NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1259/2010
ze dne 20. prosince 2010,
kterým se zavádí posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva ve věcech rozvodu a rozluky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 81 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2010/405/EU ze dne 12. července 2010, kterým se povoluje posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva ve věcech rozvodu a rozluky (1),
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru,
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Evropská unie si stanovila za cíl zachovávat a rozvíjet prostor svobody, bezpečnosti a práva, ve kterém je zaručen volný pohyb osob. Pro postupné vytváření tohoto prostoru musí Unie přijmout opatření v oblasti justiční spolupráce v občanských věcech s mezinárodním prvkem, zejména pokud je to nezbytné k řádnému fungování vnitřního trhu.
(2)
Podle článku 81 Smlouvy o fungování Evropské unie mají tato opatření zahrnovat zejména opatření pro zajištění slučitelnosti kolizních norem platných v členských státech.
(3)
Komise dne 14. března 2005 přijala zelenou knihu o rozhodném právu a příslušnosti soudů v rozvodových záležitostech. Tato zelená kniha vyvolala rozsáhlé konzultace s veřejností o možných řešeních problémů, které by mohly za současného stavu nastat.
(4)
Komise dne 17. července 2006 předložila návrh nařízení, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 (2), pokud jde o příslušnost, a zavádějí se pravidla pro rozhodné právo ve věcech manželských.
(5)
Rada na zasedání v Lucemburku ve dnech 5. a 6. června 2008 došla k závěru, že ohledně tohoto návrhu nebylo dosaženo jednomyslného postoje a že existují nepřekonatelné překážky, které brání tomu, aby bylo jednomyslnosti dosaženo v daném okamžiku nebo v blízké budoucnosti. Shledala, že cílů návrhu by nebylo možno dosáhnout v přiměřené lhůtě za použití příslušných ustanovení Smluv.
(6)
Belgie, Bulharsko, Francie, Itálie, Lotyšsko, Lucembursko, Maďarsko, Malta, Německo, Rakousko, Portugalsko, Rumunsko, Řecko, Slovinsko a Španělsko předložily následně Komisi žádost, v níž uvedly, že hodlají mezi sebou navázat posílenou spolupráci v oblasti rozhodného práva ve věcech manželských. Řecko svou žádost dne 3. března 2010 stáhlo.
(7)
Rada přijala dne 12. července 2010 rozhodnutí 2010/405/EU, kterým se povoluje posílená spolupráce v oblasti rozhodného práva ve věcech rozvodu a rozluky.
(8)
Podle čl. 328 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie je posílená spolupráce při navázání otevřena všem členským státům, s výhradou dodržení případných podmínek účasti stanovených povolujícím rozhodnutím. Je jim rovněž otevřena kdykoli, s výhradou dodržení, kromě uvedených podmínek, aktů již přijatých v jejím rámci. Komise a členské státy účastnící se posílené spolupráce dbají na to, aby podporovaly účast co největšího počtu členských států. Toto nařízení by mělo být závazné v celém rozsahu a přímo použitelné pouze v zúčastněných členských státech v souladu se Smlouvami.
(9)
Toto nařízení by mělo vytvořit jasný a soudržný právní rámec v oblasti rozhodného práva ve věcech rozvodu a rozluky v zúčastněných členských státech, poskytnout občanům vhodná řešení, pokud jde o právní jistotu, předvídatelnost a pružnost, a zabránit situacím, kdy jeden z manželů požádá o rozvod dříve než ten druhý kvůli tomu, aby se řízení řídilo určitým právem, které považuje za vhodnější pro ochranu svých zájmů.
(10)
Oblast věcné působnosti a ustanovení tohoto nařízení by měly být slučitelné s nařízením (ES) č. 2201/2003. Toto nařízení by se však nemělo vztahovat na prohlášení manželství za neplatné.
Toto nařízení by se mělo vztahovat pouze na zrušení nebo uvolnění manželského svazku. Právo stanovené kolizními normami tohoto nařízení by se mělo vztahovat na důvody k rozvodu a rozluce.
Předběžné otázky, jako je právní způsobilost a platnost manželství, a otázky, jako jsou majetkové důsledky rozvodu nebo rozluky, jméno, rodičovská odpovědnost, vyživovací povinnosti nebo případná jiná dodatečná opatření, by měly být stanoveny kolizními normami platnými v daném zúčastněném členském státě.
(11)
Za účelem jasného vymezení územního rozsahu působnosti tohoto nařízení je třeba určit členské státy, které se účastní posílené spolupráce.
(12)
Toto nařízení by mělo být univerzální povahy, což znamená, že jeho jednotné kolizní normy by měly být schopny určit právo zúčastněného členského státu, nezúčastněného členského státu nebo státu, který není členem Evropské unie.
(13)
Toto nařízení by se mělo použít bez ohledu na povahu soudu, který se řízením zabývá. Za soud příslušný k zahájení řízení by měl být případně považován soud podle nařízení (ES) č. 2201/2003.
(14)
Aby se manželům poskytla možnost zvolit rozhodné právo, k němuž mají úzkou vazbu, nebo, neučiní-li volbu, aby se toto právo použilo na jejich rozvod nebo rozluku, mělo by se toto právo použít i v případě, že není právem zúčastněného členského státu. V případě, že je určeno právo jiného členského státu, by mohla soudům při zjišťování obsahu cizího práva napomáhat síť vytvořená rozhodnutím Rady 2001/470/ES ze dne 28. května 2001 o vytvoření Evropské soudní sítě pro občanské a obchodní věci (3).
(15)
Zvýšení mobility občanů vyžaduje jednak větší flexibilitu a jednak větší právní jistotu. Aby toto nařízení odpovídalo uvedenému cíli, mělo by posílit autonomii stran ve věcech rozvodu a rozluky a ponechat jim při jejich rozvodu nebo rozluce určitou možnost volby rozhodného práva.
(16)
Manželé by měli mít možnost zvolit právo země, k níž mají zvláštní vazby, nebo právo místa soudu jako rozhodné právo pro rozvod a rozluku. Právo, které manželé zvolí, musí být v souladu se základními právy uznanými ve Smlouvách a v Listině základních práv Evropské unie.
(17)
Je důležité, aby manželé před určením rozhodného práva měli přístup k aktuálním informacím o zásadních aspektech vnitrostátních právních předpisů, právních předpisů Unie a postupech ve věcech rozvodu a rozluky. Pro zajištění takového přístupu ke vhodným a kvalitním informacím Komise tyto informace pravidelně aktualizuje v internetovém informačním systému určeném veřejnosti, který byl vytvořen rozhodnutím 2001/470/ES.
(18)
Zasvěcená volba obou manželů je hlavní zásadou tohoto nařízení. Každý z manželů by měl přesně vědět, jaké jsou právní a společenské důsledky volby rozhodného práva. Možnost zvolit rozhodné právo po vzájemné dohodě by neměla být na újmu práv a rovných možností obou manželů. V tomto ohledu by si soudci v zúčastněných členských státech měli být vědomi důležitosti zasvěcené volby obou manželů ohledně právních důsledků dohody o volbě rozhodného práva.
(19)
V zájmu zajištění právní jistoty a lepšího přístupu ke spravedlnosti by pravidla pro materiální a formální platnost právních úkonů měla být stanovena tak, aby usnadňovala zasvěcenou volbu manželů a aby byla respektována jejich dohoda. Pokud jde o formální platnost, měly by být vytvořeny určité záruky pro to, aby si manželé uvědomili důsledky své volby. Dohoda o volbě rozhodného práva by přinejmenším měla být vyhotovena písemně, datována a podepsána oběma stranami. Pokud však právo zúčastněného členského státu, v němž mají oba manželé v okamžiku uzavření dohody své obvyklé bydliště, stanoví dodatečné formální požadavky, je třeba tyto požadavky splnit. Tyto dodatečné formální požadavky mohou například existovat v zúčastněném členském státě, v němž je dohoda součástí manželské smlouvy. Pokud v okamžiku uzavření dohody mají manželé své obvyklé bydliště v různých zúčastněných členských státech, které stanoví různé formální požadavky, bylo by postačující, kdyby byly splněny formální požadavky jednoho z těchto států. Pokud v okamžiku uzavření dohody má pouze jeden z manželů své obvyklé bydliště v zúčastněném členském státě, který stanoví dodatečné formální požadavky, je třeba tyto požadavky splnit.
(20)
Dohodu o určení rozhodného práva by mělo být možno uzavřít a měnit nejpozději v okamžiku zahájení řízení u soudu, nebo dokonce i v průběhu soudního řízení, pokud tak stanoví právo místa soudu. V tomto případě by mělo stačit, aby soud toto určení zaprotokoloval v souladu s právem místa soudu.
(21)
Pro případ, že nedojde k volbě rozhodného práva, a v zájmu zaručení právní jistoty a předvídatelnosti a zabránění tomu, aby jeden z manželů požádal o rozvod dříve než ten druhý kvůli tomu, aby se řízení řídilo určitým právem, které považuje za vhodnější pro ochranu svých zájmů, by toto nařízení mělo stanovit harmonizované kolizní normy na základě žebříčku hraničních určovatelů založených na existenci úzké vazby mezi manželi a dotyčným právem. Tyto hraniční určovatele by měly být vybrány tak, aby zajistily, že řízení ve věcech rozvodu nebo rozluky se řídí právem, k němuž mají manželé úzkou vazbu.
(22)
Pokud toto nařízení odkazuje v zájmu uplatnění práva určitého státu na státní příslušnost jakožto na hraniční určovatel, měla by být otázka řešení případů vícenásobné státní příslušnosti přenechána vnitrostátnímu právu při plném respektování obecných zásad Evropské unie.
(23)
V případě zahájení řízení, jehož cílem by bylo změnit rozluku na rozvod a kdy by si strany nezvolily rozhodné právo, by se na rozvod mělo použít právo, které se použilo v případě rozluky. Tato kontinuita by u obou stran přispěla k předvídatelnosti a posílila by právní jistotu. Pokud však právo, které bylo použito na rozluku, neupravuje změnu rozluky na rozvod, měl by se rozvod při neexistenci volby práva stranami řídit kolizními normami. To by nemělo bránit manželům usilovat o rozvod na základě jiných pravidel tohoto nařízení.
(24)
V určitých situacích by však mělo být přesto použito právo státu místa soudu, u něhož bylo řízení zahájeno, zejména v případě, kdy rozhodné právo neupravuje rozvod, nebo kdy rozhodné právo jednomu z manželů nezajišťuje rovný přístup k rozvodu nebo rozluce z důvodu jeho pohlaví. Tím by však nemělo být dotčeno ustanovení o veřejném pořádku.
(25)
Důvody veřejného zájmu by za výjimečných okolností měly soudům členských států umožnit, aby neuplatnily některé ustanovení cizího práva v případě, kdy by to bylo zjevně v rozporu s veřejným pořádkem státu, jehož soud ve věci rozhoduje. Soudy by nicméně neměly mít možnost použít výhradu veřejného pořádku k tomu, aby vyloučily některé ustanovení práva jiného státu, pokud by to odporovalo Listině základních práv Evropské unie, zejména jejímu článku 21, který zakazuje jakoukoli diskriminaci.
(26)
Pokud toto nařízení odkazuje na skutečnost, že právo zúčastněného členského státu, u jehož soudu bylo zahájeno řízení, rozvod neupravuje, mělo by se to vykládat tak, že právo tohoto členského neobsahuje institut rozvodu. V takovém případě by soud neměl být povinen rozvést manželství na základě tohoto nařízení.
Pokud toto nařízení odkazuje na skutečnost, že právo zúčastněného členského státu, u jehož soudu bylo zahájeno řízení, nepovažuje pro účely rozvodového řízení příslušný sňatek za platný, mělo by se to mimo jiné vykládat tak, že podle práva tohoto členského státu tento sňatek neexistuje. V takovém případě by soud neměl být povinen rozvést nebo rozloučit manželství na základě tohoto nařízení.
(27)
Protože v některých státech a zúčastněných členských státech existují vedle sebe dva nebo více právních systémů nebo souborů pravidel týkajících se otázek, které upravuje toto nařízení, je zapotřebí stanovit, v jaké míře se toto nařízení použije v rámci různých územních jednotek těchto států a zúčastněných členských států nebo na různé kategorie osob v těchto státech a zúčastněných členských státech.
(28)
Neexistují-li pravidla pro určení rozhodného práva, měly by strany při volbě práva státu, jehož je jedna ze stran státním příslušníkem, a skládá-li se tento stát z více územních jednotek, z nichž každá má vlastní právní systém nebo soubor pravidel upravující rozvod, zároveň uvést právo územní jednotky, na němž se dohodly.
(29)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž posílení právní jistoty, předvídatelnosti a pružnosti v mezinárodních řízeních v manželských věcech, a tudíž usnadnění volného pohybu osob uvnitř Unie, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, a může jich být proto z důvodu rozsahu a účinků tohoto nařízení lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření, případně v rámci posílené spolupráce, v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je k dosažení těchto cílů nezbytné.
(30)
Toto nařízení ctí základní práva a dodržuje zásady uznané Listinou základních práv Evropské unie, a zejména jejím článkem 21, který zakazuje jakoukoli diskriminaci založenou zejména na pohlaví, rase, barvě pleti, etnickém nebo sociálním původu, genetických rysech, jazyku, náboženském vyznání nebo přesvědčení, politických názorech či jakýchkoli jiných názorech, příslušnosti k národnostní menšině, majetku, narození, zdravotním postižení, věku nebo sexuální orientaci. Soudy zúčastněných členských států by při uplatňování tohoto nařízení měly tyto práva a zásady dodržovat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBLAST PŮSOBNOSTI, VZTAH K NAŘÍZENÍ (ES) č. 2201/2003, DEFINICE A UNIVERZÁLNÍ POUŽITELNOST
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na rozvod a rozluku v situacích, kdy dochází ke kolizi právních předpisů.
2. Toto nařízení se nepoužije na následující otázky, i když vyvstanou pouze jako předběžná otázka v souvislosti s řízením o rozvodu nebo rozluce:
a)
právní způsobilost fyzických osob;
b)
existence, platnost nebo uznání manželství;
c)
prohlášení manželství za neplatné;
d)
jméno manželů;
e)
majetkové důsledky manželství;
f)
rodičovská odpovědnost;
g)
vyživovací povinnosti;
h)
svěřenství nebo dědění.
Článek 2
Vztah k nařízení (ES) č. 2201/2003
Toto nařízení nemá vliv na uplatňování nařízení (ES) č. 2201/2003.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení:
1)
„zúčastněným členským státem“ se rozumí členský stát, který se účastní posílené spolupráce v oblasti rozhodného práva ve věcech rozvodu a rozluky na základě rozhodnutí 2010/405/EU nebo na základě rozhodnutí přijatého v souladu s čl. 331 odst. 1 druhým nebo třetím pododstavcem Smlouvy o fungování Evropské unie;
2)
pojem „soud“ zahrnuje všechny orgány zúčastněných členských států příslušné k rozhodování ve věcech, které spadají do oblasti působnosti tohoto nařízení.
Článek 4
Univerzální použitelnost
Právo určené tímto nařízením se použije i v případě, že není právem zúčastněného členského státu.
KAPITOLA II
JEDNOTNÁ PRAVIDLA OHLEDNĚ ROZHODNÉHO PRÁVA VE VĚCECH ROZVODU A ROZLUKY
Článek 5
Volba rozhodného práva stranami
1. Manželé se mohou dohodnout, že si pro rozvod a rozluku zvolí rozhodné právo, jedná-li se o některé z následujících práv:
a)
právo státu, v němž mají manželé v době uzavření dohody obvyklého bydliště, nebo
b)
právo státu, v němž měli manželé poslední obvyklé bydliště, pokud zde v době uzavření dohody jeden z nich ještě bydlí, nebo
c)
právo státu, jehož je jeden z manželů v době uzavření dohody státním příslušníkem, nebo
d)
právo místa soudu.
2. Aniž je dotčen odstavec 3, dohodu určující rozhodné právo je možné uzavřít a změnit kdykoliv, nejpozději však do okamžiku zahájení řízení u soudu.
3. Pokud tak stanoví právo místa soudu, mohou manželé rovněž určit rozhodné právo před soudem v průběhu řízení. V tomto případě soud toto určení uvede do zápisu v souladu s právem místa soudu.
Článek 6
Souhlas a materiální platnost
1. Existence a platnost dohody o volbě práva nebo některého jejího ustanovení se určuje podle práva, které by se na základě tohoto nařízení použilo, kdyby dohoda nebo její ustanovení byly platné.
2. Vyplývá-li však z okolností, že by nebylo přiměřené určovat účinky chování jednoho z manželů podle práva uvedeného v odstavci 1, může se tento z manželů za účelem zjištění, že neprojevil souhlas, odvolat na právo země, v níž má v okamžiku zahájení řízení u soudu své obvyklé bydliště.
Článek 7
Formální platnost
1. Dohoda uvedená v čl. 5 odst. 1 a 2 musí být vyhotovena písemně, datována a podepsána oběma manželi. Písemné formě jsou rovnocenná veškerá sdělení elektronickou cestou, která umožňují trvalý záznam dohody.
2. Pokud však právo zúčastněného členského státu, v němž mají oba manželé své obvyklé bydliště v době uzavření dohody, stanoví pro tento druh dohody dodatečné formální požadavky, tyto požadavky se uplatní.
3. Pokud v okamžiku uzavření dohody mají manželé své obvyklé bydliště v různých zúčastněných členských státech a pokud práva těchto států stanoví různé formální požadavky, je dohoda formálně platná, splňuje-li požadavky stanovené právem jednoho z těchto států.
4. Pokud v okamžiku uzavření dohody má pouze jeden z manželů své obvyklé bydliště v zúčastněném členském státě a pokud tento stát stanoví pro tento druh dohody dodatečné formální požadavky, tyto požadavky se uplatní.
Článek 8
Rozhodné právo v případě, že je strany nezvolí
V případě, že nedojde k volbě podle článku 5, řídí se rozvod a rozluka právem státu:
a)
v němž mají manželé obvyklé bydliště v okamžiku zahájení řízení u soudu, nebo popřípadě
b)
v němž měli manželé poslední obvyklé bydliště, pokud k ukončení pobytu nedošlo dříve než rok před zahájením řízení u soudu a jeden z manželů v tomto státě pobývá ještě v okamžiku zahájení řízení u soudu, nebo popřípadě
c)
jehož státní příslušnost mají oba manželé v okamžiku zahájení řízení u soudu, nebo popřípadě
d)
u jehož soudu bylo zahájeno řízení.
Článek 9
Změna rozluky na rozvod
1. V případě změny rozluky na rozvod a nedohodnou-li se strany v souladu s článkem 5 jinak, je rozhodným právem pro rozvod právo, které bylo použito na rozluku.
2. Pokud však právo, které bylo použito na rozluku, změnu rozluky na rozvod neupravuje, použije se článek 8, nedohodnou-li se strany v souladu s článkem 5 jinak.
Článek 10
Použití práva místa soudu
Jestliže rozhodné právo podle článků 5 nebo 8 neupravuje rozvod nebo jednomu z manželů nezajišťuje rovný přístup k rozvodu nebo rozluce z důvodu jeho pohlaví, použije se právo místa soudu.
Článek 11
Vyloučení zpětného a dalšího odkazu
Stanoví-li toto nařízení použití práva některého státu, rozumí se tím právní předpisy platné v tomto státě, s výhradou pravidel mezinárodního práva soukromého.
Článek 12
Veřejný pořádek
Použití ustanovení práva určeného podle tohoto nařízení lze odmítnout pouze tehdy, je-li toto použití zjevně neslučitelné s veřejným pořádkem státu místa soudu.
Článek 13
Rozdíly ve vnitrostátním právu
Nic v tomto nařízení nezavazuje soudy zúčastněného členského státu, jehož právo neupravuje rozvod nebo nepovažuje pro účely rozvodového řízení dotyčné manželství za platné, manželství rozvést na základě tohoto nařízení.
Článek 14
Státy se dvěma nebo více právními systémy - kolize právních norem z hlediska územního
Je-li stát tvořen více územními jednotkami, z nichž každá má svůj vlastní právní systém nebo soubor pravidel upravujících věci, na něž se vztahuje toto nařízení:
a)
každý odkaz na právo tohoto státu se pro účely určení rozhodného práva podle tohoto nařízení považuje za odkaz na platné právo příslušné územní jednotky;
b)
každý odkaz na obvyklé bydliště v tomto státě se považuje za odkaz na obvyklé bydliště v územní jednotce;
c)
každý odkaz na státní příslušnost se vztahuje k územní jednotce určené právem tohoto státu, nebo neexistují-li příslušná pravidla, k územní jednotce zvolené stranami, nebo nedojde-li k volbě, k územní jednotce, ke které má jeden z manželů nebo oba manželé nejužší vazbu.
Článek 15
Státy se dvěma nebo více právními systémy - kolize právních norem z hlediska osobního
V souvislosti se státem, ve kterém dva nebo více právních systémů nebo souborů pravidel použitelných pro různé kategorie osob upravují věci, na něž se vztahuje toto nařízení, se odkazem na právo tohoto státu rozumí odkaz na právní systém, který je určen platnými pravidly tohoto státu. Neexistují-li taková pravidla, použije se právní systém nebo soubor pravidel, k němuž má jeden z manželů nebo oba manželé nejužší vazbu.
Článek 16
Nepoužití tohoto nařízení v případě vnitrostátní kolize právních norem
Zúčastněný členský stát, v němž se na věci, na něž se vztahuje toto nařízení, použijí rozdílné právní systémy nebo soubory pravidel, nemá za povinnost použít toto nařízení v případě kolizí právních norem vzniklých výlučně mezi těmito rozdílnými právními systémy nebo soubory pravidel.
KAPITOLA III
JINÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Informace poskytované zúčastněnými členskými státy
1. Zúčastněné členské státy sdělí Komisi do 21. září 2011 své případné vnitrostátní předpisy týkající se:
a)
formálních požadavků týkajících se dohod o volbě rozhodného práva podle čl. 7 odst. 2 až 4 a
b)
možnosti určit rozhodné právo podle čl. 5 odst. 3.
Zúčastněné členské státy uvědomí Komisi o veškerých následných změnách těchto předpisů.
2. Komise zveřejní informace sdělené v souladu s odstavcem 1 za použití odpovídajících prostředků, zejména prostřednictvím internetových stránek Evropské soudní sítě pro občanské a obchodní věci.
Článek 18
Přechodná ustanovení
1. Toto nařízení se vztahuje pouze na soudní řízení zahájená a na dohody podle článku 5 uzavřené po 21. červnu 2012.
Dohody o volbě rozhodného práva uzavřené před 21. červnem 2012 jsou rovněž platné, pokud jsou v souladu s články 6 a 7.
2. Tímto nařízením nejsou dotčeny dohody o volbě rozhodného práva uzavřené v souladu s právem zúčastněného členského státu, u jehož soudu bylo zahájeno řízení před 21. červnem 2012.
Článek 19
Vztah ke stávajícím mezinárodním úmluvám
1. Aniž jsou dotčeny povinnosti zúčastněných členských států podle článku 351 Smlouvy o fungování Evropské unie, není tímto nařízením dotčeno použití mezinárodních úmluv, jejichž stranou je jeden nebo více zúčastněných členských států ke dni přijetí tohoto nařízení nebo ke dni přijetí rozhodnutí podle čl. 331 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie a které stanoví kolizní normy ve věcech rozvodu nebo rozluky.
2. Toto nařízení má však mezi zúčastněnými členskými státy přednost před úmluvami uzavřenými výlučně mezi dvěma nebo více z nich v rozsahu, v jakém se tyto úmluvy týkají záležitostí upravených tímto nařízením.
Článek 20
Ustanovení o přezkumu
1. Do 31. prosince 2015 a poté každých pět let předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o uplatňování tohoto nařízení. Ke zprávě se případně připojí návrhy na úpravu tohoto nařízení.
2. Zúčastněné členské státy sdělí za tímto účelem Komisi příslušné údaje týkající se uplatňování tohoto nařízení jejich soudy.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 21
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 21. června 2012, s výjimkou článku 17, který se použije ode dne 21. června 2011.
Pro zúčastněné členské státy, které se účastní posílené spolupráce na základě rozhodnutí přijatého v souladu s čl. 331 odst. 1 druhým nebo třetím pododstavcem Smlouvy o fungování Evropské unie, se toto nařízení použije ode dne uvedeného v daném rozhodnutí.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v zúčastněných členských státech v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne 20. prosince 2010.
REGOLAMENT TAL-KUNSILL (UE) Nru 1259/2010
tal-20 ta’ Diċembru 2010
li jimplimenta kooperazzjoni msaħħa fil-qasam tal-liġi applikabbli għad-divorzju u għas-separazzjoni legali
IL-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidra t-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u b’mod partikolari l-Artikolu 81(3) tiegħu,
Wara li kkunsidra d-Deċiżjoni tal-Kunsill 2010/405/UE tat-12 ta’ Lulju 2010 li tawtorizza kooperazzjoni msaħħa fil-qasam tal-liġi applikabbli għad-divorzju u għas-separazzjoni legali (1),
Wara li kkunsidra l-proposta tal-Kummissjoni Ewropea,
Wara li l-abbozz tal-att leġislattiv intbagħat lill-Parlamenti nazzjonali,
Wara li kkunsidra l-opinjoni tal-Parlament Ewropew,
Wara li kkunsidra l-opinjoni tal-Kumitat Ekonomiku u Soċjali Ewropew,
Filwaqt li jaġixxi skont proċedura leġislattiva speċjali,
Billi:
(1)
L-Unjoni Ewropea għandha l-għan li żżomm u tiżviluppa spazju ta’ libertà, sigurtà u ġustizzja li fih jiġi żgurat il-moviment liberu tal-persuni. Għall-istabbiliment gradwali ta’ tali spazju, l-Unjoni għandha tadotta miżuri relatati mal-kooperazzjoni ġudizzjarja f’materji ċivili li jkollhom implikazzjonijiet transkonfinali, partikolarment meta meħtieġa għall-funzjonament korrett tas-suq intern.
(2)
Taħt l-Artikolu 81 tat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, dawn il-miżuri għandhom jinkludu miżuri li għandhom l-għan li jiżguraw il-kompatibbiltà tar-regoli applikabbli fl-Istati Membri fir-rigward ta’ konflitt ta’ liġijiet.
(3)
Fl-14 ta’ Marzu 2005, il-Kummissjoni addottat Green Paper dwar il-liġi applikabbli u l-ġurisdizzjoni f’materji ta’ divorzju. Il-Green Paper nediet konsultazzjoni pubblika wiesgħa dwar is-soluzzjonijiet possibbli għall-problemi li jistgħu jinħolqu fis-sitwazzjoni attwali.
(4)
Fis-17 ta’ Lulju 2006, il-Kummissjoni pproponiet Regolament tal-Kunsill li jemenda r-Regolament (KE) Nru 2201/2003 (2) dwar il-ġurisdizzjoni u li jintroduċi regoli dwar il-liġi applikabbli f’materji matrimonjali.
(5)
Fil-laqgħa tiegħu tal-5 u s-6 ta’ Ġunju 2008 fil-Lussemburgu, il-Kunsill ikkonkluda li ma kienx hemm unanimità dwar il-proposta u li kien hemm diffikultajiet insormontabbli li għamlu l-unanimità impossibbli kemm dak iż-żmien kemm fil-futur qrib. Huwa stabbilixxa li l-għanijiet tal-proposta ma setgħux jinkisbu f’perijodu ta’ żmien raġonevoli bl-applikazzjoni tad-dispożizzjonijiet rilevanti tat-Trattati.
(6)
Il-Belġju, il-Bulgarija, il-Ġermanja, il-Greċja, Spanja, Franza, l-Italja, il-Latvja, il-Lussemburgu, l-Ungerija, Malta, l-Awstrija, il-Portugall, ir-Rumanija u s-Slovenja sussegwentement indirizzaw talba lill-Kummissjoni fejn indikaw li kellhom l-intenzjoni li jistabbilixxu bejniethom kooperazzjoni msaħħa fil-qasam tal-liġi applikabbli f’materji matrimonjali. Fit-3 ta’ Marzu 2010, il-Greċja rtirat it-talba tagħha.
(7)
Fit-12 ta’ Lulju 2010, il-Kunsill adotta d-Deċiżjoni 2010/405/UE li tawtorizza kooperazzjoni msaħħa fil-qasam tal-liġi applikabbli għad-divorzju u għas-separazzjoni legali.
(8)
Taħt l-Artikolu 328(1) tat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, meta tkun qed tiġi stabbilita kooperazzjoni msaħħa, din għandha tkun miftuħa għall-Istati Membri kollha, suġġett għall-konformità ma’ kwalunkwe kondizzjoni ta’ parteċipazzjoni stabbilita bid-deċiżjoni ta’ awtorizzazzjoni. Hija għandha tkun ukoll miftuħa għalihom fi kwalunkwe mument ieħor, suġġett għal konformità mal-atti diġà adottati f’dak il-qafas, flimkien ma’ dawk il-kondizzjonijiet. Il-Kummissjoni u l-Istati Membri parteċipanti f’kooperazzjoni msaħħa għandhom jiżguraw li jippromwovu l-parteċipazzjoni mill-akbar għadd possibbli ta’ Stati Membri. Dan ir-Regolament għandu jorbot fl-intier tiegħu u japplika direttament biss fl-Istati Membri parteċipanti skont it-Trattati.
(9)
Dan ir-Regolament għandu jipprovdi qafas legali ċar u komprensiv fil-qasam tal-liġi applikabbli għad-divorzju u għas-separazzjoni legali fl-Istati Membri parteċipanti, għandu jipprovdi soluzzjonijiet xierqa għaċ-ċittadini f’termini ta’ ċertezza legali, prevedibbiltà u flessibbiltà u jipprevjeni sitwazzjoni li fiha wieħed mill-konjuġi jitlob divorzju qabel l-ieħor sabiex jiżgura li l-proċediment ikun suġġett għal liġi partikolari li hu jkun iqis bħala li l-aktar tiffavorixxi l-interessi tiegħu.
(10)
Il-kamp ta’ applikazzjoni sostantiv u t-termini preskrittivi ta’ dan ir-Regolament għandhom ikunu konsistenti mar-Regolament (KE) Nru 2201/2003. Madankollu, huwa ma għandux japplika għall-annullament taż-żwieġ.
Dan ir-Regolament għandu japplika biss għax-xoljiment jew għat-taħlil ta’ rbit taż-żwieġ. Il-liġi ddeterminata bir-regoli dwar il-konflitt ta’ liġijiet ta’ dan ir-Regolament għandha tapplika għar-raġunijiet għad-divorzju u s-separazzjoni legali.
Kwistjonijiet preliminari bħall-kapaċità ġuridika u l-validità taż-żwieġ, u kwistjonijiet bħall-effetti tad-divorzju jew tas-separazzjoni legali fuq il-proprjetà, l-isem, ir-responsabbiltà tal-ġenituri, l-obbligi ta’ manteniment jew kwalunkwe miżura anċillari oħra għandhom ikunu ddeterminati bir-regoli dwar il-konflitt ta’ liġijiet applikabbli fl-Istat Membru parteċipanti kkonċernat.
(11)
Sabiex jiġi definit b’mod ċar il-kamp ta’ applikazzjoni territorjali ta’ dan ir-Regolament, għandhom jiġu speċifikati l-Istati Membri li jipparteċipaw fil-kooperazzjoni msaħħa.
(12)
Dan ir-Regolament għandu jkun universali, jiġifieri li r-regoli uniformi tiegħu dwar il-konflitt ta’ liġijiet għandhom ikunu jistgħu jiddeterminaw il-liġi ta’ Stat Membru parteċipanti, il-liġi ta’ Stat Membru mhux parteċipanti jew il-liġi ta’ Stat li mhuwiex membru tal-Unjoni Ewropea.
(13)
Dan ir-Regolament għandu japplika irrispettivament min-natura tal-qorti jew tat-tribunal li quddiemu jinġieb il-każ. Fejn applikabbli, qorti għandha titqies bħala qorti li quddiemha nġieb il-każ skont ir-Regolament (KE) Nru 2201/2003.
(14)
Sabiex il-konjuġi jkunu jistgħu jagħżlu liġi applikabbli li magħha jkollhom rabta mill-qrib, jew, fin-nuqqas ta’ tali għażla, sabiex dik il-liġi tkun tista’ tapplika għad-divorzju jew għas-separazzjoni legali tagħhom, il-liġi inkwistjoni għandha tapplika anki jekk ma tkunx dik ta’ Stat Membru parteċipanti. Fejn tintgħażel liġi ta’ Stat Membru ieħor, in-netwerk stabbilit permezz tad-Deċiżjoni tal-Kunsill 2001/470/KE tat-28 ta’ Mejju 2001 li tistabbilixxi Netwerk Ġudizzjarju Ewropew fil-materji ċivili u kummerċjali (3) jista’ jkollu rwol fl-assistenza lill-qrati fir-rigward tal-kontenut tal-liġi barranija.
(15)
Sabiex tiżdied il-mobbiltà taċ-ċittadini huma meħtieġa aktar flessibbiltà u aktar ċertezza legali. Sabiex jinkiseb dak l-għan, dan ir-Regolament għandu jsaħħaħ l-awtonomija tal-partijiet fl-oqsma tad-divorzju u tas-separazzjoni legali billi tingħatalhom possibbiltà limitata li jagħżlu l-liġi applikabbli għad-divorzju jew għas-separazzjoni legali tagħhom.
(16)
Il-konjuġi għandhom ikunu jistgħu jagħżlu l-liġi ta’ pajjiż li magħhom ikollhom rabtiet partikolari jew il-liġi tal-forum bħala l-liġi applikabbli għad-divorzju jew għas-separazzjoni legali. Il-liġi magħżula mill-konjuġi għandha tkun konformi mad-drittijiet fundamentali rikonoxxuti mit-Trattati u l-Karta tad-Drittijiet Fundamentali tal-Unjoni Ewropea.
(17)
Huwa importanti li, qabel ma jagħżlu l-liġi applikabbli, il-konjuġi jkollhom aċċess għal informazzjoni aġġornata dwar l-aspetti essenzjali tal-liġi nazzjonali u dik tal-Unjoni u dwar il-proċedimenti li jirregolaw id-divorzju u s-separazzjoni legali. Sabiex tiggarantixxi dan l-aċċess għal informazzjoni adatta u ta’ kwalità tajba, il-Kummissjoni taġġornaha regolarment fis-sistema pubblika ta’ informazzjoni bbażata fuq l-Internet stabbilita bid-Deċiżjoni tal-Kunsill 2001/470/KE.
(18)
L-għażla infurmata taż-żewġ konjuġi hija prinċipju bażiku ta’ dan ir-Regolament. Kull wieħed mill-konjuġi għandu jkun jaf bl-eżatt liema huma l-konsegwenzi legali u soċjali tal-għażla tal-liġi applikabbli. Il-possibiltà li l-liġi applikabbli tintgħażel bi qbil komuni ma għandhiex tippreġudika d-drittijiet ta’ u l-opportunitajiet indaqs għaż-żewġ konjuġi. Għal din ir-raġuni, imħallfin fl-Istati Membri parteċipanti għandhom ikunu konxji tal-importanza ta’ għażla infurmata min-naħa taż-żewġ konjuġi rigward l-implikazzjonijiet legali tal-ftehim dwar l-għażla tal-liġi li jkun intlaħaq.
(19)
Ir-regoli dwar validità materjali u formali għandhom ikunu definiti sabiex l-għażla infurmata tal-konjuġi tkun iffaċilitata u l-kunsens tagħhom ikun irrispettat bil-ħsieb li tkun żgurata ċertezza legali kif ukoll aċċess aħjar għall-ġustizzja. Sa fejn hija kkonċernata l-validità formali, għandhom jiġu introdotti ċerti salvagwardji sabiex jiġi żgurat li l-konjuġi jkunu konxji tal-implikazzjonijiet tal-għażla tagħhom. Il-ftehim dwar l-għażla tal-liġi applikabbli għandu minn tal-anqas ikun bil-miktub, datat u ffirmat miż-żewġ partijiet. Madankollu, jekk il-liġi tal-Istat Membru parteċipanti li fih iż-żewġ konjuġi jkollhom ir-residenza abitwali tagħhom fiż-żmien tal-konklużjoni tal-ftehim tistabbilixxi regoli formali addizzjonali, dawn ir-regoli għandhom jiġu rrispettati. Pereżempju, tali regoli formali addizzjonali jistgħu jkunu jeżistu fi Stat Membru parteċipanti fejn il-ftehim ikun inserit f’kuntratt taż-żwieġ. Jekk, fiż-żmien tal-konklużjoni tal-ftehim, il-konjuġi huma residenti abitwali fi Stati Membri parteċipanti differenti li jistabbilixxu regoli formali differenti, ikun biżżejjed li jiġu rrispettati r-regoli formali ta’ wieħed minn dawn l-Istati. Jekk, fiż-żmien tal-konklużjoni tal-ftehim, konjuġi wieħed biss ikollu r-residenza abitwali tiegħu fi Stat Membru parteċipanti li jistabbilixxi regoli formali addizzjonali, dawn ir-regoli għandhom jiġu rrispettati.
(20)
Ftehim li jagħżel il-liġi applikabbli għandu jkun jista’ jiġi konkluż u modifikat l-aktar tard fiż-żmien meta jinġieb il-każ quddiem il-qorti, u anki matul il-proċediment, jekk dan ikun previst mil-liġi tal-forum. F’dak il-każ, għandu jkun suffiċjenti li tali għażla tkun reġistrata fil-qorti taħt il-liġi tal-forum.
(21)
Fejn ma tintgħażilx liġi applikabbli, u bil-ħsieb li jiġu ggarantiti ċ-ċertezza legali u l-prevedibbiltà u biex tiġi prevenuta sitwazzjoni li fiha wieħed mill-konjuġi jitlob id-divorzju qabel l-ieħor biex jiżgura li l-proċediment ikun regolat minn liġi partikolari li hu jkun iqis bħala li l-aktar tiffavorixxi l-interessi tiegħu, dan ir-Regolament għandu jintroduċi regoli armonizzati dwar il-konflitt ta’ liġijiet abbażi ta’ skala ta’ fatturi suċċessivi ta’ konnessjoni bbażati fuq l-eżistenza ta’ rabta mill-qrib bejn il-konjuġi u l-liġi kkonċernata. Tali fatturi ta’ konnessjoni għandhom jintgħażlu sabiex ikun żgurat li l-proċedimenti relatati ma’ divorzju u separazzjoni legali jkunu regolati b’liġi li magħha l-konjuġi jkollhom konnessjoni mill-qrib.
(22)
Fejn dan ir-Regolament jirriferi għaċ-ċittadinanza bħala fattur ta’ konnessjoni għall-applikazzjoni tal-liġi ta’ Stat, il-kwistjoni dwar kif jiġu trattati każijiet ta’ ċittadinanzi multipli għandha titħalla f’idejn il-liġi nazzjonali, b’rispett sħiħ lejn il-prinċipji ġenerali tal-Unjoni Ewropea.
(23)
Jekk il-każ miġjub quddiem il-qorti jkun jikkonsisti minn talba sabiex din tikkonverti separazzjoni legali f’divorzju, u fin-nuqqas ta’ għażla tal-liġi applikabbli mill-partijiet, il-liġi li kienet tapplika għas-separazzjoni legali għandha tapplika wkoll għad-divorzju. Tali kontinwità tippromwovi l-prevedibbiltà għall-partijiet u ssaħħaħ iċ-ċertezza legali. Jekk il-liġi applikata għas-separazzjoni legali ma tipprevedix il-konverzjoni tas-separazzjoni legali f’divorzju, id-divorzju għandu jkun regolat mir-regoli dwar il-konflitt ta’ liġijiet li japplikaw fin-nuqqas ta’ għażla min-naħa tal-konjuġi. Dan m’għandux jipprevjeni lill-konjuġi milli jfittxu d-divorzju abbażi ta’ regoli oħra f’dan ir-Regolament.
(24)
F’ċerti sitwazzjonijiet, bħal fejn il-liġi applikabbli ma tipprevedix id-divorzju jew fejn ma tagħtix lil wieħed mill-konjuġi aċċess indaqs għad-divorzju jew għas-separazzjoni legali minħabba is-sess tagħhom, il-liġi tal-qorti li quddiemha jinġieb il-każ għandha madankollu tapplika. Madankollu, dan ma għandux jippreġudika l-klawsola tal-ordni pubbliku.
(25)
F’ċirkustanzi eċċezzjonali, xi konsiderazzjonijiet ta’ interess pubbliku għandhom jagħtu lill-qrati tal-Istati Membri l-possibilità li jwarrbu l-applikazzjoni ta’ dispożizzjoni tal-liġi barranija f’każ partikolari fejn hi tmur manifestament kontra l-politika pubblika tal-forum. Madankollu, il-qrati ma għandhomx ikunu jistgħu japplikaw l-eċċezzjoni tal-politika pubblika sabiex iwarrbu dispożizzjoni tal-liġi ta’ Stat ieħor meta dan ikun kontra l-Karta tad-Drittijiet Fundamentali tal-Unjoni Ewropea, u b’mod partikolari l-Artikolu 21 tagħha, li jipprojbixxi kull forma ta’ diskriminazzjoni.
(26)
Fejn dan ir-Regolament jirriferi għall-fatt li l-liġi tal-Istat Membru parteċipanti, li quddiem il-Qorti tiegħu jinġieb il-każ, ma tipprevedix id-divorzju, dan għandu jiġi interpretat li jfisser li l-liġi ta’ dan l-Istat Membru m’għandhiex l-istituzzjoni tad-divorzju. F’tali każ, il-qorti m’għandhiex tkun obbligata li tippronunċja divorzju permezz tal-applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament.
Fejn dan ir-Regolament jirriferi għall-fatt li l-liġi tal-Istat Membru parteċipanti, li quddiem il-Qorti tiegħu jinġieb il-każ, ma tikkunsidrax iż-żwieġ inkwistjoni bħala validu għall-finijiet tal-proċedimenti tad-divorzju, dan għandu jkun interpretat li jfisser inter alia li tali żwieġ ma jeżistix fil-liġi ta’ dak l-Istat Membru. F’tali każ, il-qorti m’għandhiex tkun obbligata li tippronunċja divorzju jew separazzjoni legali permezz tal-applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament.
(27)
Minħabba li hemm Stati u Stati Membri parteċipanti li fihom jeżistu flimkien żewġ sistemi legali jew settijiet ta’ regoli jew aktar li jikkonċernaw materji rregolati minn dan ir-Regolament, hija meħtieġa dispożizzjoni li tirregola sa fejn id-dispożizzjonijiet ta’ dan ir-Regolament japplikaw fl-unitajiet territorjali differenti ta’ dawk l-Istati u Stati Membri parteċipanti, jew sa fejn dan ir-Regolament japplika għal kategoriji differenti ta’ nies ta’ dawk l-Istati u Stati Membri parteċipanti.
(28)
Fin-nuqqas ta’ regoli li jagħżlu l-liġi applikabbli, il-partijiet li jagħżlu l-liġi tal-Istat taċ-ċittadinanza ta’ wieħed minnhom għandhom simultanjament jindikaw liema liġi tal-unità territorjali qablu dwarha fil-każ li l-Istat li l-liġi tiegħu tintgħażel tkun tinkludi diversi unitajiet territorjali li kull waħda minnhom għandha s-sistema ta’ liġijiet tagħha jew sett ta’ regoli rigward id-divorzju.
(29)
Ladarba l-għanijiet ta’ dan ir-Regolament, jiġifieri t-tisħiħ taċ-ċertezza legali, il-prevedibbiltà u l-flessibbiltà fil-proċedimenti matrimonjali internazzjonali u b’hekk il-faċilitazzjoni tal-moviment liberu tal-persuni fl-Unjoni Ewropea, ma jistgħux jinkisbu b’mod suffiċjenti mill-Istati Membri u jistgħu għalhekk, minħabba l-iskala u l-effetti ta’ dan ir-Regolament, jinkisbu aħjar fil-livell tal-Unjoni, l-Unjoni tista’ tadotta miżuri, permezz tal-kooperazzjoni msaħħa fejn ikun il-każ, konformement mal-prinċipju tas-sussidjarjetà stabbilit fl-Artikolu 5 tat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea. Konformement mal-prinċipju ta’ proporzjonalità, kif stabbilit f’dak l-Artikolu, dan ir-Regolament ma jmurx lil hinn minn dak li huwa meħtieġ sabiex jinkisbu dawk l-għanijiet.
(30)
Dan ir-Regolament jirrispetta d-drittijiet fundamentali u josserva l-prinċipji rikonoxxuti fil-Karta tad-Drittijiet Fundamentali tal-Unjoni Ewropea, u b’mod partikolari mill-Artikolu 21 tagħha, li jafferma li kull diskriminazzjoni bbażata fuq is-sess, ir-razza, il-kulur, l-oriġini etnika jew soċjali, il-karatteristiċi ġenetiċi, il-lingwa, ir-reliġjon jew it-twemmin, l-opinjoni politika jew xi opinjoni oħra, l-appartenenza għal minoranza nazzjonali, il-proprjetà, it-twelid, id-diżabbiltà, l-età, jew l-orjentazzjoni sesswali għandha tiġi pprojbita. Dan ir-Regolament għandu jiġi applikat mill-qrati tal-Istati Membri parteċipanti fl-osservanza ta’ dawk id-drittijiet u l-prinċipji,
ADOTTA DAN IR-REGOLAMENT:
KAPITOLU I
KAMP TA’ APPLIKAZZJONI, RABTA MAR-REGOLAMENT (KE) Nru 2201/2003, DEFINIZZJONIJIET U APPLIKAZZJONI UNIVERSALI
Artikolu 1
Kamp ta’ applikazzjoni
1. Dan ir-Regolament għandu japplika, f’sitwazzjonijiet li jinvolvu konflitt ta’ liġijiet, għad-divorzju u għas-separazzjoni legali.
2. Dan ir-Regolament m’għandux japplika għall-materji li ġejjin, anke jekk jirriżultaw sempliċiment bħala kwistjoni preliminari fil-kuntest tal-proċedimenti ta’ divorzju jew ta’ separazzjoni legali:
(a)
il-kapaċità ġuridika ta’ persuni fiżiċi;
(b)
l-eżistenza, il-validità jew ir-rikonoxximent ta’ żwieġ;
(c)
l-annullament ta’ żwieġ;
(d)
l-isem tal-konjuġi;
(e)
il-konsegwenzi taż-żwieġ fuq il-proprjetà;
(f)
ir-responsabbiltà tal-ġenituri;
(e)
l-obbligi ta’ manteniment;
(h)
trusts u suċċessjonijiet.
Artikolu 2
Rabta mar-Regolament (KE) Nru 2201/2003
Dan ir-Regolament ma għandux jaffettwa l-applikazzjoni tar-Regolament (KE) Nru 2201/2003.
Artikolu 3
Definizzjoni
Għall-finijiet ta’ dan ir-Regolament:
1.
“Stat Membru parteċipanti” tfisser Stat Membru li jipparteċipa f’kooperazzjoni msaħħa dwar il-liġi applikabbli għad-divorzju u għas-separazzjoni legali permezz tad-Deċiżjoni 2010/405/UE, jew permezz ta’ deċiżjoni adottata taħt it-tieni jew it-tielet subparagrafu tal-Artikolu 331(1) tat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea.
2.
“qorti” tkopri l-awtoritajiet kollha fl-Istati Membri parteċipanti b’ġurisdizzjoni fil-materji li jaqgħu fil-kamp ta’ applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament.
Artikolu 4
Applikazzjoni universali
Il-liġi magħżula minn dan ir-Regolament għandha tapplika irrispettivament milli tkun jew ma tkunx il-liġi ta’ Stat Membru parteċipanti.
KAPITOLU II
REGOLI UNIFORMI DWAR IL-LIĠI APPLIKABBLI GĦAD-DIVORZJU U GĦAS-SEPARAZZJONI LEGALI
Artikolu 5
Għażla tal-liġi applikabbli mill-partijiet
1. Il-konjuġi jistgħu jiftiehmu li jagħżlu l-liġi applikabbli għad-divorzju u għas-separazzjoni legali sakemm hija tkun waħda mil-liġijiet li ġejjin:
(a)
il-liġi tal-Istat fejn il-konjuġi ikunu abitwalment residenti fil-mument tal-konklużjoni tal-ftehim, jew
(b)
il-liġi tal-Istat fejn il-konjuġi kienu abitwalment residenti l-aħħar, sa fejn wieħed minnhom ikun għadu residenti hemm fil-mument tal-konklużjoni tal-ftehim, jew
(c)
il-liġi tal-Istat taċ-ċittadinanza ta’ xi wieħed mill-konjuġi fil-mument tal-konklużjoni tal-ftehim, jew
(d)
il-liġi tal-forum.
2. Mingħajr preġudizzju għall-paragrafu 3, ftehim li jagħżel il-liġi applikabbli jista’ jiġi konkluż u modifikat fi kwalunkwe mument, iżda mhux aktar tard mill-mument meta jinġieb il-każ quddiem il-qorti.
3. Jekk il-liġi tal-forum tipprevedi hekk, il-konjuġi jistgħu jagħżlu wkoll il-liġi applikabbli quddiem il-qorti waqt il-proċedimenti. F’dak il-każ, tali għażla għandha tiġi rreġistrata fil-qorti taħt il-liġi tal-forum.
Artikolu 6
Kunsens u validità materjali
1. L-eżistenza u l-validità ta’ ftehim dwar l-għażla tal-liġi jew ta’ kwalunkwe terminu tiegħu għandhom jiġu determinati mil-liġi li kienet tirregolah taħt dan ir-Regolament li kieku l-kuntratt jew it-terminu kienu validi.
2. Madankollu, sabiex parti tistabbilixxi li ma tkunx tat il-kunsens tagħha, tista’ tiddipendi mil-liġi tal-pajjiż li fih ikollha r-residenza abitwali tagħha fiż-żmien li jinġieb il-każ quddiem il-Qorti jekk miċ-ċirkostanzi jidher li ma jkunx raġonevoli li jiġi determinat l-effett tal-imġiba ta’ tali parti taħt il-liġi speċifikata fil-paragrafu 1.
Artikolu 7
Validità formali
1. Il-ftehim imsemmi fl-Artikolu 5(1) u (2), għandu jkun bil-miktub, datat u ffirmat miż-żewġ konjuġi. Kull komunikazzjoni b’mezzi elettroniċi li tipprovdi reġistrazzjoni dejjiema tal-ftehim għandha titqies ekwivalenti għal kitba.
2. Madankollu, jekk il-liġi tal-Istat Membru parteċipanti li fih iż-żewġ konjuġi jkollhom ir-residenza abitwali tagħhom fil-mument tal-konklużjoni tal-ftehim tistabbilixxi rekwiżiti formali addizzjonali għal dan it-tip ta’ ftehim, għandhom japplikaw dawk ir-rekwiżiti.
3. Jekk, fiż-żmien tal-konklużjoni tal-ftehim, il-konjuġi ikunu residenti abitwali fi Stati Membri parteċipanti differenti u jekk il-liġijiet ta’ dawk l-Istati jipprevedu rekwiżiti formali differenti, il-ftehim għandu jkun formalment validu jekk ikun jissodisfa r-rekwiżiti ta’ waħda minn dawk il-liġijiet.
4. Jekk, fiż-żmien tal-konklużjoni tal-ftehim, konjuġi wieħed biss ikollu r-residenza abitwali tiegħu fi Stat Membru parteċipanti u jekk dak l-Istat jipprevedi rekwiżiti formali addizzjonali għal dan it-tip ta’ ftehim, għandhom japplikaw dawk ir-rekwiżiti.
Artikolu 8
Liġi applikabbli fin-nuqqas ta’ għażla mill-partijiet
Fin-nuqqas ta’ għażla taħt l-Artikolu 5, id-divorzju u s-separazzjoni legali għandhom ikunu suġġetti għal-liġi tal-Istat:
(a)
fejn il-konjuġi jkunu residenti abitwali fiż-żmien li jinġieb il-każ quddiem il-Qorti; jew, fin-nuqqas ta’ dan,
(b)
fejn il-konjuġi kienu residenti abitwali l-aħħar, sakemm il-perijodu ta’ residenza ma ntemmx aktar minn sena qabel li nġieb il-każ quddiem il-Qorti, sa fejn wieħed mill-konjuġi jkun għadu jirrisjedi f’dak l-Istat fiż-żmien meta jinġieb il-każ quddiem il-qorti; jew, fin-nuqqas ta’ dan,
(c)
li tiegħu ż-żewġ konjuġi jkunu ċittadini fiż-żmien li jinġieb il-każ quddiem il-Qorti; jew, fin-nuqqas ta’ dan,
(d)
fejn jinġieb il-każ quddiem il-Qorti.
Artikolu 9
Konverżjoni tas-separazzjoni legali f’divorzju
1. Fejn is-separazzjoni legali tiġi konvertita f’divorzju, il-liġi applikabbli għad-divorzju għandha tkun il-liġi applikata għas-separazzjoni legali, sakemm il-partijiet ma jkunux ftiehmu mod ieħor f’konformità mal-Artikolu 5.
2. Madankollu, jekk il-liġi applikata għas-separazzjoni legali ma tipprovdix għall-konverżjoni tas-separazzjoni legali f’divorzju, Artikolu 8 għandu japplika, sakemm il-partijiet ma jkunux qablu mod ieħor f’konformità mal-Artikolu 5.
Artikolu 10
Applikazzjoni tal-liġi tal-forum
Fejn il-liġi applikabbli taħt l-Artikolu 5 jew l-Artikolu 8 ma tipprevedix id-divorzju jew ma tagħtix lil wieħed mill-konjuġi aċċess indaqs għad-divorzju jew għas-separazzjoni legali minħabba s-sess tagħhom, għandha tapplika l-liġi tal-forum.
Artikolu 11
Esklużjoni ta’ renvoi
Fejn dan ir-Regolament jipprevedi l-applikazzjoni tal-liġi ta’ Stat, huwa jirriferi għar-regoli tal-liġi fis-seħħ f’dak l-Istat għajr għar-regoli tiegħu tad-dritt internazzjonali privat.
Artikolu 12
Ordni pubbliku
L-applikazzjoni ta’ dispożizzjoni tal-liġi magħżula permezz ta’ dan ir-Regolament tista’ tiġi miċħuda biss fejn tali applikazzjoni tkun manifestament inkompatibbli mal-ordni pubbliku tal-forum.
Artikolu 13
Differenzi fil-liġijiet nazzjonali
Xejn f’dan ir-Regolament ma għandu jobbliga lill-qrati ta’ Stat Membru parteċipanti li l-liġi tiegħu ma tipprevedix id-divorzju jew ma tikkunsidrax iż-żwieġ inkwistjoni bħala validu għall-finijiet ta’ proċedimenti ta’ divorzju sabiex jippronunċjaw divorzju permezz tal-applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament.
Artikolu 14
Stati b’żewġ sistemi legali jew aktar - konflitti ta’ liġijiet territorjali
Fejn Stat jinkludi diversi unitajiet territorjali, b’kull waħda minnhom bis-sistema ta’ liġijiet tagħha jew b’sett ta’ regoli li jikkonċernaw materji regolati minn dan ir-Regolament:
(a)
kwalunkwe referenza għal-liġi ta’ dak l-Istat għandha titqies, għall-finijiet tad-determinazzjoni tal-liġi applikabbli taħt dan ir-Regolament, bħala li tirriferi għal-liġi fis-seħħ fl-unità territorjali rilevanti;
(b)
kwalunkwe referenza għar-residenza abitwali f’dak l-Istat għandu jitqies bħala r-residenza abitwali f’unità territorjali;
(c)
kwalunkwe referenza għaċ-ċittadinanza għandha tirriferi għall-unità territorjali magħżula mil-liġi ta’ dak l-Istat, jew, fin-nuqqas ta’ regoli rilevanti, għall-unità territorjali magħżula mill-partijiet jew, fin-nuqqas ta’ għażla, għall-unità territorjali li magħha l-konjuġi għandu jew għandhom il-konnessjoni l-aktar mill-qrib.
Artikolu 15
Stati b’żewġ sistemi legali jew aktar - konflitti ta’ liġijiet interpersonali
Fir-rigward ta’ Stat li jkollu żewġ sistemi legali jew aktar jew settijiet ta’ regoli applikabbli għal kategoriji differenti ta’ nies fir-rigward ta’ materji regolati minn dan ir-Regolament, kwalunkwe referenza għal-liġi ta’ dan l-Istat għandha titqies bħala li tirriferi għas-sistema legali determinata mir-regoli fis-seħħ f’dak l-Istat. Fin-nuqqas ta’ regoli bħal dawn, għandhom japplikaw is-sistema ta’ liġijiet jew is-sett ta’ regoli li magħhom il-konjuġi għandu jew għandhom il-konnessjoni l-aktar mill-qrib.
Artikolu 16
Meta dan ir-Regolament mhuwiex applikabbli għal konflitti ta’ liġijiet interni
Stat Membru parteċipanti li fih hemm sistemi differenti ta’ liġi jew settijiet ta’ regoli applikabbli għal materji regolati minn dan ir-Regolament mhuwiex meħtieġ li japplika dan ir-Regolament għal konflitti ta’ liġijiet li jirriżultaw biss bejn tali sistemi ta’ liġi jew settijiet ta’ regoli differenti.
KAPITOLU III
DISPOŻIZZJONIJIET OĦRAJN
Artikolu 17
Informazzjoni li għandha tkun ipprovduta minn Stati Membri parteċipanti
1. Sal-21 ta’ Settembru 2011, l-Istati Membri parteċipanti għandhom jinfurmaw lill-Kummissjoni bid-dispożizzjonijiet nazzjonali tagħhom, jekk ikun hemm, dwar:
(a)
ir-rekwiżiti formali applikabbli għall-ftehimiet dwar l-għażla tal-liġi applikabbli taħt l-Artikolu 7(2) u (4); u
(b)
il-possibbiltà li tintagħżel il-liġi applikabbli taħt l-Artikolu 5(3).
L-Istati Membri parteċipanti għandhom jinfurmaw lill-Kummissjoni dwar kwalunkwe bidla sussegwenti għal dawn id-dispożizzjonijiet.
2. Il-Kummissjoni għandha tqiegħed l-informazzjoni kkomunikata taħt il-paragrafu 1 għad-dispożizzjoni tal-pubbliku permezz ta’ mezzi adatti, b’mod partikolari permezz tal-websajt tan-Netwerk Ġudizzjarju Ewropew fil-materji ċivili u kummerċjali.
Artikolu 18
Dispożizzjonijiet transizzjonali
1. Dan ir-Regolament għandu japplika għall-proċedimenti legali istitwiti kif ukoll għall-ftehimiet bħal dawk imsemmija fl-Artikolu 5 konklużi sa mill-21 ta’ Ġunju 2012.
Madankollu, għandu jibqa’ wkoll effettiv ftehim dwar l-għażla tal-liġi applikabbli konkluż qabel il-21 ta’ Ġunju 2012, sakemm huwa jkun konformi mal-Artikoli 6 u 7.
2. Dan ir-Regolament għandu jkun mingħajr preġudizzju għal ftehimiet dwar l-għażla tal-liġi applikabbli konklużi taħt il-liġi ta’ Stat Membru parteċipanti li quddiem il-qorti tiegħu jinġieb il-każ qabel il-21 ta’ Ġunju 2012.
Artikolu 19
Relazzjoni ma’ konvenzjonijiet internazzjonali eżistenti
1. Mingħajr preġudizzju għall-obbligi tal-Istati Membri parteċipanti taħt l-Artikolu 351 tat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, dan ir-Regolament ma għandux jaffettwa l-applikazzjoni ta’ konvenzjonijiet internazzjonali li għalihom Membru Stat parteċipanti jew aktar ikunu Partijiet fiż-żmien meta dan ir-Regolament jiġi adottat jew meta d-Deċiżjoni taħt it-tieni jew it-tielet subparagrafu tal-Artikolu 331(1) tat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea tiġi adottata u li jistabbilixxu regoli dwar il-konflitt ta’ liġijiet relatati mad-divorzju jew mas-separazzjoni.
2. Madankollu, dan ir-Regolament għandu, bejn Stati Membri parteċipanti, ikollu preċedenza fuq konvenzjonijiet konklużi esklużivament bejn tnejn jew aktar minnhom sa fejn tali konvenzjonijiet jikkonċernaw materji regolati minn dan ir-Regolament.
Artikolu 20
Klawsola ta’ reviżjoni
1. Sal-31 ta’ Diċembru 2015, u kull ħames snin minn hemm ‘il quddiem, il-Kummissjoni għandha tippreżenta lill-Parlament Ewropew, lill-Kunsill u lill-Kumitat Ekonomiku u Soċjali Ewropew rapport dwar l-applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament. Ir-rapport għandu jkun akkumpanjat, fejn ikun il-każ, bi proposti għall-adattament ta’ dan ir-Regolament.
2. Għal dan il-għan, l-Istati Membri parteċipanti għandhom jikkomunikaw lill-Kummissjoni l-informazzjoni rilevanti dwar l-applikazzjoni ta’ dan ir-Regolament mill-qrati tagħhom.
KAPITOLU IV
DISPOŻIZZJONIJIET FINALI
Artikolu 21
Dħul fis-seħħ u data ta’ applikazzjoni
Dan ir-Regolament għandu jidħol fis-seħħ fil-jum wara dak tal-pubblikazzjoni tiegħu f’Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
Huwa għandu japplika mill-21 ta’ Ġunju 2012, bl-eċċezzjoni tal-Artikolu 17, li għandu japplika mill-21 ta’ Ġunju 2011.
Għal dawk l-Istati Membri li jipparteċipaw fil-kooperazzjoni msaħħa permezz ta’ deċiżjoni adottata f’konformità mat-tieni jew it-tielet subparagrafu tal-Artikolu 331(1) tat-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, dan ir-Regolament għandu japplika mid-data indikata fid-deċiżjoni kkonċernata.
Dan ir-Regolament għandu jorbot fl-intier tiegħu u japplika direttament fl-Istati Membri parteċipanti skont it-Trattati.
Magħmul fi Brussell, l-20 ta’ Diċembru 2010.