SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2011/92/EU
ze dne 13. prosince 2011
o boji proti pohlavnímu zneužívání a pohlavnímu vykořisťování dětí a proti dětské pornografii, kterou se nahrazuje rámcové rozhodnutí Rady 2004/68/SVV
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 82 odst. 2 a čl. 83 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Pohlavní zneužívání a pohlavní vykořisťování dětí, včetně dětské pornografie, představují závažné porušování základních práv, zejména práv dítěte na ochranu a péči nezbytnou pro jeho blaho, jak jsou stanovena Úmluvou Organizace spojených národů o právech dítěte z roku 1989 a Listinou základních práv Evropské unie (3).
(2)
V souladu s čl. 6 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii uznává Unie práva, svobody a zásady obsažené v Listině základních práv Evropské unie, jejíž čl. 24 odst. 2 stanoví, že při všech činnostech týkajících se dětí, ať už uskutečňovaných veřejnými orgány nebo soukromými institucemi, musí být prvořadým hlediskem nejvlastnější zájem dítěte. Boj proti pohlavnímu zneužívání a pohlavnímu vykořisťování dětí a dětské pornografii je navíc jednoznačně upřednostněn ve Stockholmském programu - otevřená a bezpečná Evropa, která slouží svým občanům a chrání je (4).
(3)
Dětská pornografie, která sestává z vyobrazení pohlavního zneužívání dětí, a jiné zvlášť závažné formy pohlavního zneužívání a pohlavního vykořisťování dětí stále narůstají a šíří se pomocí nových technologií a internetu.
(4)
Rámcové rozhodnutí Rady 2004/68/SVV ze dne 22. prosince 2003 o boji proti pohlavnímu vykořisťování dětí a dětské pornografii (5) sbližuje právní předpisy členských států s cílem učinit trestnými nejzávažnější formy pohlavního zneužívání a pohlavního vykořisťování dětí, rozšířit vnitrostátní soudní příslušnost a poskytnout obětem minimální úroveň pomoci. Rámcové rozhodnutí Rady 2001/220/SVV ze dne 15. března 2001 o postavení obětí v trestním řízení (6) stanoví soubor práv obětí v trestním řízení, včetně práva na ochranu a odškodnění. Koordinace stíhání v případech pohlavního zneužívání a pohlavního vykořisťování dětí a dětské pornografie bude dále usnadněna prováděním rámcového rozhodnutí Rady 2009/948/SVV ze dne 30. listopadu 2009 o předcházení kompetenčním sporům při výkonu pravomoci v trestním řízení a jejich řešení (7).
(5)
Podle článku 34 Úmluvy Organizace spojených národů o právech dítěte se státy, které jsou smluvní stranou této úmluvy, zavazují chránit dítě před všemi formami pohlavního vykořisťování a pohlavního zneužívání. Opční protokol z roku 2000 k Úmluvě Organizace spojených národů o právech dítěte týkající se prodeje dětí, dětské prostituce a dětské pornografie a zejména Úmluva Rady Evropy z roku 2007 o ochraně dětí před pohlavním vykořisťováním a zneužíváním představují významné kroky v procesu posilování mezinárodní spolupráce v této oblasti.
(6)
Závažné trestné činy, jakými jsou pohlavní vykořisťování dětí a dětská pornografie, vyžadují komplexní přístup zahrnující stíhání pachatelů trestných činů, ochranu dětských obětí a předcházení tomuto jevu. Prvořadým hlediskem při provádění všech opatření zaměřených na boj proti těmto trestným činům musí být nejlepší zájem dítěte, a to v souladu s Listinou základních práv Evropské unie a s Úmluvou Organizace spojených národů o právech dítěte. Rámcové rozhodnutí 2004/68/SVV by mělo být nahrazeno novým nástrojem, který poskytne takový ucelený právní rámec, aby bylo dosaženo požadovaného účelu.
(7)
Tato směrnice by měla doplňovat směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/36/EU ze dne 5. dubna 2011 o prevenci obchodování s lidmi, boji proti němu a o ochraně obětí, kterou se nahrazuje rámcové rozhodnutí Rady 2002/629/SVV (8), neboť některými oběťmi obchodování s lidmi jsou dětské oběti pohlavního zneužívání nebo pohlavního vykořisťování.
(8)
V souvislosti s kriminalizací činů souvisejících s prováděním pornografických představení se tato směrnice vztahuje na činy, které představují organizovaná živá vystoupení určená určitému publiku, jež proto z definice vylučují bezprostřední osobní styk mezi přihlížejícími osobami ve věku pohlavní dospělosti a dětmi ve věku pohlavní dospělosti a jejich partnery.
(9)
Dětská pornografie často zahrnuje vyobrazení, na nichž je zaznamenáno sexuální zneužívání dětí ze strany dospělých. Může rovněž zahrnovat vyobrazení dětí, které se účastní jednoznačně sexuálního jednání, nebo jejich pohlavních orgánů, přičemž tato vyobrazení jsou vytvářena nebo používána k prvotně sexuálním účelům a zneužívána s vědomím nebo bez vědomí dítěte. Pojem dětské pornografie se dále vztahuje také na realistické obrázky dítěte, které se účastní jednoznačně sexuálního jednání nebo je zobrazeno, jak se účastní jednoznačně sexuálního jednání, určené k prvotně sexuálním účelům.
(10)
Postižení samo o sobě automaticky nevylučuje možnost souhlasit s pohlavním stykem. Zneužívání existence takového postižení za účelem účasti na sexuálních praktikách s dítětem by však mělo být považováno za trestný čin.
(11)
Při přijímání právních předpisů v oblasti trestního práva hmotného by Unie měla zajistit soulad těchto právních předpisů, a to zejména z hlediska trestních sazeb. S ohledem na Lisabonskou smlouvu je třeba mít na paměti závěry Rady ze dne 24. a 25 dubna 2002 o přístupu, který je třeba uplatňovat při sbližování trestních sazeb, uvádějící čtyři úrovně trestních sazeb. Vzhledem k mimořádně vysokému počtu různých trestných činů, které jsou v této směrnici uvedeny, je v ní za účelem zohlednění různé míry jejich závažnosti nutné stanovit různé úrovně trestních sazeb, což jde nad rámec toho, co by mělo být v právních nástrojích Unie obvykle uvedeno.
(12)
Za závažné formy pohlavního zneužívání a pohlavního vykořisťování dětí by měly být stanoveny účinné, přiměřené a odrazující sankce. Jedná se zejména o různé formy pohlavního zneužívání a pohlavního vykořisťování dětí, jež jsou usnadněné využíváním informačních a komunikačních technologií, jako například navazování kontaktu s dětmi k sexuálním účelům prostřednictvím sociálních sítí a diskusních fór na internetu. Rovněž definice dětské pornografie by měla být upřesněna a měla by se přiblížit definicím obsaženým v mezinárodních nástrojích.
(13)
Tresty odnětí svobody s horní hranicí trestní sazby, které tato směrnice stanoví za trestné činy v ní uvedené, by měly být ukládány přinejmenším v případě nejzávažnějších forem této trestné činnosti.
(14)
Pro dosažení horní hranice sazby trestu odnětí svobody stanovené v této směrnici v případě trestných činů týkajících se pohlavního zneužívání a pohlavního vykořisťování dětí a dětské pornografie, mohou členské státy s přihlédnutím ke svému vnitrostátnímu právu kombinovat sazby trestů odnětí svobody stanovené ve vnitrostátních právních předpisech upravujících tyto trestné činy.
(15)
Tato směrnice ukládá členským státům povinnost stanovit ve svých vnitrostátních právních předpisech tresty s ohledem na právo Unie v oblasti boje proti pohlavnímu zneužívání, pohlavnímu vykořisťování dětí a dětské pornografii. Pokud jde o uplatňování těchto trestů nebo jiného dostupného systému vymáhání práva v konkrétních případech, neukládá tato směrnice žádné povinnosti.
(16)
Zejména v případech, kdy jsou trestné činy uvedené v této směrnici spáchány za účelem finančního zisku, by měly členské státy zvážit stanovení možnosti uložit kromě trestu odnětí svobody i finanční pokutu.
(17)
Termínem „protiprávní“ je ve spojení s dětskou pornografií dána členským státům možnost, aby uznaly jako oprávněné jednání vztahující se k „pornografickému materiálu“, který má například lékařský, vědecký či jiný podobný účel. Uvedený termín rovněž připouští aktivity prováděné na základě pravomocí vyplývajících z vnitrostátního práva, jako je oprávněné držení dětské pornografie státními orgány za účelem vedení trestního řízení nebo za účelem prevence, odhalování či vyšetřování trestné činnosti. Nevylučuje rovněž jiné důvody nebo podobné zásady, které dotyčnou osobu za daných okolností zprošťují odpovědnosti, například když jsou tyto případy ohlašovány prostřednictvím telefonních či internetových horkých linek.
(18)
Vědomé získávání přístupu k dětské pornografii prostřednictvím informačních a komunikačních technologií by mělo být považováno za trestný čin. K tomu, aby daná osoba mohla být činěna odpovědnou, je třeba, aby na internetovou stránku, na níž je dětská pornografie k dispozici, vstoupila úmyslně a byla si zároveň vědoma toho, že tam lze takové snímky nalézt. Sankce by neměly být uplatňovány vůči osobám, které internetové stránky obsahující dětskou pornografii navštíví neúmyslně. Úmyslnou povahu trestného činu lze vyvodit zejména ze skutečnosti, že k němu dochází opakovaně nebo že trestné činy byly spáchány prostřednictvím služby za úplatu.
(19)
Navazování kontaktu s dětmi k sexuálním účelům představuje hrozbu, která získává v souvislosti s internetem zvláštní podobu, protože Internet umožňuje bezprecedentní, anonymitu uživatelů, neboť jim dává příležitost k utajování jejich skutečné totožnosti a vlastností, jako je například věk. Členské státy současně uznávají, že proti navazování kontaktu s dětmi k sexuálním účelům je třeba bojovat i mimo rámec internetu, zejména tam, kde k navazování kontaktů tohoto druhu nedochází prostřednictvím informačních a komunikačních technologií. Členské státy se vybízejí k tomu, aby za trestný čin považovaly jednání, kdy pachatel navazuje kontakt s dítětem, aby se s ním stýkalo za účelem sexu, v přítomnosti či v blízkosti dítěte, což může mít formu zvláštního trestného činu přípravy, pokusu o spáchání trestných činů uvedených v této směrnici nebo zvláštní formu pohlavního zneužití. Členské státy by bez ohledu na to, jaké zvolí právní řešení otázky kriminalizace získávání důvěry dětí přes Internet k sexuálním účelům („off-line grooming“), měly zajistit, aby pachatelé této trestné činnosti byli nějakým způsobem stíháni.
(20)
Tato směrnice neupravuje politiku členských států, pokud jde o sexuální praktiky prováděné se souhlasem zúčastněných stran, kterých se mohou účastnit děti a které lze považovat za normální objevování sexuality při vývoji lidského jedince s přihlédnutím k různým kulturním a právním tradicím, a také k novým formám navazování a udržování vztahů u dětí a dospívající mládeže, mimo jiné prostřednictvím informačních a komunikačních technologií. Uvedené otázky nespadají do oblasti působnosti této směrnice. Jestliže členské státy využijí možností uvedených v této směrnici, činí tak v rámci výkonu svých pravomocí.
(21)
Členské státy by ve svém vnitrostátním právu měly v souladu s příslušnými pravidly týkajícími se přitěžujících okolností danými jejich právním řádem stanovit přitěžující okolnosti. Měly by zajistit, aby tyto přitěžující okolností měli k dispozici soudci a mohli k nim při vyměřování trestu pro pachatele trestných činů přihlížet, ačkoli soudci nemají povinnost tyto přitěžující okolnosti uplatňovat. Jsou-li tyto přitěžující okolnosti vzhledem k povaze konkrétního trestného činu nepodstatné, členské státy by je ve svém vnitrostátním právu stanovovat neměly. Závažnost jednotlivých přitěžujících okolností stanovených v této směrnici by měla být na vnitrostátní úrovni vyhodnocena pro každý trestný čin uvedený v této směrnici.
(22)
Tělesná či mentální nezpůsobilost by v rámci této směrnice měla být chápána v tom smyslu, že zahrnuje také stav tělesné či mentální nezpůsobilosti způsobený vlivem omamných látek či alkoholu.
(23)
V rámci boje proti pohlavnímu vykořisťování dětí je třeba v plné míře využívat stávající nástroje zaměřené na zajištění a konfiskaci výnosů z trestné činnosti, jako je Úmluva Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu a protokoly k této úmluvě, Úmluva Rady Evropy z roku 1990 o praní, vyhledávání, zadržování a konfiskaci výnosů ze zločinu, rámcové rozhodnutí Rady 2001/500/SVV ze dne 26. června 2001 o praní peněz, identifikaci, vysledování, zmrazení, zajištění a propadnutí nástrojů trestné činnosti a výnosů z ní (9) a rámcové rozhodnutí Rady 2005/212/SVV ze dne 24. února 2005 o konfiskaci výnosů a majetku z trestné činnosti a nástrojů trestné činnosti (10). Je třeba podporovat využívání zajištěných a konfiskovaných nástrojů trestné činnosti uvedené v této směrnici a výnosů z ní na pomoc obětem a na jejich ochranu.
(24)
Je třeba zabránit tomu, aby oběti trestných činů uvedených v této směrnici byly vystaveny sekundární viktimizaci. V členských státech, v nichž je za prostituci nebo vystupování v pornografii možno v souladu s vnitrostátním trestním právem ukládat tresty, by mělo být možné nezahajovat trestní stíhání či neukládat sankce podle těchto právních předpisů v případě, že dotyčné dítě tyto činy spáchalo v důsledku toho, že bylo obětí pohlavního vykořisťování, nebo v případě, že bylo k účasti na dětské pornografii přinuceno.
(25)
Tato směrnice jakožto nástroj sbližování trestního práva stanoví trestní sazby, které by měly být uplatňovány, aniž jsou tím dotčeny konkrétní trestní politiky členských států týkající se dětských pachatelů trestné činnosti.
(26)
Vyšetřování trestných činů a podávání žalob v trestních řízeních by se mělo usnadnit, aby se vzaly v úvahu obtíže, které musí dětské oběti při oznamování pohlavního zneužití překonávat, a anonymita pachatelů trestných činů v kybernetickém světě. Aby byla zajištěna úspěšnost vyšetřování a stíhání trestných činů uvedených v této směrnici, nemělo by zahájení vyšetřování či trestního stíhání v zásadě záviset na tom, zda oběť nebo její zástupce učiní oznámení či vznese obvinění. Dostatečně dlouhá doba pro stíhání by měla být stanovena v souladu s vnitrostátním právem.
(27)
Osobám a orgánům odpovědným za vyšetřování a stíhání trestných činů uvedených v této směrnici by měly být k dispozici účinné vyšetřovací nástroje. Mezi tyto nástroje může patřit odposlech, sledování včetně elektronického sledování, monitorování bankovních účtů nebo jiné finanční vyšetřování, přičemž je třeba přihlížet mimo jiné k zásadě proporcionality a k povaze a závažnosti vyšetřovaných trestných činů. V souladu s vnitrostátním právem by tyto nástroje měly případně zahrnovat rovněž možnost, aby donucovací orgány mohly používat na internetu utajenou totožnost.
(28)
Členské státy by měly vybízet všechny osoby, které vědí nebo mají podezření, že došlo k pohlavnímu vykořisťování nebo pohlavnímu zneužívání dítěte, k tomu, aby tyto skutečnosti oznámily příslušným orgánům. Členské státy by měly určit příslušné orgány, jimž mohou být taková podezření oznamována. Tyto příslušné orgány by se ve své činnosti neměly omezovat na ochranu dětí nebo na příslušné sociální služby. Požadavek, aby se podezření oznamovalo „v dobré víře“, by měl zabránit uplatňování příslušného ustanovení k tomu, aby jej bylo možné zneužívat k oznamování naprosto smyšlených nebo nepravdivých skutečností.
(29)
Měla by se změnit pravidla o soudní příslušnosti, aby se zajistilo, že pachatelé pohlavního zneužívání nebo pohlavního vykořisťování dětí, kteří pocházejí z Unie, budou stíháni i tehdy, pokud se dopustí trestného činu mimo Unii, zejména v rámci tzv. sexuální turistiky. Sexuální turistika zaměřená na děti by měla být chápána jako pohlavní vykořisťování dětí páchané osobou či osobami, které z obvyklého místa svého pobytu vycestují do zahraničí, kde se dopouštějí pohlavního styku s dětmi. V případě, že je sexuální turistika zaměřená na děti provozována za hranicemi Unie, by členské státy měly prostřednictvím dostupných vnitrostátních a mezinárodních nástrojů, včetně dvoustranných a mnohostranných smluv o vydávání, vzájemné pomoci či předávání trestního řízení, usilovat o prohlubování spolupráce se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi s cílem bojovat proti sexuální turistice. Členské státy by měly podporovat otevřený dialog a komunikaci se zeměmi mimo Unii, aby bylo možné stíhat v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy pachatele, kteří vycestovávají z Unie za účelem sexuální turistiky zaměřené na děti.
(30)
Měla by být přijata opatření na ochranu dětských obětí, která jsou v jejich nejlepším zájmu a zohledňují jejich potřeby. Dětské oběti by měly mít snadný přístup k právním prostředkům nápravy a k možnosti využívat opatření řešících střet zájmů, pokud k pohlavnímu zneužívání nebo pohlavnímu vykořisťování dítěte dochází v rodině. V případě, že by byl pro dítě v průběhu trestního vyšetřování či řízení určen zvláštní zástupce, může tuto úlohu plnit rovněž právnická osoba, instituce nebo orgán. Pokud svůj případ předloží příslušným orgánům, neměly by dětské oběti také podléhat sankcím ukládaným například podle vnitrostátních právních předpisů o přistěhovalectví nebo prostituci. Dále by účast v trestním řízení neměla u těchto obětí vyvolávat pokud možno žádná další traumata v důsledku výslechů nebo vizuálního kontaktu s pachateli. Schopnost dobře rozumět dětem a způsobu jejich chování pod tíhou traumatických zážitků pomůže zajistit vysokou kvalitu získávání důkazů a ulevit dětem od stresu při provádění nezbytných opatření.
(31)
Členské státy by měly zvážit možnost poskytování krátkodobé a dlouhodobé pomoci dětským obětem. Jakákoli újma způsobená pohlavním zneužíváním a pohlavním vykořisťováním dítěte je závažná a je třeba ji řešit. Vzhledem k povaze újmy způsobené pohlavním zneužíváním a pohlavním vykořisťováním by měla být tato pomoc poskytována tak dlouho, jak je to nutné k fyzickému a psychickému zotavení dítěte, případně až do dospělosti. Je třeba uvážit možnost poskytovat pomoc a rady i rodičům nebo opatrovníkům dětských obětí, pokud nejsou podezřelí ze spáchání příslušného trestného činu, aby mohli být těmto dětským obětem nápomocni po celou dobu trestního řízení.
(32)
Práva obětí v trestním řízení, včetně práva na ochranu a odškodnění, jsou stanovena v rámcovém rozhodnutí 2001/220/SVV. Kromě toho by dětem, které jsou oběťmi pohlavního zneužívání, pohlavního vykořisťování a dětské pornografie, měl být umožněn přístup k právní pomoci a v souladu s postavením oběti v příslušném právním řádu rovněž k právnímu zastupování, a to mimo jiné za účelem uplatnění nároku na odškodnění. Tuto právní pomoc a právní zastupování mohou také poskytovat příslušné orgány za účelem uplatňování nároku na odškodnění od státu. Právní pomoc má obětem umožnit přístup k informacím a zajistit, že se jim dostane rady o různých možnostech, které jsou jim k dispozici. Právní pomoc by měla poskytovat osoba, která absolvovala příslušnou odbornou přípravu, přičemž se nemusí nutně jednat o právníka. Právní pomoc a, v souladu s postavením oběti v příslušném právním řádu, právní zastoupení by měly být poskytovány bezplatně, a to alespoň v případě, že oběť nemá dostatečné finanční prostředky, a způsobem, který je v souladu s vnitrostátními postupy členských států.
(33)
Členské státy by měly přijmout opatření, která jim umožní předcházet aktivitám souvisejícím s propagací pohlavního zneužívání dětí a sexuální turistiky zaměřené na děti nebo tyto aktivity zakázat. Uvažovat lze o různých preventivních opatřeních, jako je vypracování a prosazování kodexu chování a samoregulačních mechanismů v odvětví cestovního ruchu, vytvoření etického kodexu nebo „známek kvality“ pro organizace působící v odvětví cestovního ruchu, které proti sexuální turistice zaměřené na děti bojují nebo mají pro boj se sexuální turistikou zaměřenou na děti vypracovánu přímou strategii.
(34)
Členské státy by prostřednictvím informačních a osvětových kampaní a výzkumných a vzdělávacích programů měly zavést nebo posílit politiky pro prevenci pohlavního zneužívání a pohlavního vykořisťování dětí, včetně odrazujících opatření a opatření na snížení poptávky, která podporuje všechny formy pohlavního vykořisťování dětí, a opatření na snižování rizika, že se děti stanou oběťmi. V rámci takových iniciativ by měly členské státy prosazovat práva dítěte. Zvláštní péče by měla být věnována zajištění toho, aby osvětové kampaně určené dětem byly vhodné pro děti a byly snadno srozumitelné. Zvážit je třeba také zřízení linek důvěry či horkých linek.
(35)
Pokud jde o systém informování o pohlavním zneužívání a pohlavním vykořisťování dětí a o pomoc dětem v nouzi, měly by být propagovány horké linky s číslem 116 000 pro pohřešované děti, 116 006 pro oběti trestných činů a 116 111 pro děti, zavedené rozhodnutím Komise 2007/116/ES ze dne 15. února 2007 o vyhrazení vnitrostátního číselného rozsahu 116 pro harmonizovaná čísla harmonizovaných služeb se sociální hodnotou (11), a měly by být zohledněny zkušenosti s jejich fungováním.
(36)
Odborní pracovníci, u nichž se předpokládá, že přijdou do styku s dětskými oběťmi pohlavního zneužívání a pohlavního vykořisťování, by měli být odpovídajícím způsobem proškoleni, aby byli schopni tyto oběti rozpoznat a jednat s nimi. Absolvování takového školení by mělo být prosazováno zejména v případě dále uvedených kategorií povolání, pakliže je u nich možné předpokládat kontakt s dětskými oběťmi: policisté, státní zástupci, právníci, soudci a soudní úředníci, inspektoři práce, zaměstnanci služeb péče o dítě a zdravotnický personál, ale mohly by mezi ně patřit i další skupiny osob, u kterých lze předpokládat, že budou v rámci své práce přicházet do styku s dětskými oběťmi pohlavního zneužívání a pohlavního vykořisťování.
(37)
Za účelem předcházení pohlavnímu zneužívání a pohlavnímu vykořisťování dětí by pachatelům sexuálně motivovaných trestných činů měly být nabídnuty specificky zaměřené intervenční programy nebo opatření. Tyto intervenční programy nebo opatření, které by měly být nepovinného charakteru, by měly vycházet z široce pojatého flexibilního přístupu a zaměřovat se na léčebné a psychosociální aspekty. Těmito intervenčními programy nebo opatřeními nejsou dotčeny intervenční programy nebo opatření ukládané příslušnými justičními orgány.
(38)
Právo na využití intervenčních programů nebo opatření nevzniká automaticky. Volba vhodných intervenčních programů nebo opatření závisí na rozhodnutí členského státu.
(39)
Aby se předešlo opakovanému páchání trestných činů a aby se tento jev v co největší míře omezil, měli by se pachatelé trestných činů podrobit posouzení své nebezpečnosti a možného rizika opakování sexuálně motivovaných trestných činů spáchaných na dětech. Úprava tohoto posouzení, jako je určení orgánu příslušného k tomu, aby posouzení nařídil nebo provedl, nebo okamžik před trestním řízením či po něm, kdy by mělo být toto posouzení provedeno, jakož i úprava účinných intervenčních programů nebo opatření nabízených na základě tohoto posouzení, by měly být v souladu s vnitrostátními postupy členských států. V zájmu dosažení výše uvedeného cíle by pachatelé trestných činů měli mít přístup k účinným intervenčním programům nebo opatřením rovněž na základě dobrovolnosti. Tyto intervenční programy nebo opatření by neměly narušovat zavedené vnitrostátní systémy pro léčbu osob s duševními poruchami.
(40)
Tam, kde je to vzhledem k nebezpečnosti pachatele či možnému riziku opakování trestného činu vhodné, by se mělo pachatelům trestných činů, kteří byli odsouzeni, případně dočasně nebo trvale zabránit alespoň ve výkonu profesních činností, u nichž se předpokládá přímý a pravidelný styk s dětmi. Zaměstnavatelé mají právo na to, aby se při náboru osoby na pracovní místo, jehož náplň zahrnuje přímý a pravidelný kontakt s dětmi, informovali o dosavadních odsouzeních za sexuálně motivované trestné činy spáchané na dětech zaznamenaných v rejstříku trestů nebo o platných zákazech činnosti. Pro účely této směrnice by za zaměstnavatele měly být považovány i osoby, které provozují organizaci vykonávající dobrovolnickou práci v oblasti dozoru nad dětmi nebo péče o ně, pokud tato práce zahrnuje přímý a pravidelný kontakt s dětmi. Způsob, jakým mají být tyto informace podávány, zda je má například zpřístupnit dotčená osoba, jakož i přesný obsah těchto informací a definice organizovaných dobrovolnických činností a přímého a pravidelného kontaktu s dětmi by měly být stanoveny v souladu s vnitrostátním právem.
(41)
Tato směrnice bere s ohledem na rozdílné právní tradice členských států v úvahu skutečnost, že přístup k rejstříku trestů je možný pouze na základě povolení příslušných orgánů nebo se souhlasem dotyčné osoby. Tato směrnice neukládá povinnost upravovat vnitrostátní systémy, jimiž se řídí rejstříky trestů či způsob, jakým lze k těmto rejstříkům získat přístup.
(42)
Cílem této směrnice není harmonizace pravidel týkajících se souhlasu dotyčné osoby při sdělování informací z rejstříku trestů, tj. zda její souhlas je či není vyžadován. Bez ohledu na to, zda je nebo není podle vnitrostátního práva tento souhlas vyžadován, neukládá tato směrnice žádnou novou povinnost měnit v tomto směru vnitrostátní právo a postupy.
(43)
Členské státy mohou v souvislosti s pachateli zvážit přijetí dalších administrativních opatření, jako je například registrace odsouzených osob za trestné činy uvedené v této směrnici v rejstřících pachatelů sexuálních trestných činů. Přístup k těmto rejstříkům by měl podléhat omezení v souladu vnitrostátními ústavními zásadami a platnými normami pro ochranu údajů, tak aby k němu mohly mít přístup například pouze soudní nebo donucovací orgány.
(44)
Členské státy by za účelem sledování a vyhodnocování fenoménu pohlavního zneužívání a pohlavního vykořisťování dětí měly vytvořit na státní či místní úrovni a ve spolupráci s občanskou společností mechanismy určené ke shromažďování údajů nebo koordinační střediska. Aby mohla Unie řádně vyhodnotit výsledky opatření pro boj proti pohlavnímu zneužívání, pohlavnímu vykořisťování a dětské pornografii, měla by pokračovat ve své práci na metodikách a metodách shromažďování údajů s cílem získat srovnatelné statistiky.
(45)
Členské státy by měly přijmout vhodná opatření pro zřízení informačních služeb, které budou poskytovat informace o tom, jakým způsobem lze rozpoznat příznaky pohlavního zneužívání a pohlavního vykořisťování.
(46)
Dětská pornografie, kterou se rozumí vyobrazení pohlavního zneužívání dítěte, je zvláštním typem obsahu, který nelze považovat za vyjadřování názoru. V rámci boje proti dětské pornografii je nezbytné snížit oběh materiálů zobrazujících zneužívání dětí tím, že bude pachatelům ztíženo nahrávání takového obsahu na veřejně přístupné internetové stránky. Proto jsou nezbytná taková opatření, která umožní odstranit obsah již u zdroje a dopadnout osoby vinné z výroby, distribuce nebo stahování vyobrazení pohlavního zneužívání dítěte. Členské státy by se s ohledem na podporu úsilí, které Unie věnuje boji proti dětské pornografii, měly co nejvíce vynasnažit spolupracovat se třetími zeměmi ve snaze zajistit odstraňování takového obsahu ze serverů provozovaných na jejich území.
(47)
Navzdory takovému úsilí se však ukazuje odstranění materiálů obsahujících dětskou pornografii u zdroje často jako nemožné, pokud jsou původní materiály umístěny mimo Unii, a to buď proto, že stát, na jehož území jsou servery spravovány, není ochoten ke spolupráci, nebo proto, že zajištění toho, aby příslušný stát uvedený materiál odstranil, se ukáže být obzvlášť zdlouhavé. Mohou být také zavedeny mechanismy, jež by z území Unie zablokovaly přístup k internetovým stránkám označeným jako stránky obsahující nebo šířící dětskou pornografii. Opatření prováděná členskými státy v souladu s touto směrnicí za účelem odstraňování, popřípadě blokování internetových stránek obsahujících dětskou pornografii, mohou zahrnovat různé činnosti veřejných orgánů, jako například legislativní, nelegislativní, soudní a jiné povahy. Touto směrnicí nejsou v této souvislosti dotčena dobrovolná opatření přijatá subjekty, které působí v rámci internetového odvětví, s cílem zabránit zneužívání jejich služeb a není jimi dotčena ani podpora takových opatření ze strany členských států. Členské státy by bez ohledu na to, jaký základ zvolí pro svůj postup či metodu, měly zajistit, aby tento základ zaručoval uživatelům a poskytovatelům služeb potřebnou míru právní jistoty a předvídatelnosti. S cílem odstranit a blokovat materiály zobrazující zneužívání dětí by měla být navázána a posilována spolupráce mezi veřejnými orgány, zejména v zájmu zajištění toho, aby vnitrostátní seznamy internetových stránek s dětskou pornografií byly co nejúplnější a aby se zamezilo zdvojování práce. Všechny takové činnosti musí brát ohled na práva konečných uživatelů, dodržovat stávající právní a soudní postupy a být v souladu s Úmluvou Rady Evropy o lidských právech a základních svobodách a Listinou základních práv Evropské unie. Program pro bezpečnější Internet vytvořil síť horkých linek, jejichž cílem je shromažďování informací a podávání a výměna zpráv o hlavních typech nedovoleného internetového obsahu.
(48)
Cílem této směrnice je pozměnit a rozšířit ustanovení rámcového rozhodnutí 2004/68/SVV. Jelikož je změn, které je třeba provést, značný počet a jsou nejrůznější povahy, mělo by být rámcové rozhodnutí v zájmu jasnosti nahrazeno v plném rozsahu ve vztahu k členským státům, které se účastní přijímání této směrnice.
(49)
Jelikož cíle této směrnice, totiž bojovat proti pohlavnímu zneužívání, pohlavnímu vykořisťování dětí a proti dětské pornografii, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu rozsahu a účinků této směrnice lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(50)
Tato směrnice dodržuje základní práva a respektuje zásady uznávané zejména v Listině základních práv Evropské unie a zejména právo na ochranu lidské důstojnosti, zákaz mučení a nelidského či ponižujícího zacházení nebo trestu, práva dítěte, právo na svobodu a bezpečnost, svobodu projevu a informací, právo na ochranu osobních údajů, právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces a zásady zákonnosti a přiměřenosti trestných činů a trestů. Cílem této směrnice je zajistit plné dodržování těchto práv a zásad, v souladu s nimiž musí být provedena.
(51)
V souladu s článkem 3 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, oznámily Spojené království a Irsko své přání účastnit se přijímání a používání této směrnice.
(52)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání této směrnice, a tato směrnice pro ně není závazná ani použitelná,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví minimální pravidla týkající se vymezení trestných činů a sankcí v oblasti pohlavního zneužívání a pohlavního vykořisťování dětí, dětské pornografie a navazování kontaktu s dětmi k sexuálním účelům. Jejím cílem je také zavést ustanovení umožňující těmto trestným činům lépe předcházet a chránit jejich oběti.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„dítětem“ každá osoba mladší 18 let;
b)
„věkem pohlavní dospělosti“ věk, pod jehož hranicí je podle vnitrostátního práva zakázána účast na sexuálních praktikách s dítětem;
c)
„dětskou pornografií“
i)
jakýkoli materiál, který zobrazuje dítě, které se účastní skutečného nebo předstíraného jednoznačně sexuálního jednání,
ii)
jakékoli zobrazení pohlavních orgánů dítěte prvotně k sexuálním účelům,
iii)
jakýkoli materiál, který zobrazuje osobu se vzhledem dítěte, která se účastní skutečného nebo předstíraného jednoznačně sexuálního jednání, nebo každé zobrazení pohlavních orgánů osoby se vzhledem dítěte k prvotně sexuálním účelům, nebo
iv)
realistické obrázky dítěte, které se účastní jednoznačně sexuálního jednání, nebo realistické obrázky pohlavních orgánů dítěte k prvotně sexuálním účelům;
d)
„dětskou prostitucí“ zneužívání dítěte k sexuálním praktikám, kdy jsou dítěti za jeho účast na sexuálních praktikách poskytovány či slibovány peníze nebo jiné odměny či výhody bez ohledu na to, zda je tato platba, slib nebo výhoda poskytována dítěti či třetí straně;
e)
„pornografickým představením“ živé vystoupení určené určitému publiku, a to i prostřednictvím informačních a komunikačních technologií:
i)
dítěte, které se účastní skutečného nebo předstíraného jednoznačně sexuálního jednání, nebo
ii)
pohlavních orgánů dítěte k prvotně sexuálním účelům;
f)
„právnickou osobou“ subjekt, který má podle použitelného práva právní subjektivitu, s výjimkou států nebo jiných veřejných orgánů vykonávajících státní moc a veřejných mezinárodních organizací.
Článek 3
Trestné činy pohlavního zneužívání
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění trestnosti úmyslných jednání uvedených v odstavcích 2 až 6.
2. Zapříčinění toho, že je dítě, které nedosáhlo věku pohlavní dospělosti, za sexuálním účelem svědkem sexuálních praktik, a to i v případě, kdy se těchto praktik samo neúčastní, se trestá odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně jeden rok.
3. Zapříčinění toho, že je dítě, které nedosáhlo věku pohlavní dospělosti, za sexuálním účelem svědkem pohlavního zneužívání, a to i v případě, kdy se tohoto zneužívání samo neúčastní, se trestá odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně dvě léta.
4. Účast na sexuálních praktikách s dítětem, které nedosáhlo věku pohlavní dospělosti, se trestá odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně pět let.
5. Účast na sexuálních praktikách s dítětem, pokud
i)
dochází ke zneužití důvěry, autority nebo vlivu vyplývajících ze vztahu pachatele k dítěti, se trestá odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně osm let, nedosáhlo-li dítě věku pohlavní dospělosti, a odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně tři léta, jestliže dítě tohoto věku dosáhlo, nebo
ii)
dochází ke zneužití zvlášť zranitelného postavení dítěte, zejména pokud se jedná o dítě s mentálním či tělesným postižením či dítě ve stavu závislosti, se trestá odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně osm let nebo, nedosáhlo-li dítě věku pohlavní dospělosti, a odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně tři léta, jestliže dítě tohoto věku dosáhlo, nebo
iii)
je k nim použito nátlaku, násilí nebo pohrůžek, se trestá odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně deset let, nedosáhlo-li dítě věku pohlavní dospělosti, a odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně pět let, jestliže dítě tohoto věku dosáhlo.
6. Donucování dítěte k sexuálním praktikám se třetími osobami za použití násilí nebo pohrůžek se trestá odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně deset let, nedosáhlo-li dítě věku pohlavní dospělosti, a odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně pět let, jestliže dítě tohoto věku dosáhlo.
Článek 4
Trestné činy pohlavního vykořisťování
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění trestnosti úmyslných jednání uvedených v odstavcích 2 až 7.
2. Zapříčinění účasti dítěte na pornografických představeních, najímání dítěte k účasti na pornografických představeních, prospěch z takové účasti dítěte nebo jiné vykořisťování dítěte k takovým účelům se trestá odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně pět let, nedosáhlo-li dítě věku pohlavní dospělosti, a odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně dvě léta, jestliže dítě tohoto věku dosáhlo.
3. Donucení dítěte násilím k účasti na pornografických představeních nebo pohrůžkou násilí vůči dítěti se trestá odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně osm let, nedosáhlo-li dítě věku pohlavní dospělosti, a odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně pět let, jestliže dítě tohoto věku dosáhlo.
4. Vědomá účast na pornografických představeních, v nichž účinkuje dítě, se trestá odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně dvě léta, nedosáhlo-li dítě věku pohlavní způsobilosti, a odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně jeden rok, jestliže dítě tohoto věku dosáhlo.
5. Zapříčinění účasti dítěte na dětské prostituci nebo najímání dítěte za účelem účasti na dětské prostituci a prospěch z takové účasti dítěte nebo jiné vykořisťování dítěte k takovým účelům se trestá odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně osm let, nedosáhlo-li dítě věku pohlavní dospělosti, a odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně pět let, jestliže dítě tohoto věku dosáhlo.
6. Donucování dítěte k dětské prostituci za použití násilí nebo pohrůžek vůči dítěti se trestá odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně deset let, nedosáhlo-li dítě věku pohlavní dospělosti, a odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně pět let, jestliže dítě tohoto věku dosáhlo.
7. Účast na sexuálních praktikách s dítětem v případech, kdy se jedná o dětskou prostituci, se trestá odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně pět let, nedosáhlo-li dítě věku pohlavní dospělosti, a odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně dvě léta, jestliže dítě tohoto věku dosáhlo.
Článek 5
Trestné činy dětské pornografie
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění trestnosti úmyslných jednání uvedených v odstavcích 2 až 6, jsou-li protiprávní.
2. Pořizování nebo držení dětské pornografie se trestá odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně jeden rok.
3. Vědomé získávání přístupu k dětské pornografii prostřednictvím informačních a komunikačních technologií se trestá odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně jeden rok.
4. Distribuce, šíření nebo předávání dětské pornografie se trestá odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně dvě léta.
5. Nabízení, dodávání nebo zpřístupňování dětské pornografie se trestá odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně dvě léta.
6. Výroba dětské pornografie se trestá odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně tři roky.
7. Členské státy rozhodnou, zda se tento článek použije na případy dětské pornografie uvedené v čl. 2 písm. c) bodě iii), pokud osobě se vzhledem dítěte bylo v době vyobrazení ve skutečnosti již 18 let nebo více.
8. Členské státy rozhodnou, zda se odstavce 2 a 6 tohoto článku použijí na případy, kdy se zjistí, že pornografický materiál uvedený v čl. 2 písm. c) bodě iv) výrobce vyrobil a vlastní výlučně pro své osobní použití, pokud k jeho výrobě nebyl použit pornografický materiál uvedený v čl. 2 písm. c) bodech i), ii) nebo iii) a za předpokladu, že nehrozí riziko šíření tohoto materiálu.
Článek 6
Navazování kontaktu s dětmi k sexuálním účelům
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění trestnosti tohoto úmyslného jednání:
Navrhne-li dospělá osoba prostřednictvím informačních a komunikačních technologií setkání dítěti, které nedosáhlo věku pohlavní dospělosti, s cílem spáchat trestný čin uvedený v čl. 3 odst. 4 a čl. 5 odst. 6 a učiní-li po tomto návrhu konkrétní kroky vedoucí k tomuto setkání, trestá se tento návrh odnětím svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně jeden rok
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění trestnosti pokusu dospělé osoby o spáchání trestných činů uvedených v čl. 5 odst. 2 a 3, pokud se tato osoba snaží navázat prostřednictvím informačních a komunikačních technologií kontakt s dítětem, které nedosáhlo věku pohlavní dospělosti, za účelem pořizování dětské pornografie obsahující vyobrazení tohoto dítěte.
Článek 7
Návod, pomoc a účastenství a pokus
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění trestnosti navádění, pomoci a účastenství při páchání některého z trestných činů uvedených v článcích 3 až 6.
2. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění trestnosti pokusu o spáchání některého z trestných činů uvedených v čl. 3 odst. 4, 5 a 6, čl. 4 odst. 2, 3, 5, 6 a 7 a v čl. 5 odst. 4, 5 a 6.
Článek 8
Sexuální praktiky prováděné se souhlasem zúčastněných osob
1. Členské státy rozhodnou, zda se čl. 3 odst. 2 a 4 použijí na sexuální praktiky prováděné se souhlasem zúčastněných osob mezi vrstevníky podobného věku i stupně duševního a tělesného vývoje či zralosti, pokud při tomto jednání nedošlo ke zneužití.
2. Členské státy rozhodnou, zda se čl. 4 odst. 4 použije na pornografická představení, v nichž dochází k praktikám uskutečňovaným se souhlasem zúčastněných osob, kdy dítě dosáhlo věku pohlavní dospělosti, nebo mezi vrstevníky podobného věku i stupně duševního a tělesného vývoje či zralosti, pokud při tomto jednání nedochází ke zneužití nebo vykořisťování a jestliže za pornografické představení není vyplácena peněžitá odměna či jiná forma odměny nebo úhrady.
3. Členské státy rozhodnou, zda se čl. 5 odst. 2 a 6 použijí na výrobu, pořizování nebo držení materiálu, do kterého jsou zapojeny děti, jež dosáhly věku pohlavní dospělosti, jestliže je tento materiál vyráběn a držen s jejich souhlasem a výlučně pro soukromé použití zúčastněných osob a pokud při tomto jednání nedochází ke zneužívání.
Článek 9
Přitěžující okolnosti
Pokud následující okolnosti nejsou již součástí skutkové podstaty trestných činů uvedených v článcích 3 až 7, přijmou členské státy opatření nezbytná k zajištění toho, že tyto okolnosti budou moci být v souladu s příslušnými ustanoveními vnitrostátního práva a v souvislosti s příslušnými trestnými činy uvedenými v článcích 3 až 7 považovány za přitěžující okolnosti:
a)
trestný čin byl spáchán na dítěti ve zvlášť zranitelné situaci, například na dítěti s mentálním či tělesným postižením či dítěti ve stavu závislosti nebo ve stavu tělesné či mentální nezpůsobilosti;
b)
trestný čin byl spáchán členem rodiny dítěte, osobou žijící s dítětem ve společné domácnosti nebo osobou, která zneužila své důvěryhodnosti či své autority vyplývajících z jejího postavení;
c)
trestný čin byl spáchán společně několika osobami;
d)
trestný čin byl spáchán v rámci zločinného spolčení ve smyslu rámcového rozhodnutí Rady 2008/841/SVV ze dne 24. října 2008 o boji proti organizované trestné činnosti (12);
e)
pachatel byl již v minulosti odsouzen za trestné činy stejné povahy;
f)
pachatel úmyslně nebo z nedbalosti ohrozil život dítěte nebo
g)
trestný čin byl spáchán za použití hrubého násilí nebo způsobil dítěti vážnou újmu.
Článek 10
Zákaz činnosti z důvodu odsouzení
1. S cílem vyhnout se riziku opakování trestných činů přijmou členské státy opatření nezbytná k zajištění toho, aby fyzické osobě, která byla odsouzena za některý z trestných činů uvedených v článcích 3 až 7, mohlo být dočasně či trvale zabráněno alespoň ve výkonu profesních činností zahrnujících přímé a pravidelné kontakty s dětmi.
2. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby zaměstnavatelé při náboru osoby pro účely výkonu profesní nebo organizované dobrovolné činnosti, která zahrnuje přímý a pravidelný kontakt s dětmi, měli právo vhodným způsobem, jako například na základě žádosti o výpis z rejstříku trestů nebo prostřednictvím dotčené osoby, a v souladu s vnitrostátním právem požadovat informace o tom, zda byla dotčená osoba odsouzena za některý z trestných činů uvedených v článcích 3 až 7 a zda je o tom veden záznam v rejstříku trestů nebo zda jí bylo z důvodu odsouzení za některý z těchto trestných činů zakázáno vykonávat činnosti, při nichž by vstupovala do přímého a pravidelného kontaktu s dětmi.
3. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby pro účely odstavců 1 a 2 tohoto článku byly informace o tom, zda byla dotčená osoba odsouzena za některý z trestných činů uvedených v článcích 3 až 7 nebo jí bylo z důvodu odsouzení za tyto trestné činy zakázáno vykonávat činnosti, při nichž by vstupovala do přímého a pravidelného kontaktu s dětmi, na žádost podanou podle článku 6 rámcového rozhodnutí se souhlasem dotčené osoby předány ve shodě s postupy, které stanoví rámcové rozhodnutí Rady 2009/315/SVV ze dne 26. února 2009 o organizaci a obsahu výměny informací z rejstříku trestů mezi členskými státy (13).
Článek 11
Zajištění a konfiskace
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby jejich příslušné orgány byly oprávněny zajistit a konfiskovat nástroje použité ke spáchání trestných činů uvedených v článcích 3, 4 a 5 a výnosy z nich.
Článek 12
Odpovědnost právnických osob
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby právnické osoby bylo možné činit odpovědnými za trestné činy uvedené v článcích 3 až 7, které v jejich prospěch spáchá jakákoli osoba jednající samostatně nebo v rámci orgánu dotyčné právnické osoby a která v této právnické osobě působí ve vedoucím postavení na základě:
a)
oprávnění zastupovat tuto právnickou osobu nebo
b)
pravomoc přijímat jménem této právnické osoby rozhodnutí nebo
c)
pravomoc vykonávat v rámci této právnické osoby kontrolu.
2. Členské státy přijmou rovněž opatření nezbytná k zajištění odpovědnosti právnických osob v případech, kdy nedostatek dohledu nebo kontroly ze strany osoby uvedené v odstavci 1 umožnil spáchání trestných činů uvedených v článcích 3 až 7 ve prospěch této právnické osoby osobou jí podřízenou.
3. Odpovědnost právnických osob podle odstavců 1 a 2 nevylučuje trestní řízení proti fyzickým osobám, které se dopustí trestných činů uvedených v článcích 3 až 7, nebo navádějí k jejich spáchání, nebo se na nich spolupodílí.
Článek 13
Sankce vůči právnickým osobám
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění možnosti postihnout právnickou osobu odpovědnou podle čl. 12 odst. 1 účinnými, přiměřenými a odrazujícími sankcemi, které zahrnují pokuty trestní nebo jiné povahy a mohou zahrnovat i jiné sankce, jako například:
a)
zbavení oprávnění pobírat veřejné výhody nebo podpory;
b)
dočasný nebo trvalý zákaz provozování obchodní činnosti;
c)
uložení soudního dohledu;
d)
zrušení rozhodnutím soudu nebo
e)
dočasné nebo trvalé uzavření provozoven, jichž bylo využito ke spáchání trestného činu.
2. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění možnosti postihnout právnickou osobu odpovědnou podle čl. 12 odst. 2 účinnými, přiměřenými a odrazujícími sankcemi nebo opatřeními.
Článek 14
Nezahájení trestního stíhání obětí a neukládání sankcí obětem
Členské státy v souladu se základními zásadami svého právního řádu přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby jejich příslušné vnitrostátní orgány měly pravomoc nezahájit trestní stíhání dětí, které se staly obětí pohlavního zneužívání a pohlavního vykořisťování za svou účast v trestných činnostech, k jejichž spáchání byly přinuceny v přímém důsledku toho, že byly oběťmi některého z činů uvedených v čl. 4 odst. 2, 3, 5 a 6 a v čl. 5 odst. 6.
Článek 15
Vyšetřování a trestní stíhání
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby vyšetřování nebo stíhání trestných činů uvedených v článcích 3 až 7 nebylo závislé na oznámení nebo obvinění učiněném obětí nebo jejím zástupcem a aby trestní řízení pokračovalo i v případě, že dotčená osoba svou výpověď vzala zpět.
2. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby bylo možné stíhat všechny trestné činy uvedené v článku 3, čl. 4 odst. 2, 3, 5, 6 a 7 a všechny závažné trestné činy uvedené v čl. 5 odst. 6, kdy byla využívána dětská pornografie ve smyslu čl. 2 písm. c) bodech i) až ii), po dostatečně dlouhou dobu poté, co oběť dosáhla plnoletosti, přičemž tato doba odpovídá závažnosti příslušného trestného činu.
3. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby osoby, útvary nebo orgány odpovědné za vyšetřování nebo stíhání trestných činů uvedených v článcích 3 až 7 měly k dispozici účinné vyšetřovací nástroje, jakých se využívá při vyšetřování případů organizované a jiné závažné trestné činnosti.
4. Členské státy přijmou nezbytná opatření, která vyšetřovacím útvarům nebo orgánům umožní pokusit se o identifikaci obětí trestných činů uvedených v článcích 3 až 7, zejména analýzou dětského pornografického materiálu, jako například fotografií a audiovizuálních záznamů šířených nebo předávaných prostřednictvím informačních a komunikačních technologií.
Článek 16
Oznamování podezření z pohlavního zneužívání nebo pohlavního vykořisťování
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby pravidla důvěrnosti ukládaná právními předpisy daného státu určitým odborníkům, jejichž hlavní pracovní náplní je práce s dětmi, nebránila těmto odborníkům informovat orgány odpovědné za ochranu dětí o každé situaci, kdy mají důvodné podezření, že je dítě obětí trestných činů uvedených v článcích 3 až 7.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby povzbudily všechny osoby, které vědí nebo se v dobré víře domnívají, že došlo ke spáchání některého z trestných činů uvedených v článcích 3 až 7, k oznamování těchto skutečností příslušným orgánům.
Článek 17
Působnost k trestnímu stíhání a koordinace trestního stíhání
1. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k určení své působnosti ve vztahu k trestným činům uvedeným v článcích 3 až 7, pokud:
a)
trestný čin byl zcela nebo zčásti spáchán na jeho území nebo
b)
pachatel je státním příslušníkem tohoto státu.
2. Každý členský stát informuje Komisi v případě, že se rozhodne rozšířit svou působnost na trestné činy uvedené v článcích 3 až 7 spáchané mimo jeho území, například pokud:
a)
je trestný čin spáchán na státním příslušníkovi tohoto státu nebo na osobě, která má místo obvyklého pobytu na jeho území;
b)
je trestný čin spáchán ve prospěch právnické osoby usazené na jeho území nebo
c)
má pachatel místo obvyklého pobytu na jeho území.
3. Každý členský stát zajistí, aby se jeho působnost vztahovala i na trestné činy uvedené v článcích 5 a 6, případně v článcích 3 a 7, spáchané prostřednictvím informačních a komunikačních technologií použitých z jeho území, bez ohledu na to, zda jsou tyto technologie provozovány na jeho území či nikoli.
4. V případě stíhání jakéhokoli trestného činu uvedeného v čl. 3 odst. 4, 5 a 6, v čl. 4 odst. 2, 3, 5, 6 a 7 a v čl. 5 odst. 6 spáchaného mimo území příslušného členského státu, pokud jde o odst. 1 písm. b) tohoto článku, přijme každý členský stát opatření nezbytná k zajištění toho, aby jeho působnost nebyla podmíněna tím, že čin představuje trestný čin v místě, kde byl spáchán.
5. V případě stíhání některého z trestných činů uvedených v článcích 3 až 7 spáchaných mimo území příslušného státu, pokud jde o odst. 1 písm. b) tohoto článku, přijme každý členský stát opatření nezbytná k zajištění toho, aby jeho působnost nebyla podmíněna tím, že stíhání může být zahájeno pouze na základě oznámení podaného obětí v místě, kde byl trestný čin spáchán, nebo na základě oznámení státu, na jehož území byl trestný čin spáchán.
Článek 18
Obecná ustanovení o opatřeních na pomoc a podporu dětským obětem a na jejich ochranu
1. Dětským obětem trestných činů uvedených v článcích 3 až 7 se poskytuje pomoc, podpora a ochrana v souladu s články 19 a 20, přičemž se zohlední nejlepší zájem dítěte.
2. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby byla dítěti poskytnuta pomoc a podpora, jakmile příslušné orgány získají důvodné podezření, že se dítě mohlo stát obětí některého z trestných činů uvedených v článcích 3 až 7.
3. Členské státy zajistí, aby osoba, která se stala obětí některého z trestných činů uvedených v článcích 3 až 7, jejíž věk není jistý a u níž existují důvody k domněnce, že se jedná o dítě, byla za dítě považována a získala tak okamžitý přístup k pomoci, podpoře a ochraně v souladu s články 19 a 20.
Článek 19
Pomoc obětem a jejich podpora
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby byla obětem poskytnuta pomoc a podpora před zahájením trestního řízením, během něj a po přiměřenou dobu od jeho skončení, s cílem umožnit jim uplatňovat práva stanovená v rámcovém rozhodnutí Rady 2001/220/SVV a v této směrnici. Členské státy zejména učiní kroky nezbytné k zajištění ochrany dětí, které nahlásí, že dochází ke zneužívání v rámci jejich rodiny.
2. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby pomoc a podpora dětské oběti nebyla podmíněna její ochotou spolupracovat při vyšetřování trestného činu, trestním řízení či soudním procesu.
3. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby zvláštní opatření, která mají dětským obětem krátkodobě i dlouhodobě pomáhat a podpořit je v uplatňování práv, která jim přísluší na základě této směrnice, byla přijata až po individuálním posouzení zvláštní situace každé dětské oběti při řádném zohlednění názorů, potřeb a zájmů dítěte.
4. Dětské oběti trestných činů uvedených v článcích 3 až 7 se považují za obzvlášť ohrožené oběti podle čl. 2 odst. 2, čl. 8 odst. 4 a čl. 14 odst. 1 rámcového rozhodnutí 2001/220/SVV.
5. Je-li to vhodné a možné, členské státy přijmou opatření na poskytnutí pomoci a podpory rodině dětské oběti, aby jí umožnily uplatnit práva, která jí přísluší na základě této směrnice, jestliže se tato rodina nachází na území těchto členských států. Je-li to vhodné a možné, členské státy zejména použijí na tuto rodinu dětské oběti článek 4 rámcového rozhodnutí 2001/220/SVV.
Článek 20
Ochrana dětských obětí při vyšetřování trestných činů a při trestním řízení
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby při vyšetřování trestných činů a při trestním řízení příslušné orgány určily v souladu s postavením oběti v příslušném právním řádu zvláštního zástupce dětské oběti, v případě, že osoby, které mají za dítě rodičovskou zodpovědnost, podle vnitrostátního práva nesmějí dítě z důvodu střetu zájmů mezi nimi a dětskou obětí zastupovat, nebo v případě, že je dítě bez doprovodu nebo odloučeno od rodiny.
2. Členské státy zajistí, aby dětské oběti měly neprodleně přístup k právní pomoci a, v souladu s postavením oběti v příslušném právním řádu, k právnímu zastupování, a to mimo jiné za účelem požadování odškodného. V případě, že oběť nemá dostatečné finanční prostředky, je právní pomoc a právní zastoupení poskytováno bezplatně.
3. Aniž jsou dotčena práva obhajoby, členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby při vyšetřování trestných činů uvedených v článcích 3 až 7:
a)
výslechy dětských obětí proběhly bez zbytečného prodlení poté, co byly skutečnosti předloženy příslušným orgánům;
b)
výslechy dětských obětí v případě potřeby proběhly v prostorách k tomuto účelu určených nebo upravených;
c)
výslechy dětských obětí byly prováděny odborníky vyškolenými k tomuto účelu nebo s jejich pomocí;
d)
pokud je to možné a v případě potřeby vedly všechny výslechy určité dětské oběti tytéž osoby;
e)
počet výslechů byl co nejmenší a výslechy proběhly pouze v případě, že je to naprosto nezbytné pro účely vyšetřování trestného činu a trestního řízení;
f)
dětská oběť mohla být doprovázena svým právním zástupcem, nebo případně dospělou osobou podle svého výběru, pokud nebylo v souvislosti s touto osobou přijato odůvodněné rozhodnutí v opačném smyslu.
4. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby při vyšetřování trestných činů uvedených v článcích 3 až 7 mohly být všechny výslechy dětských obětí nebo případně dítěte, které vystupuje jako svědek, zaznamenány pomocí audiovizuálních prostředků a aby tyto audiovizuální záznamy výslechů mohly být v souladu s ustanoveními vnitrostátního práva použity jako důkazy v trestním řízení.
5. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby v trestním řízení týkajícím se jakéhokoli trestného činu uvedeného v článcích 3 až 7 mohlo být nařízeno, že:
a)
slyšení proběhne s vyloučením veřejnosti;
b)
dětská oběť může být vyslýchána v soudní síni, aniž by byla přítomna, především s využitím vhodných komunikačních technologií.
6. Jestliže je to v zájmu dětských obětí a s přihlédnutím k dalším důležitým zájmům, přijmou členské státy nezbytná opatření, aby zajistily ochranu soukromí dětských obětí, jejich totožnosti a jejich podoby a zabránily veřejnému šíření jakýchkoli informací, které by mohly vést k jejich identifikaci.
Článek 21
Opatření proti propagaci zneužívání dětí a sexuální turistiky zaměřené na děti
Členské státy přijmou vhodná opatření pro prevenci nebo zákaz:
a)
šíření materiálů propagujících možnost spáchat některý z trestných činů uvedených v článcích 3 až 6 a
b)
organizování cest, ať pro komerční, nebo jiné účely, pro třetí osoby za účelem spáchání některého z trestných činů uvedených v článcích 3 až 5.
Článek 22
Preventivní intervenční programy nebo opatření
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby osoby, které se obávají, že by mohly spáchat některý z trestných činů uvedených v článcích 3 až 7, mohly mít případně přístup k účinným intervenčním programům nebo opatřením, na jejichž základě je možné posoudit riziko spáchání takového trestného činu a těmto rizikům předcházet.
Článek 23
Prevence
1. Členské státy přijmou vhodná odrazující opatření, například ve formě vzdělávání nebo odborné přípravy, zaměřená na snížení poptávky, která podporuje všechny formy pohlavního vykořisťování dětí.
2. Členské státy, případně ve spolupráci s příslušnými organizacemi občanské společnosti a dalšími zúčastněnými subjekty, přijmou vhodná opatření, která využívají rovněž Internet, jako jsou informační a osvětové kampaně, výzkumné a vzdělávací programy, zaměřená na zvyšování informovanosti a snižování rizika, že se děti stanou oběťmi pohlavního zneužívání a pohlavního vykořisťování.
3. Členské státy podpoří pravidelnou odbornou přípravu státních zaměstnanců, včetně policistů v přímém výkonu služby, u nichž lze předpokládat, že se dostanou do kontaktu s dětmi, které se staly oběťmi pohlavního zneužívání nebo pohlavního vykořisťování, jejímž cílem je umožnit těmto pracovníkům rozpoznávat dětské oběti a potenciální dětské oběti pohlavního zneužívání nebo pohlavního vykořisťování a umět s nimi jednat.
Článek 24
Intervenční programy nebo opatření na dobrovolném základě v průběhu trestního řízení nebo po jeho skončení
1. Aniž jsou dotčeny intervenční programy nebo opatření uložené příslušnými soudními orgány podle vnitrostátního práva, přijmou členské státy nezbytná opatření, aby zajistily dostupnost účinných intervenčních programů nebo opatření s cílem předejít riziku opakování trestných činů sexuální povahy namířených proti dětem či toto riziko minimalizovat. Tyto programy nebo opatření jsou dostupné po celou dobu trestního řízení, ve věznici i mimo ni, v souladu s vnitrostátním právem.
2. Intervenční programy nebo opatření uvedené v odstavci 1 musí odpovídat zvláštním vývojovým potřebám dětí, které se dopustily sexuálně motivovaného trestného činu.
3. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby k intervenčním programům nebo opatřením uvedeným v odstavci 1 mohly mít přístup tyto osoby:
a)
osoby, proti nimž je vedeno trestní řízení pro některý z trestných činů uvedených v článcích 3 až 7, za podmínek, které nejsou v rozporu s právem na obhajobu ani s požadavky na spravedlivý a nestranný proces, a především při respektování zásady presumpce neviny, a
b)
osoby odsouzené za některý z trestných činů uvedených v článcích 3 až 7.
4. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby byl v případě osob uvedených v odstavci 3 vypracován posudek ohledně nebezpečí, které tato osoba představuje, a možných rizik opakování některého z trestných činů uvedených v článcích 3 až 7, a to s cílem stanovit vhodné intervenční programy nebo opatření.
5. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby osoby uvedené v odstavci 3, kterým byly navrženy intervenční programy nebo opatření v souladu s odstavcem 4:
a)
byly plně informovány o důvodech návrhu;
b)
souhlasily s účastí v těchto programech nebo opatřeních s plným vědomím všech skutečností;
c)
mohly účast odmítnout a byly informovány o možných důsledcích takového odmítnutí.
Článek 25
Opatření proti internetovým stránkám obsahujícím nebo šířícím dětskou pornografii
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby byly neprodleně odstraněny internetové stránky obsahující nebo šířící dětskou pornografii, které jsou spravovány na jejich území, a budou usilovat o odstranění i těch stránek, které jsou spravovány mimo jejich území.
2. Členské státy mohou přijmout opatření umožňující zablokovat uživatelům internetu na svém území přístup k internetovým stránkám obsahujícím nebo šířícím dětskou pornografii. Tato opatření musí být stanovena transparentním způsobem a musí poskytovat dostatečné záruky, zejména aby bylo zajištěno, že toto omezení bude uplatňováno jen v nezbytných případech a přiměřeným způsobem a že uživatelé budou o důvodech tohoto omezení informováni. Mezi tyto záruky patří i možnost soudní nápravy.
Článek 26
Nahrazení rámcového rozhodnutí 2004/68/SVV
Tímto se ve vztahu k členských státům, které se účastní přijímání této směrnice, nahrazuje rámcové rozhodnutí 2004/68/SVV, aniž by byly dotčeny další povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení tohoto rámcového rozhodnutí ve vnitrostátním právu.
Odkazy na rámcové rozhodnutí 2004/68/SVV se ve vztahu k členským státům, které se účastní přijímání této směrnice, považují za odkazy na tuto směrnici.
Články 27
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 18. prosince 2013.
2. Členské státy předloží Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, kterými ve svém vnitrostátním právu provádějí povinnosti, jež pro ně vyplývají z této směrnice.
3. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 28
Podávání zpráv
1. Do 18. prosince 2015 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu, ve které zhodnotí, do jaké míry členské státy přijaly opatření nezbytná k dosažení souladu s touto směrnicí a případně připojí legislativní návrh.
2. Do 18. prosince 2015 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu, ve které vyhodnotí provádění opatření stanovených v článku 25.
Článek 29
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 30
Určení
Tato směrnice je určena členským státům v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 13. prosince 2011.
DIRETTIVA 2011/92/UE TAL-PARLAMENT EWROPEW U TAL-KUNSILL
tat-13 ta’ Diċembru 2011
dwar il-ġlieda kontra l-abbuż sesswali u l-isfruttament sesswali tat-tfal u l-pedopornografija, u li tissostitwixxi d-Deċiżjoni Kwadru tal-Kunsill 2004/68/ĠAI
IL-PARLAMENT EWROPEW U L-KUNSILL TAL-UNJONI EWROPEA,
Wara li kkunsidraw it-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, u b'mod partikolari l-Artikolu 82(2) u l-Artikolu 83(1) tiegħu,
Wara li kkunsidraw il-proposta mill-Kummissjoni Ewropea,
Wara li l-abbozz tal-att leġislattiv intbagħat lill-parlamenti nazzjonali,
Wara li kkunsidraw l-opinjoni tal-Kumitat Ekonomiku u Soċjali Ewropew (1),
Wara li kkonsultaw il-Kumitat tar-Reġjuni,
Filwaqt li jaġixxu skont il-proċedura leġislattiva ordinarja (2),
Billi:
(1)
L-abbuż sesswali u l-isfruttament sesswali tat-tfal, inkluża l-pedopornografija, jikkostitwixxu vjolazzjonijiet serji tad-drittijiet fundamentali, b'mod partikolari d-drittijiet tat-tfal għal protezzjoni u kura meħtieġa għall-benesseri tagħhom kif previst fil-Konvenzjoni tan-Nazzjonijiet Uniti dwar id-Drittijiet tat-Tfal tal-1989 u fil-Karta tad-Drittijiet Fundamentali tal-Unjoni Ewropea (3).
(2)
Skont l-Artikolu 6(1) tat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea, l-Unjoni tirrikonoxxi d-drittijiet, il-libertajiet u l-prinċipji stabbiliti fil-Karta tad-Drittijiet Fundamentali tal-Unjoni Ewropea, li fl-Artikolu 24(2) tagħha tiddisponi li fl-azzjonijiet kollha marbutin mat-tfal, meħudin kemm mill-awtoritajiet pubbliċi kif ukoll mill-istituzzjonijiet privati, l-aħjar interessi tat-tfal għandhom dejjem ikunu kunsiderazzjoni primarja. Barra minn hekk, il-Programm ta’ Stokkolma - Ewropa miftuħa u sigura għas-servizz u l-protezzjoni taċ-ċittadini (4), jagħti prijorità ċara lill-ġlieda kontra l-abbuż sesswali u l-isfruttament sesswali tat-tfal u l-pedopornografija.
(3)
Il-pedopornografija, li tikkonsisti minn immaġini ta’ abbuż sesswali tat-tfal, u forom oħra ta’ abbuż sesswali u sfruttament sesswali tat-tfal partikolarment serji qed jiżdiedu u jinfirxu permezz tal-użu ta’ teknoloġiji ġodda u tal-Internet.
(4)
Id-Deċiżjoni Kwadru tal-Kunsill 2004/68/ĠAI tat-22 ta’ Diċembru 2003 dwar il-ġlieda kontra l-isfruttament sesswali tat-tfal u l-pornografija tat-tfal (5) tqarreb il-leġislazzjoni tal-Istati Membri sabiex tikkriminalizza l-aktar forom serji ta’ abbuż sesswali u sfruttament sesswali tat-tfal, biex testendi l-ġurisdizzjoni domestika, u biex tipprevedi livell minimu ta’ assistenza għall-vittmi. Id-Deċiżjoni Kwadru tal-Kunsill 2001/220/ĠAI tal-15 ta’ Marzu 2001 dwar id-drittijiet tal-vittmi fil-proċeduri kriminali (6) tistabbilixxi sett ta’ drittijiet tal-vittmi fi proċedimenti kriminali, inkluż id-dritt għal protezzjoni u għal kumpens. Barra minn hekk, il-koordinazzjoni tal-prosekuzzjoni ta’ każijiet ta’ abbuż sesswali, sfruttament sesswali tat-tfal u pedopornografija ser tiġi ffaċilitata bl-implimentazzjoni tad-Deċiżjoni Qafas tal-Kunsill 2009/948/ĠAI tat-30 ta’ Diċembru 2009 dwar il-prevenzjoni u r-riżoluzzjoni ta’ konflitti ta’ eżerċizzju ta’ ġurisidizzjoni fi proċedimenti kriminali (7).
(5)
Skont l-Artikolu 34 tal-Konvenzjoni tan-Nazzjonijiet Uniti dwar id-Drittijiet tat-Tfal, il-Partijiet Statali Kontraenti jintrabtu li jipproteġu lit-tfal mill-forom kollha ta’ sfruttament sesswali u abbuż sesswali. Il-Protokoll Fakoltattiv tal-2000 tan-Nazzjonijiet Uniti għall-Konvenzjoni dwar id-Drittijiet tat-Tfal, dwar il-Bejgħ ta’ Tfal, il-Prostituzzjoni tat-Tfal u l-Pornografija tat-Tfal u, b'mod partikolari, il-Konvenzjoni tal-2007 tal-Kunsill tal-Ewropa dwar il-Protezzjoni tat-Tfal kontra l-Isfruttament Sesswali u l-Abbuż Sesswali huma passi kruċjali fil-proċess biex tissaħħaħ il-kooperazzjoni internazzjonali f'dan il-qasam.
(6)
Reati kriminali serji bħall-isfruttament sesswali tat-tfal u l-pedopornografija jeħtieġu approċċ komprensiv li jkopri l-prosekuzzjoni tat-trasgressuri, il-protezzjoni ta’ tfal vittmi, u l-prevenzjoni tal-fenomenu. L-aħjar interessi tat-tfal għandhom ikunu kunsiderazzjoni primarja fit-twettiq ta’ kwalunkwe miżura għall-ġlieda kontra dawn ir-reati f'konformità mal-Karta tad-Drttijiet Fundamentali tal-Unjoni Ewropea u l-Konvenzjoni tan-Nazzjonijiet Uniti dwar id-Drittijiet tat-Tfal. Sabiex jintlaħaq dak il-għan, id-Deċiżjoni Kwadru 2004/68/ĠAI teħtieġ tiġi sostitwita bi strument ġdid li jipprovdi tali qafas legali komprensiv.
(7)
Din id-Direttiva għandha tkun kompletament komplementari għad-Direttiva 2011/36/UE tal-Parlament Ewropew u tal-Kunsill tal-5 ta’ April 2011 dwar il-prevenzjoni u l-ġlieda kontra t-traffikar tal-bnedmin, u l-protezzjoni tal-vittmi tiegħu, li tissostitwixxi d-Deċiżjoni Qafas tal-Kunsill 2002/629/ĠAI (8), billi xi vittmi tat-traffikar tal-bnedmin kienu wkoll tfal vittmi ta’ abbuż sesswali jew sfruttament sesswali.
(8)
Fil-kuntest tal-kriminalizzazzjoni ta’ atti marbutin mal-prestazzjoni pornografika, din id-Direttiva tirriferi għal tali atti li jkunu jikkonsistu f'wirja live organizzata, immirata għal udjenza, u b'hekk tiġi eskluża mid-definizzjoni l-komunikazzjoni personali wiċċ imb'wiċċ bejn dawk tampar xulxin li jagħtu l-kunsens sesswali, kif ukoll it-tfal li jkunu akbar mill-età tal-kunsens u mseħbin tagħhom.
(9)
Il-pedopornografija ħafna drabi tinkludi xbihat li jirreġistraw l-abbuż sesswali tat-tfal min-naħa tal-adulti. Tista' tinkludi wkoll xbihat ta’ tfal involuti f'imġiba sesswalment espliċita, jew tal-organi sesswali tagħhom, fejn tali xbihat ikunu prodotti jew użati għal skopijiet primarjament sesswali u sfruttati bil-għarfien tat-tifel/tifla jew mingħajru. Inoltre, il-kunċett ta’ pedopornografija jkopri wkoll ix-xbihat realistiċi ta’ tifel/tifla, fejn it-tifel jew tifla jkunu mdaħħlin jew rappreżentati bħala mdaħħlin f'imġiba sesswalment espliċita għal skopijiet primarjament sesswali.
(10)
Id-diżabbiltà, waħidha, ma tikkostitwixxix awtomatikament impossibbiltà li jkun hemm kunsens għal relazzjonijiet sesswali. Madankollu, l-abbuż tal-eżistenza ta’ tali diżabbiltà sabiex wieħed jieħu sehem f'attivitajiet sesswali mat-tfal għandu jiġi kkriminalizzat.
(11)
Fl-adozzjoni ta’ leġislazzjoni dwar id-dritt kriminali sostantiv, l-Unjoni għandha tiżgura l-konsistenza ta’ din il-leġislazzjoni b'mod partikolari fir-rigward tal-livell ta’ pieni. Għandu jittieħed kont tal-konklużjonijiet tal-Kunsill tal-24 u l-25 ta’ April 2002 dwar l-approċċ li għandu jiġi applikat fir-rigward tal-approssimazzjoni tal-pieni, li jindika erba' livelli ta’ pieni, fid-dawl tat-Trattat ta’ Lisbona. Din id-Direttiva, billi fiha numru eċċezzjonalment għoli ta’ reati differenti, teħtieġ, sabiex tirrifletti l-gradi diversi ta’ serjetà, differenzjazzjoni fil-livell ta’ pieni li tmur lil hinn minn dak li normalment għandu jkun previst fl-istrumenti legali tal-Unjoni.
(12)
Il-forom serji ta’ abbuż sesswali u sfruttament sesswali tat-tfal għandhom ikunu soġġetti għal pieni effettivi, proporzjonati u dissważivi. Dan jinkludi, b'mod partikolari, diversi forom ta’ abbuż sesswali u sfruttament sesswali tat-tfal iffaċilitat mill-użu ta’ teknoloġija tal-informazzjoni u l-komunikazzjoni, bħas-solleċitazzjoni bl-Internet ta’ tfal għal skopijiet sesswali permezz ta’ netwerks soċjali u ta’ chat rooms. Id-definizzjoni ta’ pedopornografija għandha tkun iċċarata u allinjatat aktar qrib għal dik li tinsab fi strumenti internazzjonali.
(13)
It-terminu massimu ta’ priġunerija prevista f'din id-Direttiva għar-reati msemmija fiha għandha tapplika mill-anqas għall-aktar forom serja ta’ tali reati.
(14)
Sabiex jintlaħaq it-terminu massimu ta’ priġunerija previst f'din id-Direttiva għal reati li jikkonċernaw l-abbuż sesswali u l-isfruttament sesswali tat-tfal, u l-pedopornografija, l-Istati Membri, b'kont meħud tal-liġi nazzjonali tagħhom, jistgħu jikkombinaw it-termini ta’ priġunerija previsti fil-leġislazzjoni nazzjonali fir-rigward ta’ dawk ir-reati.
(15)
Din id-Direttiva tobbliga lill-Istati Membri jipprovdu għal pieni kriminali fil-leġislazzjoni nazzjonali tagħhom fir-rigward tad-dispożizzjonijiet tal-liġi tal-Unjoni dwar il-ġlieda kontra l-abbuż sesswali u l-isfruttament sesswali tat-tfal u l-pedopornografija. Din id-Direttiva ma toħloq l-ebda obbligu fir-rigward tal-applikazzjoni ta’ pieni bħal dawn, jew kwalunkwe sistema disponibbli oħra ta’ infurzar tal-liġi, f'każijiet individwali.
(16)
B'mod partikolari f' dawk il-każijiet fejn ir-reati msemmija f'din id-Direttiva jkunu kommessi bl-iskop ta’ gwadann finanzjarju, l-Istati Membri huma mistedna jikkunsidraw li jiddisponu għall-possibbiltà tal-impożizzjoni ta’ pieni finanzjarji oltre għall-priġunerija.
(17)
Fil-kuntest tal-pedopornografija, it-terminu “mingħajr dritt” jippermetti lill-Istati Membri jipprovdu għal difiża fir-rigward tal-imġiba marbuta ma’ materjal pronografiku li jkollu, pereżempju, skop mediku, xjentifiku jew simili. Jippermetti wkoll li jsiru attivitajiet skont setgħat legali domestiċi, bħall-pussess leġittimu tal-pedopornografija mill-awtoritajiet bl-iskop li jmexxu proċedimenti kriminali jew li jipprevjenu, jiskopru jew jinvestigaw reati. Barra minn hekk, ma jeskludix id-difiżi legali jew prinċipji relevanti simili li jeżoneraw persuna mir-responsabbiltà f'ċirkostanzi speċifiċi, pereżempju meta l-hotlines telefoniċi jew bl-Internet iwettqu attivitajiet biex jirrapportaw dawk il-każijiet.
(18)
L-akkwist konxju ta’ aċċess, permezz tat-teknoloġija tal-informazzjoni u tal-komunikazzjoni, għall-pedopornografija għandu jiġi kkriminalizzat. Sabiex titqies responsabbli, il-persuna għandu jkollha kemm l-intenzjoni li tidħol f'sit fejn il-pedopornografija tkun disponibbli kif ukoll tkun taf li tali immaġini jistgħu jinstabu hemm. M'għandhomx jiġu applikati pieni lil persuni li bi żvista jaċċessaw siti li jkun fihom il-pedopornografija. In-natura intenzjonata tar-reat tista' tkun dedotta b'mod partikolari mill-fatt li dan ikun rikorrenti jew li r-reati jkunu saru permezz ta’ servizz li għalih ikun sar ħlas.
(19)
Is-solleċitazzjoni tat-tfal għal skopijiet sesswali hija theddida b'karatteristiċi speċifiċi fil-kuntest tal-Internet, billi dan jagħti anonimità mingħajr preċedenti lill-utentiminħabba li jistgħu jaħbu l-identità vera tagħhom u l-karatteristiċi personali ta’ dak li jkun, bħalma hi l-età tagħhom. Fl-istess waqt, l-Istati Membri jirrikonoxxu l-importanza tal-ġlieda wkoll kontra s-solleċitazzjoni ta’ tifel/tifla barra mill-kuntest tal-Internet, b’ mod partikolari fejn tali solleċitazzjoni ma ssirx bl-użu tat-teknoloġija tal-informazzjoni u l-komunikazzjoni. L-Istati Membri huma inkoraġġiti jikkriminalizzaw l-imġiba fejn is-solleċitazzjoni ta’ tifel/tifla għal laqgħa mal-akkużat għal skopijiet sesswali sseħħ fil-preżenza jew fil-prossimità tat-tifel/tifla, pereżempju fil-forma ta’ reat preparatorju partikolari, tentattiv ta’ kommissjoni ta’ reati msemmija f'din id-Direttiva jew bħala forma partikolari ta’ abbuż sesswali. Tkun liema tkun is-soluzzjoni ġuridika magħżula għall-kriminalizzazzjoni tal-grooming off-line, l-Istati Membri għandhom jiżguraw li jipprosegwixxu kontra l-perpetraturi ta’ tali reati b'mod jew ieħor.
(20)
Din id-Direttiva ma tirregolax il-linji politiċi tal-Istati Membri rigward attivitajiet sesswali kunsenswali li fihom jistgħu jkunu involuti t-tfal u li jistgħu jiġu kkunsidrati bħala l-iskoperta normali tas-sesswalità fil-kors tal-iżvilupp uman, b'kont meħud tat-tradizzjonijiet kulturali u legali differenti u ta’ forom ġodda fejn jiġu stabbiliti u jinżammu relazzjonijiet fost it-tfal u l-adolexxenti, inkluż permezz ta’ teknoloġiji tal-informazzjoni u l-komunikazzjoni. Dawn il-kwistjonijiet mhumiex fil-kamp ta’ applikazzjoni ta’ din id-Direttiva. L-Istati Membri li jużaw il-possibilitajiet imsemmija f'din id-Direttiva, għandhom jagħmlu dan fl-eżerċizzju tal-kompetenzi tagħhom.
(21)
L-Istati Membri għandhom jipprovdu għal ċirkostanzi aggravanti fil-liġi nazzjonali tagħhom f'konformità mar-regoli applikabbli stabbiliti mis-sistemi legali tagħhom dwar ċirkostanzi aggravanti. Huma għandhom jiżguraw li dawn iċ-ċirkostanzi aggravanti jkunu disponibbli biex l-imħallfin jikkunsidrawhom meta jagħtu sentenzi fir-rigward ta’ trasgressuri, għalkemm m'hemm l-ebda obbligu fuq l-imħallfin biex japplikaw dawk iċ-ċirkostanzi aggravanti. Iċ-ċirkostanzi aggravanti ma għandhomx ikunu previsti mill-Istati Membri fil-liġi nazzjonali meta jkunu irrelevanti b'kont meħud tan-natura tar-reat speċifiku. Ir-relevanza tad-diversi ċirkostanzi aggravanti previsti f'din id-Direttiva għandha tiġi evalwata fil-livell nazzjonali għal kull wieħed mir-reati msemmija f'din id-Direttiva.
(22)
L-inkapaċità fiżika jew mentali skont din id-Direttiva għandha tinftiehem bħala li tinkludi wkoll l-istat tal-inkapaċità fiżika jew mentali kkawżata mill-influwenza tad-drogi u l-alkoħol.
(23)
Fil-ġlieda kontra l-isfruttament tat-tfal, għandu jsir użu sħiħ mill-istrumenti eżistenti dwar il-qbid u l-konfiska tar-rikavat mill-kriminalità, bħall-Konvenzjoni tan-Nazzjonijiet Uniti kontra l-Kriminalità Organizzata Transkonfinali u l-Protokolli tagħha, il-Konvenzjoni tal-1990 tal-Kunsill tal-Ewropa dwar il-Ħasil, it-Tiftix, il-Qbid u l-Konfiska tar-Rikavat mill-Kriminalità, id-Deċiżjoni Kwadru tal-Kunsill 2001/500/ĠAI tas-26 ta’ Ġunju 2001 dwar il-ħasil tal-flus, l-identifikazzjoni, l-intraċċar, l-iffriżar, il-qbid u l-konfiska tal-mezzi u l-qligħ mill-kriminalità (9) u d-Deċiżjoni Qafas tal-Kunsill 2005/212/ĠAI tal-24 ta’ Frar 2005 dwar il-Konfiska tar-Rikavat, Mezzi Strumentali u Proprjetà Konnessi mal-Kriminalità (10). Għandu jitħeġġeġ l-użu tal-mezzi strumentali maqbuda u kkonfisati u tal-qligħ mir-reati msemmija f'din id-Direttiva sabiex ikun hemm appoġġ għall-għajnuna lill-vittmi u għall-protezzjoni tagħhom.
(24)
Għandha tiġi evitata l-vittimizzazzjoni sekondarja għall-vittmi tar-reati msemmijin f'din id-Direttiva. Fl-Istati Membri fejn il-prostituzzjoni jew il-preżenza f'pornografija hija punibbli, skont id-dritt kriminali nazzjonali, għandu jkun possibbli li ma ssirx prosekuzzjoni jew jiġu imposti pieni skont dawn il-liġijiet fejn it-tfal ikkonċernati jkunu wettqu dawn l-atti minħabba li kienu vittmi ta’ sfruttament sesswali jew fejn it-tfal ġew imġiegħla jipparteċipaw fil-pedopornografija.
(25)
Bħala strument tal-approssimazzjoni tal-liġi kriminali, din id-Direttiva tipprevedi livelli ta’ pieni li għandhom japplikaw mingħajr preġudizzju għall-politika kriminali speċifika tal-Istati Membri fir-rigward ta’ trasgressuri tfal.
(26)
L-investigazzjoni tar-reati u l-akkużi fi proċedimenti kriminali għandhom jiġu ffaċilitati, biex jittieħed kont tad-diffikultà għat-tfal vittmi biex jirrapportaw l-abbuż sesswali u l-anonimità tat-trasgressuri fl-ispazju ċibernetiku. Sabiex ikun żgurat is-suċċess tal-investigazzjonijiet u l-prosekuzzjonijiet tar-reati msemmijin f'din id-Direttiva, l-inizjazzjoni tagħhom m'għandhiex tiddipendi, fil-prinċipju, minn rapport jew akkuża magħmulin mill-vittma jew mir-rappreżentant tagħha. It-tul tal-perijodu ta’ żmien suffiċjenti għal prosekuzzjoni għandu jiġi ddeterminat f'konformità mal-liġi nazzjonali rispettiva.
(27)
Għandhom ikunu disponibbli għodod effettivi ta’ investigazzjoni għal dawk responsabbli mill-investigazzjoni u l-prosekuzzjoni tar-reati msemmija f' din id-Direttiva. Dawk l-għodod jistgħu jinkludu l-interċezzjoni ta’ komunikazzjonijiet, sorveljanza sigrieta inkluża sorveljanza elettronika, il-monitoraġġ ta’ kontijiet tal-bank jew investigazzjonijiet finanzjarji oħra, b'kont meħud, fost l-oħrajn, tal-prinċipju ta’ proporzjonalità u tan-natura u s-serjetà tar-reati investigati. Fejn ikun il-każ u f'konformità mal-liġi nazzjonali, tali għodod għandhom jinkludu wkoll il-possibbiltà għall-awtoritajiet tal-infurzar tal-liġi biex jużaw identità mistura fuq l-Internet.
(28)
L-Istati Membri għandhom jinkoraġġixxu lil kwalunkwe persuna li għandha għarfien jew suspett ta’ abbuż sesswali jew ta’ sfruttament sesswali ta’ tfal biex tirrapporta lis-servizzi kompetenti. Hija r-responsabbiltà ta’ kull Stat Membru li jiddetermina l-awtoritajiet kompetenti fejn jistgħu jiġu rapportati tali suspetti. Dawk l-awtoritajiet kompetenti m'għandhomx ikunu limitati għal servizzi ta’ protezzjoni tat-tfal jew servizzi soċjali relevanti. Ir-rekwiżit ta’ suspett “in bona fede” għandu jkollu l-għan li jimpedixxi l-invokazzjoni tad-dispożizzjoni biex tiġi awtorizzata d-denunzja ta’ fatti purament imaġinarji jew mhux veri mwettqa b'intenzjoni malizzjuża.
(29)
Ir-regoli dwar il-ġuriżdizzjoni għandhom jiġu emendati sabiex ikun żgurat li dawk fl-Unjoni li jabbużaw sesswalment minn jew jisfruttaw sesswalment it-tfal, jiffaċċjaw il-prosekuzzjoni anke jekk ir-reati tagħhom isiru barra mill-Unjoni, permezz tal-hekk imsejjaħ turiżmu tas-sess. It-turiżmu tas-sess mat-tfal għandu jinftiehem bħala sfruttament sesswali tat-tfal minn persuna jew persuni li jivvjaġġaw mill-ambjent tas-soltu tagħhom lejn destinazzjoni barra minn pajjiżhom fejn ikollhom kuntatt sesswali mat-tfal. Fejn it-turiżmu għas-sess mat-tfal iseħħ barra mill-Unjoni, l-Istati Membri huma mħeġġin ifittxu jżidu, permezz tal-istrumenti nazzjonali u internazzjonali disponibbli, inklużi t-trattati bilaterali jew multilaterali dwar l-estradizzjoni, l-assistenza reċiproka jew it-trasferiment tal-proċedimenti, il-kooperazzjoni ma’ pajjiżi terzi u organizzazzjonijiet internazzjonali, bil-għan li jikkumbattu t-turiżmu tas-sess. L-Istati Membri għandhom irawmu d-djalogu miftuħ u l-komunikazzjoni mal-pajjiżi barra mill-Unjoni biex, taħt il-leġislazzjoni nazzjonali relevanti, dawn ikunu jistgħu jħarrku lit-trasgressuri li jivvjaġġaw barra mill-fruntieri tal-Unjoni għall-iskopijiet tat-turiżmu sesswali mat-tfal.
(30)
Għandhom jiġu adottati miżuri li jipproteġu t-tfal vittmi fl-aħjar interess tagħhom, b'kont meħud ta’ stima tal-ħtiġijiet tagħhom. It-tfal vittmi għandu jkollhom aċċess faċli għal rimedji legali u miżuri biex jindirizzaw il-kunflitti ta’ interess fejn l-abbuż sesswali jew l-isfruttament sesswali ta’ tifel jew tifla isir fil-familja. Meta jkollu jinħatar rappreżentant speċjali għat-tfal waqt investigazzjoni jew proċediment kriminali, dan ir-rwol jista' wkoll jitwettaq minn persuna ġuridika, istituzzjoni jew awtorità. Barra minn dan, it-tfal vittmi għandhom ikunu protetti minn pieni, pereżempju taħt leġislazzjoni nazzjonali dwar il-prostituzzjoni, jekk iġibu l-każ tagħhom għall-attenzjoni tal-awtoritajiet kompetenti. Barra dan, il-parteċipazzjoni ta’ tfal vittmi fi proċedimenti kriminali m'għandhiex, sa fejn ikun possibbli, tikkawża iktar trawma bħala riżultat ta’ intervisti jew kuntatt viżwali mat-trasgressuri. Li jkun mifhumin sew it-tfal u kif iġibu ruħhom meta jiltaqgħu ma’ esperjenzi trawmatiċi, sabiex jiżguraw kwalità għolja ta’ teħid ta’ evidenza u biex jitnaqqas l-istress fuq it-tfal meta jkunu qed jitwettqu l-miżuri meħtieġa.
(31)
L-Istati Membri għandhom jikkunsidraw li jagħtu assistenza fit-terminu l-qasir u fit-terminu t-twil lit-tfal li jkunu vittmi. Kull ħsara kkawżata mill-abbuż sesswali u l-isfruttament sesswali ta’ tifel jew tifla hi sinifikattiva u għandha tiġi indirizzata. Minħabba n-natura tal-ħsara kkawżata mill-abbuż sesswali u l-isfruttament sesswali, tali assistenza għandha tkompli għal kemm ikun hemm bżonn għall-irkupru fiżiku u psikoloġiku tat-tifel jew tifla u tista' tkompli sa meta jsiru adulti jekk ikun hemm bżonn. L-għajnuna u l-konsulenza għandu jitqies li jiġu estiżi għall-ġenituri u l-persuni li jkollhom it-tutela tat-tfal vittmi fejn ma jkunux involuti bħala persuni suspettati fir-rigward tar-reat ikkonċernat, sabiex jingħataw għajnuna dwar kif għandhom jassistu t-tfal vittmi tagħhom matul il-proċedimenti.
(32)
Id-Deċiżjoni Kwadru 2001/220/ĠAI tistabbilixxi sett ta’ drittijiet tal-vittmi fi proċedimenti kriminali, inkluż id-dritt għal protezzjoni u kumpens. Barra minn hekk, tfal li huma vittmi ta’ abbuż sesswali, sfruttament sesswali u pedopornografija għandhom ikollhom aċċess għal konsulenza legali, u, skont ir-rwol tal-vittmi fis-sistemi tal-ġustizzja relevanti, għal rappreżentanza legali, inkluż għall-fini li jitolbu kumpens. Tali għajnuna legali tista' tiġi pprovduta wkoll mill-awtoritajiet kompetenti għall-fini ta’ talba ta’ kumpens mill-Istat. Il-fini tal-konsulenza legali huwa biex tippermetti lill-vittmi jkunu informati u jirċievu parir dwar il-possibilitajiet diversi li huma miftuħin għalihom. Il-konsulenza legali u r-rappreżentanza għandhom jingħataw minn persuna li tkun irċeviet taħriġ legali adatt mingħajr ma neċessarjament tkun avukat. Il-konsulenza legali u, f'konformità mar-rwol tal-vittmi fis-sistemi tal-ġustizzja relevanti, ir-rappreżentanza legali għandha tingħata mingħajr ħlas għall-inqas meta l-vittma ma għandhiex riżorsi finanzjarji suffiċjenti b'mod konsistenti mal-proċeduri interni tal-Istati Membri.
(33)
L-Istati Membri għandhom iwettqu azzjoni għall-prevenzjoni u l-projbizzjoni ta’ atti relatati mal-promozzjoni tal-abbuż sesswali tat-tfal u t-turiżmu tas-sess mat-tfal. Jistgħu jiġu kkunsidrati miżuri differenti ta’ prevenzjoni bħat-tfassil u r-rinfurzar ta’ kodiċi ta’ kondotta u mekkaniżmi awtoregolatorji fl-industrija tat-turiżmu, l-istabbiliment ta’ kodiċi ta’ etika jew “tabelli ta’ kwalità” għal organizzazzjonijiet tat-turisti li jiġġieldu t-turiżmu tas-sess mat-tfal, jew l-istabbiliment ta’ politika espliċita li tittratta t-turiżmu tas-sess.
(34)
L-Istati Membri għandhom jistabblixxu u/jew isaħħu il-linji politiċi biex jipprevjenu l-abbuż sesswali u l-isfruttament sesswali tat-tfal inklużi miżuri biex jiskoraġġixxu u jnaqqsu t-talba li twassal għal kull forma ta’ sfruttament sesswali tat-tfal u miżuri biex jiġi ridott ir-riskju ta’ tfal li jaqgħu vittmi, permezz ta’ tagħrif u kampanji ta’ tqajjim tal-kuxjenza, u riċerka u programmi ta’ tagħlim. F'tali inizjattivi, l-Istati Membri għandhom jadottaw approċċ ibbażat fuq id-drittijiet tat-tfal. Għandha tingħata attenzjoni partikolari li jkun żgurat li l-kampanji ta’ tqajjim tal-kuxjenza mmirati lejn it-tfal ikunu xierqa u faċli biżżejjed li jinftiehmu. It-twaqqif ta’ helplines jew hotlines għandu jittieħed f'kunsiderazzjoni.
(35)
Fir-rigward tas-sistema tar-rappurtar tal-abbuż sesswali u tal-isfruttament sesswali tat-tfal u tal-assistenza lit-tfal fil-bżonn, għandhom jiġu promossi u għandha titqies l-esperjenza rigward il-funzjonament tal-linji telefoniċi diretti tal-Unjoni taħt in-numri 116 000 għat-tfal li għebu, 116 006 għall-vittmi ta’ reat u 116 111 għat-tfal, kif introdotti mid-Deċiżjoni tal-Kummissjoni 2007/116/KE tal-15 ta’ Frar 2007 dwar l-irriservar tal-firxa nazzjonali ta’ numri li jibdew b'116 għal numri armonizzati ta’ servizzi armonizzati ta’ valur soċjali (11).
(36)
Il-professjonisti li x'aktarx jiġu f'kuntatt ma’ tfal vittmi tal-isfruttament sesswali u tal-isfruttament sesswali għandhom ikunu mħarrġin b'mod xieraq sabiex jidentifikaw tali vittmi u jittrattaw magħhom. L-obbligu tat-taħriġ għandu jiġi promoss għall-membri tal-kategoriji li ġejjin meta aktarx li dawn jiġu f'kuntatt mal-vittmi li jkunu tfal: uffiċjali tal-pulizija, prosekuturi pubbliċi, avukati, membri tal-ġudikatura u uffiċjali tal-qorti, persunal tal-kura tat-tfal u tas-saħħa, imma jistgħu jinvolvu wkoll gruppi oħrajn ta’ persuni li fix-xogħol tagħhom aktarx jiltaqgħu ma’ tfal vittmi tal-abbuż sesswali u tal-isfruttament sesswali.
(37)
Sabiex jiġu impediti l-abbuż sesswali u l-isfruttament sesswali tat-tfal, għandhom jiġu proposti lilhom, programmi jew miżuri ta’ intervent li jimmiraw għat-trasgressuri tas-sess. Dawk il-programmi jew miżuri ta’ intervent għandhom jilħqu approċċ wiesa' u flessibbli, filwaqt li jiffokaw fuq l-aspetti mediċi u psikosoċjali u jkunu ta’ natura mhux obbligatorja. Dawk il-programmi jew il-miżuri ta’ intervent huma mingħajr preġudizzju għal programmi jew miżuri ta’ intervent imposti mill-awtoritajiet ġudizzjarji kompetenti.
(38)
Il-programmi jew miżuri ta’ intervent mhumiex mogħtija bħala dritt awtomatiku. Huwa f'idejn l-Istati Membri li jiddeċiedu liema programmi jew miżuri ta’ intervent huma adatti.
(39)
Biex jiġi impedit u jiġi minimizzat ir-reċidiviżmu, it-trasgressuri għandhom ikunu soġġetti għal stima tal-perikolu kkaġunat mit-trasgressuri u tar-riskji possibbli ta’ repetizzjoni tar-reati sesswali kontra t-tfal. L-arranġamenti għal tali stima, bħat-tip ta’ awtorità kompetenti li tordna u tagħmel l-istima jew il-mument matul jew wara l-proċedimenti kriminali meta dik l-istima għandha sseħħ kif ukoll l-arranġamenti għal programmi jew miżuri effettivi ta’ intervent offruti wara dik l-istima, għandhom ikunu konsistenti mal-proċeduri interni tal-Istati Membri. Għall-istess objettiv li jiġi impedit u minimizzat ir-reċidiviżmu, it-trasgressuri għandu wkoll ikollhom aċċess għal programmi jew miżuri effettivi ta’ intervent fuq bażi volontarja. Dawn il-programmi jew il-miżuri ta’ intervent m'għandhomx jinterferixxu ma’ skemi nazzjonali stabbiliti biex jiġi indirizzat it-trattament ta’ persuni li jsofru minn diżabbiltà mentali.
(40)
Fejn ikun meħtieġ minħabba l-perikolu kkawżat mit-trasgressuri u r-riskji possibbli ta’ repetizzjoni, it-trasgressuri kkundannati għandhom temporanjament jew permanentement jiġu impediti milli jwettqu mill-inqas attivitajiet professjonali li jinvolvu kuntatt dirett u regolari mat-tfal. Il-persuni li jħaddmu huma intitolati jkunu informati, meta jirreklutaw għal post li jinvolvi kuntatti regolari dirett u regolari mat-tfal, dwar kundanni eżistenti għal reati sesswali kontra t-tfal imdaħħla fir-rekord kriminali, jew dwar skwalifiki eżistenti. Għall-finijiet ta’ din id-Direttiva, it-terminu “impjegati” għandu jkopri wkoll persuni li jkunu qed jiġġestixxu organizzazzjonijiet li jkunu attivi fix-xogħol volontier marbut mas-superviżjoni u/jew il-kura tat-tfal li tkun tinvolvi kuntatt dirett u regolari mat-tfal. Il-mod kif titwassal l-informazzjoni, bħal pereżempju l-aċċess permezz tal-persuna kkonċernatau l-kontenut eżatt tal-informazzjoni, it-tifsira tal-attivitajiet volontarji organizzati u l-kuntatt dirett u regolari mat-tfal għandhom ikunu stabbiliti skont il-liġi nazzjonali.
(41)
Fir-rispett dovut lit-tradizzjonijiet ġuridiċi differenti tal-Istati Membri, din id-Direttiva tieħu kont tal-fatt li l-aċċess għall-fedina penali huwa permess biss mill-awtoritajiet kompetenti jew mill-persuna konċernata. Din id-Direttiva ma tistabbilixxix obbligu għall-modifika tas-sistemi nazzjonali li jirregolaw il-fedini penali jew il-mezz ta’ aċċess ta’ dawn il-fedini.
(42)
L-objettiv ta’ din id-Direttiva mhuwiex li jkunu armonizzati r-regoli li jikkonċernaw il-kunsens tal-persuna kkonċernata meta jkun hemm skambju ta’ informazzjoni mir-reġistri kriminali, jiġifieri jekk ikunx rikjest tali kunsens jew le. Irrispettivament minn jekk tali kunsens ikunx rikjest jew le skont il-liġi nazzjonali, din id-Direttiva ma tistabbilixxix obbligi ġodda għal tibbdil fil-liġi nazzjonali u fil-proċeduri nazzjonali f'dan is-sens.
(43)
L-Istati Membri jistgħu jikkunsidraw li jadottaw miżuri amministrattivi addizzjonali b'rabta mat-trasgressuri, bħal pereżempju r-reġistrazzjoni, f'reġistri ta’ trasgressuri sesswali, ta’ persuni kkundannati għal reati msemmija f'din id-Direttiva. L-aċċess għal dawn ir-reġistri għandu jkun soġġett għal limitazzjoni skont il-prinċipji kostituzzjonali nazzjonali u l-istandards applikabbli tal-protezzjoni tad-dejta, pereżempju bil-limitazzjoni tal-aċċess għall-ġudikatura u/jew awtoritajiet tal-eżekuzzjoni tal-liġi.
(44)
L-Istati Membri huma inkoraġġiti joħolqu mekkaniżmi għall-ġbir tad-dejta jew punti fokali, f'livelli nazzjonali jew lokali u f'kollaborazzjoni mas-soċjetà ċivili, għall-fini tal-osservazzjoni u stima tal-fenomenu tal-abbuż sesswali u l-isfruttament sesswali tat-tfal. Biex tkun tista' tevalwa adegwatement ir-riżultati tal-azzjonijiet għall-ġlieda kontra l-abbuż sesswali u l-isfruttament sesswali tat-tfal u l-pedopornografija, l-Unjoni għandha tkompli tiżviluppa l-ħidma tagħha fir-rigward tal-metodoloġiji u tal-metodi tal-ġbir ta’ dejta sabiex tiġi prodotta statistika komparabbli.
(45)
L-Istati Membri għandhom jieħdu azzjoni xierqa biex jistabbilixxu servizzi ta’ informazzjoni biex jagħtu informazzjoni dwar kif jiġu rikonoxxuti s-sinjali ta’ abbuż sesswali u ta’ sfruttament sesswali.
(46)
Il-pedopornografija, li tikkostitwixxi immaġini ta’ abbuż sesswali tat-tfal, hija tip ta’ kontenut speċifiku li ma jistax jiġi interpretat bħala l-espressjoni ta’ opinjoni. Biex tiġi miġġielda, jinħtieġ li tonqos iċ-ċirkolazzjoni ta’ materjal ta’ abbuż sesswali tat-tfal billi jsir aktar diffiċli li t-trasgressuri jtellgħu tali kontenut fuq l-Internet aċċessibbli pubblikament. Għaldaqstant hija meħtieġa azzjoni biex jitneħħa l-kontenut u jinqabdu dawk ħatja tal-produzzjoni, id-distribuzzjoni u t-tniżżil ta’ immaġini ta’ abbuż sesswali tat-tfal. Bil-għan li jkunu appoġġati l-isforzi tal-Unjoni fit-taqbida kontra l-pedopornografija, l-Istati Membri għandhom jagħmlu mill-aħjar biex jikkoperaw ma’ pajjiżi terzi sabiex jiżguraw it-tneħħija ta’ tali kontenut mis-servers fit-territorju tagħhom.
(47)
Madanakollu, minkejja dawn l-isforzi, it-tneħħija ta’ kontenut pedopornografiku mis-sors tiegħu spiss ma tkunx possibbli fejn il-materjali oriġinali ma jkunux allokati fl-Unjoni, jew għaliex l-Istat fejn ikunu ospitati s-servers ma jkunx lest jikkoopera jew għaliex it-tneħħija tal-materjal mill-Istat ikkonċernat tkun proċess partikolarment twil. Għalhekk jistgħu jiġu stabbiliti wkoll mekkaniżmi għall-imblukkar ta’ aċċess mit-territorju tal-Unjoni għal paġni tal-Internet li jkun fihom jew li jxerrdu l-pedopornografija. Il-miżuri meħudin mill-Istati Membri skont din id-Direttiva sabiex jeliminaw jew, fejn ikun xieraq, jimblukkaw il-websites li jkun fihom pedopornografija jistgħu jkunu msejsin fuq varji tipi ta’ azzjoni pubblika, bħal dik leġislattiva, non-leġislattiva, ġudizzjarja jew xort'oħra. F'dak il-kuntest, din id-Direttiva hija mingħajr preġudizzju għall-azzjoni volontarja meħuda mill-industrija tal-Internet li tipprevjeni l-użu ħażin tas-servizzi tagħha, jew għal kull appoġġ għal tali azzjoni mill-Istati Membri. Irrispettivament mill-bażi għall-azzjoni jew il-metodu magħżulin, l-Istati Membri għandhom jiżguraw li jkun jagħti livell adegwat ta’ ċertezza legali u prevedibbiltà għall-utenti u fornituri tas-servizz. Kemm bil-ħsieb li jitneħħa kif ukoll biex jiġi mblukkat il-kontenut tal-abbuż tat-tfal, għandha tiġi stabbilita u msaħħa kooperazzjoni bejn l-awtoritajiet pubbliċi, b'mod partikolari fl-interess li jiġi żgurat li listi nazzjonali ta’ websites li jkollhom fihom materjal ta’ pedopornografija jkunu kemm jista' jkun kompleti u jiġi evitat xogħol doppju. Kwalunkwe tali żviluppi jeħtieġ jieħdu kont tad-drittijiet tal-utenti finali, iżommu mal-proċeduri legali u ġudizzjarji eżistenti u jikkonformaw mal-Konvenzjoni Ewropea għall-Protezzjoni tad-Drittijiet tal-Bniedem u tad-Drittijiet Fundamentali u mal-Karta tad-Drittijiet Fundamentali tal-Unjoni Ewropea. Il-Programm Għal Internet Aktar Sikur waqqaf netwerk ta’ hotlines li għandhom l-għan li jiġbru informazzjoni u jiżguraw kopertura u skambju ta’ rapporti dwar it-tipi ewlenin ta’ kontenut illegali online.
(48)
Din id-Direttiva għandha l-għan li temenda u tespandi d-dispożizzjonijiet tad-Deċiżjoni Kwadru 2004/68/ĠAI. Ladarba l-emendi li jridu jsiru huma ta’ numru u ta’ natura sostanzjali, id-Deċiżjoni Qafas għandha, fl-interess taċ-ċarezza, tiġi sostitwita fl-intier tagħha fir-rigward tal-Istati Membri li jipparteċipaw fl-adozzjoni ta’ din id-Direttiva.
(49)
Ladarba l-għan ta’ din id-Direttiva, jiġifieri l-ġlieda kontra l-abbuż sesswali, l-isfruttament sesswali tat-tfal u l-pedopornografija, ma jistax jinkiseb b'mod suffiċjenti mill-Istati Membri waħedhom u jista' għalhekk, minħabba l-iskala u l-effetti tiegħu, jinkiseb aħjar fil-livell tal-Unjoni, l-Unjoni tista' tadotta miżuri skont il-prinċipju ta’ sussidjarjetà kif stabbilit fl-Artikolu 5 tat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea. F'konformità mal-prinċipju ta’ proporzjonalità, kif stabbilit f'dak l-Artikolu, din id-Direttiva ma tmurx lil hinn minn dak li huwa meħtieġ biex jinkiseb dak l-għan.
(50)
Din id-Direttiva tirrispetta d-drittijiet fundamentali u l-prinċipji rikonoxxuti b'mod partikolari, fil-Karta tad-Drittijiet Fundamentali tal-Unjoni Ewropea, u b'mod partikolari, id-dritt għall-protezzjoni tad-dinjità umana, il-projbizzjoni tat-tortura u t-trattament jew il-kastig inuman jew degradanti, id-drittijiet tat-tfal, id-dritt għal-libertà u s-sigurtà, id-dritt għal-libertà tal-espressjoni u l-informazzjoni, id-dritt għall-protezzjoni ta’ data personali, id-dritt għal rimedju effettiv u għal proċess ġust u l-prinċipji ta’ legalità u proporzjonalità ta’ reati kriminali u pieni. Din id-Direttiva tfittex li tiżgura rispett sħiħ għal dawk id-drittijiet u prinċipji u għandha tiġi implimentata kif meħtieġ.
(51)
F'konformità mal-Artikoli 3 tal-Protokoll (Nru 21) dwar il-pożizzjoni tar-Renju Unit u l-Irlanda, fir-rigward tal-ispazju ta’ libertà, sigurtà u ġustizzja, anness għat-Trattat dwar l-Unjoni Ewropea u t-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, ir-Renju Unit u l-Irlanda nnotifikaw ix-xewqa tagħhom li jieħdu sehem fl-adozzjoni u l-applikazzjoni ta’ din id-Direttiva.
(52)
F'konformità mal-Artikoli 1 u 2 tal-Protokoll (Nru 22) dwar il-pożizzjoni tad-Danimarka anness għat-Tratttat dwar l-Unjoni Ewropea u t-Trattat dwar il-Funzjonament tal-Unjoni Ewropea, id-Danimarka mhix qed tieħu sehem fl-adozzjoni ta’ din id-Direttiva u mhix marbuta biha jew soġġetta għall-applikazzjoni tagħha,
ADOTTAW DIN ID-DIRETTIVA:
Artikolu 1
Suġġett
Din id-Direttiva tistabbilixxi regoli minimi rigward id-definizzjoni ta’ reati kriminali u sanzjonijiet fil-qasam tal-abbuż sesswali u l-isfruttament sesswali tat-tfal, il-pedopornografija u solleċitazzjoni tat-tfal għal finijiet sesswali. Hija wkoll tintroduċi dispożizzjonijiet komuni biex issaħħaħ il-prevenzjoni ta’ dawk ir-reati u l-protezzjoni tal-vittmi tagħhom.
Artikolu 2
Definizzjonijiet
Għall-finijiet ta’ din id-Direttiva, għandhom japplikaw id-definizzjonijiet li ġejjin:
(a)
“tfal” tfisser kwalunkwe persuna taħt l-età ta’ 18-il sena;
(b)
“età ta’ kunsens sesswali” tfisser l-età li taħtha, skont il-liġi nazzjonali, hija pprojbita l-parteċipazzjoni f'attivitajiet sesswali mat-tfal;
(c)
“pedopornografija” tfisser
(i)
kwalunkwe materjal li viżwalment juri tfal li jkunu qed jieħdu sehem f'imġiba sesswalment espliċita, reali jew simulata;
(ii)
kwalunkwe rappreżentazzjoni tal-organi sesswali ta’ tfal għal finijiet primarjament sesswali;
(iii)
kwalunkwe materjal li viżwalment juri kwalunkwe persuna li tidher li hija tfal li tkun qed tieħu sehem f'imġiba sesswalment espliċita, reali jew simulata, jew kwalunkwe rappreżentazzjoni tal-organi sesswali ta’ kwalunkwe persuna li tidher tfal, għal finijiet primarjament sesswali; jew
(iv)
immaġini realistiċi ta’ tfal li jkunu qed jieħdu sehem f'imġiba sesswalment espliċita jew immaġini realistiċi tal-organi sesswali ta’ tfal, għal finijiet primarjament sesswali;
(d)
“prostituzzjoni tat-tfal” tfisser l-użu ta’ tfal għal attivitajiet sesswali fejn il-flus jew kwalunkwe forma oħra ta’ rimunerazzjoni jew konsiderazzjoni tingħata jew tiġi mwegħda bħala ħlas sabiex it-tfal jieħdu sehem f'attivitajiet sesswali, irrispettivament minn jekk dak il-ħlas, il-wegħda jew il-konsiderazzjoni ssirx lit-tfal jew lil parti terza;
(e)
“prestazzjoni pornografika” tfisser l-esibizzjoni diretta organizzata, immirata għal udjenza, anke permezz tat-teknoloġija tal-informazzjoni u tal-komunikazzjoni, ta':
(i)
ta' tfal li jkunu qed jieħdu sehem f'imġiba sesswalment espliċita, reali jew simulata; jew
(ii)
tal-organi sesswali ta’ tfal għal finijiet primarjament sesswali;
(f)
“persuna ġuridika” tfisser entità li jkollha personalità ġuridika skont il-liġi applikabbli, barra minn Stati jew korpi pubbliċi fl-eżerċizzju tal-awtorità Statali u għal organizzazzjonijiet internazzjonali pubbliċi.
Artikolu 3
Reati li jikkonċernaw abbuż sesswali
1. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li l-imġiba intenzjonali msemmija fil-paragrafi 2 sa 6 tkun punibbli.
2. L-imġiba li, għal finijiet sesswali, iġġiegħel lil tfal, li ma jkunux laħqu l-età ta’ kunsens sesswali, li jaraw attivitajiet sesswali, anki jekk dawn ma jiġux imġiegħla jipparteċipaw, għandha tkun punibbli b'piena massima ta’ mill-inqas sena priġunerija.
3. L-imġiba li, għal finijiet sesswali, iġġiegħel lil tfal li ma jkunux laħqu l-età ta’ kunsens sesswali li jaraw abbuż sesswali, anki jekk dawn ma jiġux imġiegħla jipparteċipaw, għandha tkun punibbli b'piena massima ta’ mill-inqas sentejn priġunerija.
4. Il-parteċipazzjoni f'attivitajiet sesswali ma’ tfal li ma jkunux laħqu l-età ta’ kunsens sesswali għandha tkun punibbli b'piena massima ta’ mill-inqas ħames snin priġunerija.
5. Il-parteċipazzjoni f'attivitajiet sesswali mat-tfal, fejn:
(i)
isir abbuż minn pożizzjoni rikonoxxuta ta’ fiduċja, awtorità jew influwenza fuq it-tfal għandha tkun punibbli b'piena massima ta’ mill-inqas tmien snin priġunerija jekk it-tfal ikunu għadhom ma laħqux l-età ta’ kunsens sesswali u ta’ mill-inqas tliet snin priġunerija, jekk it-tfal ikunu qabżu dik l-età; jew
(ii)
isir abbuż minn sitwazzjoni partikolarment vulnerabbli tat-tfal, b’ mod partikolari minħabba diżabbiltà mentali jew fiżika jew sitwazzjoni ta’ dipendenza, għandha tkun punibbli b'piena massima ta’ mill-inqas tmien snin priġunerija jekk it-tfal ikunu għadhom ma laħqux l-età ta’ kunsens sesswali, u ta’ mill-inqas tliet snin priġunerija jekk it-tfal ikunu qabżu dik l-età; jew
(iii)
isir użu minn ġegħil, forza jew theddid, għandha tkun punibbli b'piena massima ta’ mill-inqas għaxar snin priġunerija jekk it-tfal ikunu għadhom ma laħqux l-età ta’ kunsens sesswali, u ta’ mill-inqas ħames snin priġunerija jekk it-tfal ikunu qabżu dik l-età.
6. L-imġiba li b'ġegħil, forza jew theddid iddaħħal tfal f'attivitajiet sesswali ma’ parti terza għandha tkun punibbli b'piena massima ta’ mill-inqas għaxar snin priġunerija jekk it-tfal ikunu għadhom ma laħqux l-età ta’ kunsens sesswali, u ta’ mill-inqas ħames snin priġunerija jekk it-tfal ikunu qabżu dik l-età.
Artikolu 4
Reati li jikkonċernaw sfruttament sesswali
1. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li l-imġiba intenzjonali msemmija fil-paragrafi 2 sa 7 tkun punibbli.
2. L-imġiba li twassal jew tirrekluta lil tfal biex jipparteċipaw f'wirjiet pornografiċi, jew li tagħmel qligħ minn jew li tisfrutta b'xi mod ieħor lil tfal għal dawn il-finijiet, għandha tkun punibbli b'piena massima ta’ mill-inqas ħames snin priġunerija jekk it-tfal ikunu għadhom ma laħqux l-età ta’ kunsens sesswali, u ta’ mill-inqas sentejn priġunerija jekk it-tfal ikunu qabżu dik l-età.
3. L-imġiba li ġġiegħel jew tisforza lil tfal biex jipparteċipaw f'wirjiet pornografiċi, jew li thedded lil tfal għal dawn il-finijiet, għandha tkun punibbli b'piena massima ta’ mill-inqas tmien snin priġunerija jekk it-tfal ikunu għadhom ma laħqux l-età ta’ kunsens sesswali, u ta’ mill-inqas ħames snin priġunerija jekk it-tfal ikunu qabżu dik l-età.
4. L-attendenza konxja għal wirjiet pornografiċi li jinvolvu l-parteċipazzjoni ta’ tfal għandha tkun punibbli b'piena massima ta’ mill-inqas sentejn priġunerija jekk it-tfal ikunu għadhom ma laħqux l-età ta’ kunsens sesswali, u ta’ mill-inqas sena priġunerija jekk it-tfal ikunu qabżu dik l-età.
5. L-imġiba li twassal jew tirrekluta lil tfal biex jipparteċipaw fil-prostituzzjoni tat-tfal, jew li tagħmel qligħ minn jew li tisfrutta b'xi mod ieħor lil tfal għal dawn il-finijiet, għandha tkun punibbli b'piena massima ta’ mill-inqas tmien snin priġunerija jekk it-tfal ikunu għadhom ma laħqux l-età ta’ kunsens sesswali, jew ta’ mill-inqas ħames snin priġunerija jekk it-tfal ikunu qabżu dik l-età.
6. L-imġiba li ġġiegħel jew tisforza lil tfal fil-prostituzzjoni tat-tfal, jew li thedded lil tfal għal dawn il-finijiet, għandha tkun punibbli b'piena massima ta’ mill-inqas għaxar snin priġunerija jekk it-tfal ikunu għadhom ma laħqux l-età ta’ kunsens sesswali u ta’ mill-inqas ħames snin priġunerija jekk it-tfal ikunu qabżu dik l-età.
7. Il-parteċipazzjoni f'attivitajiet sesswali ma’ tfal, fejn isir rikors għall-prostituzzjoni tat-tfal għandha tkun punibbli b'piena massima ta’ mill-inqas ħames snin priġunerija jekk it-tfal ikunu għadhom ma laħqux l-età ta’ kunsens sesswali u ta’ mill-inqas sentejn priġunerija jekk it-tfal ikunu qabżu dik l-età.
Artikolu 5
Reati li jikkonċernaw il-pedopornografija
1. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li l-imġiba intenzjonata msemmija fil-paragrafi 2 sa 6, meta titwettaq mingħajr dritt, tkun punibbli.
2. L-akkwist jew il-pussess ta’ pedopornografija għandhom ikunu punibbli b'piena massima ta’ mill-inqas sena priġunerija.
3. L-akkwist konxju ta’ aċċess, permezz tat-teknoloġija tal-informazzjoni u tal-komunikazzjoni, għall-pedopornografija għandu jkun punibbli b'piena massima ta’ mill-inqas sena priġunerija.
4. Id-distribuzzjoni, it-tixrid jew it-trasmissjoni ta’ pedopornografija għandhom ikunu punibbli b'piena massima ta’ mill-inqas sentejn priġunerija.
5. L-offerta, il-forniment jew l-imġiba li tagħmel disponibbli l-pedopornografija għandhom ikunu punibbli b'piena massima ta’ mill-inqas sentejn priġunerija.
6. Il-produzzjoni ta’ pedopornografija għandha tkun punibbli b'piena massima ta’ mill-inqas tliet snin priġunerija.
7. Għandu jkun fid-diskrezzjoni tal-Istati Membri li jiddeċiedu jekk dan l-Artikolu japplikax għal każijiet li jinvolvu l-pedopornografija, kif imsemmi fl-Artikolu 2(c)(iii), fejn il-persuna li tidher li tkun tfal fil-fatt kellha 18-il sena jew aktar fil-mument tar-rappreżentazzjoni.
8. Għandu jkun fid-diskrezzjoni tal-Istati Membri li jiddeċiedu jekk il-paragrafi 2 u 6 ta’ dan l-Artikolu japplikawx għal każijiet fejn jiġi stabbilit li materjal pornografiku kif imsemmi fl-Artikolu 2(c)(iv) ikun magħmul u miżmum mill-produttur għall-użu privat tiegħu jew tagħha biss safejn l-ebda materjal pronografiku kif imsemmi fl-Artikolu 2(c)(i), (ii) jew (iii) ma jkun intuża għall-fini tal-produzzjoni tiegħu, u dment li l-att ma jkun jinvolvi l-ebda riskju li l-materjal jinxtered.
Artikolu 6
Solleċitazzjoni tat-tfal għal finijiet sesswali
1. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li l-imġiba intenzjonata li ġejja tkun punibbli:
il-proposta, permezz tat-teknoloġija tal-informazzjoni u tal-komunikazzjoni, minn adult biex jiltaqa' ma’ tfal li jkunu għadhom ma laħqux l-età ta’ kunsens sesswali, għall-fini li jitwettaq kwalunkwe reat imsemmi fl-Artikolu 3(4) u l-Artikolu 5(6), fejn dik il-proposta tkun ġiet segwita minn atti materjali li jwasslu għal tali laqgħa, għandha tkun punibbli b'piena ta’ mill-inqas sena priġunerija.
2. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri neċessarji sabiex jiżguraw li kull tentattiv permezz tat-teknoloġija tal-informazzjoni u l-komunikazzjoni, għall-kommissjoni tar-reati previsti fl-Artikolu 5(2) u (3) minn adult li jissolleċita tfal li ma jkunux tal-età tal-kunsens li jagħtu pedopornografija li turi dawk it-tfal jkun punibbli.
Artikolu 7
Inċitament, għajnuna u faċilitazzjoni, u tentattiv
1. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li l-inċitament, l-għajnuna u l-faċilitazzjoni biex jitwettaq kwalunkwe reat imsemmi fl-Artikoli 3 sa 6 jkunu punibbli.
2. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li t-tentattiv biex jitwettaq kwalunkwe reat imsemmi fl-Artikolu 3(4), (5) u (6), l-Artikolu 4(2), (3), (5), (6) u (7), u l-Artikolu 5(4), (5) u (6) jkun punibbli.
Artikolu 8
Attivitajiet sesswali kunsenswali
1. Għandu jkun fid-diskrezzjoni tal-Istati Membri li jiddeċiedu jekk l-Artikolu 3(2) u (4) japplikax għal attivitajiet sesswali kunsenswali bejn il-pari, li jkunu qrib fl-età u fil-livell ta’ żvilupp jew maturità psikoloġika u fiżika, safejn l-atti ma kinux jinvolvu abbuż.
2. Għandu jkun fid-diskrezzjoni tal-Istati Membri li jiddeċiedu jekk l-Artikolu 4(4) japplikax għal prestazzjoni ssir fil-kuntest ta’ relazzjonijiet kunsenswali fejn it-tfal ikunu laħqu l-età ta’ kunsens sesswali jew bejn il-pari li jkunu qrib fl-età u fil-livell ta’ żvilupp jew maturità psikoloġika u fiżika, safejn l-atti ma jinvolvux xi abbuż jew sfruttament u l-ebda flus jew forom oħra ta’ rimunerazzjoni jew konsiderazzjoni ma jingħataw bħala ħlas għall-prestazzjoni pronografika.
3. Għandu jkun fid-diskrezzjoni tal-Istati Membri li jiddeċiedu jekk l-Artikolu 5(2) u (6) japplikawx għall-produzzjoni, l-akkwist jew il-pussess ta’ materjal li jinvolvi tfal li jkunu laħqu l-età ta’ kunsens sesswali fejn dak il-materjal ikun magħmul u miżmum bil-kunsens ta’ dawk it-tfal u jkun għall-użu privat biss tal-persuni involuti, safejn l-atti ma kinux jinvolvu abbuż.
Artikolu 9
Ċirkostanzi aggravanti
Safejn iċ-ċirkostanzi li ġejjin ma jiffurmawx diġà parti mill-elementi kostitwenti tar-reati msemmijin fl-Artikoli 3 sa 7, l-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li ċ-ċirkostanzi li ġejjin, f'konformità mad-dispożizzjonijiet relevanti tal-liġi nazzjonali, jistgħu jiġu kkunsidrati bħala ċirkostanzi aggravanti, fir-rigward tar-reati relevanti msemmijin fl-Artikoli 3 sa 7:
(a)
ir-reat kien imwettaq kontra tfal f'qagħda partikolarment vulnerabbli, bħalma huma t-tfal b’ diżabbiltà mentali jew fiżika jew sitwazzjoni ta’ dipendenza jew stat ta’ inkapaċità fiżika jew mentali;
(b)
ir-reat kien imwettaq minn membru tal-familja tat-tfal, persuna li tkun tgħix mat-tfal jew persuna li tkun abbużat mill-pożizzjoni rikonoxxuta ta’ fiduċja jew awtorità tagħha;
(c)
ir-reat kien imwettaq minn diversi persuni li kienu qed jaġixxu flimkien;
(d)
ir-reat kien imwettaq fil-qafas ta’ organizzazzjoni kriminali fit-tifsira tad-Deċiżjoni Kwadru tal-Kunsill 2008/841/ĠAI tal-24 ta’ Ottubru 2008 dwar il-ġlieda kontra l-kriminalità organizzata (12);
(e)
it-trasgressur ikun diġà kkundannat b'reati tal-istess natura;
(f)
it-trasgressur ikun deliberatament jew b'nuqqas ta’ ħsieb ipperikola l-ħajja tat-tfal; jew
(g)
ir-reat ikun involva vjolenza serja jew ikkaġuna ħsara serja għat-tfal.
Artikolu 10
Skwalifika li tirriżulta minn kundanni
1. Sabiex jiġi evitat ir-riskju ta’ repetizzjoni tar-reati, l-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li persuna fiżika li ġiet ikkundannata bi kwalunkwe mir-reati msemmija fl-Artikoli 3 sa 7, tkun tista' tiġi temporanjament jew permanentement impedita milli twettaq mill-inqas attivitajiet professjonali li jinvolvu kuntatt dirett u regolari mat-tfal.
2. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri neċessarji biex jiżguraw li min iħaddem, meta jkun qed jirrekluta persuna għal attivitajiet professjonali jew volontarji organizzati li jinvolvu kuntatti diretti u regolari mat-tfal, ikun intitolat li jitlob informazzjoni, f'konformità mal-liġi nazzjonali, permezz ta’ kwalunkwe mod xieraq, bħal pereżempju l-aċċess meta ssir talba għalih jew permezz tal-persuna kkonċernata, dwar l-eżistenza ta’ kundanni kriminali għal xi reat li hemm riferiment għalih fl-Artikoli 3 sa 7 mdaħħla fil-fedina penali, jew l-eżistenza ta’ kwalunkwe skwalifika għall-eżerċizzju tal-attivitajiet li jinvolvu kuntatti diretti u regolari mat-tfal ikkawżati minn dawk il-kundanni kriminali.
3. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri neċessarji sabiex jiżguraw li, għall-applikazzjoni tal-paragrafi 1 u 2 ta’ dan l-Artikolu, informazzjoni li tikkonċerna l-eżistenza ta’ kundanni kriminali għal xi wieħed mir-reati li hemm riferiment għalih fl-Artikoli 3 sa 7, jew ta’ xi skwalifika għall-eżerċizzju ta’ attivitajiet li jinvolvu kuntatti diretti u regolari mat-tfal derivanti minn dawk il-kundanni kriminali, tkun trażmessa f'konformità mal-proċeduri ddelineati fid-Deċiżjoni Qafas tal-Kunsill 2009/315/ĠAI tas-26 ta’ Frar 2009 dwar l-organizzazzjoni u l-kontenut tal-iskambju bejn l-Istati Membri, ta’ informazzjoni estratta mir-rekords kriminali (13) meta rikjest skont it-termini tal-Artikolu 6 ta’ dik id-Deċiżjoni Qafas bil-kunsens tal-persuna kkonċernata.
Artikolu 11
Qbid u konfiska
L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa sabiex jiżguraw li l-awtoritajiet kompetenti tagħhom ikunu intitolati li jaqbdu u jikkonfiskaw l-istrumenti u r-rikavat mir-reati msemmija fl-Artikoli 3, 4 u 5.
Artikolu 12
Responsabbiltà ta’ persuni ġuridiċi
1. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li persuni ġuridiċi jistgħu jinżammu responsabbli għal kwalunkwe reat imsemmi fl-Artikoli 3 sa 7 li jkun twettaq għall-benefiċċju tagħhom minn kwalunkwe persuna, li taġixxi waħedha jew bħala parti minn korp tal-persuna ġuridika, u li jkollha pożizzjoni ta’ tmexxija fil-persuna ġuridika, abbażi ta':
(a)
setgħa ta’ rappreżentanza tal-persuna ġuridika;
(b)
awtorità li tieħu deċiżjonijiet f'isem il-persuna ġuridika; jew
(c)
awtorità li teżerċita kontroll fi ħdan il-persuna ġuridika.
2. L-Istati Membri għandhom ukoll jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li persuni ġuridiċi jistgħu jinżammu responsabbli fejn in-nuqqas ta’ superviżjoni jew kontroll minn persuna msemmija fil-paragrafu 1 tkun għamlet possibbli t-twettiq, minn persuna taħt l-awtorità tagħha, ta’ kwalunkwe reat imsemmi fl-Artikoli 3 sa 7 għall-benefiċċju ta’ dik il-persuna ġuridika.
3. Ir-responsabbiltà tal-persuni ġuridici taħt il-paragrafi 1 u 2 għandha tkun mingħajr preġudizzju għall-proċedimenti kriminali kontra l-persuni fiżiċi li jkunu kkommettew, inċitaw ir-reati msemmijin fl-Artikoli 3 sa 7 jew li jkunu kompliċi fihom.
Artikolu 13
Sanzjonijiet kontra persuni ġuridiċi
1. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li persuna ġuridika li tinżamm responsabbli skont l-Artikolu 12(1) tkun punibbli permezz ta’ sanzjonijiet effettivi, proporzjonati u dissważivi, li għandhom jinkludu multi kriminali jew mhux kriminali u jistgħu jinkludu sanzjonijiet oħra, bħal:
(a)
esklużjoni mid-dritt għal benefiċċji pubbliċi jew għajnuna pubblika;
(b)
skwalifika temporanja jew permanenti mill-prattika ta’ attivitajiet kummerċjali;
(c)
tqegħid taħt superviżjoni ġudizzjarja;
(d)
stralċ ġudizzjarju; jew
(e)
għeluq temporanju jew permanenti ta’ stabbilimenti li setgħu ntużaw biex ikun kommess ir-reat.
2. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħieġa biex jiżguraw li persuna ġuridika li tinżamm responsabbli skont l-Artikolu 12(2) tkun punibbli permezz ta’ sanzjonijiet jew miżuri li jkunu effettivi, proporzjonati u dissważivi.
Artikolu 14
Nonprosekuzzjoni jew nonapplikazzjoni fir-rigward ta’ pieni għall-vittma
L-Istati Membri, f'konformità mal-prinċipji bażiċi tas-sistemi legali tagħhom, għandhom jieħdu l-miżuri neċessarji biex jiżguraw li l-awtoritajiet nazzjonali kompetenti jkunu intitolati li ma jipproċedux jew jimponu sanzjonijiet kontra t-tfal vittmi tal-abbuż sesswali u l-isfruttament sesswali għall-involviment tagħhom f'attivitajiet kriminali li ġew sfurzati jwettqu bħala konsegwenza diretta tal-fatt li jkunu suġġetti għal xi wieħed mill-atti li hemm riferiment għalihom fl-Artikolu 4(2), (3), (5) u (6), u fl-Artikolu 5(6).
Artikolu 15
Investigazzjoni u prosekuzzjoni
1. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li l-investigazzjonijiet jew il-prosekuzzjoni tar-reati msemmijin fl-Artikoli 3 sa 7 ma jkunux jiddependu minn rapport jew akkuża mill-vittma jew mir-rappreżentant tagħha, u li l-proċedimenti kriminali jistgħu jitkomplew anke jekk dik il-persuna tkun irtirat id-dikjarazzjonijiet tagħha.
2. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jippermettu l-prosekuzzjoni ta’ kwalunkwe reat imsemmi fl-Artikolu 3, l-Artikolu 4(2), (3), (5), (6) u (7) u ta’ kull reat gravi msemmi fl-Artikolu 5(6) meta tkun intużat il-pedopornografija msemmija fl-Artikolu 2(c)(i) u (ii), għal żmien suffiċjenti wara li l-vittma tkun laħqet l-età maġġuri u li hu proporzjonat mal-gravità tar-reat ikkonċernat.
3. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li l-għodod investigattivi, bħal dawk li jintużaw f'każijiet ta’ kriminalità organizzata jew ta’ kriminalità serja oħra, ikunu disponibbli għall-persuni, l-unitajiet jew is-servizzi responsabbli għall-investigazzjoni jew il-prosekuzzjoni ta’ reati msemmijin fl-Artikoli 3 sa 7.
4. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-passi meħtieġa biex jippermettu lill-unitajiet jew lis-servizzi investigattivi jippruvaw jidentifikaw il-vittmi tar-reati msemmijin fl-Artikoli 3 sa 7, b'mod partikolari billi janalizzaw materjal tal-pedopornografija, bħal ritratti u reġistrazzjonijiet awdjoviżivi trasmessi jew magħmulin disponibbli permezz ta’ teknoloġija tal-informazzjoni u l-komunikazzjoni.
Artikolu 16
Rappurtar ta’ suspett ta’ abbuż sesswali jew sfruttament sesswali
1. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li r-regoli ta’ kunfidenzjalità imposti mil-liġi nazzjonali fuq ċerti professjonisti li għandhom il-kompitu prinċipali li jaħdmu mat-tfal, ma jkunux ta’ ostakolu għall-possibblità, għal dawk il-professjonisti, milli jirrapportaw lis-servizzi responsabbli għall-protezzjoni tat-tfal kwalunkwe sitwazzjoni fejn ikollhom raġunijiet suffiċjenti biex jemmnu li tfal ikunu vittmi ta’ reati msemmijin fl-Artikoli 3 sa 7.
2. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jinkoraġġixxu lil kwalunkwe persuna li tkun taf jew tissuspetta, b'rieda tajba, li kwalunkwe reat msemmi fl-Artikoli 3 sa 7 ġie kommess, biex tirrapporta dan lis-servizzi kompetenti.
Artikolu 17
Ġurisdizzjoni u koordinazzjoni ta’ prosekuzzjoni
1. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jistabbilixxu l-ġurisdizzjoni tagħhom fuq ir-reati msemmijin fl-Artikoli 3 sa 7 fejn:
(a)
ir-reat ikun twettaq totalment jew parzjalment fit-territorju tagħhom; jew
(b)
it-trasgressur ikun wieħed miċ-ċittadini tagħhom.
2. Stat Membru għandu jinforma lill-Kummissjoni fejn huwa jiddeċiedi li jistabbilixxi ġurisdizzjoni ulterjuri fuq reat imsemmi fl-Artikoli 3 sa 7 li jkun twettaq barra t-territorju tiegħu, inter alia fejn:
(a)
ir-reat jitwettaq kontra wieħed miċ-ċittadini tiegħu jew kontra persuna li għandha r-residenza abitwali fit-territorju tiegħu;
(b)
ir-reat jitwettaq għall-benefiċċju ta’ persuna ġuridika stabbilita fit-territorju tiegħu; jew
(c)
it-trasgressur għandu r-residenza abitwali fit-territorju tiegħu.
3. L-Istati Membri għandhom jiżguraz li l-ġurisdizzjoni tagħhom tinkludi sitwazzjonijiet fejn reat imsemmi fl-Artikoli 5 u 6, u safejn ikun relevanti, fl-Artikoli 3 u 7, jitwettaq permezz ta’ teknoloġija tal-informazzjoni u l-komunikazzjoni aċċessata mit-territorju tagħhom, kemm jekk din tinsab fuq it-territorju tagħhom, kif ukoll jekk le.
4. Għall-prosekuzzjoni ta’ kwalunkwe mir-reati msemmijin fl-Artikolu 3(4), (5) u (6), l-Artikolu 4(2), (3), (5), (6) u (7), u l-Artikolu 5(6) meta jkunu twettqu barra mit-territorju tal-Istat Membru kkonċernat, fir-rigward tal-paragrafu 1(b) ta’ dan l-Artikolu, kull Stat Membru għandu jieħu l-miżuri meħtieġa biex jiżgura li l-ġuriżdizzjoni tiegħu ma tkunx subordinata għall-kondizzjoni li l-atti jkunu reat kriminali fil-post fejn ikunu saru.
5. Għall-prosekuzzjoni ta’ kwalunkwe mir-reati msemmijin fl-Artikoli 3 sa 7 meta jkunu twettqu barra mit-territorju tal-Istat Membru kkonċernat, fir-rigward tal-paragrafu 1(b) ta’ dan l-Artikolu, kull Stat Membru għandu jieħu l-passi meħtieġa biex jiżgura li l-ġuriżdizzjoni tiegħu ma tkunx subordinata għall-kondizzjoni li l-prosekuzzjoni tista' tinbeda biss wara rapport li jkun sar mill-vittma fil-post fejn ikun sar ir-reat, jew denunzja mill-Istat tal-post fejn ikun sar ir-reat.
Artikolu 18
Dispożizzjonijiet ġenerali dwar assistenza, appoġġ u miżuri ta’ protezzjoni għal tfal vittmi
1. Tfal vittmi ta’ reati msemmijin fl-Artikoli 3 sa 7 għandhom jingħataw assistenza, appoġġ u protezzjoni f'konformità mal-Artikoli 19 u 20, b'kont meħud tal-aħjar interessi tat-tfal.
2. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li t-tfal li jkunu vittmi jingħataw għajnuna, appoġġ hekk kif l-awtoritajiet kompetenti jkollhom bażi raġonevoli, indikazzjoni ta’ bażi raġonevoli sabiex jemmnu li t-tfal setgħu kienu ġew soġġetti għal xi reat imsemmi fl-Artikoli 3 sa 7.
3. L-Istati Membri għandhom jiżguraw li, meta l-età ta’ persuna soġġetta għal kwalunkwe mir-reati msemmija fl-Artikoli 3 sa 7 ma tkunx ċerta u jkun hemm raġunijiet biex wieħed jemmen li l-persuna hija tifel jew tifla, għandu jkun preżunt li dik il-persuna hija tifel jew tifla sabiex huwa/hija jirċievi/tirċievi aċċess immedjat għall-assistenza, l-appoġġ u l-protezzjoni f'konformità mal-Artikoli 19 u 20.
Artikolu 19
Assistenza u appoġġ għall-vittmi
1. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li l-vittmi jingħataw assistenza u appoġġ, qabel, matul u għal perijodu ta’ żmien adatt wara l-konklużjoni ta’ proċedimenti kriminali sabiex ikunu jistgħu jeżerċitaw id-drittijiet tagħhom kif stipulati fid-Deċiżjoni Kwadru 2001/220/ĠAI, u f'din id-Direttiva. B'mod aktar partikolari, l-Istati Membri għandhom jieħdu l-passi neċessarji biex jiżguraw il-protezzjoni tat-tfal li jirrappurtaw każijiet ta’ abbuż li qed iseħħu fl-ambjent familjari tagħhom.
2. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li l-għajnuna u l-appoġġ lill-vittma ma jingħatawx bil-kundizzjoni li l-vittma minorenni turi rieda li tikkopera fl-investigazzjoni kriminali, fil-proċeduri jew fil-proċess.
3. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li jittieħdu azzjonijiet speċifiċi biex jassistu u jappoġġaw it-tfal vittmi biex igawdu d-drittijiet tagħhom skont din id-Direttiva, wara li tkun saret stima individwali taċ-ċirkostanzi speċjali ta’ kull vittma partikolari, u jittieħed kont tal-fehmiet, il-ħtiġijiet u l-interessi tat-tfal.
4. Tfal vittmi ta’ kwalunkwe reat msemmi fl-Artikoli 3 sa 7 għandhom jitqiesu bħala partikolarment vulnerabbli skont l-Artikolu 2(2), l-Artikolu 8(4) u l-Artikolu 14(1) tad-Deċiżjoni Kwadru 2001/220/ĠAI.
5. L-Istati Membri għandhom jieħdu miżuri, fejn adatt u possibbli, biex jipprovdu assistenza u appoġġ lill-familja tat-tfal vittmi sabiex jibbenefikaw mid-drittijiet taħt din id-Direttiva meta l-familja tkun fit-territorju tal-Istat Membru. B'mod partikolari, l-Istati Membri għandhom, fejn adatt u possibbli, japplikaw l-Artikolu 4 tad-Deċiżjoni Kwadru 2001/220/ĠAI għall-familja tat-tfal vittmi.
Artikolu 20
Protezzjoni ta’ tfal vittmi f'investigazzjonijiet u proċedimenti kriminali
1. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li fl-investigazzjonijiet u l-proċedimenti kriminali, skont ir-rwol tal-vittmi fis-sistema relevanti tal-ġustizzja, l-awtoritajiet kompetenti jaħtru rappreżentant speċjali għat-tfal vittmi fejn, taħt il-liġi nazzjonali, id-detenturi tar-responsabbiltà tal-ġenituri jkunu preklużi milli jirrappreżentaw lit-tfal bħala riżultat ta’ konflitt ta’ interess bejnhom u t-tfal vittmi, jew fejn it-tfal ma jkunux akkumpanjati jew ikunu separati mill-familja.
2. L-Istati Membri għandhomjiżguraw li t-tfal vittmi jkollhom aċċess, mingħajr dewmien, għal konsulenza legali, u skont ir-rwol tal-vittmi fis-sistema relevanti tal-ġustizzja, għal rappreżentanza legali, anke għall-fini li jitolbu kumpens. Il-konsulenza legali u r-rappreżentanza legali għandhom ikunu mingħajr ħlas fejn il-vittma ma jkollhiex riżorsi finanzjarji suffiċjenti.
3. Mingħajr preġudizzju għad-drittijiet tad-difiża, l-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li fl-investigazzjonijiet kriminali relatati ma’ kwalunkwe reat imsemmi fl-Artikoli 3 sa 7:
(a)
l-intervisti mat-tfal vittmi jsiru mingħajr dewmien mhux ġustifikat wara li l-fatti jkunu ġew irrapportati lill-awtoritajiet kompetenti;
(b)
l-intervisti mat-tfal vittmi jsiru, fejn meħtieġ, f'post imfassal jew adattat għal dan il-fini;
(c)
l-intervisti mat-tfal vittmi jitwettqu minn jew permezz ta’ professjonisti mħarrġa għal dak il-fini;
(d)
l-istess persuni, jekk possibbli u fejn adatt, imexxu l-intervisti kollha mat-tfal vittmi;
(e)
l-għadd ta’ intervisti jkun limitat kemm jista' jkun u l-intervisti jsiru biss fejn strettament meħtieġ għall-finijiet ta’ investigazzjonijiet u proċedimenti kriminali relevanti;
(f)
it-tfal vittmi jistgħu jkunu akkumpanjati mir-rappreżentant legali tagħhom jew, fejn adatt, minn adult tal-għażla tagħhom, sakemm ma tkunx ittieħdet deċiżjoni raġunata kontra dik il-persuna.
4. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri kollha meħtieġa biex jiżguraw li, f'investigazzjonijiet kriminali ta’ kwalunkwe mir-reati msemmijin fl-Artikoli 3 sa 7, l-intervisti kollha mat-tfal vittmi jew, fejn xieraq, ma’ xhieda tfal, ikunu jistgħu jiġu rreġistrati b'mod awdjoviżiv u li dawn ir-reġistrazzjonjiet awdjoviżivi tal-intervisti jkunu jistgħu jintużaw bħala evidenza fi proċedimenti tal-qorti kriminali, skont ir-regoli taħt il-liġi nazzjonali tagħhom.
5. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li, fil-proċedimenti tal-qorti kriminali relatata ma’ kwalunkwe reat imsemmi fl-Artikoli 3 sa 7, ikun jista' jiġi ordnat li:
(a)
is-smigħ isir mingħajr il-preżenza tal-pubbliku;
(b)
it-tfal vittmi jkunu jistgħu jagħtu xhieda mingħajr ma jkunu preżenti fl-awla tal-qorti, partikolarment bl-użu ta’ teknoloġija ta’ komunikazzjoni adatta.
6. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa, fejn ikun fl-interess ta’ tfal vittmi u b'kont meħud ta’ interessi superjuri oħra, biex jipproteġu l-privatezza, l-identità u l-immaġni tat-tfal vittmi u jimpedixxu t-tixrid pubbliku ta’ kwalunkwe informazzjoni li tista' twassal għall-identifikazzjoni tagħhom.
Artikolu 21
Miżuri kontra r-reklamar ta’ opportunitajiet ta’ abbuż u ta’ turiżmu tas-sess mat-tfal
L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri xierqa ta’ prevenzjoni jew projbizzjoni:
(a)
it-tixrid ta’ materjal li jirreklama l-opportunità għat-twettiq ta’ kwalunkwe mir-reati msemmijin fl-Artikoli 3 sa 6; u
(b)
l-organizzazzjoni ta’ arranġamenti oħra, kemm jekk ikunu għal finijiet kummerċjali jew le, ta’ vjaġġar bil-fini li jitwettaq kwalunkwe mir-reati msemmijin fl-Artikoli 3 sa 5.
Artikolu 22
Programmi jew miżuri ta’ intervent preventiv
L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li persuni li jkollhom il-biża' li jistgħu jwettqu kwalunkwe wieħed mir-reati msemmijin fl-Artikoli 3 sa 7, jista' jkollhom aċċess, fejn xieraq, għal programmi jew miżuri effettivi ta’ intervent, imfassla għall-istima u l-prevenzjoni tar-riskju li jitwettqu dawn ir-reati.
Artikolu 23
Prevenzjoni
1. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri xierqa, bħall-edukazzjoni u t-taħriġ, biex jiskoraġġixxu u jnaqqsu d-domanda li tħeġġeġ il-forom kollha ta’ sfruttament sesswali tat-tfal.
2. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-azzjoni xierqa, inkluż permezz tal-Internet, bħalma huma kampanji ta’ informazzjoni u sensibilizzazzjoni, programmi ta’ riċerka u edukazzjoni, fejn xieraq f'kooperazzjoni mal-organizzazzjonijiet relevanti tas-soċjetà ċivili u partijiet interessati oħrajn, immirati biex iqajmu kuxjenza u jnaqqsu r-riskju ta’ tfal li jsiru vittmi ta’ abbuż sesswali jew tal-isfruttament sesswali.
3. L-Istati Membri għandhom jippromwovu taħriġ regolari għall-uffiċjali li x'aktarx ikunu f'kuntatt mat-tfal vittmi ta’ abbuż sesswali jew tal-isfruttament sesswali, inklużi pulizija li jaħdmu f'dan il-qasam, bil-għan li jkunu jistgħu jidentifikaw u jittrattaw tfal vittmi u tfal vittmi potenzjali ta’ abbuż sesswali jew tal-isfruttament sesswali.
Artikolu 24
Programmi jew miżuri ta’ intervent fuq bażi volontarja matul jew wara proċedimenti kriminali
1. Mingħajr preġudizzju għall-programmi jew miżuri ta’ intervent imposti mill-awtoritajiet ġudizzjarji kompetenti taħt il-liġi nazzjonali, l-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li jkunu disponibbli programmi jew miżuri effettivi ta’ intervent biex jimpedixxu u jimminimizzawi r-riskji ta’ reati ripetuti ta’ natura sesswali kontra t-tfal. Tali programmi jew miżuri għandhom ikunu aċċessibbli fi kwalunkwe ħin matul il-proċedimenti kriminali, kemm ġewwa u kif ukoll barra mill-ħabs, skont il-liġi nazzjonali.
2. Il-programmi jew il-miżuri ta’ intervent imsemmijin fil-paragrafu 1 għandhom jissodisfaw il-ħtiġijiet speċifiċi tal-iżvilupp tat-tfal li jwettqu reat sesswali.
3. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li l-persuni li ġejjin ikun jista' jkollhom aċċess għall-programmi jew il-miżuri ta’ intervent imsemmijin fil-paragrafu 1:
(a)
persuni soġġetti għal proċedimenti kriminali għal kwalunkwe mir-reati msemmijin fl-Artikoli 3 sa 7 taħt kondizzjonijiet li ma jkunux la għad-detriment u lanqas imorru kontra d-drittijiet tad-difiża jew għar-rekwiżiti ta’ smigħ ġust u imparzjali, u b'mod partikolari b’ konformita' mal-prinċipju tal-preżunzjoni tal-innoċenza; u
(b)
persuni kkundannati għal kwalunkwe reat msemmi fl-Artikoli 3 sa 7.
4. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-passi meħtieġa biex jiżguraw li l-persuni msemmijin fil-paragrafu 3 jkunu soġġetti għal stima tal-perikolu li jippreżentaw u tar-riskji possibbli ta’ repetizzjoni ta’ kwalunkwe mir-reati msemmijin fl-Artikoli 3 sa 7, bil-għan li jiġu identifikati programmi jew miżuri adatti ta’ intervent.
5. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw li l-persuni msemmijin fil-paragrafu 3 li għalihom ġew proposti l-programmi jew il-miżuri ta’ intervent f'konformità mal-paragrafu 4:
(a)
ikunu kompletament informati bir-raġunijiet għall-proposta;
(b)
jagħtu l-kunsens tagħhom biex jipparteċipaw fil-programmi jew il-miżuri bl-għarfien sħiħ tal-fatti;
(c)
jistgħu jirrifjutaw u, fil-każ ta’ persuni kkundannati, ikunu mgħarrfa bil-konsegwenzi possibbli ta’ tali rifjut.
Artikolu 25
Miżuri kontra siti elettroniċi li jkollhom fihom jew li jxerrdu l-pedopornografija
1. L-Istati Membri għandhom jieħdu l-miżuri meħtieġa biex jiżguraw it-tneħħija ta’ paġni web li jkun fihom jew li jxerrdu l-pedopornografija, ospitati fit-territorju tagħhom u għandhom jimpenjaw ruħhom biex ineħħu tali paġni ospitati barra t-territorju tagħhom.
2. L-Istati Membri jistgħu jieħdu miżuri biex jimblukkaw l-aċċess għal paġni web li jkun fihom jew ixerrdu pedopornografija lejn utenti tal-Internet fit-territorju tagħhom. Dawn il-miżuri għandhom jiġu stabbiliti permezz ta’ proċeduri trasparenti u għandhom jagħtu salvagwardji adegwati, b'mod partikolari biex jiżguraw li r-restrizzjoni tkun limitata għal dak li hu neċessarju u proporzjonat, u li l-utenti jkunu infurmati bir-raġuni għal tali restrizzjoni. Dawn is-salvagwardji għandhom jinkludu wkoll il-possibbiltà ta’ rimedju ġudizzjarju.
Artikolu 26
Sostituzzjoni tad-Deċiżjoni Kwadru 2004/68/ĠAI
Id-Deċiżjoni Kwadru 2004/68/ĠAI hija b'dan sostitwita relattivament għall-Istati Membri li jipparteċipaw fl-adozzjoni ta’ din id-Direttiva mingħajr preġudizzju għall-obbligi ta’ dawk l-Istati Membri relatati mal-limiti ta’ żmien għat-traspożizzjoni tad-Deċiżjoni Qafas fil-liġi nazzjonali.
Relattivament għall-Istati Membri li jipparteċipaw fl-adozzjoni ta’ din id-Direttiva, ir-referenzi għad-Deċiżjoni Kwadru 2004/68/ĠAI għandhom jiġu interpretati bħala referenzi għal din id-Direttiva.
Artikolu 27
Traspożizzjoni
1. L-Istati Membri għandhom idaħħlu fis-seħħ il-liġijiet, ir-regolamenti u d-dispożizzjonijiet amministrattivi meħtieġa sabiex jikkonformaw ma’ din id-Direttiva sat-18 ta’ Diċembru 2013.
2. L-Istati Membri għandhom jittrasmettu lill-Kummissjoni t-test tad-dispożizzjonijiet li jittrasponu fil-liġijiet nazzjonali tagħhom l-obbligi imposti fuqhom taħt din id-Direttiva.
3. Meta l-Istati Membri jadottaw dawk il-miżuri, dawn għandhom jinkludu referenza għal din id-Direttiva jew tali referenza għandha takkumpanjahom meta jiġu pubblikati uffiċjalment. Il-metodi kif issir tali referenza għandhom jiġu stabbiliti mill-Istati Membri.
Artikolu 28
Rappurtar
1. Il-Kummissjoni għandha, sat-18 ta’ Diċembru 2015, tippreżenta rapport lill-Parlament Ewropew u lill-Kunsill li jivvaluta l-punt safejn l-Istati Membri jkunu ħadu l-miżuri meħtieġa sabiex jikkonformaw ma’ din id-Direttiva, flimkien, jekk meħtieġ, ma’ proposta leġislattiva.
2. Sat-18 ta’ Diċembru 2015 il-Kummissjoni għandha tippreżenta rapport lill-Parlament Ewropew u lill-Kunsill li jivvaluta l-implimentazzjoni tal-miżuri msemmija fl-Artikolu 25.
Artikolu 29
Dħul fis-seħħ
Din id-Direttiva għandha tidħol fis-seħħ fil-jum tal-pubblikazzjoni tagħha f'Il-Ġurnal Uffiċjali tal-Unjoni Ewropea.
Artikolu 30
Indirizzati
Din id-Direttiva hija indirizzata lill-Istati Membri skont it-Trattati.
Magħmul fi Strasburgu, it-13 ta’ Diċembru 2011.