dawn it-tipi għal użu fir-rigward ta’ emissjonijiet minn installazzjonijiet ETS tal-UE li seħħew matul l-2012 li għandhom ikunu awtorizati sat-30 ta’ April 2013 inklużiv.
Artikolu 2
Dan ir-Regolament għandu jidħol fis-seħħ dakinhar tal-pubblikazzjoni tiegħu f’Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
Dan ir-Regolament għandu jorbot fl-intier tiegħu u japplika direttament fl-Istati Membri kollha.
Magħmul fi Brussell, is-7 ta’ Ġunju 2011.