ROZHODNUTÍ RADY č. 940/2014/EU
ze dne 17. prosince 2014
o režimu tzv. „octroi de mer“ (přístavní daně) v nejvzdálenějších francouzských regionech
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 349 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení smlouvy, která se týkají nejvzdálenějších regionů Unie, k nimž patří francouzské zámořské departementy, v zásadě nedovolují žádné rozdíly ve zdanění místních produktů a produktů z metropolitní Francie nebo jiných členských států. Podle článku 349 smlouvy však lze pro tyto regiony zavést konkrétní opatření z důvodu trvalého znevýhodnění, které má dopad na jejich sociální a hospodářskou situaci.
(2)
Tato konkrétní opatření musí brát v úvahu zvláštní charakter a omezení nejvzdálenějších regionů, aniž by narušila integritu a soudržnost právního řádu Unie, který zahrnuje i vnitřní trh a společné politiky. Neměnnost a spolupůsobení nepříznivých faktorů (odlehlost, závislost na surovinách a energii, povinnost vytvářet větší zásoby, malý rozsah místního trhu v kombinaci s málo rozvinutou vývozní činností) na nejvzdálenější regiony Unie uvedené v článku 349 smlouvy se projevují zvýšením nákladů na produkci, a tedy i pořizovací ceny produktů z místní produkce, které by bez konkrétních opatření byly méně konkurenceschopné v porovnání s produkty odjinud, a to i při zohlednění nákladů na dopravu do zámořských departementů. Tato skutečnost by ztížila zachování místní produkce. Proto je nezbytné zavést konkrétní opatření, která posílí místní průmysl zvýšením jeho konkurenceschopnosti. Rozhodnutí Rady 2004/162/ES (1) povoluje Francii do 31. prosince 2014 v zájmu obnovení konkurenceschopnosti produktů z místní produkce uplatnit osvobození od tzv. „octroi de mer“ (přístavní daně) či její snížení u některých produktů, které pocházejí z místní produkce nejvzdálenějších regionů Guadeloupe, Guyana, Martinik, Réunion a od 1. ledna 2014 též Mayotte. Seznam produktů, pro které platí výše uvedené osvobození od daně nebo její snížení, je uveden v příloze zmíněného rozhodnutí. Rozdíl ve výši daně mezi místními a ostatními produkty nesmí podle druhu produktu překročit 10, 20 nebo 30 procentních bodů.
(3)
Francie požádala, aby i po 1. lednu 2015 byla zachována úprava podobná úpravě zavedené rozhodnutím 2004/162/ES. Francie tvrdí, že výše zmíněná znevýhodnění jsou trvalé povahy, že režim zdanění zavedený rozhodnutím 2004/162/ES umožnil zachovat a v některých případech i rozvinout místní produkci a neznamenal pro přijímající podniky zdroj příjmů, neboť celkově se dovozy produktů podléhajících diferencovanému zdanění nadále zvyšoval.
(4)
Francie oznámila Komisi pro každý z dotčených nejvzdálenějších regionů - Guadeloupe, Guyanu, Martinik, Mayotte a Réunion - pět souborů seznamů produktů, u nichž hodlá uplatňovat diferencované zdanění ve výši 10, 20 nebo 30 procentních bodů podle toho, zda jsou tyto produkty v těchto regionech produkovány, či ne. Opatření se netýká nejvzdálenějšího regionu Saint-Martin.
(5)
Toto rozhodnutí provádí článek 349 smlouvy a povoluje Francii používat diferencované zdanění na produkty, u kterých byla doložena za prvé existence místní produkce, za druhé existence významného dovozu zboží (včetně dovozu z metropolitní Francie i jiných členských států), který může ohrozit zachování místní produkce, a za třetí existence dodatečných nákladů zvyšujících pořizovací cenu produktů z místní produkce oproti produktům pocházejícím odjinud a narušujících konkurenceschopnost produktů z místní produkce. Povolený rozdíl ve zdanění by neměl být vyšší než doložené vícenáklady. Použití těchto zásad umožní provést článek 349 smlouvy v míře nezbytně nutné a bez toho, aby byla místní produkci poskytnuta neodůvodněná výhoda; díky tomu nebude narušena integrita a soudržnost právního řádu Unie, a zejména nebude narušena hospodářská soutěž na vnitřním trhu a politika v oblasti státní podpory.
(6)
V zájmu zjednodušení povinností pro malé podniky by se osvobození od daně či její snížení měla týkat pouze hospodářských subjektů, jejichž roční obrat činí alespoň 300 000 EUR. Hospodářské subjekty, jejichž roční obrat této hranice nedosahuje, by „octroi de mer“ podléhat neměly, ale neměly by moci si tuto daň odečíst na vstupu.
(7)
Stejně tak soudržnost s právem Unie vyžaduje, aby se rozdíl ve zdanění neuplatňoval na potravinové produkty, které využívají podpor stanovených v kapitole III nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 228/2013 (2). Cílem uvedeného ustanovení je zabránit tomu, aby dopad finančních zemědělských podpor poskytnutých zvláštním režimem zásobování byl smazán či omezen vyšším zdaněním subvencovaných produktů prostřednictvím „octroi de mer“.
(8)
Cíle podpory sociálního a hospodářského rozvoje francouzských zámořských departementů, které již byly vytyčeny v rozhodnutí 2004/162/ES, jsou potvrzeny díky požadavkům na účel „octroi de mer“. Začlenění příjmů z této daně do zdrojů hospodářského a daňového systému francouzských zámořských departementů a jejich využití v rámci strategie hospodářského a sociálního rozvoje těchto regionů, včetně podpory místních činností, je právní povinností.
(9)
Je nezbytné prodloužit dobu použitelnosti rozhodnutí 2004/162/ES o šest měsíců až do 30. června 2015. Nová lhůta umožní Francii provést toto rozhodnutí ve svém vnitrostátním práva.
(10)
Doba použitelnosti režimu je stanovena na pět let a šest měsíců do 31. prosince 2020, kdy rovněž skončí platnost stávajících pokynů pro regionální státní podpory. Ještě předtím však bude nutné posoudit výsledky uplatňování tohoto režimu. Francie by proto měla předložit Komisi do 31. prosince 2017 zprávu o uplatňování ustanovení zavedeného režimu zdanění za účelem ověření dopadu přijatých opatření a jejich přínosu pro zachování, podporu či rozvoj místních hospodářských činností, přičemž se vezmou v úvahu znevýhodnění postihující nejvzdálenější regiony. Zpráva by měla zejména ověřit, zda daňové výhody, jež Francie uděluje místním produktům, nepřekračují nezbytně nutnou míru a zda jsou tyto výhody nadále nezbytné a přiměřené. Navíc by měla obsahovat rozbor dopadu, jejž má zavedený režim na úroveň cen v nejvzdálenějších francouzských regionech. Na základě této zprávy by Komise měla vypracovat svou zprávu pro Radu a případně předložit návrh na změnu ustanovení tohoto rozhodnutí, aby se zohlednila její zjištění.
(11)
Rozhodnutí je třeba použít od 1. července 2015, aby se zabránilo právnímu vakuu.
(12)
Tímto rozhodnutím není dotčeno případné použití článků 107 a 108 Smlouvy.
(13)
Cílem tohoto rozhodnutí je stanovit právní rámec pro „octroi de mer“ od 1. ledna 2015. S ohledem na tuto naléhavost je třeba odchýlit se od osmitýdenní lhůty stanovené v článku 4 protokolu č. 1 o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článků 28, 30 a 110 smlouvy se Francii povoluje do 31. prosince 2020 uplatnit osvobození od tzv. „octroi de mer“ (námořní daně) nebo její snížení u produktů, jejichž seznam je uveden v příloze a které pocházejí z místní produkce na Guadeloupu, v Guyaně, na Martiniku, Mayotte a Réunionu jakožto nejvzdálenějších regionech ve smyslu článku 349 smlouvy.
Tato osvobození a snížení musí být součástí strategie hospodářského a sociálního rozvoje dotčených nejvzdálenějších regionů, se zohledněním rámce Unie pro tuto strategii, a přispívat k podpoře místních činností a nesmí měnit podmínky obchodu v míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
2. Uplatnění úplného osvobození od daně či jejího snížení uvedených v odstavci 1 nesmí vést k tomu, že by rozdíly oproti úrovni zdanění použité na podobné produkty, které nepocházejí z dotčených nejvzdálenějších regionů, byly vyšší než:
a)
deset procentních bodů u produktů uvedených v části A přílohy;
b)
dvacet procentních bodů u produktů uvedených v části B přílohy;
c)
třicet procentních bodů u produktů uvedených v části C přílohy.
Francie se zavazuje, že osvobození a snížení použitá na produkty uvedené v příloze nepřekročí procentní podíl, který je nezbytně nutný k zachování, podpoře a rozvoji místních hospodářských činností.
3. Osvobození od daně či její snížení uvedená v odstavcích 1 a 2 uplatní Francie na hospodářské subjekty, jejichž roční obrat činí nejméně 300 000 EUR. Hospodářské subjekty, jejichž roční obrat nedosahuje této hranice, „octroi de mer“ nepodléhají.
Článek 2
Na produkty, pro něž byl využit zvláštní režim zásobování stanovený v kapitole III nařízení (EU) č. 228/2013, uplatní francouzské orgány stejný režim zdanění jako na produkty z místní produkce.
Článek 3
1. Režimy zdanění uvedené v článku 1 Francie Komisi neprodleně oznámí.
2. Francie předloží Komisi do 31. prosince 2017 zprávu o uplatňování režimu zdanění uvedeného v článku 1, v níž sdělí, jaký měla přijatá opatření dopad a jaký byl jejich přínos pro zachování, podporu a rozvoj místních hospodářských činností, přičemž se vezmou v úvahu znevýhodnění postihující nejvzdálenější regiony.
Na základě této zprávy vypracuje Komise svou zprávu pro Radu a případně jí předloží návrh na změnu ustanovení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
V čl. 1 odst. 1 rozhodnutí 2004/162/ES se datum „31. prosince 2014“ nahrazuje datem „30. června 2015“.
Článek 5
Články 1 až 3 se použijí ode dne 1. července 2015.
Článek 4 se použije ode dne 1. ledna 2015.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 17. prosince 2014.
COUNCIL DECISION No 940/2014/EU
of 17 December 2014
concerning the dock dues in the French outermost regions
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 349 thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
After transmission of the draft legislative act to the national parliaments,
Having regard to the opinion of the European Parliament
Acting in accordance with a special legislative procedure,
Whereas:
(1)
The provisions of the Treaty, which apply to the outermost regions of the Union, of which the French overseas departments form part, do not authorise, in principle, any difference in taxation between local products and those from metropolitan France or the other Member States. However, Article 349 of the Treaty envisages the possibility of introducing specific measures for those regions because of the existence of permanent handicaps affecting the economic and social situation of the outermost regions.
(2)
Such specific measures must take account of the special characteristics and constraints of those regions, without undermining the integrity and the coherence of the Union legal order, including the internal market and common policies. The permanence and combination of handicaps suffered by the outermost regions of the Union as referred to in Article 349 of the Treaty (remoteness, raw-material and energy dependence, the obligation to build up larger stocks, the small size of the local market combined with a low level of export activity, etc.) increase production costs and, therefore, the cost price of goods produced locally, so that without specific measures they would be less competitive than those produced elsewhere, even taking into account the cost of transporting such goods to the French overseas departments. That would make it harder to maintain local production. For this reason, specific measures need to be taken in order to strengthen local industry by making it more competitive. Until 31 December 2014, Council Decision 2004/162/EC (1) authorises France, in order to restore the competitiveness of products produced locally, to apply exemptions or reductions to the dock dues for certain products produced in the outermost regions of Guadeloupe, French Guiana, Martinique, Réunion and, from 1 January 2014, Mayotte. The Annex to that Decision contains the list of products to which the tax exemptions or reductions may be applied. The difference between the taxation of products produced locally and that of other products may not exceed 10, 20 or 30 percentage points, depending on the product.
(3)
France has requested that a system similar to that contained in Decision 2004/162/EC be maintained beyond 1 January 2015. France points out that the handicaps listed above are permanent, that the taxation arrangements established by Decision 2004/162/EC have made it possible to maintain and, in some cases, develop local production, and that those arrangements have not constituted an advantage for the beneficiary companies since, overall, imports of products subject to differentiated taxation have continued to increase.
(4)
For each of the outermost regions concerned (Guadeloupe, French Guiana, Martinique, Mayotte and Réunion), France has sent the Commission five series of lists of products for which it proposes applying differentiated taxation of 10, 20 or 30 percentage points, depending on whether or not the products are produced locally. The French outermost region of Saint Martin is not affected.
(5)
This Decision implements the provisions of Article 349 of the Treaty and authorises France to apply differentiated taxation to the products for which it has been proven: firstly, that local production exists; secondly, that significant importation of goods (including from metropolitan France and other Member States) exists which could jeopardise the continuation of local production; and thirdly, that additional costs exist which increase the cost price of local production in comparison with products produced elsewhere, compromising the competitiveness of products produced locally. The authorised tax differential should not exceed the proven additional costs. Applying those principles would allow the provisions of Article 349 of the Treaty to be implemented without going beyond what is necessary and without creating an unjustified advantage for local production so as not to undermine the integrity and the coherence of the Union legal order, including safeguarding undistorted competition in the internal market and State aid policies.
(6)
In order to simplify the obligations of small enterprises, tax exemptions or reductions should affect all operators whose annual turnover is at least EUR 300 000. Operators whose annual turnover is under that threshold should not be subject to dock dues; however, to balance this, they cannot deduct the amount of that tax borne upstream.
(7)
Similarly, coherence with Union law means ruling out the application of a tax differential for food products benefiting from aid under Chapter III of Regulation (EU) No 228/2013 of the European Parliament and of the Council (2). That provision prevents the effect of the financial aid to agriculture granted under the specific supply arrangements from being cancelled out or reduced by higher taxation of subsidised products by means of dock dues.
(8)
The objectives of supporting the social and economic development of the French overseas departments, already provided for in Decision 2004/162/EC, are confirmed by the requirements regarding the purpose of the dock dues. It is a legal obligation that the revenues from the dock dues are to be incorporated into the resources of the French overseas departments' economic and tax regime and allocated to an economic and social development strategy involving aid for promoting local activities.
(9)
It is necessary to extend the period of application of Decision 2004/162/EC by a further six months until 30 June 2015. That period would enable France to transpose this Decision into its national law.
(10)
The arrangements are to apply for five years and six months, until 31 December 2020, when the current guidelines on regional State aid will also cease to apply. However, the results of applying those arrangements will first have to be assessed. France should, therefore, present, by 31 December 2017, a report on the application of the taxation arrangements introduced, in order to check the impact of the measures taken and their contribution to the maintenance, promotion and development of local economic activities, in the light of the handicaps affecting the outermost regions. The report should check that the tax benefits granted by France to products produced locally do not go beyond what is strictly necessary and that those benefits are still necessary and proportional. The report should also contain an analysis of the impact of the arrangements introduced on prices in the French outermost regions. On the basis of that report, the Commission should submit a report to the Council and, if necessary, a proposal for adapting the provisions of this Decision in the light of the findings.
(11)
In order to avoid any kind of legal vacuum, it is necessary for this Decision to apply from 1 July 2015.
(12)
This Decision is without prejudice to the possible application of Articles 107 and 108 of the Treaty.
(13)
The purpose of this Decision is to establish the legal framework for the dock dues from 1 January 2015. Given this urgency, an exception should be made to the eight-week period laid down in Article 4 of Protocol No 1 on the role of national parliaments in the European Union annexed to the Treaty on European Union and to the Treaty on the Functioning of the European Union,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
1. By way of derogation from Articles 28, 30 and 110 of the Treaty, France is authorised, until 31 December 2020, to apply exemptions or reductions to dock dues in respect of the products listed in the Annex which are produced locally in Guadeloupe, French Guiana, Martinique, Mayotte and Réunion, as outermost regions within the meaning of Article 349 of the Treaty.
Those exemptions or reductions must be in keeping with the economic and social development strategy of the outermost regions concerned, taking account of its Union framework, and contribute to the promotion of local activities while not adversely affecting the conditions of trade to an extent contrary to the common interest.
2. With reference to the rate of taxation applied to similar products not originating in the outermost regions concerned, the application of the total exemptions or reductions referred to in paragraph 1 may not result in differences of more than:
(a)
10 percentage points for the products listed in part A of the Annex;
(b)
20 percentage points for the products listed in part B of the Annex;
(c)
30 percentage points for the products listed in part C of the Annex.
France shall undertake to ensure that the exemptions or reductions applied to the products listed in the Annex do not exceed the percentage strictly necessary to maintain, promote and develop local economic activities.
3. France shall apply the tax exemptions or reductions referred to in paragraphs 1 and 2 to operators whose annual turnover is at least EUR 300 000. Operators whose annual turnover is below that threshold shall not be subject to dock dues.
Article 2
The French authorities shall apply the same taxation arrangements as those applied to products produced locally to products that have benefited from the specific supply arrangements under Chapter III of Regulation (EU) No 228/2013.
Article 3
1. France shall immediately notify the Commission of the taxation arrangements referred to in Article 1.
2. France shall submit, by 31 December 2017, a report on the application of the tax arrangements referred to in Article 1 to the Commission, indicating the impact of the measures taken and their contribution to the maintenance, promotion and development of local economic activities, in the light of the handicaps affecting the outermost regions.
On the basis of that report, the Commission shall submit a report to the Council and, if necessary, a proposal for adapting the provisions of this Decision.
Article 4
In Article 1(1) of Decision 2004/162/EC, the date ‘31 December 2014’ is replaced by the date ‘30 June 2015’.
Article 5
Articles 1 to 3 shall apply from 1 July 2015.
Article 4 shall apply from 1 January 2015.
Article 6
This Decision is addressed to the French Republic.
Done at Brussels, 17 December 2014.