SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2013/39/EU
ze dne 12. srpna 2013,
kterou se mění směrnice 2000/60/ES a 2008/105/ES, pokud jde o prioritní látky v oblasti vodní politiky
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Znečišťování povrchových vod chemickými látkami představuje ohrožení vodního prostředí účinky, jako jsou například akutní a chronická toxicita u vodních organizmů, akumulace znečišťujících látek v ekosystému a úbytek stanovišť a biologické rozmanitosti, jakož i ohrožení lidského zdraví. Přednostně je třeba zjistit příčiny znečištění a řešit problematiku emisí znečišťujících látek přímo u zdroje, a to ekonomicky i environmentálně nejúčinnějším způsobem.
(2)
Podle druhé věty čl. 191 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) má být politika Unie v oblasti životního prostředí založena na zásadách obezřetnosti a prevence, odvracení ohrožení životního prostředí především u zdroje a na zásadě „znečišťovatel platí“.
(3)
Čištění odpadních vod může být velmi nákladné. S cílem usnadnit levnější a nákladově efektivnější čištění by mohl být podporován vývoj inovativních technologií čištění vody.
(4)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (4), stanoví strategii proti znečišťování vod. Tato strategie zahrnuje určení prioritních látek mezi těmi, které na úrovni Unie představují významné riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím. Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2455/2001/ES ze dne 20. listopadu 2001, kterým se stanoví seznam prioritních látek v oblasti vodní politiky (5), stanoví první seznam 33 látek nebo skupin látek, které byly určeny jako prioritní látky na úrovni Unie pro zahrnutí do přílohy X směrnice 2000/60/ES.
(5)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/105/ES ze dne 16. prosince 2008 o normách environmentální kvality v oblasti vodní politiky (6) stanoví v souladu se směrnicí 2000/60/ES normy environmentální kvality (NEK) pro 33 prioritních látek uvedených v rozhodnutí č. 2455/2001/ES a pro osm dalších znečišťujících látek, které již byly na úrovni Unie regulovány.
(6)
V souladu s čl. 191 odst. 3 Smlouvy o fungování EU přihlédne Unie při přípravě politiky v oblasti životního prostředí k dostupným vědeckým a technickým údajům, podmínkám životního prostředí v různých regionech Unie, možnému prospěchu a nákladům plynoucím z činnosti nebo nečinnosti, jakož i k hospodářskému a sociálnímu rozvoji Unie jako celku a vyváženému rozvoji jejích regionů. Vědecké, environmentální a socioekonomické faktory, včetně faktorů týkajících se lidského zdraví, je třeba zohlednit i při přípravě nákladově efektivní a přiměřené politiky v oblasti prevence a kontroly chemického znečištění povrchových vod, a to i v rámci přezkumu seznamu prioritních látek v souladu s čl. 16 odst. 4 směrnice 2000/60/ES. Za tímto účelem je třeba důsledně uplatňovat zásadu, že znečišťovatel platí, která je základem směrnice 2000/60/ES.
(7)
Komise provedla přezkum seznamu prioritních látek v souladu s čl. 16 odst. 4 směrnice 2000/60/ES a s článkem 8 směrnice 2008/105/ES a dospěla k závěru, že je třeba změnit seznam prioritních látek stanovením nových látek pro prioritní opatření na úrovni Unie, stanovit NEK pro tyto nově určené látky, v závislosti na vědeckém pokroku revidovat NEK pro některé stávající látky a u některých stávajících i nově určených prioritních látek stanovit NEK pro biotu.
(8)
Přezkum seznamu prioritních látek byl podložen rozsáhlými konzultacemi s odborníky z útvarů Komise, členských států, zúčastněných stran a Vědeckého výboru pro zdravotní a environmentální rizika.
(9)
Revidované NEK pro stávající prioritní látky by měly být poprvé zohledněny v plánech povodí na období let 2015 až 2021. Nově určené prioritní látky a jejich NEK by měly být zohledněny při vytváření doplňujících monitorovacích programů a v předběžných programech opatření, které mají být předloženy do konce roku 2018. S cílem dosáhnout dobrého chemického stavu povrchových vod by revidované NEK pro existující prioritní látky měly být splněny do konce roku 2021 a NEK pro nově určené prioritní látky do konce roku 2027, aniž je tím dotčen čl. 4 odst. 4 až 9 směrnice 2000/60/ES, kde jsou zahrnuta mimo jiné ustanovení o prodloužení lhůty, v rámci níž musí být dosaženo dobrého chemického stavu povrchové vody, nebo o plnění méně přísných environmentálních cílů u konkrétních vodních útvarů z důvodů neúměrných nákladů nebo socioekonomických potřeb, a to za předpokladu, že nedojde k dalšímu zhoršení stavu dotčených vodních útvarů. Určení chemického stavu povrchových vod ve lhůtě do roku 2015 stanovené v článku 4 směrnice 2000/60/ES by proto mělo být založeno pouze na látkách a NEK stanovených ve směrnici 2008/105/ES v platném znění ke dni 13. ledna 2009, pokud tyto NEK nejsou přísnější než revidované NEK podle této směrnice, v kterémžto případě by se měly použít NEK revidované.
(10)
Od přijetí směrnice 2000/60/ES bylo přijato mnoho aktů Unie, které v souladu s čl. 16 odst. 6 uvedené směrnice stanoví omezování emisí jednotlivých prioritních látek. Mnoho opatření na ochranu životního prostředí navíc spadá do oblasti působnosti jiných platných předpisů práva Unie. Za předpokladu, že cílů, které stanoví čl. 16 odst. 1 směrnice 2000/60/ES, může být účinně dosaženo v rámci stávajících nástrojů, by měla být dána přednost provádění a revizi uvedených nástrojů před zaváděním nových opatření. Zařazením látky do přílohy X směrnice 2000/60/ES není dotčeno uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (7).
(11)
S cílem zlepšit koordinaci mezi směrnicí 2000/60/ES, nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek a o zřízení Evropské agentury pro chemické látky (8) a příslušnými odvětvovými právními předpisy je třeba prozkoumat případnou součinnost, aby bylo možné určit oblasti, kde by mohly být údaje získané při provádění směrnice 2000/60/ES použity na podporu registrace, hodnocení, povolování a omezování chemických látek a jiných příslušných postupů hodnocení látek, a naopak oblasti, kde by mohly být údaje nashromážděné pro účely hodnocení látek podle nařízení REACH a příslušných odvětvových právních předpisů použity na podporu provádění směrnice 2000/60/ES včetně rozdělení látek podle priority uvedeného v čl. 16 odst. 2 uvedené směrnice.
(12)
Postupného snižování znečištění způsobeného prioritními látkami a zastavení nebo postupného odstranění vypouštění, emisí a úniků prioritních nebezpečných látek, jak je požadované směrnicí 2000/60/ES, může být často nejhospodárněji dosaženo prostřednictvím opatření Unie pro jednotlivé látky u zdroje stanovených například již v nařízeních (ES) č. 1907/2006, (ES) č. 1107/2009, (EU) č. 528/2012 (9), nebo ve směrnicích 2001/82/ES (10), 2001/83/ES (11) či 2010/75/EU (12). Je proto třeba posílit soudržnost mezi těmito právními akty, směrnicí 2000/60/ES a dalšími příslušnými právními předpisy s cílem zajistit náležité uplatňování mechanismů omezování znečištění u zdroje. Pokud z výsledků pravidelného přezkumu přílohy X směrnice 2000/60/ES a dostupných údajů z monitorování vyplyne, že zavedená opatření na úrovni Unie nebo členského státu nejsou dostatečná k zajištění NEK u některých prioritních látek nebo k dosažení cíle spočívajícího v ukončení nebo v postupném ukončení používání některých prioritních nebezpečných látek, je třeba podniknout na úrovni Unie nebo členského státu přiměřené kroky za účelem dosažení cílů směrnice 2000/60/ES, přičemž se zohlední hodnocení rizik, analýza socioekonomických podmínek a nákladů a přínosů provedená podle příslušných právních předpisů, jakož i dostupnost alternativních látek.
(13)
Od okamžiku, kdy byly odvozeny NEK pro 33 prioritních látek uvedených v příloze X směrnice 2000/60/ES, byla dokončena řada hodnocení rizik podle nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek (13), později nahrazeného nařízením (ES) č. 1907/2006. S cílem zajistit odpovídající úroveň ochrany a aktualizovat NEK v souladu s nejnovějšími vědeckými a technickými poznatky, pokud jde o rizika pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím, je třeba revidovat NEK pro některé ze stávajících látek.
(14)
Pomocí postupů uvedených v čl. 16 odst. 2 směrnice 2000/60/ES byly určeny a podle priorit rozděleny další látky, které představují významné riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím na úrovni Unie, a měly by být zařazeny do seznamu prioritních látek. Při odvození NEK pro uvedené látky byly vzaty v úvahu nejnovější dostupné vědecké a technické informace.
(15)
Znečištění vody a půdy rezidui léčivých přípravků se stává novým ekologickým problémem. Při hodnocení a kontrole rizik, které léčivé přípravky představují pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím, by se měla věnovat dostatečná pozornost cílům Unie v oblasti životního prostředí. V zájmu řešení daného problému by Komise měla provést studii rizik environmentálních dopadů léčivých přípravků a poskytnout analýzu relevance a efektivity stávajícího legislativního rámce, pokud jde o ochranu vodního prostředí a lidského zdraví prostřednictvím vodního prostředí.
(16)
Odvození NEK pro prioritní nebezpečné látky obvykle zahrnuje vyšší úroveň nejistoty, než je tomu v případě prioritních látek, ale NEK přesto stanoví referenční hodnotu k posouzení plnění cíle dobrého chemického stavu povrchových vod, jak je definován v čl. 2 bodu 24 a čl. 4 odst. 1 písm. a) bodech ii) a iii) směrnice 2000/60/ES. V zájmu zajištění odpovídající úrovně ochrany životního prostředí a lidského zdraví by však cílem mělo být zastavení nebo postupné odstranění vypouštění, emisí a úniků prioritních nebezpečných látek, jak je stanoveno v čl. 4 odst. 1 písm. a) bodě iv) směrnice 2000/60/ES.
(17)
V posledních letech výrazně přibylo vědeckých poznatků o osudu a účincích znečišťujících látek ve vodě. Je známo více o tom, ve které složce vodního prostředí (vodě, sedimentu nebo biotě, dále jen „matrici“) je pravděpodobné, že se látka objeví, a tedy kde bude její koncentrace s největší pravděpodobností měřitelná. Některé značně hydrofobní látky se hromadí v biotě a ve vodě se stanovují obtížně, a to i za použití nejmodernějších analytických metod. Pro takové látky by měly být stanoveny NEK v biotě. Aby se však využilo monitorovací strategie členských států a aby bylo možné ji přizpůsobit místním podmínkám, měly by mít členské státy možnost použít NEK pro alternativní matrice (vodu, sedimenty nebo biotu) nebo případně alternativní biotické taxony, například korýše podkmene Crustacea, ryby v parafyletickém smyslu, třídu Cephalopoda nebo třídu Bivalvia (slávky a srdcovky), za předpokladu, že úroveň ochrany, kterou poskytuje NEK a monitorovací systém uplatňovaný členskými státy, bude stejná jako ta, kterou poskytují NEK a matrice stanovené v této směrnici.
(18)
Nové monitorovací postupy, jako jsou pasivní odběr vzorků a jiné nástroje, skýtají potenciál pro budoucí využití, a proto je třeba pracovat na jejich vývoji.
(19)
Směrnice Komise 2009/90/ES ze dne 31. července 2009, kterou se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES stanoví technické specifikace chemické analýzy a monitorování stavu vod (14), zavádí minimální pracovní kritéria pro metody analýzy používané při monitorování stavu vod. Tato kritéria zajišťují smysluplné a relevantní informace z monitorování tím, že vyžadují použití analytických metod, které jsou dostatečně citlivé, aby zajistily, že jakékoli překročení NEK lze spolehlivě zjistit a změřit. Členské státy by měly mít povoleno použít jiné monitorovací matrice nebo biotické taxony než matrice nebo taxony uvedené v této směrnici pouze v případě, že použitá analytická metoda splňuje minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES pro příslušné NEK a matrice nebo biotické taxony, nebo je přinejmenším stejně účinná jako metoda, která je k dispozici pro NEK, a matrice nebo biotické taxony podle této směrnice.
(20)
Provádění této směrnice s sebou nese výzvy, jako jsou například různé možnosti řešení vědeckých, technických a praktických otázek a neúplnost monitorovacích metod, jakož i omezené lidské a finanční zdroje. Ve snaze vyřešit některé z těchto výzev by měl vývoj strategií monitorování a analytických metod podpořených odbornou činností skupin odborníků v rámci společné strategie provádění směrnice 2000/60/ES.
(21)
Perzistentní, bioakumulativní a toxické látky (látky PBT) a další látky, které se chovají jako látky PBT, lze desítky let nacházet ve vodním prostředí v množstvích, která představují významné riziko, a to i v případě, že byla přijata rozsáhlá opatření ke snížení nebo odstranění emisí těchto látek. Některé tyto látky jsou také schopné dálkového přenosu a jsou v životním prostředí široce rozšířené. Některé z těchto látek patří mezi stávající a nově určené prioritní nebezpečné látky. U některých z uvedených látek je prokázaná dlouhodobá přítomnost ve vodním prostředí na úrovni Unie, a tyto konkrétní látky proto vyžadují zvláštní pozornost, pokud jde o jejich vliv na znázorňování chemického stavu podle směrnice 2000/60/ES a pokud jde o požadavky na monitorování.
(22)
Pokud jde o znázorňování chemického stavu podle směrnice 2000/60/ES přílohy V oddílu 1.4.3, měly by mít členské státy možnost předkládat odděleně informace o vlivu, který mají na chemický stav látky, jež se chovají jako všudypřítomné látky PBT, aby bylo zjevné zlepšení jakosti vody dosažené u jiných látek. Povinná mapa zahrnující všechny látky by mohla být navíc doplněna o další mapy, přičemž některé by znázorňovaly látky, které se chovají jako všudypřítomné látky PBT, a další by odděleně znázorňovaly ostatní látky.
(23)
Monitorování by mělo být přizpůsobeno prostorovému a časovému rozsahu očekávaných rozdílů v koncentracích. Vzhledem k rozsáhlému výskytu a předpokládané dlouhé době přetrvávání v prostředí u látek, které se chovají jako všudypřítomné látky PBT, by členské státy měly mít možnost omezit počet monitorovacích míst nebo četnost monitorování těchto látek na minimální úroveň schopnou zajistit spolehlivou analýzu dlouhodobých trendů, pokud je k dispozici statisticky spolehlivý informační základ pro monitorování.
(24)
Zvláštní pozornost věnovaná látkám, které se chovají jako všudypřítomné látky PBT, nezbavuje Unii nebo členské státy povinnosti přijímat opatření ke snížení nebo odstranění vypouštění, emisí a úniků těchto látek nad rámec těch, která již byla přijata, a to i na mezinárodní úrovni, aby bylo dosaženo cílů stanovených v čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 2000/60/ES.
(25)
V čl. 10 odst. 3 směrnice 2000/60/ES se stanoví, že pokud jakostní cíl nebo norma kvality, které jsou stanoveny na základě uvedené směrnice, na základě směrnic uvedených v příloze IX směrnice 2000/60/ES, nebo na základě jakéhokoli jiného právního předpisu Unie, vyžadují přísnější podmínky, než které by vyplývaly z uplatnění čl. 10 odst. 2 uvedené směrnice, bude v souladu s tím stanoveno přísnější omezování emisí. Podobné ustanovení bylo rovněž zařazeno do článku 18 směrnice 2010/75/EU. Z těchto článků vyplývá, že omezování emisí stanovené právními předpisy uvedenými v čl. 10 odst. 2 směrnice 2000/60/ES by mělo být minimálním použitým omezením. Pokud takové kontroly nedokážou zajistit splnění NEK, například u látky chovající se jako všudypřítomná látka PTB, stejně tak by ale toto splnění nemohly zajistit ani přísnější podmínky, a to ani ve spojení s přísnějšími podmínkami pro jiné vypouštění, emise a úniky mající vliv na vodní útvar, nebylo by možné považovat tyto přísnější podmínky za nezbytné pro splnění dané NEK.
(26)
Pro hodnocení rizik, na základě kterých se určí nové prioritní látky, je zapotřebí vysoká kvalita údajů z monitorování a údaje o ekotoxikologických a toxikologických účincích látek. Údaje z monitorování získané od členských států se sice v posledních letech výrazně zlepšily, avšak nejsou vždy vhodné pro daný účel, pokud jde o jejich kvalitu a pokrytí Unie. Údaje z monitorování chybí zejména u mnoha nových znečišťujících látek, jež lze definovat jako znečišťující látky, které nejsou v současné době na úrovni Unie zahrnuty do běžných monitorovacích programů, ale které by mohly představovat značné riziko vyžadující regulaci těchto látek vzhledem k jejich možným ekotoxikologickým a toxikologickým účinkům a k jejich koncentracím v životním vodním prostředí.
(27)
Je zapotřebí zavést nový mechanismus, který by Komisi poskytoval cílené, vysoce kvalitní informace z monitorování o koncentracích látek ve vodním prostředí a byl by zaměřen na nové znečišťující látky a látky, u nichž nejsou dostupné údaje z monitorování dostatečně kvalitní pro účely hodnocení rizik. Nový mechanismus by měl usnadnit shromažďování těchto informací v povodích celé Unie a doplňovat údaje z monitorování z programů podle článků 5 a 8 směrnice 2000/60/ES a dalších spolehlivých zdrojů. V zájmu udržení nákladů na monitorování na přiměřené úrovni by se měl mechanismus zaměřit na omezený počet látek, které jsou dočasně zařazeny na seznam sledovaných látek, a na omezený počet monitorovacích míst, ale zároveň by měl poskytovat reprezentativní údaje, které jsou vhodné pro účely procesu stanovení prioritních látek na úrovni Unie. Tento seznam by měl být dynamický, s omezenou časovou platností, aby reagoval na nové informace o možných rizicích, které představují nové znečišťující látky, a zabránil monitorování látek po dobu delší, než je nezbytně nutné.
(28)
Aby se zjednodušilo a zefektivnilo povinné podávání zpráv členskými státy a zvýšila soudržnost s ostatními souvisejícími prvky vodního hospodářství, měly by být oznamovací povinnosti podle článku 3 směrnice 2008/105/ES sloučeny s celkovými požadavky na podávání zpráv podle článku 15 směrnice 2000/60/ES.
(29)
Pokud jde o znázornění chemického stavu v souladu s oddílem 1.4.3 přílohy V směrnice 2000/60/ES, členské státy by pro účely aktualizace programů opatření a plánů povodí prováděné v souladu s čl. 11 odst. 8 a s čl. 13 odst. 7 směrnice 2000/60/ES měly mít možnost předkládat odděleně informace o vlivu, který mají na chemický stav nově určené prioritní látky a stávající prioritní látky s revidovanými NEK, aby zavedení nových požadavků nebylo mylně pokládáno za ukazatel toho, že došlo ke zhoršení chemického stavu povrchových vod. Povinná mapa zahrnující všechny látky by mohla být navíc doplněna o další mapy, přičemž některé by znázorňovaly nově určené látky a stávající látky s revidovanými NEK a další by odděleně znázorňovaly ostatní látky.
(30)
Je důležité, aby veřejnosti byly včas poskytnuty environmentální informace o stavu povrchových vod v Unii a úspěšných výsledcích strategií snižování chemického znečištění. V zájmu zajištění lepšího přístupu a transparentnosti by měl být v každém členském státě zřízen centrální portál poskytující veřejnosti v elektronické podobě informace o plánech povodí a jejich přezkumech a aktualizacích.
(31)
Přijetím tohoto návrhu a předložením své zprávy Evropskému parlamentu a Radě Komise dokončila svůj první přezkum seznamu prioritních látek, jak to vyžaduje článek 8 směrnice 2008/105/ES. Zahrnoval i přezkum látek v příloze III uvedené směrnice, z nichž některé byly určeny k zařazení mezi prioritní látky. V současné době neexistuje dostatek podkladů pro zahrnutí ostatních látek uvedených v příloze III mezi prioritní látky. Možnost získat nové informace týkající se těchto látek znamená, že tyto látky nejsou vyloučeny z budoucího přezkumu, jak je tomu u ostatních látek, které byly ve stávajícím přezkumu posouzeny, ale nebyly zařazeny mezi prioritní látky. Příloha III směrnice 2008/105/ES je tedy zastaralá a měla by být zrušena. Článek 8 této směrnice by měl být odpovídajícím způsobem změněn, a to i pokud jde o lhůtu pro podávání zpráv Evropskému parlamentu a Radě.
(32)
Za účelem toho, aby bylo možné včas reagovat na příslušný technický a vědecký pokrok v oblasti působnosti této směrnice, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o aktualizaci metod pro uplatňování NEK stanovených ve směrnici. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(33)
Za účelem zlepšení informační základny pro budoucí určování prioritních látek, zejména pokud jde o nově se objevující znečišťující látky, by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o vypracování a aktualizaci seznamu sledovaných látek. Kromě toho by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení této směrnice nebo formátů zpráv o údajích a informacích z monitorování podávaných Komisi. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (15).
(34)
Členské státy se v souladu se společným politickým prohlášením členských států a Komise o informativních dokumentech ze dne 28. září 2011 (16) zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. V případě této směrnice považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(35)
Jelikož cíle této směrnice, totiž dosažení dobrého chemického stavu povrchových vod stanovením NEK pro prioritní látky a některé další znečišťující látky, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu potřeby zachovat stejnou úroveň ochrany povrchových vod v celé Unii lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(36)
Směrnice 2000/60/ES a 2008/105/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2000/60/ES se mění takto:
1)
V článku 16 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Komise přezkoumá přijatý seznam prioritních látek nejpozději do čtyř let ode dne vstupu této směrnice v platnost a poté alespoň každých šest let a předloží případné návrhy.“
2)
Příloha X se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I této směrnice.
Článek 2
Směrnice 2008/105/ES se mění takto:
1)
Článek 2 se nahrazuje tímto:
„Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se použijí definice uvedené v článku 2 směrnice 2000/60/ES a v článku 2 směrnice Komise 2009/90/ES ze dne 31. července 2009, kterou se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES stanoví technické specifikace chemické analýzy a monitorování stavu vod (17).
Kromě toho se použijí tyto definice:
1)
„Matricí“ se rozumí složka vodního prostředí, jako je voda, sedimenty nebo biota.
2)
„Biotickým taxonem“ se rozumí vodní taxon odpovídající taxonomickému zařazení „podkmene“, „třídy“ nebo jejich ekvivalentu.
2)
Článek 3 se nahrazuje tímto:
„Článek 3
Normy environmentální kvality
1. Aniž je dotčen odstavec 1a, členské státy použijí pro útvary povrchových vod NEK stanovené v části A přílohy I a uplatňují tyto NEK v souladu s požadavky stanovenými v části B přílohy I.
1a. Aniž jsou dotčeny povinnosti vyplývající z této směrnice ve znění platném ke dni 13. ledna 2009 a zejména dosažení dobrého chemického stavu povrchových vod, pokud jde o látky a NEK v ní uvedené, členské státy uplatňují NEK stanovené v části A přílohy I, pokud jde o:
i)
látky uvedené pod čísly 2, 5, 15, 20, 22, 23, 28 v části A přílohy I, pro něž byly stanoveny revidované NEK s účinkem od 22. prosince 2015, s cílem dosáhnout dobrého chemického stavu povrchových vod u těchto látek do 22. prosince 2021, a to prostřednictvím programů opatření uvedených v plánech povodí z roku 2015 vypracovaných v souladu s čl. 13 odst. 7 směrnice 2000/60/ES, a
ii)
nově určené látky uvedené pod čísly 34 až 45 v části A přílohy I s účinkem od 22. prosince 2018 s cílem dosáhnout dobrého chemického stavu povrchových vod u těchto látek do 22. prosince 2027 a zamezit zhoršení chemického stavu v útvarech povrchových vod, pokud jde o tyto látky. Členské státy za tímto účelem do 22. prosince 2018 vypracují a předloží Komisi doplňující monitorovací program a předběžný program opatření vztahující se na dané látky. Konečný program opatření podle článku 11 směrnice 2000/60/ES se vypracuje do 22. prosince 2021 a měl by být proveden a plně funkční co nejdříve po tomto dni, avšak nejpozději do 22. prosince 2024.
Pokud jde o látky uvedené v bodech i) a ii) prvního pododstavce, použijí se obdobně ustanovení čl. 4 odst. 4 až 9 směrnice 2000/60/ES.
2. Pro látky uvedené pod čísly 5, 15, 16, 17, 21, 28, 34, 35, 37, 43 a 44 v části A přílohy I použijí členské státy NEK pro biotu stanovené v části A přílohy I.
Pro jiné látky než látky uvedené v prvním pododstavci použijí členské státy NEK pro vodu stanovené v části A přílohy I.
3. Členské státy se mohou v souvislosti s jednou nebo více kategoriemi povrchových vod rozhodnout použít NEK pro jinou matrici, než jaká je uvedena v odstavci 2, nebo případně pro biotické taxony jiné než uvedené v části A přílohy I.
Členské státy, které možnosti uvedené v prvním pododstavci využijí, použijí příslušné NEK stanovené v části A přílohy I, nebo pokud nejsou pro příslušnou matrici nebo biotický taxon zahrnuty NEK, zavedou takovou NEK, která zajistí přinejmenším stejnou úroveň ochrany jako NEK stanovené v části A přílohy I.
Členské státy mohou tuto možnost použít pouze v případě, že analytická metoda používaná pro zvolenou matrici nebo biotický taxon splňuje minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES. Nejsou-li daná kritéria splněna pro žádnou matrici, členské státy zajistí, aby monitorování bylo prováděno za použití nejlepších dostupných technik, které nevyžadují nadměrné náklady, a aby daná metoda analýzy byla přinejmenším stejně účinná jako metoda dostupná pro matrici uvedenou v odstavci 2 tohoto článku pro příslušnou látku.
3a. V případě, že z naměřených nebo odhadnutých koncentrací nebo emisí v životním prostředí při uplatnění NEK pro biotu nebo sediment je zjištěno potenciální riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím na základě akutní expozice, členské státy zajistí, aby bylo provedeno rovněž monitorování v povrchové vodě, a použijí NPK-NEK stanovené v části A přílohy I této směrnice, je-li tato NEK stanovena.
3b. Pokud se v souladu s článkem 5 směrnice 2009/90/ES vypočtená průměrná hodnota měření provedeného za použití nejlepších dostupných technik, které nevyžadují nadměrné náklady, označuje jako „menší než mezní hodnota kvantifikace“ a „mezní hodnota kvantifikace“ je i u takové techniky vyšší než NEK, výsledek pro tuto měřenou látku se nezohlední pro účely hodnocení celkového chemického stavu daného vodního útvaru.
4. Látky, pro které se používá NEK pro sedimenty nebo biotu sledují členské státy v příslušné matrici nejméně jednou ročně, nelze-li na základě technických znalostí a odborného úsudku odůvodnit jiný interval.
5. Členské státy zahrnou do aktualizovaných plánů povodí vypracovaných v souladu s čl. 13 odst. 7 směrnice 2000/60/ES tyto informace:
a)
tabulku mezních hodnot kvantifikace použitých analytických metod a informace o účinnosti těchto metod s ohledem na minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES;
b)
pro látky, u nichž byla použita možnost uvedená v odstavci 3 tohoto článku:
i)
důvody a východisko použití této možnosti,
ii)
případně stanovené alternativní NEK, podklady o tom, že tyto NEK zajistí přinejmenším stejnou úroveň ochrany jako NEK stanovené v části A přílohy I, včetně údajů a metodiky použité k jejich odvození, a kategorie povrchových vod, pro něž se uplatní,
iii)
pro srovnání s informacemi uvedenými v písm. a) tohoto odstavce hodnoty kvantifikace metod analýzy pro matrice uvedené v části A přílohy I této směrnice, včetně informací o účinnosti těchto metod s ohledem na minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES;
c)
odůvodnění četnosti monitorování uplatňovaného v souladu s odstavcem 4, pokud jsou monitorovací intervaly delší než 1 rok.
5a. Členské státy přijmou nezbytná opatření s cílem zajistit, aby aktualizované plány povodí vypracované v souladu s čl. 13 odst. 7 směrnice 2000/60/ES, které obsahují výsledky a účinky opatření přijatých s cílem zamezit chemickému znečištění povrchových vod, a dílčí zpráva, která popíše pokrok dosažený při provádění plánovaného programu opatření, podle čl. 15 odst. 3 směrnice 2000/60/ES byly prostřednictvím centrálního portálu v elektronické podobě přístupné veřejnosti v souladu s čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí (18).
6. Členské státy na základě monitorování stavu vod prováděného v souladu s článkem 8 směrnice 2000/60/ES zajistí analýzu dlouhodobých trendů koncentrací prioritních látek uvedených na seznamu v části A přílohy I, které se mohou kumulovat v sedimentu nebo biotě, přičemž zejména zohlední látky označené čísly 2, 5, 6, 7, 12, 15, 16, 17, 18, 20, 21, 26, 28, 30, 34, 35, 36, 37, 43 a 44 uvedené v části A přílohy I. V souladu s článkem 4 směrnice 2000/60/ES přijmou členské státy opatření, jejichž cílem je zajistit, aby se tyto koncentrace v sedimentu nebo příslušné biotě výrazně nezvyšovaly.
Členské státy určí četnost monitorování v sedimentu nebo v biotě tak, aby byl zajištěn dostatek údajů pro spolehlivou analýzu dlouhodobých trendů. Monitorování by mělo v zásadě probíhat každé tři roky, nelze-li na základě technických znalostí a odborného úsudku odůvodnit jiný interval.
7. Komise přezkoumá technický a vědecký pokrok, včetně závěru hodnocení rizik podle čl. 16 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 2000/60/ES a informací týkajících se registrace látek zpřístupněných veřejnosti v souladu s článkem 119 nařízení (ES) č. 1907/2006, a v případě nutnosti navrhne revizi NEK stanovených v části A přílohy I této směrnice postupem podle článku 294 Smlouvy o fungování EU v souladu s časovým rozvrhem stanoveným v čl. 16 odst. 4 směrnice 2000/60/ES.
8. Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 10 s cílem přizpůsobit v případě potřeby bod 3 části B přílohy I této směrnice vývoji v oblasti vědy a techniky.
8a. S cílem usnadnit provádění tohoto článku musí být v rámci stávajícího procesu provádění směrnice 2000/60/ES a pokud možno do 22. prosince 2014 vypracovány technické pokyny pro strategie monitorování a metody analýzy látek, včetně odběru vzorků a monitorování bioty.
Pokyny zahrnují zejména:
a)
monitorování látek v biotě, jak je stanoveno v odstavcích 2 a 3 tohoto článku;
b)
v případě nově určených látek (uvedené pod čísly 34 až 45 v části A přílohy I) a látek, pro něž jsou stanoveny přísnější NEK (uvedené pod čísly 2, 5, 15, 20, 22, 23 a 28 v části A přílohy I), analytické metody splňující minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES.
8b. V případě látek, pro něž nebudou technické pokyny přijaty do 22. prosince 2014, se lhůta 22. prosince 2015 uvedená v odst. 1a bodě i) prodlouží do 22. prosince 2018, a lhůta 22. prosince 2021 stanovená v uvedeném bodu se prodlouží do 22. prosince 2027.
3)
Čl. 4 odst. 4 a čl. 5 odst. 6 se zrušují.
4)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 7a
Koordinace
1. U prioritních látek, které spadají do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1907/2006, (ES) č. 1107/2009 (19), (EU) č. 528/2012 (20) nebo směrnice 2010/75/EU (21), Komise v rámci pravidelného přezkumu přílohy X směrnice 2000/60/ES podle čl. 16 odst. 4 uvedené směrnice posoudí, zda jsou opatření, jež byla zavedena na úrovni Unie a členských států, dostačující k tomu, aby bylo dosaženo NEK pro prioritní látky a cíle spočívajícího v ukončení nebo postupného ukončení vypouštění, emisí a úniků prioritních nebezpečných látek v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. a) a čl. 16 odst. 6 směrnice 2000/60/ES.
2. Komise podá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o výsledcích posouzení podle odstavce 1 tohoto článku v souladu s časovým plánem stanoveným v čl. 16 odst. 4 směrnice 2000/60/ES a doplní tuto zprávu případnými návrhy, mimo jiné na opatření za účelem omezování.
3. Pokud z výsledků uvedených ve zprávě vyplývá, že mohou být na úrovni Unie nebo členských států zapotřebí další opatření s cílem napomoci dodržování směrnice 2000/60/ES, pokud jde o konkrétní látku schválenou podle nařízení (ES) č. 1107/2009 nebo nařízení (EU) č. 528/2012, členské státy nebo Komise případně použijí s ohledem na tuto látku nebo výrobky obsahující tuto látku články 21 nebo 44 nařízení (ES) č. 1107/2009 nebo články 15 nebo 48 nařízení (EU) č. 528/2012.
V případě látek spadajících do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1907/2006 Komise případně zahájí postup uvedený v článku 59, 61 nebo 69 uvedeného nařízení.
Při uplatňování ustanovení nařízení uvedených v prvním a druhém pododstavci členské státy nebo Komise zohlední veškerá hodnocení rizik a analýzy socioekonomických podmínek a nákladů a přínosů vyžadované podle uvedených předpisů, a to i pokud jde o dostupnost alternativních látek.
5)
Články 8 až 9 se nahrazují tímto:
„Článek 8
Přezkum přílohy X směrnice 2000/60/ES
Komise sdělí výsledky pravidelného přezkumu přílohy X směrnice 2000/60/ES podle čl. 16 odst. 4 uvedené směrnice Evropskému parlamentu a Radě. Zprávu případně doplní legislativní návrhy na změnu přílohy X, mimo jiné zejména návrhy na identifikaci nových prioritních látek nebo prioritních nebezpečných látek nebo na identifikaci některých prioritních látek jako prioritních nebezpečných látek, a podle potřeby stanoví odpovídající NEK pro povrchové vody, sediment nebo biotu.
Článek 8a
Zvláštní ustanovení pro některé látky
1. Aniž jsou dotčeny požadavky přílohy V oddílu 1.4.3 směrnice 2000/60/ES, pokud jde o znázornění celkového chemického stavu a cíle a povinnosti stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. a), čl. 11 odst. 3 písm. k) a čl. 16 odst. 6 uvedené směrnice, mohou členské státy v plánech povodí vypracovaných v souladu s článkem 13 uvedené směrnice vypracovat další mapy, které znázorňují informace ohledně chemického stavu odděleně pro jednu nebo více následujících látek odděleně od informací o zbylých látkách určených v části A přílohy I této směrnice:
a)
látky s čísly 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 a 44 (látky chovající se jako všudypřítomné PBT),
b)
látky s čísly 34 až 45 (nově určené látky),
c)
látky s čísly 2, 5, 15, 20, 22, 23 a 28 (látky, pro něž jsou stanoveny revidované, přísnější NEK).
Členské státy mohou rovněž pro látky uvedené v písmenech a) až c) prvního pododstavce v plánech povodí uvádět rozsah každé odchylky od NEK. Členské státy, které vypracují tyto další mapy, se snaží zajistit jejich vzájemnou porovnatelnost na úrovni povodí a na úrovni Unie.
2. Členské státy mohou monitorovat látky s čísly 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 a 44 v části A přílohy I méně intenzivně, než stanoví požadavky pro monitorování prioritních látek podle čl. 3 odst. 4 této směrnice a přílohy V směrnice 2000/60/ES, a to za předpokladu, že je takové monitorování reprezentativní a je k dispozici statisticky spolehlivý informační základ, pokud jde o přítomnost uvedených látek ve vodním prostředí. Monitorování by mělo v zásadě, v souladu s druhým pododstavcem čl. 3 odst. 6 této směrnice, probíhat každé tři roky, nelze-li na základě technických znalostí a odborného úsudku odůvodnit jiný interval.
Článek 8b
Seznam sledovaných látek
1. Komise stanoví seznam sledovaných látek, o nichž se shromažďují údaje z monitorování v rámci celé Unie na doplnění údajů, mimo jiné s údaji z analýz a přezkumů podle článku 5 a monitorovacích programů podle článku 8 směrnice 2000/60/ES, a to pro účely podpory budoucího rozdělování látek podle priority v souladu s čl. 16 odst. 2 uvedené směrnice.
První seznam sledovaných látek obsahuje vždy maximálně 10 látek nebo skupin látek a uvede pro každou látku matrici pro monitorování a případnou metodu analýzy, která nevyžaduje nadměrné náklady. S výhradou dostupnosti metod analýzy nevyžadujících nadměrné náklady se maximální počet látek nebo skupin látek, které může Komise doplnit do seznamu, zvýší o jednu při každé aktualizaci seznamu sledovaných látek podle odstavce 2 tohoto článku, a to do maximálního počtu 14. Tyto látky, které mají být zahrnuty do seznamu sledovaných látek, se vybírají z látek, které podle dostupných informací mohou představovat na úrovni Unie významné riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím a pro něž nejsou dostatečné údaje z monitorování.
Diklofenak (CAS 15307-79-6), 17-beta-estradiol (E2) (CAS 50-28-2) a 17-alfa-ethinylestradiol (EE2) (CAS 57-63-6) se zahrnou do prvního seznamu sledovaných látek s cílem shromáždit údaje z monitorování pro účely snazšího stanovení vhodných opatření s cílem řešit rizika, která uvedené látky představují.
Komise zohlední při výběru látek na seznam sledovaných látek všechny dostupné informace, včetně:
a)
výsledků nejaktuálnějšího pravidelného přezkumu přílohy X směrnice 2000/60/ES podle čl. 16 odst. 4 uvedené směrnice;
b)
výzkumných projektů;
c)
doporučení zúčastněných stran uvedených v čl. 16 odst. 5 směrnice 2000/60/ES;
d)
charakterizace správních povodí členských států podle článku 5 směrnice 2000/60/ES a výsledky monitorovacích programů podle článku 8 uvedené směrnice;
e)
informací o objemu výroby, způsobu používání, vnitřních vlastnostech (případně včetně velikosti částic), koncentracích v životním prostředí a dopadech na životní prostředí, včetně informací shromážděných v souladu se směrnicemi 98/8/ES, 2001/82/ES (22) a 2001/83/ES (23) a s nařízeními (ES) č. 1907/2006 a (ES) č. 1107/2009.
2. Komise vypracuje první seznam sledovaných látek uvedený v odstavci 1 do 14. září 2014 a poté jej každých 24 měsíců aktualizuje. Při aktualizaci seznamu sledovaných látek Komise z tohoto seznamu vyjme jakoukoli látku, pro niž lze hodnocení rizika, jak je uvedené v čl. 16 odst. 2 směrnice 2000/60/ES uzavřít bez dalších údajů z monitorování. Období nepřetržitého monitorování na základě seznamu sledovaných látek v případě jednotlivých látek nepřekročí čtyři roky.
3. Členské státy monitorují každou látku ze seznamu sledovaných látek na vybraných reprezentativních monitorovacích stanicích po dobu alespoň 12 měsíců. V případě prvního seznamu sledovaných látek započne období monitorování do 14. září 2015 nebo do šesti měsíců po vypracování tohoto seznamu, podle toho, co nastane později. Poté členské státy zahájí monitorování každé látky na následujících seznamech do 6 měsíců od jejího zařazení na seznam.
Každý členský stát si zvolí alespoň jednu monitorovací stanici, plus jednu navíc, pokud má více než jeden milion obyvatel, a další na základě své zeměpisné plochy v km2 vydělené 60 000 km2 (zaokrouhleno na nejbližší celé číslo) a další stanice podle počtu obyvatel vyděleného pěti miliony (zaokrouhleno na nejbližší celé číslo).
Při volbě reprezentativních monitorovacích stanic, četnosti monitorování a časového plánu pro každou látku zohlední členské státy způsoby použití a možný výskyt této látky. Četnost monitorování nesmí být menší než jednou za rok.
Pokud členský stát u konkrétní látky zajistí dostatečné, srovnatelné, reprezentativní a aktuální údaje z monitorování na základě stávajících monitorovacích programů nebo studií, může rozhodnout, že u této látky neprovede další monitorování v rámci mechanismu seznamu sledovaných látek, a to rovněž za podmínky, že monitorování příslušné látky probíhalo pomocí metodiky, která splňuje požadavky technických pokynů vypracovaných Komisí v souladu s čl. 8b odst. 5.
4. Členské státy podají Komisi zprávu o výsledcích monitorování prováděného podle odstavce 3. V případě prvního seznamu sledovaných látek se o výsledcích monitorování podá zpráva do 15 měsíců od 14. září 2015 nebo do 21 měsíců po vypracování tohoto seznamu, podle toho, co nastane později, a pak každých 12 měsíců, dokud je látka na seznamu vedena. V případě každé látky, která je zařazená na následujících seznamech, členské státy podají Komisi zprávu o výsledcích monitorování do 21 měsíců ode dne zařazení látky na seznam sledovaných látek, a pak každých 12 měsíců, dokud je látka na seznamu vedena. Zpráva zahrnuje informace o reprezentativnosti monitorovací stanice a strategii monitorování.
5. Komise přijme prováděcí akty, kterými se stanoví a aktualizuje seznam sledovaných látek podle odstavců 1 a 2. Může rovněž přijmout technické formáty pro zprávy o výsledcích monitorování a souvisejících informacích podávané Komisi. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 9 odst. 2.
Komise vypracuje pokyny, včetně technických specifikací, s cílem usnadnit monitorování látek ze seznamu sledovaných látek a vybízí se, aby podporovala koordinaci tohoto monitorování.
Článek 8c
Zvláštní ustanovení pro farmaceutické látky
Komise na základě čl. 16 odst. 9 směrnice 2000/60/ES a případně na základě výsledků studie z roku 2013 týkající se rizik, jež představují léčivé přípravky pro životní prostředí, a dalších příslušných studií a zpráv vypracuje pokud možno do dvou let od 13. září 2013 strategický přístup ke znečišťování vod farmaceutickými látkami. Tento strategický přístup případně zahrnuje návrhy umožňující v nezbytném rozsahu účinnější zohlednění dopadů léčiv na životní prostředí v rámci postupu pro uvádění léčivých přípravků na trh. V rámci tohoto strategického přístupu Komise případně do 14. září 2017 navrhne opatření určená k přijetí případně na úrovni Unie nebo členského státu, které řeší možné dopady farmaceutických látek na životní prostředí, zejména látek uvedených v čl. 8b odst. 1, a to s cílem omezit vypouštění, emise a úniky těchto látek do vodního prostředí, přičemž zohlední potřeby v oblasti veřejného zdraví a nákladovou efektivnost navrhovaných opatření.
Článek 9
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle čl. 21 odst. 1 směrnice 2000/60/ES. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (24).
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 9a
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 3 odst. 8 je svěřena Komisi na dobu šesti let ode dne 13. září 2013. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem příslušného šestiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 3 odst. 8 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci uvedené v čl. 3 odst. 8 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
6)
Příloha I se mění takto:
a)
Část A se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II této směrnice.
b)
Body 2 a 3 části B se nahrazují tímto:
„2.
Sloupce 6 a 7 tabulky: U každého daného útvaru povrchových vod použití NPK-NEK znamená, že naměřená koncentrace v každém reprezentativním monitorovacím místě ve vodním útvaru nepřekračuje dotyčnou normu.
V souladu s oddílem 1.3.4 přílohy V směrnice 2000/60/ES však mohou členské státy zavést statistické metody, jakou je například výpočet percentilu, aby byla zajištěna přijatelná míra správnosti a přesnosti pro stanovení souladu s NPK-NEK. Pokud tak členské státy učiní, řídí se tyto statistické metody prováděcími pravidly stanovenými přezkumným postupem podle čl. 9 odst. 2 této směrnice.
3.
NEK pro vodu stanovené v této příloze vyjádřeny jako celkové koncentrace v celém vzorku vody.
Odchylně od prvního pododstavce se v případě kadmia, olova, rtuti a niklu (dále jen „kovy“) NEK pro vodu vztahují ke koncentraci rozpuštěných látek, tj. k rozpuštěné fázi vzorku vody získané filtrací filtrem s otvory 0,45 μm nebo jinou rovnocennou předúpravou, nebo pokud je tak výslovně stanoveno, se vztahuje k biologicky dostupné koncentraci.
Členské státy mohou při posuzování výsledků monitorování vzhledem k příslušným NEK vzít v úvahu:
a)
přirozené koncentrace pozadí u kovů a jejich sloučenin, pokud takové koncentrace brání souladu s hodnotou příslušných NEK;
b)
tvrdost, pH, rozpuštěný organický uhlík nebo jiné parametry jakosti vody ovlivňující biologickou dostupnost kovů, přičemž biologicky dostupné koncentrace se určí pomocí vhodných modelů biologické dostupnosti.“
7)
Přílohy II a III se zrušují.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 14. září 2015. Znění těchto předpisů neprodleně sdělí Komisi.
Předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 12. srpna 2013.
DIRECTIVE 2013/39/EU OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 12 August 2013
amending Directives 2000/60/EC and 2008/105/EC as regards priority substances in the field of water policy
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 192(1) thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
After transmission of the draft legislative act to the national parliaments,
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (1),
Having regard to the opinion of the Committee of the Regions (2),
Acting in accordance with the ordinary legislative procedure (3),
Whereas:
(1)
Chemical pollution of surface water poses a threat to the aquatic environment, with effects such as acute and chronic toxicity in aquatic organisms, accumulation of pollutants in the ecosystem and loss of habitats and biodiversity, and also poses a threat to human health. As a matter of priority, causes of pollution should be identified and emissions of pollutants should be dealt with at source, in the most economically and environmentally effective manner.
(2)
Pursuant to the second sentence of Article 191(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), Union policy on the environment is to be based on the precautionary principle and on the principles that preventive action should be taken, that environmental damage should, as a priority, be rectified at source and that the polluter should pay.
(3)
Treating waste water can be very costly. In order to facilitate cheaper and more cost effective treatment, the development of innovative water treatment technologies could be stimulated.
(4)
Directive 2000/60/EC of the European Parliament and of the Council of 23 October 2000 establishing a framework for Community action in the field of water policy (4) lays down a strategy against the pollution of water. That strategy involves the identification of priority substances amongst those that pose a significant risk to, or via, the aquatic environment at Union level. Decision No 2455/2001/EC of the European Parliament and of the Council of 20 November 2001 establishing the list of priority substances in the field of water policy (5) set out the first list of 33 substances or groups of substances that were prioritised at Union level for inclusion in Annex X to Directive 2000/60/EC.
(5)
Directive 2008/105/EC of the European Parliament and of the Council of 16 December 2008 on environmental quality standards in the field of water policy (6) lays down environmental quality standards (EQS), in accordance with Directive 2000/60/EC, for the 33 priority substances identified in Decision No 2455/2001/EC and eight other pollutants that were already regulated at Union level.
(6)
Pursuant to Article 191(3) TFEU, in preparing its policy on the environment, the Union is to take account of available scientific and technical data, environmental conditions in the various regions of the Union, the potential benefits and costs of action or lack of action as well as the economic and social development of the Union as a whole and the balanced development of its regions. Scientific, environmental and socio-economic factors, including human health considerations, should be taken into account in developing a cost-effective and proportionate policy on the prevention and control of chemical pollution of surface waters, including in reviewing the list of priority substances in accordance with Article 16(4) of Directive 2000/60/EC. In view of that aim, the polluter pays principle underpinning Directive 2000/60/EC should be consistently applied.
(7)
The Commission has conducted a review of the list of priority substances in accordance with Article 16(4) of Directive 2000/60/EC and with Article 8 of Directive 2008/105/EC and has come to the conclusion that it is appropriate to amend the list of priority substances by identifying new substances for priority action at Union level, setting EQS for those newly identified substances, revising the EQS for some existing substances in line with scientific progress and setting biota EQS for some existing and newly identified priority substances.
(8)
The review of the priority substances list has been supported by an extensive consultation with experts from the Commission services, Member States, stakeholders and the Scientific Committee on Health and Environmental Risks.
(9)
The revised EQS for existing priority substances should be taken into account for the first time in river basin management plans covering the period 2015 to 2021. The newly identified priority substances and their EQS should be taken into account in the establishment of supplementary monitoring programmes and in preliminary programmes of measures to be submitted by the end of 2018. With the aim of achieving good surface water chemical status, the revised EQS for existing priority substances should be met by the end of 2021 and the EQS for newly identified priority substances by the end of 2027, without prejudice to Article 4(4) to (9) of Directive 2000/60/EC, which includes inter alia provisions for extending the deadline for achieving good surface water chemical status or achieving less stringent environmental objectives for specific bodies of water on the grounds of disproportionate cost and/or socio-economic need, provided that no further deterioration occurs in the status of the affected bodies of water. The determination of surface water chemical status by the 2015 deadline laid down in Article 4 of Directive 2000/60/EC should be based, therefore, only on the substances and EQS set out in Directive 2008/105/EC in the version in force on 13 January 2009 unless those EQS are stricter than the revised EQS under this Directive, in which case the latter should be applied.
(10)
Since the adoption of Directive 2000/60/EC, numerous Union acts have been adopted, in accordance with Article 16(6) of that Directive, which constitute emission controls for individual priority substances. Moreover, many environmental protection measures fall under the scope of other existing Union law. Where the objectives laid down in Article 16(1) of Directive 2000/60/EC can be effectively achieved by existing instruments, priority should be given to implementing and revising those instruments rather than establishing new measures. The inclusion of a substance in Annex X to Directive 2000/60/EC is without prejudice to the application of Regulation (EC) No 1107/2009 of the European Parliament and of the Council of 21 October 2009 concerning the placing of plant protection products on the market (7).
(11)
In order to improve coordination between Directive 2000/60/EC, Regulation (EC) No 1907/2006 of the European Parliament and of the Council of 18 December 2006 concerning the Registration, Evaluation, Authorisation and Restriction of Chemicals (REACH), establishing a European Chemicals Agency (8), and relevant sectoral legislation, potential synergies should be explored with a view to identifying possible areas where data gathered through implementation of Directive 2000/60/EC can be used to support REACH and other relevant substance evaluation procedures and, conversely, areas where data generated for the purpose of substance evaluations under REACH and relevant sectoral legislation can be used to support the implementation of Directive 2000/60/EC, including the prioritisation outlined in Article 16(2) of that Directive.
(12)
The progressive reduction of pollution from priority substances and the cessation or phasing-out of discharges, emissions and losses of priority hazardous substances, as required by Directive 2000/60/EC, may often be achieved most cost-effectively through Union substance-specific measures at source, for example pursuant to Regulations (EC) No 1907/2006, (EC) No 1107/2009, (EU) No 528/2012 (9) or Directives 2001/82/EC (10), 2001/83/EC (11) or 2010/75/EU (12). Coherence between those legal acts, Directive 2000/60/EC and other relevant legislation should therefore be strengthened to ensure that source-control mechanisms are applied as appropriate. Where the outcome of the regular review of Annex X to Directive 2000/60/EC, and available monitoring data, show that the measures in place at Union or Member State level are insufficient to achieve the EQS for certain priority substances or the cessation or phasing-out objective for certain priority hazardous substances, appropriate action should be taken at Union or Member State level with a view to achieving the objectives of Directive 2000/60/EC, taking into account the risk evaluations, socio-economic and cost-benefit analyses carried out under the relevant legislation as well as the availability of alternatives.
(13)
Since the derivation of the EQS for the 33 priority substances included in Annex X to Directive 2000/60/EC, a number of risk assessments under Council Regulation (EEC) No 793/93 of 23 March 1993 on the evaluation and control of the risks of existing substances (13), later replaced by Regulation (EC) No 1907/2006, have been concluded. In order to ensure an appropriate level of protection and to update EQS in line with the latest scientific and technical knowledge concerning risks to, or via, the aquatic environment, the EQS for some of the existing substances should be revised.
(14)
Additional substances posing a significant risk to, or via, the aquatic environment at Union level have been identified and prioritised using the approaches specified in Article 16(2) of Directive 2000/60/EC and should be added to the list of priority substances. The latest available scientific and technical information has been taken into account in deriving the EQS for those substances.
(15)
The contamination of water and soil with pharmaceutical residues is an emerging environmental concern. In evaluating and controlling the risk to, or via, the aquatic environment from medicinal products, adequate attention should be paid to Union environmental objectives. In order to address that concern, the Commission should study the risks of environmental effects from medicinal products and provide an analysis of the relevance and effectiveness of the current legislative framework in protecting the aquatic environment and human health via the aquatic environment.
(16)
The derivation of EQS for priority hazardous substances usually involves higher levels of uncertainty than is the case for priority substances but such EQS still establish a benchmark to assess compliance with the objective of good surface water chemical status, as defined in Article 2(24) and points (ii) and (iii) of point (a) of Article 4(1) of Directive 2000/60/EC. However, in order to ensure an adequate level of protection for the environment and human health, the cessation or phasing-out of discharges, emissions and losses of priority hazardous substances should also be aimed at, in accordance with point (iv) of point (a) of Article 4(1) of Directive 2000/60/EC.
(17)
Scientific knowledge about the fate and effects of pollutants in water has evolved significantly over recent years. More is known about which compartment of the aquatic environment (water, sediment or biota, hereinafter ‘matrix’) a substance is likely to be found in, and therefore where its concentration is most likely to be measurable. Some very hydrophobic substances accumulate in biota and are hardly detectable in water even using the most advanced analytical techniques. For such substances, EQS should be set for biota. Nevertheless, in order to take advantage of their monitoring strategy and adapt it to their local circumstances, Member States should have flexibility to apply an EQS for an alternative matrix or, where relevant, an alternative biota taxon, for example sub-phylum Crustacea, paraphylum ‘fish’, class Cephalopoda or class Bivalvia (mussels and clams), provided that the level of protection afforded by the EQS and the monitoring system applied by the Member States is as good as that provided by the EQS and matrix laid down in this Directive.
(18)
Novel monitoring methods such as passive sampling and other tools show promise for future application, and their development should therefore be pursued.
(19)
Commission Directive 2009/90/EC of 31 July 2009 laying down, pursuant to Directive 2000/60/EC of the European Parliament and of the Council, technical specifications for chemical analysis and monitoring of water status (14), establishes minimum performance criteria for the analytical methods used in monitoring water status. Those criteria ensure meaningful and relevant monitoring information by requiring the use of analytical methods that are sensitive enough to ensure that any exceedance of an EQS can be reliably detected and measured. Member States should be permitted to monitor in matrices or in biota taxa other than those specified by this Directive only if the analytical method used meets the minimum performance criteria set out in Article 4 of Directive 2009/90/EC for the relevant EQS and matrix or biota taxon, or performs at least as well as the method available for the EQS and matrix or biota taxon specified in this Directive.
(20)
The implementation of this Directive involves challenges which include the diversity of the possible solutions to scientific, technical and practical questions and the incomplete development of monitoring methods, as well as constraints on human and financial resources. To help address some of those challenges, the development of monitoring strategies and analytical methods should be supported by technical work by expert groups under the Common Implementation Strategy for Directive 2000/60/EC.
(21)
Persistent, bioaccumulative and toxic substances (PBTs) and other substances that behave like PBTs can be found for decades in the aquatic environment at levels posing a significant risk, even if extensive measures to reduce or eliminate emissions of such substances have already been taken. Some are also capable of long-range transport and are largely ubiquitous in the environment. Several such substances are among the existing and newly identified priority hazardous substances. For some of those substances there is evidence of long-term ubiquity in the aquatic environment at Union level, and those particular substances therefore need special consideration as regards their impact on the presentation of chemical status under Directive 2000/60/EC and as regards monitoring requirements.
(22)
As regards the presentation of chemical status under Section 1.4.3 of Annex V to Directive 2000/60/EC, Member States should be allowed to present separately the impact on chemical status of substances that behave like ubiquitous PBTs so that improvements in water quality achieved in relation to other substances are not obscured. In addition to the obligatory map covering all substances, additional maps, covering substances behaving like ubiquitous PBTs and separately covering the rest of the substances, could be provided.
(23)
Monitoring should be adapted to the spatial and temporal scale of the expected variation in concentrations. Given the widespread distribution and long recovery times expected for substances behaving like ubiquitous PBTs, Member States should be allowed to reduce the number of monitoring sites and/or the frequency of monitoring for those substances to the minimum level sufficient for reliable long-term trend analysis, provided that a statistically robust monitoring baseline is available.
(24)
The special consideration given to substances behaving like ubiquitous PBTs does not exempt the Union or the Member States from taking measures additional to those already taken, including at international level, to reduce or eliminate discharges, emissions and losses of those substances so as to achieve the objectives set out in point (a) of Article 4(1) of Directive 2000/60/EC.
(25)
Under Article 10(3) of Directive 2000/60/EC, where a quality objective or quality standard established pursuant to that Directive, to the Directives listed in Annex IX to Directive 2000/60/EC, or pursuant to any other Union legislation, requires stricter conditions than those which would result from the application of Article 10(2) of that Directive, more stringent emission controls are to be set accordingly. A similar provision has also been included in Article 18 of Directive 2010/75/EU. It follows from those Articles that the emission controls set under the legislation listed in Article 10(2) of Directive 2000/60/EC should be the minimum controls applied. Where those controls cannot ensure that an EQS is met, for example in the case of a substance behaving like a ubiquitous PBT, but stricter conditions would not either, even in conjunction with stricter conditions for other discharges, emissions and losses affecting the water body, such stricter conditions could not be considered as being required to meet that EQS.
(26)
High-quality monitoring data, along with data on ecotoxicological and toxicological effects, are needed for the risk assessments that support the selection of new priority substances. The monitoring data collected from Member States, although significantly improved over the past years, are not always fit for purpose in terms of quality and Union coverage. Monitoring data are particularly lacking for many emerging pollutants, which can be defined as pollutants currently not included in routine monitoring programmes at Union level but which could pose a significant risk requiring regulation, depending upon their potential ecotoxicological and toxicological effects and on their levels in the aquatic environment.
(27)
A new mechanism is needed to provide the Commission with targeted high-quality monitoring information on the concentration of substances in the aquatic environment, with a focus on emerging pollutants and substances for which available monitoring data are of insufficient quality for the purpose of risk assessment. The new mechanism should facilitate the gathering of that information across Union river basins and complement monitoring data from programmes under Articles 5 and 8 of Directive 2000/60/EC and other reliable sources. In order to maintain monitoring costs at reasonable levels, the mechanism should focus on a limited number of substances, included temporarily in a watch list, and a limited number of monitoring sites, but should provide representative data that are fit for the purpose of the Union prioritisation process. The list should be dynamic and its validity in time should be limited, in order to respond to new information on the potential risks posed by emerging pollutants and to avoid monitoring substances for longer than necessary.
(28)
In order to simplify and streamline reporting obligations for the Member States, and increase coherence with other related aspects of water management, the notification requirements in Article 3 of Directive 2008/105/EC should be merged with the overall reporting obligations under Article 15 of Directive 2000/60/EC.
(29)
As regards the presentation of chemical status in accordance with Section 1.4.3 of Annex V to Directive 2000/60/EC, for the purposes of the update of the programmes of measures and of the river basin management plans to be carried out in accordance with Article 11(8) and Article 13(7) of Directive 2000/60/EC respectively, Member States should be allowed to present separately the impact on chemical status of newly identified priority substances and of existing priority substances with revised EQS, so that the introduction of new requirements is not mistakenly perceived as an indication that the chemical status of surface waters has deteriorated. In addition to the obligatory map covering all substances, additional maps, covering newly identified substances and existing substances with revised EQS, and separately covering the rest of the substances, could be provided.
(30)
It is important that environmental information on the status of Union surface waters and on the achievements of strategies against chemical pollution is made available to the public in a timely manner. With a view to strengthening access and transparency, a central portal providing information on the river basin management plans and their reviews and updates should be accessible to the public electronically in each Member State.
(31)
With the adoption of this proposal and submission of its report to the European Parliament and to the Council, the Commission has completed its first review of the list of priority substances as required under Article 8 of Directive 2008/105/EC. This has included a review of the substances listed in Annex III to that Directive, some of which have been identified for prioritisation. There is currently insufficient evidence to prioritise the other substances listed in Annex III. The possibility of new information regarding those substances becoming available means that they are not excluded from future review, as is the case for the other substances considered but not prioritised in the present review. Annex III to Directive 2008/105/EC has therefore become obsolete and should be deleted. Article 8 of that Directive should be amended accordingly, also regarding the date of reporting to the European Parliament and to the Council.
(32)
In order to react to relevant technical and scientific progress in the area covered by this Directive in a timely manner, the power to adopt acts in accordance with Article 290 TFEU should be delegated to the Commission in respect of the updating of the methods for applying the EQS laid down in the Directive. It is of particular importance that the Commission carry out appropriate consultations during its preparatory work, including at expert level. The Commission, when preparing and drawing up delegated acts, should ensure simultaneous, timely and appropriate transmission of relevant documents to the European Parliament and to the Council.
(33)
In order to improve the information basis for future identification of priority substances, in particular as regards emerging pollutants, implementing powers should be conferred on the Commission in respect of the establishment and updating of a watch list. Furthermore, in order to ensure uniform conditions for the implementation of this Directive and for the formats for the reporting to the Commission of the monitoring data and information, implementing powers should be conferred on the Commission. Those powers should be exercised in accordance with Regulation (EU) No 182/2011 of the European Parliament and of the Council of 16 February 2011 laying down the rules and general principles concerning mechanisms for control by the Member States of the Commission’s exercise of implementing powers (15).
(34)
In accordance with the Joint Political Declaration of 28 September 2011 of Member States and the Commission on explanatory documents (16), Member States have undertaken to accompany, in justified cases, the notification of their transposition measures with one or more documents explaining the relationship between the components of a directive and the corresponding parts of national transposition instruments. With regard to this Directive, the legislator considers the transmission of such documents to be justified.
(35)
Since the objective of this Directive, namely that of achieving good surface water chemical status by laying down EQS for priority substances and certain other pollutants, cannot be sufficiently achieved by the Member States and can therefore, by reason of the need to maintain the same level of protection of surface water throughout the Union, be better achieved at Union level, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty on European Union. In accordance with the principle of proportionality, as set out in that Article, this Directive does not go beyond what is necessary in order to achieve that objective.
(36)
Directives 2000/60/EC and 2008/105/EC should therefore be amended accordingly,
HAVE ADOPTED THIS DIRECTIVE:
Article 1
Directive 2000/60/EC is amended as follows:
(1)
Article 16(4) is replaced by the following:
‘4. The Commission shall review the adopted list of priority substances at the latest four years after the date of entry into force of this Directive and at least every six years thereafter, and come forward with proposals as appropriate.’;
(2)
Annex X is replaced by the text set out in Annex I to this Directive.
Article 2
Directive 2008/105/EC is amended as follows:
(1)
Article 2 is replaced by the following:
‘Article 2
Definitions
For the purposes of this Directive, the definitions laid down in Article 2 of Directive 2000/60/EC and in Article 2 of Commission Directive 2009/90/EC of 31 July 2009 laying down, pursuant to Directive 2000/60/EC of the European Parliament and of the Council, technical specifications for chemical analysis and monitoring of water status (17) shall apply.
In addition, the following definitions shall apply:
(1)
“matrix” means a compartment of the aquatic environment, namely water, sediment or biota;
(2)
“biota taxon” means a particular aquatic taxon within the taxonomic rank “sub-phylum”, “class” or their equivalent.
(2)
Article 3 is replaced by the following:
‘Article 3
Environmental quality standards
1. Without prejudice to paragraph 1a, Member States shall apply the EQS laid down in Part A of Annex I for bodies of surface water, and shall apply those EQS in accordance with the requirements laid down in Part B of Annex I.
1a. Without prejudice to the obligations arising under this Directive in the version in force on 13 January 2009 and in particular the achievement of good surface water chemical status in relation to the substances and the EQS listed therein, Member States shall implement the EQS laid down in Part A of Annex I as regards:
(i)
the substances numbered 2, 5, 15, 20, 22, 23, 28 in Part A of Annex I, for which revised EQS are set, with effect from 22 December 2015, with the aim of achieving good surface water chemical status in relation to those substances by 22 December 2021 by means of programmes of measures included in the 2015 river basin management plans produced in accordance with Article 13(7) of Directive 2000/60/EC; and
(ii)
the newly identified substances numbered 34 to 45 in Part A of Annex I, with effect from 22 December 2018, with the aim of achieving good surface water chemical status in relation to those substances by 22 December 2027 and preventing deterioration in the chemical status of surface water bodies in relation to those substances. For this purpose, Member States shall, by 22 December 2018, establish and submit to the Commission a supplementary monitoring programme and a preliminary programme of measures covering those substances. A final programme of measures in accordance with Article 11 of Directive 2000/60/EC shall be established by 22 December 2021 and shall be implemented and made fully operational as soon as possible after that date and not later than 22 December 2024.
Article 4(4) to (9) of Directive 2000/60/EC shall apply mutatis mutandis to the substances listed in points (i) and (ii) of the first subparagraph.
2. For the substances numbered 5, 15, 16, 17, 21, 28, 34, 35, 37, 43 and 44 in Part A of Annex I, Member States shall apply the biota EQS laid down in Part A of Annex I.
For substances other than those referred to in the first subparagraph, Member States shall apply the water EQS laid down in Part A of Annex I.
3. Member States may opt, in relation to one or more categories of surface water, to apply an EQS for a matrix other than that specified in paragraph 2, or, where relevant, for a biota taxon other than those specified in Part A of Annex I.
Member States that make use of the option referred to in the first subparagraph shall apply the relevant EQS laid down in Part A of Annex I or, if none is included for the matrix or biota taxon, establish an EQS that offers at least the same level of protection as the EQS laid down in Part A of Annex I.
Member States may use the option referred to in the first subparagraph only where the method of analysis used for the chosen matrix or biota taxon fulfils the minimum performance criteria laid down in Article 4 of Directive 2009/90/EC. Where those criteria are not met for any matrix, Member States shall ensure that monitoring is carried out using best available techniques not entailing excessive costs and that the method of analysis performs at least as well as that available for the matrix specified in paragraph 2 of this Article for the relevant substance.
3a. Where a potential risk to, or via, the aquatic environment from acute exposure has been identified as a result of measured or estimated environmental concentrations or emissions and where a biota or sediment EQS is being applied, Member States shall ensure that monitoring in surface water is also carried out and shall apply the MAC-EQS laid down in Part A of Annex I to this Directive where such EQS have been established.
3b. Where, pursuant to Article 5 of Directive 2009/90/EC, the calculated mean value of a measurement, when carried out using the best available technique not entailing excessive costs, is referred to as “less than limit of quantification”, and the limit of quantification of that technique is above the EQS, the result for the substance being measured shall not be considered for the purposes of assessing the overall chemical status of that water body.
4. For substances for which an EQS for sediment and/or biota is applied, Member States shall monitor the substance in the relevant matrix at least once every year, unless technical knowledge and expert judgment justify another interval.
5. Member States shall include the following information in the updated river basin management plans produced in accordance with Article 13(7) of Directive 2000/60/EC:
(a)
a table presenting the limits of quantification of the methods of analysis applied, and information on the performance of those methods in relation to the minimum performance criteria laid down in Article 4 of Directive 2009/90/EC;
(b)
for the substances for which the option in paragraph 3 of this Article is used:
(i)
the reasons and basis for using that option;
(ii)
where relevant, the alternative EQS established, evidence that those EQS would offer at least the same level of protection as the EQS laid down in Part A of Annex I, including the data and methodology used to derive the EQS, and the categories of surface water to which they would apply;
(iii)
for comparison with the information referred to in point (a) of this paragraph, the limits of quantification of the methods of analysis for the matrices specified in Part A of Annex I to this Directive, including information on the performance of those methods in relation to the minimum performance criteria laid down in Article 4 of Directive 2009/90/EC;
(c)
justification for the frequency of monitoring applied in accordance with paragraph 4, if monitoring intervals are longer than one year.
5a. Member States shall take the necessary measures to ensure that the updated river basin management plans, produced in accordance with Article 13(7) of Directive 2000/60/EC, containing the results and impact of the measures taken to prevent chemical pollution of surface water, and the interim report describing progress in the implementation of the planned programme of measures in accordance with Article 15(3) of Directive 2000/60/EC, are provided through a central portal which is accessible to the public electronically in accordance with Article 7(1) of Directive 2003/4/EC of the European Parliament and of the Council of 28 January 2003 on public access to environmental information (18).
6. Member States shall arrange for the long-term trend analysis of concentrations of those priority substances listed in Part A of Annex I that tend to accumulate in sediment and/or biota, giving particular consideration to the substances numbered 2, 5, 6, 7, 12, 15, 16, 17, 18, 20, 21, 26, 28, 30, 34, 35, 36, 37, 43 and 44 listed in Part A of Annex I, on the basis of the monitoring of surface water status carried out in accordance with Article 8 of Directive 2000/60/EC. Member States shall take measures aimed at ensuring, subject to Article 4 of Directive 2000/60/EC, that such concentrations do not significantly increase in sediment and/or relevant biota.
Member States shall determine the frequency of monitoring in sediment and/or biota so as to provide sufficient data for a reliable long-term trend analysis. As a guideline, monitoring should take place every three years, unless technical knowledge and expert judgment justify another interval.
7. The Commission shall examine technical and scientific progress, including the conclusions of risk assessments as referred to in points (a) and (b) of Article 16(2) of Directive 2000/60/EC and information from the registration of substances made publicly available in accordance with Article 119 of Regulation (EC) No 1907/2006, and, if necessary, propose that the EQS laid down in Part A of Annex I to this Directive be revised in accordance with the procedure laid down in Article 294 TFEU in line with the timetable provided for in Article 16(4) of Directive 2000/60/EC.
8. The Commission shall be empowered to adopt delegated acts in accordance with Article 10, where necessary in order to adapt point 3 of Part B of Annex I to this Directive to scientific or technical developments.
8a. In order to facilitate the implementation of this Article, technical guidelines on monitoring strategies and analytical methods for substances, including sampling and monitoring of biota, shall be developed, to the extent possible, by 22 December 2014, as part of the existing implementation process of Directive 2000/60/EC.
In particular, the guidelines shall cover:
(a)
the monitoring of substances in biota as provided for in paragraphs 2 and 3 of this Article;
(b)
in the case of newly identified substances (numbered 34 to 45 in Part A of Annex I) and substances for which stricter EQS are established (numbered 2, 5, 15, 20, 22, 23 and 28 in Part A of Annex I), analytical methods compliant with the minimum performance criteria laid down in Article 4 of Directive 2009/90/EC.
8b. In the case of substances for which technical guidelines have not been adopted by 22 December 2014, the deadline of 22 December 2015 referred to in point (i) of paragraph (1a) shall be extended to 22 December 2018, and the deadline of 22 December 2021 referred to in that point shall be extended to 22 December 2027.
(3)
Article 4(4) and Article 5(6) are deleted;
(4)
the following Article is inserted:
‘Article 7a
Coordination
1. For priority substances that fall within the scope of Regulations (EC) No 1907/2006, (EC) No 1107/2009 (19), (EU) No 528/2012 (20) or Directive 2010/75/EU (21), the Commission shall, as part of the regular review of Annex X to Directive 2000/60/EC pursuant to Article 16(4) of that Directive, assess whether the measures in place at Union and Member State level are sufficient to achieve the EQS for priority substances and the cessation or phasing-out objective for discharges, emissions and losses of priority hazardous substances in accordance with point (a) of Article 4(1) and Article 16(6) of Directive 2000/60/EC.
2. The Commission shall report to the European Parliament and to the Council on the outcome of the assessment referred to in paragraph 1 of this Article in accordance with the timetable laid down in Article 16(4) of Directive 2000/60/EC and shall accompany its report with any appropriate proposals including for control measures.
3. Where the results of the report show that additional measures at Union or Member State level may be necessary in order to facilitate compliance with Directive 2000/60/EC in relation to a particular substance approved pursuant to Regulation (EC) No 1107/2009 or Regulation (EU) No 528/2012, Member States or the Commission shall apply Articles 21 or 44 of Regulation (EC) No 1107/2009 or Articles 15 or 48 of Regulation (EU) No 528/2012, as appropriate, to that substance, or products containing that substance.
In the case of substances falling within the scope of Regulation (EC) No 1907/2006, the Commission shall initiate, where appropriate, the procedure referred to in Articles 59, 61 or 69 of that Regulation.
In applying the provisions of the Regulations referred to in the first and second subparagraphs, Member States and the Commission shall take into account any risk evaluations and socio-economic or cost-benefit analyses required under those Regulations, including as regards the availability of alternatives.
(5)
Articles 8 and 9 are replaced by the following:
‘Article 8
Review of Annex X to Directive 2000/60/EC
The Commission shall report to the European Parliament and to the Council on the outcome of the regular review of Annex X to Directive 2000/60/EC provided for in Article 16(4) of that Directive. It shall accompany the report, where appropriate, with legislative proposals to amend Annex X including, in particular, proposals to identify new priority substances or priority hazardous substances or to identify certain priority substances as priority hazardous substances and to set corresponding EQS for surface water, sediment or biota, as appropriate.
Article 8a
Specific provisions for certain substances
1. In the river basin management plans produced in accordance with Article 13 of Directive 2000/60/EC, without prejudice to the requirements of Section 1.4.3 of Annex V thereof regarding the presentation of the overall chemical status and the objectives and obligations laid down in point (a) of Article 4(1), in point (k) of Article 11(3) and in Article 16(6) of that Directive, Member States may provide additional maps that present the chemical status information for one or more of the following substances separately from the information for the rest of the substances identified in Part A of Annex I to this Directive:
(a)
substances numbered 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 and 44 (substances behaving like ubiquitous PBTs);
(b)
substances numbered 34 to 45 (newly identified substances);
(c)
substances numbered 2, 5, 15, 20, 22, 23 and 28 (substances for which revised, stricter EQS are established).
Member States may also present the extent of any deviation from the EQS value for the substances referred to in points (a) to (c) of the first subparagraph in the river basin management plans. Member States providing such additional maps shall seek to ensure their inter-comparability at river basin and Union level.
2. Member States may monitor the substances numbered 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 and 44 in Part A of Annex I less intensively than is required for priority substances in accordance with Article 3(4) of this Directive and Annex V to Directive 2000/60/EC, provided that the monitoring is representative and a statistically robust baseline is available regarding the presence of those substances in the aquatic environment. As a guideline, in accordance with the second subparagraph of Article 3(6) of this Directive, monitoring should take place every three years, unless technical knowledge and expert judgment justify another interval.
Article 8b
Watch list
1. The Commission shall establish a watch list of substances for which Union-wide monitoring data are to be gathered for the purpose of supporting future prioritisation exercises in accordance with Article 16(2) of Directive 2000/60/EC, to complement data from, inter alia, analyses and reviews under Article 5 and monitoring programmes under Article 8 of that Directive.
The first watch list shall contain a maximum of 10 substances or groups of substances and shall indicate the monitoring matrices and the possible methods of analysis not entailing excessive costs for each substance. Subject to the availability of methods of analysis not entailing excessive costs, the maximum number of substances or groups of substances that the Commission is allowed to include in the list shall increase by one at each update of the list in accordance with paragraph 2 of this Article, up to a maximum number of 14. The substances to be included in the watch list shall be selected from amongst those for which the information available indicates that they may pose a significant risk at Union level to, or via, the aquatic environment and for which monitoring data are insufficient.
Diclofenac (CAS 15307-79-6), 17-beta-estradiol (E2) (CAS 50-28-2) and 17-alpha-ethinylestradiol (EE2) (CAS 57-63-6) shall be included in the first watch list, in order to gather monitoring data for the purpose of facilitating the determination of appropriate measures to address the risk posed by those substances.
In selecting the substances for the watch list, the Commission shall take into account all available information including:
(a)
the results of the most recent regular review of Annex X to Directive 2000/60/EC provided for in Article 16(4) of that Directive;
(b)
research projects;
(c)
recommendations from the stakeholders referred to in Article 16(5) of Directive 2000/60/EC;
(d)
Member States’ characterisation of river basin districts and the results of monitoring programmes, under Articles 5 and 8 of Directive 2000/60/EC respectively;
(e)
on production volumes, use patterns, intrinsic properties (including, where relevant, particle size), concentrations in the environment and effects, including information gathered in accordance with Directives 98/8/EC, 2001/82/EC (22) and 2001/83/EC (23), and with Regulations (EC) No 1907/2006 and (EC) No 1107/2009.
2. The Commission shall establish the first watch list as referred to in paragraph 1 by 14 September 2014 and shall update it every 24 months thereafter. When updating the watch list, the Commission shall remove any substance for which a risk-based assessment as referred to in Article 16(2) of Directive 2000/60/EC can be concluded without additional monitoring data. The duration of a continuous watch list monitoring period for any individual substance shall not exceed four years.
3. Member States shall monitor each substance in the watch list at selected representative monitoring stations over at least a 12-month period. For the first watch list, the monitoring period shall commence by 14 September 2015 or within six months of the establishment of the watch list, whichever is the later. For each substance included in subsequent lists, Member States shall commence monitoring within six months of its inclusion in the list.
Each Member State shall select at least one monitoring station, plus one station if it has more than one million inhabitants, plus the number of stations equal to its geographical area in km2 divided by 60 000 (rounded to the nearest integer), plus the number of stations equal to its population divided by five million(rounded to the nearest integer).
In selecting the representative monitoring stations, the monitoring frequency and timing for each substance, Member States shall take into account the use patterns and possible occurrence of the substance. The frequency of monitoring shall be no less than once per year.
Where a Member State provides sufficient, comparable, representative and recent monitoring data for a particular substance from existing monitoring programmes or studies, it may decide not to undertake additional monitoring under the watch list mechanism for that substance, provided also that the substance was monitored using a methodology that satisfies the requirements of the technical guidelines developed by the Commission in accordance with Article 8b(5).
4. Member States shall report to the Commission the results of the monitoring carried out pursuant to paragraph 3. For the first watch list, the monitoring results shall be reported within 15 months of 14 September 2015 or within 21 months of the establishment of the watch list, whichever is the later, and every 12 months thereafter while the substance is kept on the list. For each substance included in subsequent lists, Member States shall report the results of the monitoring to the Commission within 21 months of the inclusion of the substance in the watch list, and every 12 months thereafter while the substance is kept on the list. The report shall include information on the representativeness of the monitoring stations and monitoring strategy.
5. The Commission shall adopt implementing acts establishing and updating the watch list as referred to in paragraphs 1 and 2. It may also adopt technical formats for reporting the monitoring results and related information to the Commission. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the examination procedure referred to in Article 9(2).
The Commission shall develop guidelines, including technical specifications, with a view to facilitating the monitoring of the substances in the watch list and is invited to promote coordination of such monitoring.
Article 8c
Specific provisions for pharmaceutical substances
Pursuant to Article 16(9) of Directive 2000/60/EC, and where appropriate on the basis of the outcome of its 2013 study on the risks posed by medicinal products in the environment and of other relevant studies and reports, the Commission shall, as far as possible within two years from 13 September 2013 develop a strategic approach to pollution of water by pharmaceutical substances. That strategic approach shall, where appropriate, include proposals enabling, to the extent necessary, the environmental impacts of medicines to be taken into account more effectively in the procedure for placing medicinal products on the market. In the framework of that strategic approach, the Commission shall, where appropriate, by 14 September 2017 propose measures to be taken at Union and/or Member State level, as appropriate, to address the possible environmental impacts of pharmaceutical substances, particularly those referred to in Article 8b(1), with a view to reducing discharges, emissions and losses of such substances into the aquatic environment, taking into account public health needs and the cost-effectiveness of the measures proposed.
Article 9
Committee procedure
1. The Commission shall be assisted by the Committee established under Article 21(1) of Directive 2000/60/EC. That Committee is a committee within the meaning of Regulation (EU) No 182/2011 of the European Parliament and of the Council of 16 February 2011 laying down the rules and general principles concerning mechanisms for control by Member States of the Commission’s exercise of implementing powers (24).
2. Where reference is made to this paragraph, Article 5 of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
Where the Committee delivers no opinion, the Commission shall not adopt the draft implementing act and the third subparagraph of Article 5(4) of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
Article 9a
Exercise of the delegation
1. The power to adopt delegated acts is conferred on the Commission subject to the conditions laid down in this Article.
2. The power to adopt delegated acts referred to in Article 3(8) shall be conferred on the Commission for a period of six years from 13 September 2013. The Commission shall draw up a report in respect of the delegation of power not later than nine months before the end of the six-year period. The delegation of power shall be tacitly extended for periods of an identical duration, unless the European Parliament or the Council opposes such extension not later than three months before the end of each period.
3. The delegation of power referred to in Article 3(8) may be revoked at any time by the European Parliament or by the Council. A decision to revoke shall put an end to the delegation of the power specified in that decision. It shall take effect the day following the publication of the decision in the Official Journal of the European Union or at a later date specified therein. It shall not affect the validity of any delegated acts already in force.
4. As soon as it adopts a delegated act, the Commission shall notify it simultaneously to the European Parliament and to the Council.
5. A delegated act adopted pursuant to Article 3(8) shall enter into force only if no objection has been expressed either by the European Parliament or the Council within a period of two months of notification of that act to the European Parliament and the Council or if, before the expiry of that period, the European Parliament and the Council have both informed the Commission that they will not object. That period shall be extended by two months at the initiative of the European Parliament or of the Council.
(6)
Annex I is amended as follows:
(a)
Part A is replaced by the text set out in Annex II to this Directive;
(b)
points 2 and 3 of Part B are replaced by the following:
‘2.
Columns 6 and 7 of the table: for any given surface water body, applying the MAC-EQS means that the measured concentration at any representative monitoring point within the water body does not exceed the standard.
However, in accordance with Section 1.3.4 of Annex V to Directive 2000/60/EC, Member States may introduce statistical methods, such as a percentile calculation, to ensure an acceptable level of confidence and precision for determining compliance with the MAC-EQS. Where Member States do so, such statistical methods shall comply with detailed rules laid down in accordance with the examination procedure referred to in Article 9(2) of this Directive.
3.
The water EQS laid down in this Annex are expressed as total concentrations in the whole water sample.
By way of derogation from the first subparagraph, in the case of cadmium, lead, mercury and nickel (hereinafter “metals”), the water EQS refer to the dissolved concentration, i.e. the dissolved phase of a water sample obtained by filtration through a 0,45 μm filter or any equivalent pre-treatment, or, where specifically indicated, to the bioavailable concentration.
Member States may, when assessing the monitoring results against the relevant EQS, take into account:
(a)
natural background concentrations for metals and their compounds where such concentrations prevent compliance with the relevant EQS;
(b)
hardness, pH, dissolved organic carbon or other water quality parameters that affect the bioavailability of metals, the bioavailable concentrations being determined using appropriate bioavailability modelling.’;
(7)
Annexes II and III are deleted.
Article 3
1. Member States shall bring into force the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive by 14 September 2015. They shall forthwith communicate to the Commission the text of those provisions.
When Member States adopt those provisions, they shall contain a reference to this Directive or be accompanied by such a reference on the occasion of their official publication. Member States shall determine how such reference is to be made.
2. Member States shall communicate to the Commission the text of the main provisions of national law which they adopt in the field covered by this Directive.
Article 4
This Directive shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
Article 5
This Directive is addressed to the Member States.
Done at Brussels, 12 August 2013.