PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1239/2013,
ze dne 2. prosince 2013,
kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1), a zejména na čl. 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Evropské komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
1.1. Zahájení šetření
(1)
Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie (2) (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) informovala Evropská komise (dále jen „Komise“) dne 8. listopadu 2012 o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“ nebo „dotčená země“) do Unie.
(2)
Antisubvenční řízení bylo zahájeno na základě podnětu, který dne 26. září 2012 podala iniciativa EU ProSun (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících více než 25 % celkové výroby krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů v Unii. Podnět obsahoval důkazy prima facie o subvencování uvedeného výrobku a o výsledné podstatné újmě, které byly uznány za dostatečný důvod k zahájení řízení.
(3)
Před zahájením šetření a v souladu s čl. 10 odst. 7 nařízení (ES) č. 597/2009 (dále jen „základní nařízení“) oznámila Komise vládě ČLR (dále jen „čínská vláda“), že obdržela podnět s náležitými podklady, podle nějž subvencovaný dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů pocházejících z ČLR způsobuje výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. Čínská vláda byla vyzvána ke konzultacím, aby se vyjasnily otázky uvedené v podnětu a dosáhlo se řešení na základě dohody. Čínská vláda přijala nabídku ke konzultacím, jež pak následně proběhly. Řešení na základě vzájemné dohody se v rámci těchto konzultací nedosáhlo. Bylo však řádně přihlédnuto k vyjádřením, jež čínská vláda učinila ve smyslu nenapadnutelnosti režimů uvedených v podnětu. V návaznosti na konzultace byla obdržena podání ze strany čínské vlády.
1.2. Souběžné antidumpingové řízení
(4)
Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie (3) dne 6. září 2012 informovala Evropská komise o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících z ČLR.
(5)
Dne 6. června 2013 uložila Komise nařízením (EU) č. 513/2013 (4) prozatímní antidumpingové clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z ČLR (dále jen „prozatímní antidumpingové nařízení“).
(6)
Analýza újmy provedená v rámci tohoto antisubvenčního šetření a analýza újmy provedená v rámci souběžně probíhajícího antidumpingového šetření vycházejí ze stejné definice výrobního odvětví Unie, reprezentativních výrobců v Unii a období šetření a přinášejí stejné závěry, není-li uvedeno jinak. Tento přístup byl považován za vhodný pro zefektivnění analýzy újmy a dosažení odpovídajícího zjištění v obou řízeních. Z tohoto důvodu byly připomínky týkající se aspektů újmy předložené v kterémkoli z těchto řízení zohledněny v obou řízeních.
1.3. Celní evidence
(7)
Na základě podnětu žadatele podporovaného požadovanými důkazy přijala Komise dne 1. března 2013 nařízení (EU) č. 182/2013 (5), kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, a to počínaje dnem 6. března 2013.
(8)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že rozhodnutí týkající se celní evidence dovozu bylo neodůvodněné, jelikož nebyly splněny podmínky stanovené v čl. 24 odst. 5 základního nařízení. Tato tvrzení však nebyla doložena ani se nezakládala na věcných důkazech. V okamžiku, k němuž Komise přijala rozhodnutí o celní evidenci dovozu, disponovala dostatečně jasnými důkazy, na jejichž základě byla zdůvodněna nezbytnost celní evidence dovozu, zejména pak důkazy o prudkém nárůstu objemů celkového dovozu a podílu na trhu. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto třeba zamítnout.
1.4. Strany dotčené řízením
(9)
O zahájení řízení Komise oficiálně vyrozuměla žadatele, další známé výrobce v Unii, známé vyvážející výrobce v ČLR, orgány ČLR a známé dovozce. Zúčastněné strany dostaly možnost, aby ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení předložily svá písemná stanoviska a požádaly o slyšení.
(10)
Vzhledem ke zjevně vysokému počtu vyvážejících výrobců, výrobců v Unii a dovozců, kteří nejsou ve spojení, byli všichni známí vyvážející výrobci a dovozci, kteří nejsou ve spojení, požádáni, aby se Komisi přihlásili a aby v souladu s oznámením o zahájení řízení uvedli základní údaje o svých činnostech souvisejících s dotčeným výrobkem, jak je uvedeno ve 38. bodě odůvodnění níže. Tyto informace byly požadovány podle článku 27 základního nařízení, aby Komise mohla rozhodnout, zda bude zapotřebí výběr vzorku, a pokud ano, umožnit jí tyto vzorky vybrat. Proběhly rovněž konzultace s orgány ČLR.
a) Výběr vzorku vyvážejících výrobců
(11)
Zpočátku poskytlo požadované informace a souhlasilo se zařazením do vzorku 121 čínských vyvážejících výrobců nebo skupin výrobců. Tyto spolupracující společnosti představují více než 80 % celkového objemu čínského vývozu. Na základě informací získaných od vyvážejících výrobců a v souladu s článkem 27 základního nařízení vybrala Komise původně vzorek sedmi vyvážejících výrobců nebo skupin vyvážejících výrobců.
(12)
Vybraný vzorek složený ze sedmi skupin společností tvoří tři spolupracující vývozci s největším objemem vývozu modulů, dva spolupracující vývozci s největším objemem vývozu článků a dva spolupracující vývozci s největším objemem vývozu destiček. Vzorek těchto sedmi skupin vyvážejících výrobců sloužil jako základ pro stanovení míry subvencování těchto skupin, jakož i míry subvencování v případě všech spolupracujících výrobců nezahrnutých ve vzorku v souladu s čl. 15 odst. 2 a 3 základního nařízení. Jak je vysvětleno v 46. bodě odůvodnění níže, Komise vyloučila v konečné fázi šetření destičky z definice výrobku. Některé společnosti byly do vzorku vybrány na základě největšího objemu vývozu destiček. Avšak vzhledem ke skutečnosti, že Komise již šetření v těchto společnostech provedla a ověřila jimi předložené údaje, a rovněž s ohledem na značný objem vývozu modulů a/nebo článků všech těchto společností se nepovažovalo za nutné vzorek upravovat.
(13)
Počet vyvážejících výrobců zařazených do vzorku byl nakonec stanoven na osm společností/skupin. Původně bylo totiž oznámeno, že Jinko Solar Co. Ltd a Renesola Jiangsu Ltd jsou společnosti ve spojení, avšak následně bylo zjištěno, že ve spojení nejsou.
b) Výběr vzorku výrobců v Unii
(14)
Komise v oznámení o zahájení řízení uvedla, že předběžně vybrala vzorek výrobců v Unii. O výběru tohoto předběžného vzorku výrobců v Unii byli informováni všichni známí výrobci a známá sdružení výrobců v Unii. Tento předběžný vzorek sestával z devíti výrobců z celkového počtu asi 215 výrobců v Unii, o nichž bylo před zahájením šetření známo, že vyrábějí obdobný výrobek, a již byli vybráni na základě největšího reprezentativního objemu výroby, s přihlédnutím k objemu prodeje a zeměpisné poloze, aby mohl být v době, která je k dispozici, přiměřeně přezkoumán. Bylo zajištěno, aby tento vzorek zahrnoval vertikálně integrované i neintegrované výrobce v Unii. Rovněž zúčastněné strany byly vyzvány, aby se k předběžnému vzorku vyjádřily.
(15)
Některé zúčastněné strany vznesly proti předběžnému vzorku výrobců v Unii následující připomínky:
i)
Některé strany uvedly, že omezené informace poskytnuté k předběžně vybranému vzorku nebyly dostačující a neumožnily jim vznést smysluplné připomínky k navrženému vzorku. Kritizovaly zejména to, že totožnost výrobců v Unii byla považována za důvěrný údaj, a požadovaly, aby bylo zveřejněno, ve kterých členských státech se nacházejí výrobci v Unii zařazení do vzorku, jaký je podíl těchto vybraných výrobců v Unii na celkovém objemu výroby fotovoltaických modulů a článků a jaký podíl na výrobě a prodeji mají jednotlivé společnosti zařazené do vzorku i vzorek jako celek.
ii)
Způsob výběru vzorku byl zpochybněn s poukazem na to, že „směšuje tři různé kroky“, a sice podporu pro zahájení šetření, vymezení výrobního odvětví Unie a výběr vzorku. Tvrdilo se, že proto není jasné, zda v době výběru vzorku bylo již vymezeno výrobní odvětví Unie, a zda tedy tento vzorek lze považovat za reprezentativní. Jestliže výrobní odvětví Unie nebylo ve fázi výběru vzorku vymezeno, neměly zúčastněné strany možnost si ověřit, zda je tento předběžný vzorek reprezentativní, a zda tedy na základě tohoto vzorku lze správně posoudit situaci v tomto výrobním odvětví Unie v období šetření stanoveném v 38. bodě odůvodnění níže. Dále bylo uváděno, že není vhodné, aby byl předběžný vzorek vybírán na základě odpovědí výrobců v Unii na zjišťování podpory pro zahájení šetření.
iii)
Též se tvrdilo, že předběžný vzorek byl vybrán pouze ze společností, jež stávajícímu šetření vyjádřily podporu.
iv)
Jedna strana tvrdila, že vzhledem k tomu, že do předběžného vzorku byly zařazeny i vertikálně integrované společnosti, může být objem výroby článků započítán dvojmo nebo trojmo, což vyvolává pochyby o celkové reprezentativnosti tohoto vzorku. Bylo požadováno, aby u vertikálně integrovaných výrobců byl započítáván pouze objem výroby modulů, a nikoli objem výroby článků.
v)
Stejná strana tvrdila, že údaje, z nichž se při výběru vzorků vycházelo, jsou přinejmenším zčásti nespolehlivé, což může mít dopad na reprezentativnost předběžného vzorku jako celku.
vi)
Jedna strana předložila seznam, který údajně obsahoval přibližně 150 dalších výrobců obdobného výrobku v Unii, a tvrdila, že by i oni měli být vzati v úvahu za účelem výběru vzorku výrobců v Unii.
(16)
Na argumenty vznesené těmito stranami bylo reagováno takto: Výrobci v Unii požádali, aby údaje o jejich totožnosti byly považovány za důvěrné, vzhledem k hrozícímu riziku odvety. Výrobci totiž skutečně čelili hrozbám, že dojde k poškození jejich podnikatelské činnosti v Unii i mimo ni. Komise se domnívala, že tyto žádosti jsou dostatečně odůvodněné, aby jim bylo vyhověno. Zveřejnění lokality nebo podílu na výrobě a prodeji jednotlivých výrobců v Unii zařazených do vzorku by snadno mohlo vést ke zjištění totožnosti dotčeného výrobce, a proto požadavky na zveřejnění výše uvedených informací musely být zamítnuty.
(17)
Komise „nesměšovala“ zjišťování podpory pro zahájení šetření, vymezení výrobního odvětví Unie a výběr předběžného vzorku, neboť tyto kroky zůstaly navzájem nezávislé a o každém z nich bylo rozhodováno odděleně. Nebylo prokázáno, v jaké míře použití údajů o výrobě a prodeji poskytnutých výrobci v rámci zjišťování podpory pro zahájení šetření ovlivnilo reprezentativnost vzorku. Na počátku bylo výrobní odvětví Unie skutečně vymezeno jen předběžně. Pro předběžné stanovení celkové výroby Unie v období šetření, které je stanoveno v 38. bodě odůvodnění níže, byly použity veškeré dostupné informace o výrobcích v Unii, včetně informací obsažených v podnětu a údajů shromážděných od výrobců v Unii a jiných stran před zahájením šetření.
(18)
Pro zařazení do vzorku byli vzati v úvahu všichni výrobci v Unii, kteří odpověděli na otázky týkající se podpory pro zahájení šetření, bez ohledu na to, zda šetření podpořili, vyslovili se proti němu nebo nevyjádřili žádné stanovisko. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(19)
Otázka dvojího/trojího započítávání byla při výběru prozatímního vzorku zvážena. Bylo zřejmé, že vyloučením výroby a prodeje článků vyráběných vertikálně integrovanými výrobci v Unii by nebyla vzata v úvahu část výroby článků prodávaných na volném trhu. Proto byl učiněn závěr, že vyloučení prodejů článků z celkového objemu výroby by nutně nevedlo k reprezentativnějšímu vzorku. Ostatně reprezentativnost vzorku byla zajištěna nejen na základě objemu výroby, ale i na základě zeměpisného rozmístění a vyváženého zastoupení vertikálně integrovaných a neintegrovaných výrobců. Relativní reprezentativnost objemu výroby byla vypočítána na úrovni každého typu obdobného výrobku. Na základě toho se mělo za to, že metoda výběru prozatímního vzorku byla přiměřená, a vzorek je proto považován za reprezentativní pro celé výrobní odvětví Unie vyrábějící výrobek, který je předmětem šetření. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto. Pokud jde o spolehlivost údajů, byl vzorek vybrán na základě informací dostupných v době výběru vzorku, jak stanoví článek 27 základního nařízení. Pokud jde o spolehlivost údajů použitých na podporu zahájení šetření, při šetření se neprokázalo, že by údaje shromážděné před zahájením vykazovaly značné nedostatky. Lze tedy důvodně předpokládat, že základ, z něhož vycházel výběr předběžného vzorku, byl dostatečně spolehlivý. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(20)
Pokud jde o seznam přibližně 150 dalších výrobců v Unii, je nutno poznamenat, že tato informace byla předložena po uplynutí lhůty stanovené pro zúčastněné strany, aby se vyjádřily k výběru prozatímního vzorku, a pro výrobce v Unii, aby se přihlásili a požádali o zařazení do vzorku. Mimoto přibližně 30 výrobců v Unii obsažených v tomto seznamu bylo ve skutečnosti v době výběru vzorku Komisi známo. Při výběru vzorku byli zvažováni všichni výrobci v Unii, kteří se po zveřejnění oznámení o zahájení šetření přihlásili. Reprezentativnost vzorku nebyla tudíž ovlivněna. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(21)
Po obdržení připomínek bylo složení vzorku přezkoumáno, neboť existovaly náznaky, že jedna z vybraných společností nemusí být schopna plně spolupracovat. V zájmu zachování míry reprezentativnosti vzorku byl vybrán další výrobce v Unii. Tento revidovaný vzorek tedy tvořilo deset společností vybraných na základě největšího reprezentativního objemu na každé úrovni výroby, s přihlédnutím k objemu prodejů na trhu Unie a k zeměpisné poloze, který by mohl být v době, která je k dispozici, přiměřené přezkoumán. Vzhledem k vyloučení destiček z definice dotčeného výrobku, a tudíž i z příslušného šetření (viz 42.-46. a 349. bod odůvodnění níže) se vzorek skládal z devíti společností. Revidovaný vzorek výrobců v Unii pak představoval, vyjádřeno procentním podílem na celkové výrobě Unie, u modulů mezi 18 % a 21 % a u článků mezi 17 % a 24 % a zahrnoval výrobce vertikálně integrované i neintegrované. Přesné podíly nemohly být uvedeny vzhledem k tomu, že přesný podíl by umožnil vypočítat objem výroby dalšího výrobce v Unii uvedeného výše, a mohla by tak být zjištěna jeho totožnost.
(22)
Výrobci v Unii, kteří předložili Komisi informace požadované pro účely výběru vzorku v rámci tohoto antisubvenčního řízení se shodují s výrobci v Unii, kteří poskytli příslušné informace v rámci souběžně probíhajícího antidumpingového šetření. Kromě toho všichni výrobci v Unii zařazení do konečného vzorku v antidumpingovém šetření poskytli příslušné informace v rámci tohoto antisubvenčního šetření, což Komisi umožnilo výběr vzorku. Považovalo se tedy za vhodné, aby konečné vzorky výrobců v Unii byly v obou řízeních totožné.
(23)
Čínská vláda zopakovala své tvrzení, že zachování důvěrnosti v případě jmen žadatelů a výrobců v Unii zařazených do vzorku není opodstatněné. Jak již bylo uvedeno v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, výrobci v Unii požádali, aby byly údaje o jejich totožnosti považovány za důvěrné, vzhledem k hrozícímu riziku odvety. Komise byla toho názoru, že tyto žádosti jsou dostatečně odůvodněné, aby jim bylo vyhověno. Informace, které byly Komisi poskytnuty k doložení hrozícího rizika odvety, nelze zpřístupnit třetím stranám, jelikož poskytnutí těchto informací by zmařilo účel žádosti o zachování důvěrnosti. Navíc v případě, kdy, jak uvedla čínská vláda, jeden výrobce v Unii přehodnotil svůj postoj a odhalil svou totožnost podáním žaloby na prozatímní nařízení u soudu, již neexistuje důvod pro poskytnutí informací, na jejichž základě byla zaručena anonymita, jelikož totožnost již byla odhalena.
(24)
Po poskytnutí konečných informací zopakovala Čínská obchodní komora pro dovoz a vývoz strojních zařízení a elektronických výrobků (China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products, CCCME) své argumenty týkající se použité metody pro výběr prozatímního vzorku výrobců v Unii. Tvrdila zejména, že orgány nevzaly v úvahu 120 výrobců. Komise se již touto otázkou zabývala v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Orgány mimoto ověřily činnosti společností uvedených na tomto seznamu. Ukázalo se, že seznam zahrnuje zejména montážní firmy, distributory, dovozce ve spojení a vyvážejícího výrobce v Číně, na Tchaj-wanu a v Indii. CCCME proto nebyla schopna prokázat, že orgány přehlédly významný počet výrobců v Unii. Kromě toho CCCME neposkytla jiné údaje, kterými by zpochybnila celkovou výrobu v Unii, ani nepředložila žádné důkazy, že reprezentativnost vzorku mohla být ovlivněna tím, že žádný z údajných dalších výrobců v Unii nebyl zařazen do vzorku, byli-li Komisi známi.
c) Výběr vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení
(25)
Z přibližně 250 dovozců, kteří nejsou ve spojení, uvedených žadatelem a kontaktovaných Komisí zaslalo odpovědi na formulář pro výběr vzorku, který byl přiložen k oznámení o zahájení řízení, dvacet stran, z toho 12 odpovědí se týkalo modulů a jedna odpověď se týkala článků. Kromě toho se přihlásilo sedm dalších stran, avšak tyto nevykazovaly žádný dovoz nebo další prodej dotčeného výrobku. Vzorek byl vybrán v souladu s článkem 27 základního nařízení tak, aby pokrýval co největší reprezentativní objem dovozu, který by mohl být v době, která je k dispozici, přiměřeně přezkoumán. Vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, tedy tvořili dva dovozci modulů a jeden dovozce článků, představující přibližně 2 % až 5 % celkového dovozu z dotčené země. Po obdržení odpovědí na dotazník však vyšlo najevo, že hlavní činností jednoho z těchto tří dovozců jsou ve skutečnosti solární zařízení, a nikoliv obchodování s dotčenými výrobky. Pokud jde o činnost druhého dovozce, jednalo se o dovoz modulů a nikoli dovoz článků. Kvalita informací, jež tento dovozce poskytl v odpovědi na dotazník, nebyla nicméně dostačující k tomu, aby byl zahrnut do analýzy dovozců, kteří nejsou ve spojení. Šetření navíc ukázalo, že většina dovozu dotčeného výrobku je na trh Unie uváděna prostřednictvím společností, které jsou ve spojení s vyvážejícími výrobci v ČLR, nebo prostřednictvím montážních firem nebo společností připravujících projekty.
(26)
Po uložení prozatímních antidumpingových opatření v rámci souběžného antidumpingového šetření se Komise obrátila na další dovozce, kteří při šetření spolupracovali již v počáteční fázi a poskytli základní informace o svých činnostech v souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření, v období šetření v souladu s oznámením o zahájení řízení. Účelem bylo zjistit, zda by nebylo možné velikost vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení, zvětšit. Přihlásilo se a ochotu k další spolupráci při šetření projevilo šest společností, jež se považovaly za dovozce, kteří nejsou ve spojení a kteří obchodují s dotčeným výrobkem (tj. zabývají se jeho nákupem a následným prodejem). Z těchto šesti společností odpovědělo ve stanovené lhůtě pět společností. Pouze tři z těchto pěti odpovědí byly dostatečně úplné a umožňovaly smysluplné posouzení. Vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, se tak rozšířil a sestával ze čtyř dovozců modulů, představujících přibližně 2 % až 5 % celkového dovozu z dotčené země. S ohledem na strukturu dovozců, kteří nejsou ve spojení a kterými byly většinou malé a střední podniky, nebylo možné kvůli omezeným zdrojům, jež měly orgány k dispozici, sestavit vzorek zastupující větší podíl.
d) Odpovědi na dotazník a ověřování
(27)
Komise rozeslala dotazníky zástupcům ČLR (včetně zvláštních dotazníků pro China Development Bank, Export Import Bank of China, Bank of China, Bank of Shanghai, Sinosure, jiné důležité finanční instituce a výrobce polykrystalického křemíku ve státním vlastnictví, skla a hliníku, jež dodávali tyto suroviny dotčenému odvětví během období šetření), osmi vyvážejícím výrobcům v ČLR zařazeným do vzorku, dalším vyvážejícím výrobcům v ČLR, kteří o to požádali, jakož i výrobcům v Unii zařazeným do vzorku, dovozcům, kteří nejsou ve spojení, zařazeným do vzorku a hospodářským subjektům na počátku výrobního řetězce i navazujícím hospodářským subjektům a jejich sdružením, kteří se přihlásili ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení řízení. Komise kontaktovala také jedno reprezentativní sdružení spotřebitelů.
(28)
Komise obdržela odpovědi od čínské vlády, všech vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a jejich společností ve spojení v ČLR, od pěti vyvážejících výrobců, kteří žádali o individuální zjišťování, od všech výrobců v Unii zařazených do vzorku, všech dovozců v Unii, kteří nejsou ve spojení, zařazených do vzorku a od 21 hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie a od tří jejich sdružení.
(29)
Komise si vyžádala a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné, aby mohla rozhodnout o subvencování, výsledné újmě a zájmu Unie. Inspekce na místě se uskutečnily v prostorách těchto státních orgánů, finančních institucí, společností zařazených do vzorku, jednoho dovozce, který není ve spojení, dvou hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a čtyř hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie, sdružení a nezávislého konzultanta:
a)
Vláda Čínské lidové republiky
-
Čínské ministerstvo obchodu, Peking, Čína
-
Huaxia Bank, Peking, Čína
-
China Development Bank, Peking, Čína
-
Export Import Bank of China, Peking, Čína
-
China Export & Credit Insurance Corporation (SINOSURE), Peking, Čína
b)
Výrobci v Unii
-
osm výrobců v Unii zařazených do vzorku
c)
Skupiny vyvážejících výrobců (a společností ve spojení) v ČLR
-
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd, Čína
-
Delsolar (Wujiang) Ltd. (Wujiang) Co. Ltd., Čína
-
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd., Čína
-
JingAo Group, Čína
-
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, PRC Power Co. Ltd, Čína
-
Yingli Green Energy Holding Company, Čína
-
Zhejiang Yuhui Solar Energy Source Co. Ltd and Renesola Jiangsu Ltd, Čína
-
Jinko Solar Co Ltd, Čína
d)
Dovozce v Unii, který není ve spojení
-
IBC SOLAR AG, Bad Staffelstein, Německo
e)
Hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce
-
Roth & Rau AG, Hohenstein-Ernsthal, Německo
-
WACKER Chemie AG, Burghausen, Německo
f)
Hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie
-
Juwi Solar GmbH, Worrstadt, Německo
-
ValSolar SL, Badajoz, Španělsko
-
Jayme de la Costa, Pedroso, Portugalsko
-
Sunedison, Spain Construction, Madrid, Španělsko
g)
Sdružení
-
European Photovoltaic Industry Association (EPIA), Brusel, Belgie
h)
Nezávislá konzultační společnost
-
Europressedienst, Bonn, Německo
(30)
Komentáře předložené zúčastněnými stranami byly vzaty v úvahu a příslušně zohledněny.
(31)
Aliance pro dostupnou solární energii (dále jen „AFASE“), zastupující dovozce, hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie zpochybnila právní základ pro inspekci na místě provedenou v prostorách Europressedienst a uvedla, že nezávislá konzultační společnost není zúčastněnou stranou podle článku 26 základního nařízení. Nicméně zjištění by měla být založena na spolehlivých a ověřitelných údajích, kdykoli je to možné. Europressedienst poskytla na základě smlouvy informace o makroekonomických ukazatelích. Komise provedla inspekci na místě v prostorách společnosti Europressedienst v zájmu zásady veřejné správy, aby ověřila spolehlivost a přesnost údajů, na nichž založila svá zjištění.
(32)
Čínská vláda uvedla, že bylo porušeno její právo na obhajobu, pokud jde o přístup ke spisům, které byly zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu, jelikož i) ve spisem, které neměly důvěrnou povahu, chyběly informace aniž byl uveden „rozumný důvod“ nebo poskytnuta dostatečně podrobná shrnutí, nebo výjimečně důvody pro neposkytnutí shrnutí bez důvěrných informací, ii) chyběla verze celé odpovědi na dotazník jednoho výrobce v Unii bez důvěrných informací a iii) verze odpovědí výrobců v Unii na dotazník, které neměly důvěrnou povahu, byly zúčastněným stranám poskytnuty se značným zpožděním.
(33)
(i) Pokud jde o tvrzení, že ve veřejně přístupném spise chyběly informace, zúčastněná strana neupřesnila, o jaké informace se jedná. ii) Její tvrzení, že nebyla dostupná verze celé odpovědi na dotazník, která nemá důvěrnou povahu, je nepravdivé. iii) Pokud jde o zpoždění při poskytování odpovědí výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazníky, které neobsahují důvěrné informace, bylo dotčené straně vysvětleno, že dotazníky byly do spisu neobsahujícího důvěrné informace zařazeny až poté, co byla ověřena jejich úplnost a přiměřenost provedených shrnutí. Aby bylo zaručeno právo výrobců v Unii na zachování anonymity, bylo rovněž zajištěno, aby verze dotazníků bez důvěrných informací neodhalily totožnost dotčeného výrobce v Unii. V některých případech proto musela strana svoji verzi neobsahující důvěrné informace odpovídajícím způsobem upravit, než mohla být zpřístupněna ostatním zúčastněným stranám.
(34)
Každopádně se má za to, že tímto nebylo nijak dotčeno právo zúčastněných stran na obhajobu. Komise všem zúčastněným stranám umožnila včas reagovat na informace obsažené ve spise zpřístupněném pro kontrolu, tak aby mohla zohlednit jejich stanoviska, byla-li řádně doložená a opodstatněná, před vyvozením závěrů v rámci šetření. Zúčastněná strana měla příležitost se vyjádřit k odpovědím výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazníky rovněž po poskytnutí prozatímních a konečných informací. Ačkoli se poskytnutí informací a přístup ke spisu, který je zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu, zakládá na rozdílných právních ustanoveních, je třeba uvést, že zúčastněné strany měly mnoho příležitostí vyjádřit se ke všem informacím, které poskytla jakákoli strana, jíž se řízení týká. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(35)
Všechny zúčastněné strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě je zamýšleno doporučit uložení vyrovnávacích cel na dovoz křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky („poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž se mohly ke konečným informacím vyjádřit.
(36)
Připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
1.5. Přijetí závazku s ohledem na konečné clo
(37)
Po poskytnutí konečných informací obdržela Komise od vyvážejících výrobců společně s Čínskou obchodní komorou pro dovoz a vývoz strojních zařízení a elektronických výrobků pozměněnou nabídku závazku, která se vztahuje rovněž na souběžné antidumpingové šetření. Prováděcím rozhodnutím Komise 2013/707/EU ze dne 4. prosince 2013, kterým se potvrzuje přijetí závazku nabídnutého v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky po dobu uplatňování konečných opatření (6) Komise potvrdila přijetí tohoto závazku.
1.6. Období šetření a posuzované období
(38)
Šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. července 2011 do 30. června 2012 (dále jen „období šetření“). Zkoumání tendencí významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1. Dotčený výrobek
(39)
V počáteční fázi byl dotčený výrobek definován jako krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely a články a destičky typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházející nebo odesílané z ČLR. Tloušťka článků a destiček nepřesahuje 400 mikrometrů. Tento výrobek v současnosti spadá pod kódy KN ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90.
(40)
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články).
2.2. Obdobný výrobek
(41)
Při šetření bylo zjištěno, že dotčený výrobek a výrobek vyráběný a prodávaný v Unii výrobním odvětvím Unie mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a stejná základní konečná použití. Proto se ve smyslu čl. 2 písm. c) základního nařízení považují za obdobné.
2.3. Tvrzení týkající se definice výrobku
2.3.1. Vyloučení destiček
(42)
Zúčastněné strany tvrdily, že destičky by měly být vyňaty z definice výrobku, neboť nemají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako články a moduly. Kromě argumentů vznesených před vyhlášením prozatímního antidumpingového nařízení byly následně v této souvislosti předloženy další dva argumenty.
(43)
Zaprvé, zúčastněné strany tvrdily, že destičky lze použít i k jiným účelům než k výrobě článků, především k výrobě integrovaných obvodů a jiných mikropřístrojů. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že v definici výrobku v rámci tohoto šetření nejsou zahrnuty všechny destičky, neboť šetření je omezeno na „destičky typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech“ a „destičky, jejichž tloušťka nepřesahuje 400 mikrometrů“. Ačkoli destičky jistě existují i v jiných aplikacích, šetření se nikdy nevztahovalo na destičky, které se používají při výrobě jiných výrobků, jako jsou integrované obvody. Kromě toho se nepřihlásili žádní výrobci, dovozci nebo uživatelé, kteří jsou účastníky trhu s těmito jinými typy destiček a kteří by tvrdili, že se na jejich destičky vztahuje celní evidence nebo prozatímní antidumpingové clo. Dospělo se tudíž k závěru, že tyto jiné typy destiček nejsou zahrnuty do definice výrobku v rámci tohoto šetření. Z výše uvedeného zároveň vyplývá, že destičky nemají nutně stejné konečné použití jako články a moduly.
(44)
Zadruhé se tvrdí, že nezpracované destičky nemají základní elektrické vlastnosti, které odlišují solární články a moduly od ostatních výrobků. Zejména pak, že destičky nemohou přeměňovat sluneční záření na elektřinu, což je hlavní funkce krystalických fotovoltaických článků a modulů.
(45)
Šetření skutečně prokázalo, že teprve přeměnou destičky na článek vzniká její schopnost přeměňovat sluneční záření na elektřinu. K přeměně dochází v článcích, které pohlcují světlo a přeměňují ho pomocí krystalického křemíku na elektrický proud. Články mají přechod mezi kladně a záporně dotovanou vrstvou, který slouží ke sběru a odvádění článkem vyráběné elektřiny. Při montáži modulů se články pomocí plochých drátů nebo kovových pásek spájejí dohromady a vzniká řetězec článků. Tyto články jsou laminovány mezi jednotlivé vrstvy. Navrchu je většinou používáno sklo a vespod polymerová krycí vrstva. Rámy jsou obvykle zhotoveny tak, aby umožňovaly montáž v terénu (např. na střechách). Modul může, ale nemusí mít invertor.
(46)
Vzhledem k odlišným základním fyzikálním a technickým vlastnostem definovaným během šetření, mimo jiné co se týká schopnosti přeměňovat sluneční záření na elektřinu, byl nakonec učiněn závěr, že by destičky měly být z definice dotčeného výrobku vyloučeny, a šetření by se na ně tudíž nemělo vztahovat.
2.3.2. Fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití
(47)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že šetření se nemůže týkat dvou výrobků s různými fyzikálními, chemickými a technickými vlastnostmi, a že na moduly a články by se proto měly vztahovat dvě samostatná šetření. Dále tvrdily, že není jasné, zda se šetření týká jediného výrobku nebo dvou samostatných výrobků, a že proto nemají plnou možnost hájit své zájmy.
(48)
Navazující výroba článků a modulů je jeden výrobní proces s různými výrobními kroky. Články určují vlastnosti konečného výrobku (tj. modulů). Šetření ukázalo, že přímým a výlučným cílem výroby článků je výroba modulů; moduly a články mají stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti (které jsou výsledkem použitých surovin) a stejné základní konečné použití, tj. jsou prodávány za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Výkon modulů bezprostředně souvisí s výkonem článků.
(49)
V oznámení o zahájení řízení bylo jasně uvedeno, že výrobek, který je předmětem šetření, představují moduly a články. Zúčastněné strany proto měly plnou možnost hájit své zájmy s ohledem na dotčený výrobek, tak jak byl vymezen. Na základě uvedených skutečností byly uvedené argumenty zamítnuty.
2.3.3. Odlišná nomenklatura
(50)
Dále bylo uváděno, že moduly a články by neměly být považovány za jediný výrobek, jelikož mají různé osmimístné kódy KN, šestimístné položky a čtyřmístná čísla HS. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že články i moduly mohou být deklarovány pod podpoložkou 8541 40 90, zatímco položky v čísle 8501 jsou určeny pro elektrické generátory obecně, a nikoli pro solární produkty. Z uvedených důvodů bylo toto tvrzení zamítnuto.
2.3.4. Přidaná hodnota článků
(51)
Některé strany tvrdily, že největší část hodnoty modulu tvoří přidaná hodnota v procesu přeměny článků, a že články musí být tudíž považovány za samostatný výrobek.
(52)
Ze šetření vyplynulo, že výroba článků je technologicky nejnáročnější částí výrobního procesu. Ukázalo se však i to, že uvedené dva výrobní kroky spolu navzájem souvisejí a že přidaná hodnota není soustředěna v jedné konkrétní fázi výrobního procesu, ale je rozprostřena v celém výrobním procesu. Na základě uvedených skutečností bylo toto tvrzení zamítnuto.
2.3.5. Samostatné velkoobchodní trhy
(53)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že moduly a články mají samostatné velkoobchodní trhy, a že by proto měly být považovány za různé výrobky, čemuž by nasvědčovala i skutečnost, že u velkého počtu výrobců se nejedná o výrobce vertikálně integrované.
(54)
Moduly a články nelze považovat za samostatné výrobky, jejichž ceny kolísají výlučně v závislosti na tržních faktorech. Ve skutečnosti jsou jejich ceny navzájem úzce provázány a jsou ovlivňovány cenou polykrystalického křemíku. Dotčený výrobek, jak bylo vysvětleno ve 49. bodě odůvodnění výše, se rovněž vyrábí v rámci jediného výrobního procesu s různými kroky. Skutečnost, že někteří výrobci nejsou vertikálně integrovaní, je pouze výsledkem podnikatelského rozhodnutí a je určována ekonomickými měřítky a nic na daném závěru nemění. Na základě uvedených skutečností musel být tento argument zamítnut.
2.3.6. Konečné použití a vzájemná zaměnitelnost
(55)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že k modulům a článkům musí být přistupováno jako k různým výrobkům vzhledem k tomu, že mají různé konečné použití a nejsou vzájemně zaměnitelné.
(56)
Jak bylo již zmíněno výše, šetření ukázalo, že navazující výrobní proces článků a modulů je jediný výrobní proces a že otázku vzájemné zaměnitelnosti mezi různými kroky jediného výrobního procesu nelze uplatnit. Moduly a články mají mimoto stejné konečné použití, tj. přeměňovat sluneční záření na elektřinu, a nemohou být používány v jiných aplikacích.
2.3.7. Distribuční kanály
(57)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že moduly a články nemají stejné distribuční kanály, a že je proto nelze považovat za jediný výrobek. Šetření ukázalo, že moduly a články mohou být distribuovány různými nebo obdobnými distribučními kanály. Hlavním kritériem pro definici jediného výrobku jsou stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití. S ohledem na 47. až 49. bod odůvodnění výše se dospělo k závěru, že různé distribuční kanály proto nejsou považovány za určující prvek. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.3.8. Vnímání spotřebiteli
(58)
Tvrdilo se, že moduly a články se podstatně liší z hlediska jejich vnímání spotřebiteli, a že by proto neměly být považovány za jediný výrobek.
(59)
Jak již bylo uvedeno výše, hlavním kritériem pro definici jediného výrobku jsou stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití. S ohledem na 47. až 49. bod odůvodnění výše se dospělo k závěru, že různé vnímání spotřebiteli není považováno za určující prvek. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.3.9. Oddělená šetření pro články a moduly
(60)
Zúčastněné strany zopakovaly, že články a moduly netvoří jediný výrobek, a proto by měly být posuzovány odděleně. Na rozdíl od destiček, články a moduly však mají stejnou základní vlastnost, tj. schopnost přeměňovat sluneční záření na elektřinu. Tyto argumenty byly proto zamítnuty.
(61)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce namítl, že články samy o sobě nemohou vyrábět elektřinu. K tomu je prý údajně zapotřebí, aby byly začleněny do modulů. Každý článek má však sám o sobě schopnost přeměňovat sluneční záření na elektřinu, obvykle okolo 4 W. Ačkoli tento výkon nemusí být pro většinu aplikací, které vyžadují spojení více článků do modulů, dostatečný, neznamená to, že článek sám o sobě není schopen přeměňovat sluneční záření na elektřinu.
(62)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce dále uvedl, že články nejsou jen jiným typem modulu, ale že se jedná o zcela odlišný výrobek. Článek je v podstatě hlavní součástí modulu. Jakožto hlavní součást modulu nemůže být článek „zcela jiným výrobkem“, neboť moduly a články mají stejné základní vlastnosti, jež umožňují přeměňovat sluneční záření na elektřinu, jak je uvedeno v 60. bodě odůvodnění výše.
(63)
Tatáž strana tvrdila, že při výběru vzorků výrobců v Unii a čínských vývozců nebyl rozdíl mezi články a moduly vzat v úvahu. Proto měly být pro moduly a články stanoveny odlišné celní sazby. V této souvislosti je třeba konstatovat, že rozdíl mezi moduly a články byl při výběru vzorků výrobců v Unii a čínských vývozců zohledněn, jak je uvedeno v 10. a 14. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Avšak pouze z toho důvodu, aby byl vzorek reprezentativní, a neznamená to, že články a moduly by neměly být považovány za jeden výrobek, nebo že by pro ně měly být stanoveny samostatné celní sazby. Aby byla zajištěna reprezentativnost vzorku pro všechny typy výrobku, bylo skutečně důležité rozlišovat při jeho výběru mezi články a moduly. Vzhledem k tomu, že existovaly určité pochybnosti, zda články a moduly mají být považovány za jeden výrobek, nebo za dva samostatné výrobky, bylo nutné reprezentativnost pro oba možné výsledky.
(64)
Vyvážející výrobci tvrdili, že skutečnost, že závazek ukládá pro články a moduly rozdílné minimální dovozní ceny a objemy, údajně potvrzuje, že moduly a články jsou odlišné výrobky, které vyžadují dvě samostatná šetření. Rozdílné minimální dovozní ceny však pouze naznačují, že články a moduly jsou různé skupiny typů výrobku prodávané za různé ceny. Je proto třeba stanovit rozdílné ceny, aby byly minimální dovozní ceny smysluplné.
(65)
Skutečnost, že články a moduly představují rozdílné skupiny typů výrobků, nemá pro definici dotčeného výrobku až takový význam. Pro definici dotčeného výrobku postačuje, že výrobky mají stejné základní vlastnosti a konečné použití, což je případ modulů a článků, jak je uvedeno v 46. a 71. bodě odůvodnění.
(66)
Čínská vláda tvrdila, že se posouzení, zda články a moduly jsou jedním výrobkem, nezabývá řadou kritérií stanovených odvolacím orgánem ve věci ES - Azbest (7). Tato kritéria se používají pro definici „obdobného výrobku“, a nikoliv dotčeného výrobku. Jinými slovy, tato kritéria musí být použita pro definici obdobného výrobku, například obdobného výrobku vyráběného výrobním odvětvím Unie, který se poté porovná s dotčeným výrobkem, který vyvážejí čínští vyvážející výrobci. Tato kritéria proto nejsou pro definici dotčeného výrobku vhodná. Orgány každopádně podotýkají, že by uplatnění kritérií použitých ve věci ES - Azbest na definici dotčeného výrobku v daném případě nevedlo k jinému výsledku. První a druhé kritérium (vlastnosti, povaha a jakost respektive konečná použití) jsou totožná jako kritéria týkající se fyzikálních, chemických a technických vlastností a konečného použití, jež byla použita v předchozích bodech odůvodnění. Třetí kritérium (vkus a zvyky spotřebitele) není v daném případě použitelné, jelikož články jsou hlavní částí modulů; pokud jde o čtvrté kritérium, sazební zařazení, podotýká se, že články i moduly mohou být deklarovány pod podpoložkou 8541 40 90, zatímco položky v čísle 8501 jsou určeny pro elektrické generátory obecně, a nikoli pro solární produkty.
(67)
Jiné zúčastněné strany tvrdily, že objektivní použití kritérií, která vypracoval Soudní dvůr v předchozích věcech (8) údajně vede k závěru, že moduly a články jsou rozdílné výrobky. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že Soudní dvůr pouze uvedl řadu kritérií, která lze vzít v úvahu, neexistuje však povinnost použít ve všech případech všechna kritéria, jelikož ne všechna mohou být relevantní. Tato kritéria byla posouzena v 27. až 39. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, v nichž se konstatovalo, že v daném případě není řada kritérií relevantních. V rozsudku ve věci Brosmann bylo posouzení, zda do „dotčeného výrobku“ patří různé typy obuvi, rovněž provedeno na základě pouze tří kritérií, jež byla považována za relevantní. Jelikož zúčastněné strany neuvedly žádný důvod, proč objektivní použití kritérií vede k závěru, že moduly a články představují rozdílné výrobky, nelze toto tvrzení uznat.
(68)
Kromě toho je třeba připomenout, že články a moduly mají stejné základní konečné použití, tj. prodávají se za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Výkon modulů bezprostředně souvisí s výkonem článků, jak je uvedeno v 28. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení.
(69)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že s ohledem na vyloučení destiček z definice výrobku a vzhledem k náročnosti výroby modulů z článků, je tvrzení, že články a moduly mají stejná konečná použití, rovněž nesprávné. Dále tvrdila, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, vychází z předpokladu, že destičky, moduly a články procházejí stejným výrobním procesem.
(70)
Za prvé je mylný závěr, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na výrobním procesu. Přestože obě tvrzení jsou uvedena v témže 36. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, neznamená to, že jeden závěr je založen na druhém předpokladu. Z použití slova „mimoto“ ve druhé větě jasně vyplývá, že druhé prohlášení není založeno na prvním tvrzení. Obě tvrzení se navíc zabývají rozdílnými otázkami v části týkající se „konečného použití a vzájemné zaměnitelnosti“. První prohlášení týkající se výrobního procesu se zabývá vzájemnou zaměnitelností, zatímco druhé prohlášení se zabývá konečným použitím. Základní tvrzení, hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na předpokladu, že destičky, moduly a články mají stejný výrobní proces, proto není správné.
(71)
Pokud jde o skutečné koncové použití článků a modulů, zúčastněné strany nezpochybňují, že moduly a buňky se prodávají za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Potvrzuje se proto závěr, že moduly a články mají stejné konečné použití.
2.3.10. Produkty z tenkého filmu
(72)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že do definice dotčeného výrobku by měly být zahrnuty i produkty z tenkého fotovoltaického filmu, přičemž argumentovala tím, že mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a stejné základní konečné použití.
(73)
Produkty z tenkého fotovoltaického filmu jsou z definice výrobku výslovně vyloučeny, viz 40. bod odůvodnění výše. Produkty z tenkého fotovoltaického filmu mají totiž v porovnání s dotčeným produktem odlišné fyzikální, chemické a technické vlastnosti. Jsou vyráběny odlišným výrobním procesem a nejsou vyráběny z krystalického křemíku, který je hlavní surovinou pro výrobu modulů a článků. Mají nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech, a proto nejsou vhodné pro stejné způsoby použití, jako jsou způsoby použití dotčeného výrobku. Na základě těchto skutečností musely být tyto argumenty zamítnuty.
2.3.11. Polotovary
(74)
Rovněž se tvrdilo, že články by měly být považovány za polotovary používané jako vstupní suroviny, zatímco moduly jsou konečné výrobky, a neměly by proto být považovány za jediný výrobek.
(75)
Jak bylo uvedeno výše, hlavním kritériem pro definici jediného výrobku jsou stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití. S ohledem na 47. až 49. bod odůvodnění výše se dospělo k závěru, že rozdíl mezi polotovary a hotovými výrobky proto není považován za určující prvek. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.3.12. Solární nabíječky
(76)
Jedna zúčastněná strana požadovala vyloučit solární panely určené výlučně k nabití 12 V baterií na základě toho, že mají odlišné konečné použití než moduly pro zapojení do elektrické sítě, neboť vyrábějí elektrický proud o mnohem nižším napětí, a proto se nehodí pro zapojení do elektrické sítě.
(77)
V souladu s oznámením o zahájení řízení jsou ze šetřeného výrobku vyloučeny přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií. Moduly skládající se z více než šesti článků určené pouze k nabití baterií mají stejné základní vlastnosti a stejný výkon jako moduly pro připojení do elektrické sítě. Je v nich použit obvod s napětím naprázdno, který má nižší napětí než obvod používaný v modulech pro připojení k síti. I přes tento rozdíl z šetření vyplynulo, že tento typ modulů lze připojit k elektrické síti. Nižší napětí může být snadno kompenzováno zvětšením rozměru článků a/nebo zvýšením počtu článků. Proto moduly určené k nabíjení baterií a skládající se z více než šesti článků spadají do definice dotčeného výrobku.
(78)
Zúčastněné strany rovněž tvrdily, že definice „solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků“ je příliš úzká a měla by být rozšířena na výrobky s obdobnou funkcí, které do této definice zahrnuty nejsou, jako např. výrobky podobné velikosti, jež používají větší počet menších článků.
(79)
Zúčastněné strany dále uvedly, že definice „křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů“, je příliš úzká, jelikož vylučuje pouze kompletní elektrické spotřebiče, přičemž nejsou nutně vyloučeny solární komponenty určené k zabudování do elektrických spotřebičů.
(80)
Analýza tvrzení předložených různými zúčastněnými stranami skutečně ukázala, že je vhodnější definovat vyloučení takových výrobků na základě technických norem, než na základě počtu článků. Zejména bylo zjištěno, že vymezení výrobků, které by měly být vyňaty z oblasti působnosti opatření, lépe vyhovuje definice podle „normy IEC 61730-1 aplikační třída C“.
(81)
Po poskytnutí konečných informací byly obdrženy připomínky týkající se vyloučení, které vychází z výše uvedené mezinárodní normy. Uvádělo se, že místo odkazu na tuto normu by bylo vhodnější stanovit vyloučení na základě výstupního napětí a výkonu jako „moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon“. Toto tvrzení bylo možno uznat a vyloučení je s konečnou platností stanoveno podle této definice.
2.3.13. Střešní solární moduly
(82)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že by z definice výrobku v rámci tohoto šetření měly být vyloučeny střešní solární moduly, jelikož tyto moduly spojují funkci solárního modulu s funkcí střešní tašky nebo krytiny. Nejsou proto přímo zaměnitelné s běžným solárním modulem.
(83)
Šetřením však bylo prokázáno, že běžné moduly i střešní solární moduly musí splňovat stejné elektrické normy. Ačkoli střešní solární modul nemůže být jednoduše nahrazen běžným modulem, může být nahrazen běžným modulem a střešními taškami nebo krytinami. Tyto výrobky proto mají stejnou základní technickou vlastnost, kterou je přeměna slunečního záření na elektřinu. Přidaná funkce, kterou jinak plní střešní materiál, se nepovažuje za podstatnou a neodůvodňuje vyloučení střešních solárních modulů z definice výrobku.
(84)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana tvrdila, že neexistence vzájemné zaměnitelnosti mezi střešními solárními moduly a běžnými solárními moduly naznačuje, že by střešní solární moduly měly být z oblasti působnosti opatření vyloučeny, a to s odkazem na věc týkající se obuvi (9) obecně, a konkrétně sportovní obuvi vyráběné speciální technologií („STAF“). Důvodů pro vyloučení obuvi STAF však byla celá řada a neexistenci vzájemné zaměnitelnosti nepovažoval Tribunál v rozsudku ve věci Brosmann (10) samu o sobě za dostatečný důvod a potvrdil, že i velmi rozdílné výrobky, jako je městská obuv a turistická obuv, mohou být skutečně považovány za dotčený výrobek v jednom antidumpingovém šetření navzdory svým rozdílům.
(85)
Zúčastněná strana mimoto uvedla, že neexistence výroby v Unii a skutečnost, že zúčastněná strana je držitelem práv k duševnímu vlastnictví, údajně potvrzuje, že střešní solární moduly jsou inovativní výrobky, které se liší od ostatních výrobků. Co se týče věci obuv zmíněné zúčastněnou stranou, Tribunál ve věci Brosmann rozhodl, že „skutečnost, že se ve Společenství tento typ obuvi nevyrábí, a existence patentu nejsou určující“ (11) Obuv s patentovanou technologií byla proto v tomto případě považována za dotčený výrobek.
(86)
Zúčastněná strana rovněž uvedla, že by střešní solární moduly měly být z definice dotčeného výrobku vyloučeny, jelikož jsou prodávány za podstatně vyšší ceny než běžné moduly. Ve výše zmíněné věci týkající se obuvi byla obuv STAF nad určitou cenu vyloučena z definice dotčeného výrobku. V tomto ohledu se uvádí, že střešní solární modul spojuje funkci solárního modulu s funkcí střešní tašky nebo krytiny, jak bylo uvedeno výše v 83. bodě odůvodnění. Přímé srovnání cen není proto smysluplné, jelikož přidaná funkce vede přirozeně k vyšším cenám.
(87)
V reakci na toto tvrzení zúčastněná strana uvedla, že na základě této argumentace by nebylo vůbec možné uplatnit cenové rozdíly jako dodatečný ukazatel, který odůvodňuje vyloučení z definice výrobku. Tento výklad je však příliš dalekosáhlý. V předchozím bodě odůvodnění se pouze uvádí, že v daném případě, kdy střešní moduly spojují funkci dotčeného výrobku a dalšího výrobku (v tomto případě střešní tašky nebo krytiny), není cena přirozeně smysluplným ukazatelem. To neznamená, že v jiných případech nemůže být cenový rozdíl užitečným ukazatelem při zjišťování, zda by měl být určitý výrobek vyloučen z definice dotčeného výrobku.
(88)
Zúčastněná strana rovněž uvedla, že by jejímu dodavateli střešních solárních modulů měl být umožněn přístup k závazku týkajícímu se minimální ceny. Zdá se však, že dotyčný čínský výrobce při šetření nespolupracoval a jako nespolupracující strana se nemůže závazku účastnit. Tuto žádost proto nebylo možné přijmout.
2.3.14. Monokrystalické a polykrystalické články
(89)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že se v Unii monokrystalické články nevyrábějí a že její vývoz monokrystalických článků nijak nekonkuruje výrobnímu odvětví EU. Z šetření však vyplynulo, že v Unii se ve skutečnosti monokrystalické články vyrábějí. Tento argument byl proto zamítnut. V každém případě podle rozhodnutí Tribunálu ve věci Brosmann není skutečnost, že se ve Společenství určitý typ výrobku nevyrábí, určující.
2.3.15. Doložka „odesílaný z“
(90)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že vzhledem k tomu, že šetření bylo zahájeno pouze ve vztahu k výrobkům pocházejícím z ČLR, je rozšíření rozsahu tohoto šetření na výrobky „odesílané z“ ČLR neodůvodněné.
(91)
Výrobky odesílané z ČLR však bylo zahrnuto již v počáteční fázi. V bodě 5 oznámení o zahájení řízení se uvádí, že „se společnosti, které dovážejí výrobek, který je předmětem šetření, z Čínské lidové republiky, avšak domnívají se, že část tohoto dovozu nebo dokonce celý tento dovoz nemá pro celní účely původ v Čínské lidové republice, vyzývají, aby se v rámci šetření přihlásily a poskytly všechny podstatné informace.“ Proto je zřejmé, že všechny společnosti odesílající zboží z ČLR měly ke spolupráci při tomto šetření příležitost. Dále vzhledem k tomu, že výrobek, který je předmětem šetření, často obsahuje komponenty a části z různých zemí, bylo v bodě 5 oznámení o zahájení řízení rovněž oznámeno, že „mohou být přijata zvláštní ustanovení“ zabývající se touto otázkou.
(92)
Usuzuje se proto, že všechny dotčené hospodářské subjekty byly náležitě informovány o možnosti, že s ohledem na výrobky odesílané z Číny mohou být případně přijata zvláštní ustanovení, a byly vyzvány, aby při šetření spolupracovaly. Šetření proto nebylo rozšířeno na výrobky „odesílané z Číny“, neboť ty jsou v něm zahrnuty od samého počátku.
(93)
Po poskytnutí informací zúčastněné strany namítaly, že bez ohledu na ustanovení v oznámení o zahájení řízení uvedená v 91. bodě odůvodnění, bylo šetření omezeno na výrobky pocházející z ČLR a neposuzovalo dopad výrobků odesílaných z ČLR.
(94)
V této souvislosti se uvádí, že k zajištění toho, aby během šetření byly posouzeny všechny výrobky odesílané z ČLR, a nikoli pouze výrobky pocházející z ČLR, byly přijaty tyto kroky:
-
Všechny společnosti, které dovážejí dotčený výrobek z ČLR, byly vyzvány, aby se v rámci tohoto šetření přihlásily bez ohledu na původ zboží.
-
V příloze A oznámení o zahájení řízení byli vývozci požádáni, aby předložili informace o všech výrobcích, které společnost vyrábí. Tyto informace nebyly omezeny na zboží pocházející z ČLR.
-
Na základě těchto informací, které se týkaly veškerého vývozu do EU bez ohledu na původ zboží, byl vybrán reprezentativní vzorek.
-
Výrobci zařazení do vzorku obdrželi dotazník pro „výrobce vyvážejí do Evropské unie“ a ČLR byla uvedena jako „dotčená země“, nikoli jako země původu. Bylo proto zřejmé, že byly prověřeny všechny výrobky bez ohledu na jejich původ.
(95)
Z výše uvedeného vyplývá, že se šetření týkalo všech výrobků pocházejících nebo odesílaných z ČLR, a že zjištění v rámci šetření, včetně ohledně subvencování a újmy, se týkají všech výrobků pocházejících nebo odesílaných z ČLR.
(96)
Po poskytnutí konečných informací zúčastněné strany uvedly, že podnět obsahoval pouze důkazy prima facie, které se týkaly pouze dovozu solárních panelů pocházejících z ČLR, a nikoli výrobků odesílaných z ČLR. V tomto ohledu je třeba objasnit, že se podnět skutečně vztahoval na výrobky „z ČLR“, což je patrné z úvodní stránky předložené žadatelem a označené razítkem. Této stránce předchází ve spisu stránka, která skutečně používá znění „pocházející z Čínské lidové republiky“. Tato stránka však nebyla součástí dokumentu, který předložil žadatel, ale byla přidána jako titulní stránka útvary Komise s uvedením názvu šetření místo zopakování názvu žadatele. Proto se má za to, že se podnět týkal všech výrobků z ČLR, ať už pocházely z ČLR, či nikoli.
(97)
Čínští vyvážející výrobci dále tvrdili, že nelze přiměřeně očekávat, že vyvážejícím výrobcům ve třetích zemích je známo, že by jejich výrobky rovněž mohly být předmětem šetření. V této souvislosti je třeba poznamenat, že se opatření nevztahují na výrobky v tranzitu ve smyslu článku V dohody GATT. Na vyvážející výrobce, kteří nevykonávají činnost v ČLR, se proto opatření nevztahují. Žádní vyvážející výrobci ve třetích zemích se mimoto nepřihlásili a neuvedli, že výrobky, které vyvážejí, podléhají příslušným opatřením.
(98)
Stejní vyvážející výrobci uvedli, že vyvážející výrobci ve třetích zemích nebyli vyzváni, aby se přihlásili, a že jim nebyla dána příležitost prokázat, že jejich výrobky nejsou subvencovány. Orgány se domnívají, že na vyvážející výrobce, kteří nevykonávají činnost v ČLR, se opatření nevztahují, jelikož se jejich výrobky v případě, že jsou odesílány z ČLR, považují za výrobky v tranzitu. Všichni ostatní vyvážející výrobci byli prostřednictvím oznámení o zahájení řízení informováni, že jejich činnosti jsou předmětem šetření.
2.3.16. Závěr
(99)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti je dotčený výrobek s konečnou platností definován jako krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely a články typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházející nebo odesílané z Čínské lidové republiky, ledaže by byly v tranzitu ve smyslu článku V GATT. Tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů. Tento výrobek v současnosti spadá pod kódy KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90.
(100)
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články),
-
moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon.
3. SUBVENCOVÁNÍ
(101)
Žadatel tvrdil, že fotovoltaické odvětví je v ČLR ve značné míře subvencované státem a poukázal na řadu politických a plánovacích dokumentů, jakož i právních předpisů, na nichž je státní podpora v daném odvětví založena. Komise přezkoumala a analyzovala dokumenty uvedené v podnětu, jakož i další dokumenty předložené v průběhu šetření čínskou vládou a vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku a zjistila, že z řady z nich skutečně vyplývá, že fotovoltaické odvětví v ČLR využívá v mnoha oblastech preferenčního zacházení.
(102)
Čínská vláda zahrnula fotovoltaický průmysl mezi „strategická“ výrobní odvětví ve svém 12. pětiletém plánu (12). Čínská vláda rovněž vytvořila zvláštní plán pro solární fotovoltaické odvětví (spadající pod 12. pětiletý plán): 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví. V uvedeném plánu vyjádřila čínská vláda svoji podporu „hlavním podnikům“ (13) a „klíčovým podnikům“ (14), zavázala se „propagovat zavádění nejrůznějších politik na podporu fotovoltaického odvětví“ (15) a „vypracovat všeobecný návrh politik na podporu průmyslu, financí, daní…“ (16)
Rozhodnutí Státní rady č. 40 prohlašuje, že čínská vláda aktivně podpoří rozvoj nových odvětví energetiky a urychlí rozvoj odvětví solární energie (17), vyzývá všechny finanční instituce, aby poskytly úvěrovou pomoc podporovaným projektům (kategorie, do níž patří fotovoltaické projekty) a slibuje provádění „dalších preferenčních politik na podporované projekty“ (18). Jiné rozhodnutí Státní rady ze dne 10. října 2010 zmiňuje rozšíření „intenzity fiskální a finanční politiky pomoci“, vyzývá finanční instituce, aby „rozšířily úvěrovou pomoc“ a slibuje „využití fiskálních preferenčních politik, jako je kompenzace za riziko“ (19) pro nová strategická výrobní odvětví, mezi něž patří solární fotovoltaické odvětví. Národní plán pro střednědobý a dlouhodobý rozvoj v oblasti vědy a technologie (2006-2020) slibuje, že „politika financování bude na prvním místě“, že „podpoří finanční instituce, aby poskytovaly preferenční úvěrovou pomoc hlavním národním projektům v oblasti vědecké a technologické industrializace“, „podpoří finanční instituce, aby zlepšily a posílily finanční služby poskytované podnikům působícím v oblasti špičkových technologií“ a „zavede preferenční daňovou politiku v zájmu rozvoje podniků působících v oblasti špičkových technologií“ (20).
Rovněž zákon ČLR o vědeckém a technologickém pokroku uvádí řadu opatření na podporu strategických výrobních odvětví včetně solárního fotovoltaického odvětví. Mimo jiné uvádí, že stát poskytuje pomoc a dává pokyny finančním institucím, aby tyto mohly poskytnutím úvěrů podpořit odvětví využívající nové a špičkové technologie (21), dává pokyny politicky orientovaným finančním institucím, aby při nabízení finančních služeb (22) dávaly přednost rozvoji odvětví využívajících nové a špičkové technologie, stanoví „úrokovou diskontní sazbu a záruku pro půjčky“ poskytované některým podnikům a „zvláštní pomoc“ poskytovaná politicky orientovanými finančními institucemi projektům podporovaným státem. (23) Praktické provádění těchto opatření je podrobně popsáno níže.
3.1. Úvodní poznámky
(103)
Čínská vláda a čínští vyvážející výrobci zahrnutí do vzorku poskytli odpovědi na dotazník a souhlasili s inspekcemi na místě (24) za účelem ověření odpovědí.
(104)
Po analýze odpovědi na dotazník zaslala Komise čínské vládě písemné upozornění na nedostatky, oznámení o inspekci a následné upřesnění programu inspekce na místě. Komise poskytla čínské vládě dostatek času na přípravu a předložení vlastního vyjádření, kdykoli ji o to čínská vláda s uvedením důvodů požádala. Ve skutečnosti byla lhůta čínské vládě výrazně prodloužena, tj. lhůta pro odpověď na dotazník byla prodloužena o 30 dní, čímž byla konečná lhůta na předložení odpovědi na dotazník prodloužena na 69 dní a v případě odpovědi na písemné upozornění na nedostatky poskytla Komise čínské vládě 25 dní. Celkově měla tedy čínská vláda více než tři měsíce na to, aby Komisí požadované informace poskytla.
(105)
Během inspekce na místě u čínského ministerstva obchodu v Pekingu a čtyř finančních institucí (China Development Bank, Export Import Bank of China, Huaxia Bank a SINOSURE) se Komise v souladu s článkem 11 a 26 základního nařízení snažila předložené informace ověřit na základě podkladů použitých při přípravě odpovědi čínské vlády. Předběžně přitom dospěla k závěru, že vzhledem k nedostatku informací a podkladů poskytnutých čínskou vládou nelze odpověď na dotazník řádně ověřit. Určité informace navíc nebyly předloženy vůbec, přestože o ně Komise výslovně požádala, a část dotazů zůstala jednoduše nezodpovězena. Čínská vláda byla následně upozorněna na důsledky nedostatečné spolupráce podle čl. 28 odst. 1 a 6 základního nařízení.
(106)
Čínská vláda rovněž uvedla, že Komise na ni ukládá neodůvodněnou zátěž a že v dotazníku a následném písemném upozornění na nedostatky požaduje nepodstatné a nadbytečné informace.
(107)
S ohledem na požadované informace je třeba poznamenat, že Komise žádala o informace, jež jsou pokládány za nezbytné pro reprezentativní zjištění, a zůstala ve svých požadavcích důsledná, když během šetření vyžadovala tytéž údaje a informace a čínskou vládu žádala o vysvětlení předložených informací a jejich vlivu na programy, jež byly předmětem šetření. Jinými slovy, Komise požadovala pouze informace, které byly nutné pro posouzení toho, zda dochází k subvencování, a v jaké míře je pro dotčený výrobek dostupné na základě údajných subvenčních programů uvedených v podnětu.
3.2. Nedostatečná spolupráce
(108)
Jak již bylo uvedeno v 106. bodě odůvodnění, v návaznosti na inspekce na místě dne 23. května 2013 Komise oznámila čínské vládě, že zvažuje možnost použití dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení. Tento dopis Komise zaslala na základě svého předběžného závěru, že vzhledem k nedostatku informací a podkladů ze strany čínské vlády není možné odpověď na antisubvenční dotazník, písemné upozornění na nedostatky a další dostupná podání poskytnutá čínskou vládou v průběhu řízení řádně ověřit. Na místě bylo navíc zjištěno, že některé informace nebyly v odpovědi na dotazník a následných podáních ze strany čínské vlády poskytnuty, ačkoli Komise tyto informace výslovně požadovala. Kromě toho určité otázky zůstaly jednoduše nezodpovězeny. Možnost vycházet z dostupných údajů se týkala vládních plánů projektů, různých právních předpisů a dalších dokumentů; politiky preferenčních úvěrů, jiného financování, záruk a pojištění; oběžníků Čínské lidové banky; ověření u bank; pojištění vývozních úvěrů a ověření Sinosure; demonstračního programu „Golden Sun“; programů na osvobození od přímých daní či na jejich snížení; programů týkající se nepřímých daní a dovozního cla; poskytování vstupů za cenu nižší než přiměřenou: týká se polykrystalického křemíku, hliníkových výlisků a skla; a poskytování práv k užívání pozemků.
(109)
V dopise ze dne 3. června 2013 vznesla čínská vláda námitky proti předběžnému záměru Komise uplatnit ustanovení článku 28 základního nařízení, přičemž uvedla, že v daném případě neexistuje důvod pro to, aby se nepřihlíželo k předloženým informacím nebo dokonce pro to, aby se „vyplnily mezery v informacích“.
(110)
Čínská vláda tvrdila, že „pochybnosti“ o správnost informací, které pramení pouze ze skutečnosti, že Komise nebyla schopna tyto informace ověřit ke své „nejvyšší“ spokojenosti, by neměly vést k tomu, aby se k těmto informacím nepřihlíželo. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí, jelikož neodpovídá skutečnosti. Komise pochopitelně „nepřehlédla“ žádnou z informací pouze na základě toho, že ji nemohla ověřit při inspekci na místě. Pokud však bylo zjištěno, že informace a vysvětlení, které poskytla čínská vláda, jsou buď rozporuplné a/nebo neúplné ve srovnání s informacemi, jež má Komise k dispozici, a zároveň nebylo možné ověřit tyto informace během inspekce na místě, nemohla Komise uvedené informace přijmout jako takové. Každá informace je řádně zvážena v závislosti na stupni spolupráce ze strany čínské vlády. Rovněž je třeba poznamenat, že na rozdíl od tvrzení čínské vlády Komise nijak nehodnotila formát, v němž byly informace poskytnuty, ale spíše jejich správnost a/nebo úplnost.
(111)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že některé informace požadované Komisí představovaly takovou zátěž, že neměla praktickou možnost je poskytnout. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise požadovala pouze informace nezbytné k ověření tvrzení žadatele (podložená důkazy prima facie), a poskytla čínské vládě dostatek času a příležitostí, aby takové informace předložila. Komise si je plně vědoma i toho, že vzhledem k značnému počtu podrobně vypracovaných tvrzení žadatele v daném případě musela od čínské vlády požadovat značný objem informací. Nicméně, jak bylo vysvětleno výše (104. až 107. bod odůvodnění), požadované informace nebyly nepřiměřené a pro jejich poskytnutí byla udělena patřičná lhůta.
(112)
Čínská vláda rovněž poukázala na rozdíl mezi nepřihlédnutím k předloženým informacím a doplněním obdržených informací o údaje ze záznamů. Jsouc si vědoma tohoto rozdílu a jednajíc v souladu s příslušnými ustanoveními článku 28 základního nařízení Komise musí zdůraznit, že, jsou-li předložené informace v rozporu s ostatními informacemi, jež se týkající stejné záležitosti a jež má Komisi k dispozici, nelze tyto informace doplnit. V takových případech (např. u předložených informací týkajících se vlastnické struktury bank) musela Komise rozhodnout, které z informací jsou spolehlivější. Komise zároveň dbala na to, aby použití dostupných údajů nebylo sankční a vycházelo údajů, které jsou skutečně dostupné.
(113)
Čínská vláda tvrdila, že Komise nemá žádný důvod pro to, aby v tomto případě považovala čínskou vládu za nespolupracující, neboť Komise zřejmě ignorovala či nepochopila svou povinnost zvážit „praktickou možnost“ čínské vlády odpovědět na daný požadavek. Podle čínské vlády představovalo šetření jako celek příliš velkou zátěž na to, aby spolupráce byla vůbec možná, přičemž Komise jakožto vyšetřující orgán opakovaně odmítla tuto zátěž ve spolupráci s čínskou vládou zmírnit. Toto tvrzení je založeno na nesprávném výkladu skutečností. Aby splnila své právní povinnosti po obdržení řádně doloženého podnětu a zároveň respektovala příslušnou judikaturu WTO, požadovala Komise od čínské vlády pouze informace nezbytné pro ověření a posouzení tvrzení v podnětu, doplněných o dostatečné důkazy. Komise nabídla svou pomoc čínské vládě v průvodním dopise k dotazníku i v samotném dotazníku. Rovněž v písemném upozornění na nedostatky bylo čínské vládě nabídnuto, aby se v případě jakýchkoli dotazů týkajících se požadovaných informací obrátila na Komisi. Komise také poskytla pro předložení informací výjimečně dlouhou lhůtu (viz 104. bod odůvodnění výše). Kromě toho v rámci daného šetření požadovala Komise od čínské vlády informace týkající se jednotlivých obchodních operací, pouze pokud jde o vývozce zařazené do vzorku, nikoliv všechny výrobce solárních panelů v Číně, čímž byl potenciální objem požadovaných informací z velké části snížen. Komise konstatuje, že čínská vláda očividně slučuje argumenty týkající se praktické možnosti poskytnout údaje s jinými otázkami.
Například na podporu svého tvrzení, že žádost Komise o informace o bankách a finančních institucích je nepřiměřená, uvádí zejména údajnou nedostatečnost podnětu, který podle ní vychází z „protiprávních rozhodnutí“ v případu bezdřevého natíraného papíru. Zdá se tedy, že stížnost čínské vlády souvisí s kvalitou důkazů pro zahájení řízení, nikoli s praktickou možností poskytnout informace. V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda zopakovala své tvrzení z předchozích podání, kde uvádí, že zahájení řízení v případě mnohých programů nesplňuje důkazní práh čl. 11 odst. 2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, a Komise tudíž zahájením řízení, pokud jde o tyto programy, porušila čl. 11 odst. 3 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Komise na tato tvrzení již reagovala v dopise a memorandu, jež zaslala čínské vládě, a jelikož dopis ze dne 3. června 2013 žádná nová tvrzení nepřinesl, není třeba se stejnými tvrzeními znovu zabývat v tomto nařízení.
(114)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise jí neposkytla dostatek času na vyplnění dotazníku. Toto tvrzení je nepravdivé. Jak je uvedeno ve 104. bodě odůvodnění výše, Komise čínské vládě příslušné lhůty podstatně prodloužila, a poskytla jí tak maximální čas, který dovolovalo včasné dokončení případu. Lhůta pro vyplnění dotazníku a odpověď na upozornění na nedostatky byla výrazně delší než doba požadovaná podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
(115)
Čínská vláda tvrdila, že Komise nereagovala na její žádost o pomoc při určení relativní nezbytnosti odpovědí na dotazník, čímž chtěla čínská vláda předejít tomu, aby se vycházelo z dostupných údajů. Ve svém podání uvádí, že se obrátila na Komisi, aby jí vysvětlila účel určitých požadovaných informací, jakož i to, k jakým věcným zjištěním by vedly, aby tak mohla „zajistit co nejlepší spolupráci v rámci praktické možnosti a zároveň poskytnout nejdůležitější informace“. Komise pochopitelně nemohla vědět, k jakému závěru určitá informace povede, aniž by byla předem poskytnuta. Čínská vláda rovněž tvrdí, že Komise strukturovala dotazník tak, aby bylo „prakticky nemožné“ jej vyplnit, a že spekulativně shromažďuje informace. Tato tvrzení Komise kategoricky odmítá. Jak je vysvětleno výše, v dotazníku byly požadovány pouze informace nezbytné pro následná zjištění.
(116)
Čínská vláda dále uvedla, že Komise trvala na poskytnutí dokumentů, které čínská vláda nemohla ze zákona vyhotovit či si vyžádat jejich vyhotovení, přičemž v této souvislosti připomněla příslušné právní předpisy EU a WTO, podle nichž se nepřihlíží pouze k nepravdivým nebo zavádějícím informacím, a dodala, že neměla „praktickou možnost“ poskytnout určité informace, na které se vztahuje státní tajemství nebo jiné předpisy a jejichž šíření vnitrostátní právní předpisy přísně zakazují. Rovněž tvrdila, že příslušná ustanovení antidumpingové dohody WTO a dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, která uvádějí způsob poskytování důvěrných informací vyšetřujícím orgánům a „důvěrného zacházení“ s těmito informacemi, se ne vždy vztahují na případy, kdy mají být informace poskytnuty orgánem třetí země, v tomto případě čínskou vládou. Čínská vláda rovněž tvrdila, že pokud Komise odmítne uznat právní rozdíl mezi praktickou možností vlády poskytnout informace, které ze zákona nesmí uvolnit, a jinými důvěrnými informacemi, u nichž může při běžném průběhu šetření požadovat důvěrné zacházení, dostane se do rozporu s dohodou WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních.
(117)
Komise nepřehlédla žádné informace, které čínská vláda z jakéhokoli důvodu nepředložila, neboť jednoduše nelze přihlížet či nepřihlížet k informacím, které nebyly poskytnuty. Na druhou stranu, pokud čínská vláda nepředložila nebo neposkytla pro šetření určité informace, a informace podobné povahy měla Komise k dispozici z jiných zdrojů (většinou z veřejně dostupných zdrojů, ale také od spolupracujících vyvážejících výrobců či předložené některými bankami během šetření na místě), zahrnula Komise tyto informace do spisu a použila je při vyvozování svých závěrů. Komise nesouhlasí s tvrzením, že ustanovení antidumpingové dohody WTO a dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, která uvádějí způsob poskytování důvěrných informací vyšetřujícím orgánům a „důvěrného zacházení“ s těmito informacemi, se nevztahují na čínskou vládu. V této souvislosti čínská vláda uvádí, že spolupráce vlády by měla být stanovena na jiné úrovni než v případě vývozců a že vládě přísluší „minimální vstřícné jednání“, které nemohou vyžadovat vývozci. Pokud jde o vedení šetření ohledně vyrovnávacího cla, Komise nesouhlasí. Čínská vláda je v rámci řízení pro účely základního nařízení jednou ze zúčastněných stran a zároveň jako „zúčastněný člen“ je čínská vláda vázána ustanoveními a judikaturou WTO.
Článek 28 odst. 1 základního nařízení uvádí, že: „Pokud účastník řízení odmítne umožnit přístup k nezbytným informacím nebo je neposkytne ve lhůtě stanovené tímto nařízením nebo pokud klade závažným způsobem překážky šetření, mohou prozatímní nebo konečná pozitivní nebo negativní zjištění vycházet z dostupných údajů.“ Článek 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních jasně odkazuje na důsledky nespolupráce vlády („zúčastněný člen“): „V případech, kdy zúčastněný člen nebo zúčastněná strana odmítne přístup k potřebné informaci nebo ji jinak neposkytne v rozumné době nebo významně brání šetření, mohou být předběžná a konečná, kladná nebo záporná zjištění učiněna na základě dostupných údajů.“ Jestliže tedy vyšetřující země, v tomto případě EU, využívá při šetření ohledně vyrovnávacího cla svých práv v rámci WTO a požaduje informace, které považuje za nutné pro účely šetření, podléhají vlády i vývozci stejné povinnosti spolupracovat. V průběhu šetření se čínská vláda při udávání důvodu neposkytnutí požadovaných informací pro účely ověření často odvolávala na pravidla o důvěrnosti, např. v případě oběžníků Čínské lidové banky. Je třeba poznamenat, že i když čínská vláda prohlašuje, že „ze zákona nesmí takové informace uvolnit“, je stále vázána svými povinnostmi v rámci WTO poskytnout informace, které jsou pro šetření považovány za nezbytné. V tomto ohledu nemůže vnitrostátní právo nebo vnitřní pravidla zprostit člena WTO jeho povinnosti v rámci WTO spolupracovat při šetřeních; v takových případech rozporu je čínská vláda povinna navrhnout způsob, jakým může být příslušná informace získána, aby ji bylo možné patřičně ověřit. Čínská vláda navíc toto své tvrzení nikdy skutečně nevysvětlila a neposkytla v tomto ohledu žádné důkazy (tj. právní ustanovení, které by jí „zakazovalo“ takovou informaci uvolnit).
(118)
Čínská vláda dále tvrdila, že oznámení o inspekci ze dne 25. května 2013 nebylo dostatečně podrobné a neobsahovalo konkrétní otázky, které měly být řešeny při inspekci na místě. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že ačkoli Komise nemá povinnost zaslat seznam všech otázek, jež budou kladeny během šetření na místě (a nepovažuje toto za vhodné), obsahovalo oznámení o inspekci ze dne 25. března 2013 značně konkrétní a podrobný seznam otázek a dokumentů, které budou řešeny v souladu s čl. 26 odst. 3 základního nařízení a požadavky WTO. V dopise bylo však jasně uvedeno, že seznam není úplný a že v závislosti na situaci se lze zabývat i jinými otázkami a důkazy. V tomto ohledu je rovněž nutno poznamenat, že před ověřením čínská vláda proti obsahu tohoto dopisu nic nenamítala, a poté odmítla projednat některé body, které v dopise výslovně zmíněny nebyly, jako např. informace o největších bankách v ČLR, úlohu Komunistické strany Číny v řízení některých bank nebo přístup některých bank k devizovým rezervám Státní správy devizových rezerv, a prohlásila, že není připravena odpovídat na dotazy týkající se těchto otázek.
(119)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise neprojevila během inspekce na místě flexibilitu a že „pro jakoukoli žádost o změnu ze strany čínské vlády stanovila nekompromisní lhůtu“. Ve stejném duchu tvrdila, že Komise nepřijala žádné z „funkčních“ řešení, která čínská vláda navrhla a která se týkala možnosti ověření údajů u národního statistického úřadu a odmítla poskytnout prodloužení lhůty do pondělí 22. dubna 2013, aby mohlo proběhnout ověření u národního statistického úřadu. Úředníci Komise navíc podle čínské vlády začínali s postupem ověřování téměř každý pracovní den se zpožděním, přičemž důvodem byly jejich pozdní příchody.
(120)
Pokud jde o výše uvedená tvrzení, Komise zdůrazňuje, že flexibilita, kterou na místě projevovali její úředníci, byla úplná a bezpodmínečná. Úředníci Komise mimořádně svolili, že ověří dokumenty a důkazy, které byla čínská vláda připravena předložit až po uzavření určité tematické oblasti, přičemž v řadě případů se jednalo o činnost mimo pracovní dobu. Takových případů, kdy bylo třeba přemístit se ve velmi pozdní hodinu na jiná místa za účelem provedení inspekce a/nebo se vrátit na místa, která úředníci Komise již navštívili a poskytli tak příležitost k ověření dokumentů, bylo několik. Čínská vláda bohužel tyto nabídky v daných případech nepřijala, z čehož jednoznačně vyplývá, že důvodem pro nepředložení dokumentů požadovaných Komisí nebylo časové omezení či neochota Komise tyto dokumenty ověřit. Pokud jde o zpoždění při zahájení ověřování na místě, Komise poznamenává, že úředníci se vždy dostavili včas, nicméně určitá zpoždění byla způsobena každodenními registračními postupy pro udělení přístupu na různá místa inspekce požadovanými čínskou vládou, případně tím, že úředníky Komise nikdo ze zástupců čínské vlády při jejich příchodu na místo inspekce neočekával, aby je doprovodil, a úředníci tak museli před začátkem inspekce dlouho vyčkávat. Komise rovněž konstatuje, že každý den ověřování na místě značně přesahovala běžnou pracovní dobu, a že to byla čínská vláda, kdo první den zrušil odpolední blok inspekce na místě, jelikož se zástupci ministerstva technologie rozhodli, že se inspekce nezúčastní (viz 122. bod odůvodnění). Pokud by čínská vláda přijala všechny opakované nabídky úředníků Komise ohledně ověření dokumentů po skončení pracovní doby, kontroly by trvaly déle. Nestalo se tak z důvodu nespolupráce čínské vlády.
(121)
Čínská vláda dále napadla postup Komise, na jehož základě nepřijímá nové dokumenty a důkazy pro ověření poté, co byl příslušný oddíl ověřování uzavřen. V této souvislosti je třeba upřesnit, že záměrem Komise není a nikdy nebylo přímo ignorovat takto poskytnuté informace. Komise vzala v úvahu všechny předložené informace, analyzovala jejich kvalitu (např. s výpisem z auditované účetní závěrky je nakládáno jinak než s jednoduchým souborem v Excelu nebo dokumentem ve Wordu s číselnými údaji, u nichž není doložen žádný oficiální zdroj) a přiřadila jim určitou váhu s ohledem na skutečnost, že tuto informaci nebyla schopna při inspekci na místě ověřit.
(122)
Pokud jde o šest dokumentů (25) předložených čínskou vládou v průběhu šetření a obsah, který čínská vláda odmítla během inspekce na místě projednat, čínská vláda tvrdila, že Komisi nic neopravňuje k tomu, aby použila dostupné údaje v souladu s článkem 28 základního nařízení. Rovněž tvrdila, že Komise nepomohla čínské vládě porozumět požadavku na předložení těchto dokumentů a prokázat, že všechny tyto dokumenty jsou relevantní, a to i přesto, že čínská vláda „výslovně vyzvala Komisi před zahájením ověřování, aby jí pomohla porozumět požadavku na předložení těchto dokumentů a prokázala, že všechny tyto dokumenty jsou relevantní“. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že všechny dokumenty se přímo týkají dotčeného odvětví (26), a jejich začlenění do rozsahu ověření bylo tedy důvodné.
Znění dopisu ze dne 11. dubna 2013, který čínská vláda zaslala Komisi, bylo navíc jiné než zmiňované znění dopisu ze dne 3. června 2013. Ve skutečnosti čínská vláda ve svém dopise ze dne 11. dubna 2013 uvedla, že ověřování uvedených dokumentů „je pozastaveno, ledaže Komise přesvědčivě prokáže souvislost těchto dokumentů pro stávající šetření, zejména ve vztahu k údajným subvencím“. Vzhledem k tomu, že všechny tyto dokumenty se přímo týkají dotčeného průmyslového odvětví a dokonce určitých subvenčních režimů, jako jsou preferenční úvěry či preferenční daňové režimy, jak je zřejmé z jejich znění, Komise nechápe, co dalšího k prokázání jejich opodstatněnosti dodat. Komisi překvapilo, že čínská vláda neměla problém s významem těchto dokumentů při jejich předložení, ale až tehdy, když Komise požádala o příslušná vysvětlení.
(123)
V dopise ze dne 23. května 2013 Komise uvedla, že jí nebylo umožněno, aby ověřila většinu předložených informací na základě původní dokumentace a podrobila je křížové kontrole s výchozími údaji použitými pro přípravu odpovědí čínské vlády, pokud jde o údaje o finančním trhu a finančních institucích v ČLR. Čínská vláda namítla, že vzhledem k „velmi obecné a nekonkrétní citaci“ neumožnila Komise čínské vládě smysluplně vyjádřit její připomínky, a tedy využít jejího práva na obhajobu. To tvrzení neodpovídá skutečnosti. V dotazníku Komise kladla velmi konkrétní otázky a v souladu s běžnou praxí mnohých vyšetřujících orgánů se snažila ověřit odpovědi čínské vlády při inspekci na místě.
(124)
Ve své odpovědi na dotazník čínská vláda uvedla, že „půjčky dotčenému průmyslovému odvětví tvoří velmi malý podíl všech poskytnutých půjček. Některé banky například v dodatečném dotazníku uvedly, že půjčky poskytnuté dotčenému průmyslovému odvětví tvoří méně než 1 % celkových půjček“. Během ověřování nebyla čínská vláda schopna podpořit toto tvrzení jakýmkoli důkazem a odkázala Komisi, aby se obrátila na banky.
(125)
Komise rovněž žádala o statistiky v souvislosti s půjčkami dotčenému odvětví. Čínská vláda tvrdila, že žádné takové záznamy nevede. Na dotaz Komise, zda se čínská vláda pokusila o vypracování této statistiky a vyžádala si od bank příslušné informace, odpověděl zástupce Čínské bankovní regulační komise (CBRC), jenž byl přítomen ověřování, že žádné takové informace nemá a že otázky ohledně statistiky přísluší jinému oddělení bankovní regulační komise. Čínská vláda neposkytla žádné statistiky, které byly požadovány v dotazníku a opakovaně při upozornění na nedostatky. V oznámení o inspekci Komise znovu uvedla, že toto téma bude pokryto.
(126)
Pokud jde o banky, Komise se rovněž během inspekce na místě dotazovala na posouzení rizika a bonity, celkovou provozní situaci, situaci řízení, úvěrový stupeň, finanční využití, schopnost splácet, záruky a obchodní spolupráci mezi bankami a dlužníky, jelikož čínská vláda vznesla ve své odpovědi na dotazník k těmto otázkám připomínky. Navzdory skutečnosti, že tato témata byla uvedena v oznámení o inspekci, nepředložila čínská vláda na podporu svých tvrzení ani v tomto případě žádné důkazy a Komisi odkázala na banky.
(127)
Ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky poskytla čínská vláda určité informace týkající se vlastnického podílu vlády v některých bankách. Je třeba poznamenat, že původně čínská vláda v odpovědi na dotazník uvedla, že tyto informace nemá k dispozici a příslušné informace poskytla až poté, co Komise zdůraznila, že podle článku 24 zákona o komerčních bankách musí banky tyto informace oznamovat Čínské bankovní regulační komisí. Když se Komise během inspekce na místě dotazovala na zdroj těchto informací, přítomný zástupce Čínské bankovní regulační komise uvedl, že odpověď nezná, neboť za sběr podobných údajů odpovídá jiná organizační složka bankovní regulační komise. V souladu s článkem 2 Prozatímních nařízení týkajících se dozorčích orgánů v klíčových finančních institucích ve státním vlastnictví (předloženo bankou EXIM v odpovědi na písemné upozornění na nedostatky) „je seznam finančních institucí ve státním vlastnictví, do nichž Státní rada vysílá dozorčí orgány, doporučen správním orgánem pro dozorčí orgány ve finančních institucích ve státním vlastnictví“. Jelikož se toto právní ustanovení vztahuje na správní orgán pro dozorčí orgány ve finančních institucích ve státním vlastnictví, zdá se, že čínská vláda ví, které finanční instituce vlastní. Komise však tuto informaci nemohla ověřit či určit její zdroj z důvodu nedostatečné spolupráce ze strany čínské vlády. Veřejně dostupné informace naznačují, že kromě bank, které čínská vláda uvedla ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky, existují i jiné banky ve státním vlastnictví (jež poskytly úvěry vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku) (27).
(128)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda tvrdila, že Komise ani v dotazníku ani v písemném upozornění na nedostatky nepožadovala „příslušné důkazy nebo údaje o zdrojích“ a „poté náhle tvrdí, že jí tyto příslušné důkazy nebo údaje o zdrojích chybí“. V zájmu vyjasnění dané záležitosti Komise uvádí, že podobně jako jiné vyšetřující orgány ověřuje během řízení údaje poskytnuté všemi stranami a že čínská vláda byla v tomto směru informována, neboť Komise již v dotazníku a v průvodním dopise k dotazníku upozornila, že odpovědi mohou být ověřovány. Navíc v oznámení o inspekci Komise zahrnula toto konkrétní téma mezi oblasti, které budou podléhat ověřování (28). Skutečnost, že Komise požaduje pro tvrzení učiněná čínskou vládou příslušné důkazy, zajisté nebyla pro čínskou vládu překvapením, ale standardním postupem, který Komise uplatňuje ve všech případech.
(129)
Když během ověřování požádala Komise čínskou vládu, aby předložila seznam deseti největších bank v ČLR a údaje o podílu na trhu, který zastupují, CBRC odpověděla, že je schopna tyto informace předložit, avšak že na danou otázku nemůže odpovědět, aniž by tato byla předložena v písemné podobě. Komise vysvětlila, že dotazy kladené ústně v průběhu inspekce na místě mají stejnou váhu jako jakékoli dotazy zaslané písemně, a poukázala na skutečnost, že v případě jiných ústně kladených otázek čínská vláda jejich písemné předložení nevyžadovala. I přes toto ujasnění čínská vláda příslušné informace neposkytla.
(130)
V dotazníku Komise požádala o dokumenty, které zakládají CBRC a udělují jí příslušný mandát. Čínská vláda předložila dokument ze shromáždění lidových zástupců, který pouze konstatuje, že má být vytvořena CBRC. Na dotaz Komise, zda existují nějaké další dokumenty upřesňující pověření a účel Čínské bankovní regulační komise, její zástupce přítomný během inspekce uvedl, že bankovní regulační komise se týká celá řada dalších právních předpisů, avšak, chtěla-li Komise tyto dokumenty získat, měla o ně požádat před inspekcí. Je třeba poznamenat, že v dotazníku Komise čínskou vládu žádala, aby „poskytla dokumenty, které zakládají Čínskou bankovní regulační komisi a udělují jí příslušný mandát“, a tudíž si tyto dokumenty vyžádala před uskutečněním inspekce.
(131)
Když Komise žádala o statistické údaje a zprávy od bank, které v období šetření poskytly úvěry vývozcům zařazeným do vzorku, poukázala přitom na článek 33 Zákona ČLR o regulaci a kontrole bankovního sektoru, (29) z něhož vyplývá, že CBRC tyto statistické údaje shromažďuje. Přítomný zástupce CBRC uvedl, že musí nejprve získat povolení od právního odboru, avšak do konce inspekce žádné informace v tomto ohledu neposkytl. Opět je třeba poznamenat, že Komise o tyto informace žádala v dotazníku a písemném upozornění na nedostatky, a v oznámení o inspekci uvedla, že statistické údaje budou předmětem ověření.
(132)
Čínská vláda dále uvedla, že prohlášení v podnětu o tom, že čínské banky jsou veřejnoprávními subjekty, vycházejí pouze z tvrzení o vlastnickém podílu státu, jež se navíc zakládá na „protiprávních“ rozhodnutích v případu bezdřevého natíraného papíru. Toto tvrzení je chybným výkladem skutečností uvedených v podnětu. Žadatel v podnětu nepoukazuje pouze na vlastnictví státu, ale mimo jiné i na úvěry poskytnuté bankami na základě politických směrnic vládním agenturám, které ukládají finančním institucím, aby zvýšily úvěry a půjčky podnikům na podporu nových technologií a výrobků (včetně fotovoltaického průmyslu). Zjištění z případu bezdřevého natíraného papíru, která shledávají čínské banky veřejnoprávními subjekty, vycházela z více prvků než z pouhého vlastnického podílu (např. vládní zásahy a vedení bank k tomu, aby prostřednictvím vládních plánů poskytovaly přímé preferenční úvěrové režimy papírenskému průmyslu), přičemž uvedená zjištění jsou v plném souladu s právními předpisy EU a WTO. Kromě toho byla zjištění o statusu státních bank jako veřejnoprávních subjektů rovněž potvrzena v případu oceli s organickým povlakem.
(133)
Čínská vláda rovněž dále tvrdila, že nemá praktickou možnost poskytnout informace o všech 3 800 bankách a finančních institucích, které v ČLR existují, a že CBRC navíc ani záznamy o podílu vládní účasti v bankách neuchovává. Komise nerozumí tomu, proč čínská vláda opakovaně odkazuje na všechny banky v ČLR v souvislosti s jejich vlastnictvím ze strany čínské vlády, pokud jsou požadované informace výslovně omezeny na banky „v nichž má čínská vláda přímý či nepřímý podíl“ (30). Jak je vysvětleno v 127. bodě odůvodnění výše, tvrzení čínské vlády, že CBRC (nebo jakýkoli jiný vládní orgán) neuchovává záznamy o vlastnickém podílu bank, se zdá být v rozporu s několika čínskými právními předpisy.
(134)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda zopakovala své tvrzení, že nemá právo požadovat od „nezávislých bank“, aby poskytly důvěrné informace, a poukázala na dopis, který údajně v této věci bankám zaslala. Je pravda, že v průběhu inspekce předložila čínská vláda originál dopisu určeného bankám, avšak když ji Komise požádala, aby prokázala, kterým bankám a finančním institucím tento dopis odeslala, nebyla čínská vláda schopna takové důkazy poskytnout. Čínská vláda rovněž tvrdila, že některé orgány uvedené v příloze 7 písemného upozornění na nedostatky nebyly bankami. Komise k tomuto tvrzení poznamenává, že uvedené instituce byly Evropské komisi oznámeny vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku jako instituce, které jim poskytly půjčky.
(135)
Čínská vláda tvrdila, že ani v dotazníku ani v upozornění na nedostatky Komise nikdy nevznesla otázku oběžníků Čínské lidové banky YinFa [2003] a [2004]. Je pravda, že v dotazníku žádala Komise o „nařízení/oběžníky/interní dokumentaci Čínské lidové banky týkající se regulace úrokových sazeb v ČLR“. Je ovšem zřejmé, že oba oběžníky spadají do této kategorie. Ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky zmínila čínská vláda článek na internetové stránce Čínské lidové banky, který o jednom z oběžníků pojednává. Čínská vláda však žádné oběžníky Čínské lidové banky neposkytla a pouze uvedla údaje z jejích internetových stránek, které byly, pokud jde o řízení úrokových sazeb u úvěrů a vkladů v Číně v porovnání s oběžníky YinFa [2003] a [2004] dostupnými na internetu, neúplné. Rovněž je třeba poznamenat, že čínská vláda neodmítla předložit tyto dokumenty na základě toho, že na danou otázku nebyla připravena, ale spíše z důvodu údajné důvěrnosti oběžníků. V této souvislosti je třeba poznamenat, že požadavek čínské vlády týkající se důvěrnosti oběžníků Čínské lidové banky není v souladu s jejími vlastními postupy v rámci tohoto řízení. Ve svých připomínkách k poskytnutí konečných informací čínská vláda předložila plné znění jiného oběžníku Čínské lidové banky na podporu svého tvrzení, že zvláštní půjčky poskytnuté komerčními bankami ve státním vlastnictví byly zrušeny, přičemž důvěrnost vyžadovaná v případě jiných oběžníků nebyla v daném případě překážkou. Pokud jde o výtahy z internetových stránek Čínské lidové banky, Komise je vzala na vědomí a jejich obsah nijak neignorovala. Aby však měla o dané záležitosti úplné informace, požadovala rovněž údaje z uvedených dvou oběžníků, které doplňovaly informace předložené čínskou vládou.
3.3. Individuální zjišťování
(136)
Žádost o individuální zjišťování předložilo šest spolupracujících vyvážejících výrobců v souladu s čl. 27 odst. 3 základního nařízení, tj. společnosti CNPV Dongying Solar Power Co. Ltd., Jiangsu Runda PV Co., Ltd., Kinve Solar Power Co., Ltd (Maanshan), Phono Solar Technology Co. Ltd., Shandong Linuo Photovoltaic Hi-Tech Co. Ltd., and Shandong Linuo Solar Power Holdings Co. Ltd. Žádosti těchto společností o individuální zjišťování nebylo možné vyhovět, neboť vzhledem k vysokému počtu údajných režimů subvencí a časově náročné povaze šetření by takové zajišťování představovalo nadměrnou zátěž a bránilo by dokončení šetření v rozumné době.
3.4. Konkrétní programy
(137)
Na základě informací uvedených v podnětu si Komise vyžádala informace týkající se těchto programů, v jejichž rámci byly údajně poskytovány subvence ze strany vládního orgánu:
i)
Úvěry v rámci preferenční politiky, jiné financování, záruky a pojištění
-
Politika preferenčních úvěrů
-
Poskytování úvěrových linek
-
Subvenční programy vývozních úvěrů
-
Vývozní záruky a pojištění pro zelené technologie
-
Výhody poskytované zprostředkováním přístupu k offshore holdingovým společnostem a splátky úvěru vládou
ii)
Grantové programy
-
Rozvojový fond pro výzkum v oblasti výrobků na vývoz
-
Subvence na rozvoj „známých značek“ a programu „China World Top Brands“
-
Fondy pro expanzi průmyslu v provincii Guandong
-
Demonstrační program „Golden Sun“
iii)
Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
-
Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně pro podniky se zahraničními investicemi
-
Snížení daně z příjmů pro podniky se zahraničními investicemi orientované na vývoz
-
Úleva na dani z příjmu pro subjekty se zahraničními investicemi na základě zeměpisné polohy
-
Snížení daně pro podniky se zahraničními investicemi, které nakupují zařízení vyrobená v Číně
-
Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností podniků se zahraničními investicemi
-
Vrácení daně za reinvestici zisků v případě podniků se zahraničními investicemi orientovanými na vývoz
-
Preferenční daňové programy pro podniky se zahraničními investicemi, které jsou označovány jako podniky využívající nejnovější a špičkové technologie
-
Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
-
Preferenční politika, pokud jde o daně z příjmu pro podniky v severovýchodním regionu
-
Daňové programy pro provincii Guandong
iv)
Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
-
Osvobození od DPH a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
-
Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně
-
Osvobození od DPH a od cla na nákupy fixních aktiv rámci programu fondů na rozvoj zahraničního obchodu
v)
Dodání zboží nebo poskytnutí služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání polykrystalického křemíku vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání hliníkových výlisků vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání skla vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání elektrické energie vládou
-
Poskytování pozemků a práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou ze strany vlády
3.4.1. Politika preferenčních úvěrů, jiné financování, záruky a pojištění
a) Nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů
- Finanční trh a instituce v Číně
(138)
Komise požádala čínskou vládu o informace týkající se podílu úvěrů poskytnutých bankami, v nichž je čínská vláda největším nebo jediným akcionářem, dále bankami, v nichž má čínská vláda podíl, avšak není jejich největším akcionářem, bankami, v nichž čínská vláda není akcionářem a bankami se zahraničním vlastníkem, jak pro výrobní odvětví jako celek, tak pro výrobní odvětví, jichž se toto řízení týká. Čínská vláda odpověděla, že záznamy o množstvích a procentních podílech úvěrů poskytovaných státem vlastněnými bankami neuchovává, a to ani v případě záznamů o půjčkách pro fotovoltaický průmysl. Čínská vláda žádný alternativní zdroj těchto informací neuvedla.
(139)
K úvodnímu antisubvenčnímu dotazníku připojila Komise zvláštní dotazník (dodatek A) určený pro banky/finanční instituce a požádala čínskou vládu, aby jej zaslala bankám/finančním institucím, které poskytly úvěry dotčeném průmyslovému odvětví. Účelem dodatku A bylo ověřit tvrzení žadatele, že čínské banky ve státním vlastnictví jsou veřejnoprávními subjekty. Komise rovněž vyhledala informace týkající se struktury vládního dozoru ve výše uvedených čínských bankách a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o fotovoltaický průmysl (tj. složení správní rady a valné hromady, zápisy z valných hromad/zasedání správní rady, státní příslušnost akcionářů/členů vedení, politika poskytování úvěrů a posouzení rizik souvisejících s úvěry poskytnutými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům). V reakci na dotazník předložila čínská vláda odpověď na dodatek A pouze v případě pěti bank (China Development Bank (CDB), EXIM Bank, Bank of Shanghai, Bank of China (31) a Huaxia Bank). Komise následně zopakovala původní žádost o informace v písemném upozornění na nedostatky. V zájmu usnadnění spolupráce zaslala Komise seznam bank/finančních institucí, které poskytly úvěry společnostem zařazeným do vzorku, a znovu požádala čínskou vládu, aby tento dodatek předala příslušným subjektům. Žádné další odpovědi na dodatek A však v reakci na písemné upozornění na nedostatky předloženy nebyly.
(140)
Komise si rovněž vyžádala informace o státním vlastnictví bank a finančních institucí. V odpovědi na dotazník čínská vláda uvedla, že žádné záznamy o vlastnických podílech neuchovává, a ani nenaznačila, jak takové informace získat. Poté, co Komise upozornila na skutečnost, že tyto informace banky povinně uvádějí ve svých stanovách, které jsou čínské vládě jakožto akcionáři přístupné, poskytla čínská vláda informace o vlastnických podílech u 16 bank. Nicméně pouze u pěti bank byly informace podloženy výročními zprávami, v ostatních případech čínská vláda k uvedeným informacím příslušné důkazy ani zdroje neposkytla. Pokud jde o ostatní banky, jež poskytly úvěr dotčenému průmyslovému odvětví, čínská vláda žádné informace o vlastnickém podílu nepředložila. Komise tedy přesnost a správnost vykázaných údajů týkajících se vlastnického podílu státu v těchto bankách a jiných finančních institucích nemohla ověřit.
(141)
Čínská vláda tvrdila, že rating BB použitý pro vyvážející výrobce (s ohledem na referenční úroveň) je „extrémně nevýhodný“ a že Komise „s ohledem na skutečnosti případu nevysvětlila, jak k takovému závěru dospěla, a na základě čeho stanovila, že jde o závěr správný a nejrozumnější. Čínská vláda rovněž tvrdila, že použitý postup vede k ‚nepřípustnému nepříznivému dopadu‘.“ Ačkoli bylo toto prohlášení učiněno ve vztahu k předchozím případům (tj. bezdřevému natíranému papíru) a před zveřejněním informací týkajících se ratingu použitého pro vyvážející výrobce v tomto šetření, je třeba zdůraznit, že Komise nepoužila „nepříznivé dostupné údaje“ ani v tomto případě ani v žádných jiných případech, na něž čínská vláda ve svých podáních odkazuje. Komise pouze ze zaznamenaných údajů vyvodila příslušné závěry, které ukázaly nedostatek posouzení úvěrového rizika, viz 175.-178. bod odůvodnění. Je třeba zdůraznit, že během období šetření zaznamenal čínský fotovoltaický průmysl značné ztráty a bylo jasné, že se nacházel ve velmi těžké finanční situaci. Několik posouzení úvěrového rizika poskytnutých společnostmi zařazenými do vzorku ukázalo, že hodnocení BB období šetření jakožto celku nebylo přiměřené. Některá posouzení úvěrového rizika jasně ukazují, že jisté skupiny byly více či méně nesolventní.
- Ověřování u bank
(142)
V oznámení o inspekci Komise uvedla, že plánuje ověření u bank, které odpověděly na dodatek A k dotazníku a které vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku poskytly značnou část úvěrů, tj. China Development Bank, Export-Import Bank of China, Bank of Shanghai and Huaxia Bank, a připojila podrobný seznam témat, které budou předmětem inspekce. Již v úvodním dotazníku pro čínskou vládu Komise jasně uvedla, že informace poskytnuté v odpovědi na dotazník mohou být předmětem ověření na místě. V oznámení o inspekci Komise rovněž uvedla, že čínská vláda „je žádána, aby poskytla všechny dostupné podpůrné dokumenty, které byly při přípravě věcných odpovědí použity, včetně původního zdroje dokumentů a žádosti“. Další dva hlavní poskytovatelé preferenčního financování vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku buď žádné z požadovaných informací nepředložily (Agricultural Bank of China) nebo byly informace předloženy jejich jménem bez možnosti ověření (Bank of China).
- Bank of Shanghai
(143)
V oznámení o inspekci ze dne 25. března 2013 informovala Komise čínskou vládu o svém úmyslu provést ověření u banky Šanghaj (dále jen „“) a nabídla, že v zájmu usnadnění průběhu inspekce na místě pro čínskou vládu prodlouží v případě nutnosti tuto inspekci do 22. dubna 2013 (32). Ve své původní odpovědi na oznámení o inspekci ze dne 5. dubna čínská vláda uvedenou inspekci u BoS nepotvrdila, ale dotázala se, zda by Komise byla ochotna provést zbývající část ověření u Bank of Shanghai v jiné lokalitě (tj. v Šanghaji namísto Pekingu). Pro usnadnění inspekce na místě Komise s touto žádostí výjimečně souhlasila, vyzvala však čínskou vládu, aby potvrdila inspekci v Šanghaji nejpozději do 9. dubna (tj. tři pracovní dny před zahájením inspekce v Pekingu), aby byl inspekční tým schopen tuto změnu v plánovaném ověřování z praktického hlediska zajistit. O skutečnosti, že BoS je dostupná pro inspekci dne 23. nebo 24. dubna, však čínská vláda informovala až dne 11. dubna (tj. jeden pracovní den před začátkem ověřování). Téhož dne Komise čínské vládě sdělila, že vzhledem k pozdnímu potvrzení již nebylo možné plán měnit. Kromě toho data navrhovaná čínskou vládou (tj. 23. nebo 24. dubna) přesahovala jak dobu dohodnutou mezi čínskou vládou a Komisí, během níž měla inspekce proběhnout, tak i časové prodloužení nabídnuté Komisí. V důsledku toho nemohla Komise odpověď BoS na dodatek A ani údaje o úvěrech, které tato banka poskytla vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku, ověřit. Komise proto dopisem ze dne 23. května 2013 čínskou vládu vyrozuměla, že v případě neověřených informací předložených BoS zvažuje použití článku 28 nařízení (ES) č. 597/2009.
(144)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda uvedla, že ověření údajů u BoS neproběhlo kvůli nepružnosti Komise, která pro inspekci nenavrhla žádné alternativní datum a jednoduše „odmítla ověření u Bank of Shanghai provést“. Tato tvrzení jsou nepravdivá. Komise v oznámení o inspekci jasně uvedla, že původně byla pro ověření u bank navržena data 17. a 18. dubna 2013 s možností přidání dalšího dne 22. dubna, přičemž bylo na čínské vládě, aby k návštěvě bank navrhla vhodnou dobu v průběhu celého období ověřování (tj. úplný pracovní týden plus další den). Čínská vláda navrhla pro inspekci u BoS data mimo toto období, a učinila tak jeden pracovní den před začátkem ověřování. Komise je toho názoru, že flexibilita, kterou nabídla, byla více než dostatečná; na rozdíl od tvrzení čínské vlády totiž pro inspekci u BoS navrhla celkem šest alternativních dnů.
- Hua Xia Bank
(145)
V dopise ze dne 23. května 2013 sdělila Komise čínská vládě, že není schopna ověřit některé části odpovědi Huaixia Bank (dále jen „Huaxia“) k dodatku A, zejména pokud jde o vlastnické struktury, posouzení bonity vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a pojištění rizika požadované od různých výrobních odvětví a zejména od dotčeného odvětví.
(146)
Ve své odpovědi ze dne 3. června 2013 čínská vláda uvedla, že Huaxia Komisi objasnila vlastnickou strukturu a poskytla další podrobnosti a vysvětlení ohledně jejích akcionářů a že posouzení bonity klienta je kryto bankovním tajemstvím a smluvními dohodami mezi bankami a jejich zákazníky.
(147)
Pokud jde o strukturu vlastnictví, je třeba poznamenat, že Huaxia ve své odpovědi na dodatek A uvádí, že je korporační bankou „bez jakéhokoli státního podílu“ a žádné informace o vlastnickém podílu státu, přestože ji o to Komise zvláště žádala v dodatku A, neposkytla. Komise zdůraznila, že toto je v rozporu s ostatními informacemi, které poskytla čínská vláda a že Huaxia připustila, že někteří z akcionářů jsou ve vlastnictví státu a o některých z nich předložila informace v čínštině. Z informací předložených Huaxia není stále zřejmé, jaký je podíl státního vlastnictví banky.
(148)
Pokud jde o posouzení bonity, Komise podotýká, že banka poskytla dokumenty ohledně jedné ze společností (poté, co v zájmu ochrany její totožnosti provedla v dokumentu některé změny), zatímco u ostatních požadovaných dokumentů tvrdila, že jsou kryti tajemstvím a smluvními dohodami mezi bankami a jejich zákazníky. Je těžké porozumět tomuto rozdílnému přístupu.
- Export Import Bank of China
(149)
V dopise ze dne 23. května 2013 informovala Komise čínskou vládu o tom, že odpovědi Export-Import Bank of China (dále jen „EXIM“) na dodatek A a písemné upozornění na nedostatky byly neúplné a že EXIM nepředložila některé dokumenty, o něž Komise výslovně žádala, tj. stanovy, Oznámení o založení Export-Import Bank of China vydané Státní radou nebo Opatření Export-Import Bank of China týkající se řízení úvěrů pro prodejce, kteří vyvážejí výrobky špičkových technologií. Pokud jde o stanovy, čínská vláda uvedla ve svém dopise ze dne 3. června 2013, že EXIM nemůže tyto stanovy (jež jsou součástí dokumentu týkajícího se vnitřního řízení) s ohledem na interní předpisy předložit, a odkázala na internetovou verzi, která byla údajně k dispozici k nahlédnutí na laptopu poskytnutém bankou EXIM v průběhu inspekce. Komise se domnívá, že toto vysvětlení je matoucí a postrádá smysl. Pokud byl dokument v průběhu inspekce dostupný online, nevidí Komise žádný důvod, proč nemohl být předložen dříve, jak bylo opakovaně požadováno v dotazníku, upozornění na nedostatky a znovu během ověřování. Tvrzení, že banka zpřístupnila daný dokument na laptopu během ověřování, je nepravdivé. EXIM prohlásila, že Komise měla daný dokument přezkoumat online, avšak její úředník prý uvedl, že na místě kontroly nemají přistup k internetu. Kromě toho EXIM žádný odkaz na internetovou verzi stanov neposkytla.
(150)
Rovněž u dalších dvou dokumentů EXIM uvedla, že je vzhledem k jejich důvěrné povaze a vnitřním pravidlům nelze poskytnout. Banka EXIM sama v odpovědi na písemné upozornění na nedostatky prohlásila, že „EXIM byla založena a je provozována v souladu s Oznámením o založení Export-Import Bank of China vydané Státní radou a stanovami Export-Import Bank of China“. Proto byly stanovy považovány za základní dokument pro ověření tvrzení uvedených v podnětu, podle nichž je EXIM veřejnoprávním subjektem. Komisi však byl přístup k tomuto dokumentu odmítnut. V této souvislosti je třeba poznamenat, že další banka zajišťující politiku státu, tj. China Development Bank, poskytla podobný dokument týkající se jejího založení a v rámci daného šetření bylo rovněž předloženo několik dalších oznámení Státní rady. Ani EXIM nepodpořila svá prohlášení o důvěrnosti žádným důkazem. Kromě toho, jak bylo vysvětleno v 117. bodě odůvodnění, se vlády nemohou jednoduše odvolávat na interní pravidla, aby se tak vyhnuly povinnostem vyplývajících z dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a ze základního nařízení. Totéž platí pro případ Opatření Export-Import Bank of China týkající se řízení úvěrů pro prodejce, kteří vyvážejí výrobky špičkových technologií, kdy EXIM své tvrzení o důvěrnosti nepodpořila žádným důkazem a dokonce odmítla projednat účel tohoto dokumentu.
(151)
EXIM rovněž nebyla schopna poskytnout informace o složení správní rady a dozorčí rady, o něž byla opakovaně žádána, a uvedla, že „složení správní rady se mění“ a že otázky Komise týkající se příslušnosti členů rady ke Komunistické straně Číny „jsou v kontextu antisubvenčního šetření invazivní a nevhodné otázky“. Skutečnost, že složení správní rady se mění, není pro účely tohoto šetření relevantní. Důležité naopak je, v jaké míře je v řídící a dozorčí radě EXIM zastoupen stát; čínská vláda a EXIM však tyto informace odmítly poskytnout. Komise se rovněž domnívá, že členství vrcholného vedení EXIM (a všech bank v této záležitosti) v Komunistické straně Číny je pro účely stanovení vlivu státu na řízení bank velmi relevantní. Vzhledem k tomu, že podle Ústavy Komunistické strany Číny „musí strana podporovat a zlepšit základní ekonomický systém, kde veřejné vlastnictví hraje zásadní úlohu a různá hospodářská odvětví se vyvíjejí vedle sebe…“ (33), bylo přezkoumání vlivu Komunistické strany Číny v EXIM považováno pro účely tohoto šetření a zejména pro posouzení úrovně státní kontroly bank za nezbytné.
(152)
Co se týče statistiky o vývozu různých kategorií výrobků, která byla požadována již v dotazníku a kterou je EXIM ze zákona povinna hlásit CBRC, uvedla čínská vláda ve svém dopise ze dne 3. června 2013, že na přípravu těchto informací je zapotřebí více času. Je třeba poznamenat, že jelikož Komise tyto informace požadovala již v počátečním dotazníku, měla čínská vláda více než tři a půl měsíce na jejich přípravu, nicméně tak neučinila. EXIM tvrdila, že „tento typ informací lze najít ve výročních zprávách“, což ale není pravda. Informace ve výročních zprávách, na něž čínská vláda odkazuje, se týkají jiných období než informace požadované Komisí v dotazníku a během inspekce na místě.
(153)
Čínská vláda správně uvedla, že v odpovědi na dotazník předložila mimo jiné výši vývozních úvěrů souvisejících s vývozem mechanických a elektrických výrobků a výrobků špičkových technologií. Je třeba poznamenat, že Komise předložení těchto údajů nikdy nezpochybnila. Namítla však, že v okamžiku, kdy se pokusila příslušné údaje ověřit během inspekce na místě, nebyla EXIM schopna předložit žádné důkazy a ani vysvětlit, odkud tyto údaje pocházejí. Podobně nebylo Komisi umožněno ověřit údaje týkající se podílu vývozních úvěrů pro fotovoltaické výrobní odvětví, které čínská vláda uvedla v odpovědi na dotazník. Je zajímavé, že EXIM nepovažovala žádné z těchto údajů za důvěrné, avšak když ji Komise požádala, aby poskytla příslušné zdroje pro jejich ověření, EXIM toto odmítla, neboť se prý jedná o důvěrné informace. Stejné argumenty použila EXIM v případě výše vývozních úvěrů poskytnutých výrobcům zařazeným do vzorku a spolupracujícím výrobcům. Číselné údaje sice uvedla v odpovědi na písemné upozornění na nedostatky, avšak jejich ověření Komisi neumožnila s ohledem na jejich údajnou důvěrnou povahu. Většinu statistických údajů předložených EXIM nebylo možné ověřit.
(154)
EXIM rovněž odmítla vysvětlit a příslušnými důkazy podpořit úvěrové ratingy vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a analýzy, které vedly k těmto hodnocením.
- China Development Bank (dále jen „CDB“)
(155)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda vyjádřila znepokojení nad tím, že Komise žádá „osobní otázky týkající se stranické příslušnosti členů správní a dozorčí rady a vrcholného vedení“. Toto tvrzení je nesprávné. Otázky týkající se vazby členů představenstva a vrcholného vedení na Komunistickou stranu Číny byly čistě technické povahy, a jak je vysvětleno ve 151. bodě odůvodnění, důvodem tohoto zjišťování bylo vymezit úlohu této strany v čínské ekonomice.
(156)
Během šetření se Komise pokusila ověřit posouzení bonity vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. CDB poskytla některé obecné informace, ale zveřejnit jakékoli informace týkající se posouzení bonity vyvážejících výrobců zařazených do vzorku nebo hodnocení rizik či hodnotící zprávy fotovoltaického odvětví odmítla.
(157)
V odpovědi na písemné upozornění na nedostatky předložila CDB číselné údaje o pojistném rizika požadovaném od dotčeného výrobního odvětví. Během ověřování CDB svoji odpověď v této souvislosti opravila, ale pro uvedené číselné údaje neposkytla žádné příslušné důkazy ani vysvětlení, z čeho vycházejí, přestože ji o to Komise během inspekce na místě opakovaně žádala.
b) Čínské banky ve státním vlastnictví jsou veřejnoprávními subjekty.
(158)
Žadatel tvrdí, že čínské banky ve státním vlastnictví jsou v ČLR veřejnoprávní subjekty ve smyslu čl. 2 písm. b) základního nařízení.
(159)
Odvolací orgán WTO ve své zprávě „Spojené státy - Konečná antidumpingová a antisubvenční cla na některé výrobky z Číny“ (34) (zpráva odvolacího orgánu) definoval veřejnoprávní subjekt jako entitu, která „má či vykonává vládní pravomoci nebo je jimi pověřena“. Podle odvolacího orgánu může důkaz o tom, že vláda vykonává účinnou kontrolu nad subjektem a jeho chováním, sloužit jako důkaz, že daný subjekt má vládní moc a tuto moc uplatňuje při výkonu vládních funkcí. Jestliže z důkazů vyplývá, že existuje celá řada formálních indicií státní kontroly a rovněž existují důkazy, že takováto kontrola je vykonávána účinným způsobem, pak lze na základě těchto důkazů dojít k závěru, že dotčený subjekt vykonává vládní moc (35). Podle odvolacího orgánu je pro veřejnoprávní orgány rovněž charakteristický „výkon vládních funkcí“ (36), které by „za běžných okolností v rámci právního řádu příslušného člena byly vládní praxí“ (37).
(160)
Následná analýza se zaměřila na to, zda dotčené komerční banky ve státním vlastnictví vykonávají funkce, jež jsou v Číně běžně považovány za součást výkonu státní moci a v případě, že ano, zda přitom jednají z pověření vlády. Šetření zjistilo, že vládní zásahy jsou pro čínský finanční trh charakteristické, neboť většina významných bank je ve státním vlastnictví. Čínské orgány předložily pouze velmi omezené informace k podílníkům, resp. vlastnické struktuře bank v ČLR. Jak je však uvedeno dále, Komise shromáždila všechny dostupné údaje, aby dospěla k reprezentativnímu zjištění. Při analýze, zda mají banky vládní pravomoci nebo zda jsou jimi pověřeny či je vykonávají (jakožto veřejnoprávní subjekty), Komise nezjišťovala pouze informace týkající se státního vlastnictví bank, ale také další parametry, jako je zastoupení vlády ve správní radě, vládní dozor nad činností, provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů a skutečnost, zda byl příslušný subjekt zřízen na základě právního předpisu.
(161)
Z dostupných informací lze vyvodit závěr, že banky ve státním vlastnictví mají v ČLR největší podíl na trhu a jsou na čínském finančním trhu předními aktéry. Podle průzkumu bankovního sektoru ČLR, který v roce 2006 provedla Deutsche Bank (38), může podíl bank ve státním vlastnictví dosahovat více než 2/3 čínského trhu. Ke stejnému tématu přezkum WTO týkající se čínské obchodní politiky uvádí, že „dalším významným rysem čínského finančního sektoru je vysoký stupeň státního vlastnictví“ (39) a že „ve struktuře trhu čínského bankovního sektoru, který je ovládán bankami ve státním vlastnictví, nedošlo k žádným velkým změnám“ (40). Je třeba poznamenat, že pět největších komerčních bank ve státním vlastnictví (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank of China, Bank of Communications a Industrial and Commercial Bank) zjevně představuje více než polovinu čínského bankovního sektoru (41). Vlastnický podíl vlády v pěti největších bankách ve státním vlastnictví byl rovněž potvrzen čínskou vládou v její odpovědi na písemné upozornění na nedostatky.
(162)
Komise rovněž požádala o informace týkající se struktury vládního dozoru ve výše uvedených čínských bankách a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o fotovoltaický průmysl (tj. složení správní rady a valné hromady, zápisy z valných hromad/zasedání správní rady, státní příslušnost akcionářů/členů vedení, politika poskytování úvěrů a posouzení rizik souvisejících s úvěry poskytnutými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům). Nicméně jak je uvedeno ve 139. bodě odůvodnění výše, čínská vláda poskytla v tomto ohledu jen velmi omezené informace a neumožnila ověřit velkou část předložených informací. Komise musela tudíž použít údaje, které jí byly dostupné. Na základě dostupných údajů dospěla Komise k závěru, že výše uvedené banky podléhají vládnímu dozoru prostřednictvím vlastnictví, správní kontroly jejich „obchodního“ chování včetně mezních hodnot stanovených pro vklady a úrokové sazby úvěrů (viz 164. - 167. bod odůvodnění níže) a v některých případech dokonce na základě stanov (42).
Zdrojem relevantních údajů, o něž se opírají výše uvedená zjištění, byly informace od čínské vlády, výroční zprávy čínských bank, jež předložila buď čínská vláda nebo jsou veřejně dostupné, dále informace z průzkumu, který v roce 2006 provedla Deutsche Bank o čínském bankovním sektoru (43), přezkumu politiky WTO týkající se Číny (2012) (44), zprávy Světové banky Čína 2030 (45) nebo hospodářského přehledu OECD týkajícího se Číny (46), z informací od spolupracujících vyvážejících výrobců a údajů v podnětu. Pokud jde o zahraniční banky, připadá na ně v čínském bankovním sektoru podle nezávislých odhadů jen malý podíl, a hrají tedy při poskytování úvěrů podle politického záměru jen nevýznamnou roli; podle relevantních údajů by tento podíl mohl činit pouhé 2 % čínského trhu (47). Relevantní veřejně dostupné informace dále potvrzují, že zejména velké čínské komerční banky nadále spoléhají na to, že se v případě nedostatečné kapitálové přiměřenosti v důsledku úvěrové expanze postarají o navýšení kapitálu jejich podílníci ve státním vlastnictví a vláda (48).
(163)
V této souvislosti je třeba uvést, že většina bank, které úvěrovaly spolupracující vyvážející výrobce, je ve státním vlastnictví. Na základě dostupných informací (49) bylo zjištěno, že velkou většinu úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům poskytly banky ve státním vlastnictví a jiné státem vlastněné subjekty. Jedná se především o největší komerčních banky a banky spojené s vládní politikou v ČLR jako China Development Bank, EXIM Bank, Agricultural Bank of China, Bank of China, China Construction Bank a Industrial and Commercial Bank of China. Pokud jde o ostatní dotčené banky ve státním vlastnictví, Komise požádala o stejné informace týkající se vládního dozoru a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o fotovoltaické odvětví, jak bylo uvedeno výše. Žádné takové podrobné informace nebyly poskytnuty. Proto byl učiněn závěr, že tyto banky jsou kontrolovány vládou. Že se jedná o účinnou kontrolu, dokazuje mimo jiné vládní politika na podporu dotčeného odvětví, která dává bankám pokyn, aby byly patřičně nápomocné (viz 102. bod odůvodnění). Z těchto důvodů by komerční banky ve státním vlastnictví a banky zajišťující vládní politiku V ČLR měly být považovány za veřejnoprávní subjekty.
(164)
Další známkou zapojení čínské vlády do čínského finančního trhu je úloha, kterou sehrává Čínská lidová banka při určování konkrétních limitů pro způsob stanovení úrokových sazeb a jejich fluktuace. Šetření totiž zjistilo, že uvedená banka má konkrétní pravidla, jež pohyb úrokových sazeb v ČLR regulují. Podle dostupných informací je úprava těchto pravidel obsažena v Oběžníku Čínské lidové banky o otázkách úpravy úrokových sazeb u vkladů a úvěrů - YinFa [2004] č. 251. Finanční instituce mají podle nich stanovit své úrokové sazby v určitém rozmezí, jež je odvozeno od základní úrokové sazby Čínské lidové banky. V případě úvěrů od komerčních bank a komerčně spravovaných úvěrů od bank spojených s vládní politikou není stanoveno horní, nýbrž jen dolní limitní rozmezí. V případě městských a venkovských úvěrových družstev je stanoveno horní i dolní limitní rozmezí. V případě preferenčních úvěrů a úvěrů, pro něž Státní rada vydala zvláštní úpravu, se úrokové sazby nesmějí pohybovat směrem nahoru. Komise žádala čínskou vládu o vysvětlení k definicím a formulacím, jež jsou obsaženy ve výše uvedeném oběžníku, a k právnímu předpisu, který oběžníku č. 251 předcházel (Oběžník Čínské lidové banky o rozšíření rozmezí pro pohyb úrokových sazeb u úvěrů poskytovaných finančními institucemi - YinFa [2003] č. 250). Nicméně, jak je popsáno ve 135. bodě odůvodnění výše, čínská vláda tyto oběžníky odmítla poskytnout, a Komisi tak znemožnila ověřit jejich obsah a hledat vysvětlení. Vzhledem k tomu, že čínská vláda nepředložila v tomto ohledu žádné příslušné informace, které by naznačovaly, že situace se od března 2013, kdy Komise dokončila své antisubvenční šetření ohledně oceli s organickým povlakem (50), změnila, dochází se k závěru, že Čínská lidová banka je zapojena do určování úrokových sazeb komerčními bankami ve státním vlastnictví a rovněž tyto sazby ovlivňuje. Čínská vláda nepředložila žádné důkazy o tom, že by se situace zjištěná v šetření týkajícím se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem změnila. Proto byl na základě dostupných údajů a jiných důkazů uvedených výše učiněn závěr, že pokud jde o postup použitý pro stanovení úrokových sazeb, byla situace stejná během celého období šetření.
(165)
Limity úrokových sazeb společně se stropy pro sazby z vkladů vytvářejí situaci, kdy banky mají zaručený přístup k levnému kapitálu (vzhledem k nařízení o sazbách z vkladů) a jsou schopny půjčovat vybraným výrobním odvětvím za výhodné sazby.
(166)
Na banky se rovněž vztahují právní předpisy, které mimo jiné vyžadují, aby vykonávaly úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství (51), poskytovaly úvěrovou pomoc podporovaným projektům (52) či upřednostňovaly rozvoj výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie (53). Banky jsou povinny tato pravidla dodržovat. Vyvážející výrobci zařazení do vzorku patří jak do kategorie podporovaných projektů, tak do kategorie výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie.
(167)
Z různých nezávislých zdrojů informací vyplývá, že vliv státu na čínský finanční sektor je značný a trvající. Například i) pracovní dokument MMF 2006 uvádí, že liberalizace bank v ČLR je neúplná a úvěrové riziko není náležitě zohledněno (54); ii) zpráva MMF 2009 zdůrazňuje, že v Číně chybí liberalizace v oblasti úrokových sazeb (55); iii) zpráva MMF 2010 o zemích uvádí, že investiční náklady v Číně jsou relativně nízké, přidělování úvěrů se často řídí jinými než cenovými hledisky a vysoké úspory společností částečně souvisí s nízkými náklady na různé vstupy (včetně kapitálu a půdy) (56); iv) zpráva OECD o čínské ekonomice za rok 2010 (57) a pracovní dokument hospodářské sekce OECD č. 747 o reformách čínského finančního sektoru (58) uvádí, že dominantním vlastníkem finančních institucí zůstává stát; nabízí se tudíž otázka, do jaké míry vycházejí rozhodnutí bank o úvěrech čistě z obchodních úvah, když jejich tradiční role odpovídá vládním agenturám s vazbou na vládu.
(168)
Na základě výše uvedených důkazů se dospělo k závěru, že komerční banky ve státním vlastnictví a banky zajišťující vládní politiku vykonávají státní správu jménem čínské vlády, zejména pak povinnou podporu některých hospodářských odvětví v souladu se státním plánováním a politickými dokumenty. Zásadní vlastnický podíl státu ve státem vlastněných bankách a další informace o vazbách mezi bankami vlastněnými státem a vládou (včetně nedostatečné spolupráce čínské vlády v tomto ohledu) potvrzují, že banky podléhají při výkonu svých veřejných funkcí vládní kontrole. Čínská vláda vykonává účinnou kontrolu nad komerčním bankami ve státním vlastnictví a bankami zajišťujícími vládní politiku tím, že všudypřítomně ovlivňuje finanční sektor a naléhá na banky ve státním vlastnictví, aby se řídily vládními politikami. Komerční banky ve státním vlastnictví a banky zajišťující vládní politiku jsou proto považovány za veřejnoprávní subjekty, neboť mají vládní moc, jsou jí pověřeny, a uplatňují ji.
c) Soukromé banky v ČLR jsou pověřeny a řízeny čínskou vládou
(169)
Komise rovněž zjišťovala, zda soukromé komerční banky v ČLR jsou pověřeny nebo řízeny čínskou vládou, aby výrobcům ve fotovoltaickém odvětví nabízely preferenční (subvencované) úvěry ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
- Existence politiky čínské vlády
(170)
Z výše uvedeného oddílu o zapojení státu v oblasti fotovoltaického odvětví (101. bod odůvodnění) a z níže popsaných zjištění je zřejmé, že čínská vláda využívá politiku poskytování preferenčních úvěrů fotovoltaickému odvětví, neboť na tomto poskytování se podílejí veřejnoprávní subjekty (komerční banky ve státním vlastnictví) (59) s vedoucím postavením na trhu, které jim umožňuje nabízet úrokové sazby nižší než tržní.
- Rozšíření politiky na soukromé banky
(171)
Zákon o komerčním bankovnictví [2003] platí stejným způsobem pro komerční banky ve státním vlastnictví i pro soukromé komerční banky. Např. článek 38 tohoto zákona pro všechny komerční banky stanoví (tj. rovněž pro ty, které jsou v soukromém vlastnictví), aby „určily úrokovou sazbu v souladu s horní a dolní hranicí úrokové sazby stanovené Čínskou lidovou bankou“, podle článku 34 Zákona o komerčním bankovnictví musí komerční banky „vykonávat úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a sociálního rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky“.
(172)
Na preferenční úvěry fotovoltaickému výrobnímu odvětví odkazuje řada vládních politických a plánovacích dokumentů a právních předpisů. Například rozhodnutí Státní rady ze dne 10. října 2010 o podpoře rozvoje 7 nových strategických průmyslových odvětví slibuje větší fiskální a politickou podporu strategickým odvětvím (60) (fotovoltaické odvětví je jedním z nich), vybízí finanční instituce, aby „rozšířily úvěrovou pomoc“ těmto odvětvím a „využily fiskální preferenční politiky jako je např. kompenzace za riziko“. Rovněž Národní plán střednědobého a dlouhodobého rozvoje v oblasti vědy a technologie (2006-2020), který řadí solární energii a fotovoltaické články mezi klíčové oblasti a prioritní témata (61) slibuje, že „podpoří finanční instituce, aby poskytovaly preferenční úvěrovou pomoc hlavním národním projektům v oblasti vědecké a technologické industrializace“ a dává vládě pokyn, aby „pomohla finančním institucím a soukromému kapitálu zapojit se do vědeckého a technologického rozvoje“. Zákon ČLR o vědeckém a technologickém pokroku (vyhláška č. 82 prezidenta ČLR) stanoví, že stát musí vést a orientovat finanční instituce tak, aby podpořily rozvoj výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie poskytováním úvěrů, a že finanční instituce mají upřednostňovat rozvoj výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie (62). Podle téhož zákona mají politicky orientované finanční instituce v rámci své činnosti nabízet zvláštní pomoc projektům, jež se týkají nezávislé inovace a jsou podporované státem (63).
(173)
Výše zmiňovaný limit pro stanovení úrokových sazeb, který určuje Čínská lidová banka (164. a 165. bod odůvodnění) je rovněž závazný pro soukromé komerční banky.
(174)
Výše uvedené citace z právních předpisů týkajících se bankovního sektoru ukazují, že politika čínské vlády vedoucí k poskytování preferenčních úvěrů fotovoltaickém výrobnímu odvětví zahrnuje rovněž soukromé komerční banky, přičemž ve skutečnosti jim čínská vláda dává pokyny, aby „vykonávaly úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a společenského rozvoje a pod vedením státní průmyslové politiky“ (64).
- Hodnocení úvěrového rizika
(175)
Komise požádala čínskou vládu, aby jí poskytla příslušné informace s cílem posoudit, jak banky v ČLR provádějí hodnocení úvěrového rizika společností působících ve fotovoltaickém odvětví dříve, než rozhodnou o tom, zda jim úvěr udělí, jakož i o podmínkách pro poskytnuté půjčky. V dodatku A k příslušnému dotazníku požadovala Komise informace o tom, jak banky zohledňují při poskytování půjček rizika, tj. jak posuzují bonitu žadatele o úvěr, jaké je pojistné rizika, jež v ČLR banky účtují u různých společností/odvětví, které faktory bere banka v úvahu při posuzování žádosti o úvěr, jakou podobu má žádost o úvěr a schvalovací proces atd. Ani čínská vláda ani jednotlivé banky však v dotazníku žádné příslušné důkazy (s jednou výjimkou uvedenou v 176. bodě odůvodnění níže) neposkytly. Čínská vláda poskytla pouze odpovědi obecné povahy, které nepředstavují žádný důkaz o tom, že by se prováděla hodnocení úvěrového rizika.
(176)
V průběhu ověřování u jedné z bank se Komisi podařilo přezkoumat jedno posouzení rizika. Část tohoto posouzení úvěrového rizika se týkalo vládní podpory společností působících v oblasti solární energie a vládních plánů na podporu fotovoltaického výrobního odvětví obecně a tato skutečnost se odrazila pozitivně v ratingu uděleném této společnosti. Tento příklad ukazuje, jak vládní politika (a subvence zaměřené na určité odvětví) ovlivňuje rozhodování bank, pokud jde o financování společností působících v oblasti solární energie.
(177)
Komise rovněž požadovala podobné informace od spolupracujících vyvážejících výrobců a pokusila se je ověřit během inspekcí na místě u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Většina vyvážejících výrobců zařazených do vzorku odpověděly, že banky požadují určité dokumenty a před poskytnutím úvěrů provádějí určitou analýzu úvěrových rizik. Svá tvrzení však nemohly podpořit žádnými důkazy. Během inspekce na místě požadovala Komise důkazy o tom, že banky takové dokumenty požadovaly nebo že tyto dokumenty společnosti bankám poskytly, případně jakoukoliv zprávu vydanou bankami, která by byla důkazem toho, že takováto analýza úvěrových rizik byla provedena. Dané skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku však nebyly schopny takové ani jiné důkazy na podporu svých tvrzení předložit.
(178)
Informace týkající se hodnocení úvěrového rizika byly od zúčastněných stran opakovaně žádány, neboť se považuje za velmi důležité zohlednit informace uvedené v 167. bodě odůvodnění výše.
(179)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se zjištění týkající se hodnocení úvěrového rizika v ČLR vztahují na komerční banky ve státním vlastnictví, soukromé komerční banky a banky zajišťující vládní politiku. Výše uvedené důkazy vedou k závěru, že soukromé banky v ČLR se při poskytování úvěrů musí řídit vládními politikami, zejména pokud jde o fotovoltaické odvětví, a jednat stejným způsobem jako banky ve státním vlastnictví, jak je uvedeno v 168. bodě odůvodnění. Z toho plyne, že soukromé banky jsou pověřeny a řízeny čínskou vládu, aby vykonávaly funkce obvykle svěřené vládě, ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(180)
Kromě toho výše uvedené důkazy prokazují, že i kdyby banky ve státním vlastnictví nebyly považovány za veřejnoprávní subjekty, byly by rovněž považovány za pověřené a řízené čínskou vládu, aby vykonávaly funkce obvykle svěřené vládě, ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
d) Narušení čínského finančního trhu
(181)
Z informací shromážděných v průběhu tohoto šetření vyplývá, že podíl bank ve státním vlastnictví dosahuje více než 2/3 čínského trhu. Pět největších komerčních bank ve státním vlastnictví (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank of China, Bank of Communications a Industrial and Commercial Bank ) představuje více než polovinu čínského bankovního sektoru (65). Navíc China Development Bank a China Export-Import Bank jsou zcela ve vlastnictví státu. Těchto sedm bank poskytlo velkou většinu úvěrů osmi vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku v případě solárních panelů. Toto všudypřítomné státní vlastnictví v kombinaci s narušením čínského finančního trhu a politikou čínské vlády, která vybraným odvětvím zabezpečuje levné peníze, narušuje rovné podmínky v mezinárodním obchodu a poskytuje nepřiměřenou výhodu čínským výrobcům.
(182)
Banky v ČLR nemohou zcela svobodně rozhodovat o podmínkách půjček. V případě úrokových sazeb jsou povinny zůstat v mezích stanovených Čínskou lidovou bankou. Tyto limity společně se stropy pro sazby z vkladů vytvářejí situaci, kdy banky mají zaručený přístup k levnému kapitálu (vzhledem k nařízení o sazbách z vkladů) a jsou schopny půjčovat vybraným výrobním odvětvím za výhodné sazby.
(183)
Na banky se rovněž vztahují právní předpisy, které mimo jiné vyžadují, aby vykonávaly úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství (66), poskytovaly úvěrovou pomoc podporovaným projektům (67) či upřednostňovaly rozvoj průmyslových odvětví využívajících nové a špičkové technologie (68). Banky jsou povinny tato pravidla dodržovat.
(184)
Podle posledních zjištění byl některým velkým komerčním bankám v ČLR poskytnut přístup ke státním devizovým rezervám (69). Tím se výrazně snižují jejich náklady na kapitál a tyto „levné peníze“ jsou využívány pro půjčky v USD a EUR vybraným společnostem a projektům, jež jsou v souladu s politikou vývozu „going out“. Proto jsou schopny nabídnout podmínky, kterým běžné obchodní banky nemohou konkurovat.
(185)
Dalším významným narušením ve financování fotovoltaického odvětví je zvláštní privilegované postavení China Development Bank („CDB“), která je největším věřitelem dotčeného odvětví a poskytla velkou část půjček nebo úvěrových linek vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku. China Development Bank je téměř úplně financována z prodeje dluhopisů, a nikoli z vkladů, a po ministerstvu financí je druhým největším emitentem dluhopisů v zemi. Prostřednictvím tohoto zvláštního mechanismu se CDB může levně financovat z vlastních zdrojů a následně poskytovat půjčky vybraným odvětvím za zvýhodněných podmínek (70).
3.4.1.1. Zvýhodněná půjčka
a) Úvod
(186)
Žadatel tvrdí, že čínská vláda subvencuje fotovoltaické odvětví prostřednictvím preferenčních úvěrů a cílených úvěrů.
b) Právní základ
(187)
Preferenční úvěry v Číně upravují tyto právní předpisy: Zákon ČLR o komerčních bankách, obecná pravidla týkající se půjček (prováděná Čínskou lidovou bankou), Rozhodnutí Státní rady č. 40 o vyhlášení a provedení dočasných pravidel o podpoře průmyslové restrukturalizace.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(188)
S ohledem na všechny uvedené skutečnosti se dospělo k závěru, že naprostá většina úvěrů pro dotčené skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku je poskytována bankami ve státním vlastnictví, které byly shledány veřejnoprávními subjekty v 168. bodě odůvodnění výše, neboť jsou pověřeny vládními pravomocemi a vykonávají vládní funkce. Existují další důkazy o tom, že tyto banky ve skutečnosti jednají z pověření vlády, neboť, jak je vysvětleno ve 164. bodě odůvodnění, stát (tj. Čínská lidová banka) zřetelně zasahuje do způsobu, jakým komerční banky rozhodují o úrokových sazbách úvěrů, jež poskytují čínským společnostem. Za těchto okolností jsou úvěrové postupy těchto subjektů přímo přičitatelné vládě. Skutečnost, že banky jednají z pověření vlády, potvrzuje rovněž způsob, jakým slouží články 7 a 15 obecných pravidel týkajících se půjček (prováděných Čínskou lidovou bankou), rozhodnutí č. 40 a článek 34 Zákona o komerčních bankách s ohledem na plnění státní průmyslové politiky. Existuje rovněž řada nepřímých důkazů podporovaných objektivními studiemi a zprávami, které svědčí o tom, že v čínském finančním systému stále dochází k rozsáhlým vládním intervencím, jak již bylo vysvětleno ve 172. a 178. bodě odůvodnění výše. A konečně, čínská vláda neposkytla informace, které by umožnily lepší pochopení vztahu mezi státem vlastněnými bankami a vládou, jak je vysvětleno ve 139. a 140. bodě odůvodnění. Komise tudíž činí závěr, že v případě úvěrů poskytnutých komerčními bankami ve státním vlastnictví v ČLR se jedná o finanční příspěvky výrobcům ve fotovoltaickém odvětí ve formě přímého převodu peněžních prostředků od vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Navíc stejné důkazy jsou svědectvím toho, že komerční banky ve státním vlastnictví (jakož i soukromé banky) jsou pověřeny nebo řízeny vládou, což v důsledku znamená, že existuje finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(189)
S přihlédnutím k analýze v 169.-182. bodě odůvodnění výše se rovněž stanovuje, že soukromé banky jsou čínskou vládou pověřeny a řízeny tak, aby poskytovaly úvěry výrobcům ve fotovoltaickém odvětí a že existuje finanční příspěvek podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(190)
V míře, v níž jsou vládní půjčky nebo půjčky od soukromých subjektů pověřených nebo řízených vládou poskytovány za podmínek výhodnějších, než jaké by mohli jejich příjemci skutečně získat na trhu, je těmto poskytována výhoda ve smyslu čl. 3 odst. 2 a čl. 6 písm. b) základního nařízení. Nevládní úvěry v ČLR nepředstavují odpovídající tržní referenční úroveň, neboť bylo zjištěno, že soukromé banky jsou pověřeny a řízeny čínskou vládou, a tudíž lze předpokládat, že se řídí úvěrovými postupy bank ve státním vlastnictví. Proto byly referenční úrovně stanoveny pomocí metody popsané v 198.-200. bodě odůvodnění níže. Použití této referenční úrovně ukazuje, že půjčky fotovoltaickému výrobnímu odvětví jsou poskytovány za výhodnějších podmínek, než jsou podmínky tržní.
(191)
Fotovoltaické odvětví patří podle rozhodnutí č. 40 do podporované kategorie. Rozhodnutí č. 40 je nařízením Státní rady jakožto nejvyššího správního orgánu v ČLR a v tomto ohledu je rozhodnutí právně závazné pro ostatní veřejnoprávní a hospodářské subjekty. Rozhodnutí člení průmyslová odvětví na „podporované, omezované a eliminované projekty“. Tento akt představuje průmyslově-politickou směrnici, která spolu se směrným indexem ozřejmuje způsob, jakým čínská vláda realizuje svou politiku stimulace a podpory určité skupiny podniků či výrobních odvětví, jako je fotovoltaické odvětví/odvětví nových energií, které směrný index řadí do kategorie odvětví „podporovaných“. K počtu odvětví klasifikovaných jako „podporovaná“ je třeba poznamenat, že představují pouze část čínského hospodářství. Navíc v rámci těchto podporovaných odvětví mají status „podporovaných“ jen určité činnosti. Rozhodnutí č. 40 v článku 17 dále stanoví, že „podporované investiční projekty“ mají nárok na zvláštní výhody a pobídky, mimo jiné na finanční podporu. Na druhé straně rozhodnutí č. 40 v souvislosti s „omezovanými a eliminovanými projekty“ zmocňuje státní orgány, aby přímo intervenovaly za účelem regulace trhu. Články 18 a 19 stanoví, že příslušný orgán má zabránit tomu, aby finanční instituce takovýmto „omezovaným a eliminovaným projektům“ poskytla úvěr. Z výše uvedeného je jasné, že rozhodnutí č. 40 stanoví pravidla závazná pro všechny hospodářské instituce, a to v podobě direktiv o pomoci podporovaným odvětvím, k nimž patří rovněž fotovoltaické výrobní odvětví.
(192)
Jak bylo vysvětleno v 172. bodě odůvodnění výše, čínská vláda adresuje preferenční úvěry omezenému počtu výrobních odvětví, a fotovoltaický průmysl je jedním z nich. S ohledem na všechny výše uvedené skutečnosti je zřejmé, že čínské orgány povolují finančním institucím poskytovat preferenční úvěry pouze omezenému počtu odvětví/společností, které jsou v souladu s příslušnými politikami čínské vlády. Na základě důkazů obsažených ve spisu a při nedostatečné spolupráci ze strany čínské vlády v této věci byl učiněn závěr, že subvence v podobě preferenčních úvěrů neplatí obecně, a jsou tudíž specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Kromě toho žádná ze zúčastněných stran nepředložila žádné důkazy, které by naznačovaly, že subvence vychází z objektivních kritérií nebo podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
d) Závěr
(193)
Šetření ukázalo, že všichni vyvážející výrobci zařazení do vzorku využívali v období šetření preferenčních úvěrů.
(194)
S ohledem na výše uvedené je třeba financování fotovoltaického odvětví pokládat za subvenci.
(195)
Vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům a své specifičnosti by tato subvence měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(196)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. V souladu s čl. 6 písm. b) základního nařízení je výhoda, kterou získal příjemce, rozdílem mezi částkou, kterou platí společnost za vládní půjčku, a částkou, již by společnost zaplatila za srovnatelnou obchodní půjčku na trhu.
(197)
Jak je vysvětleno výše (190. bod odůvodnění), jsou úvěry, jež čínské banky poskytují, projevem významných vládních zásahů v bankovním sektoru a jejich úrokové sazby neodrážejí sazby na fungujícím trhu; vhodný základ pro srovnání podle obvyklých tržních podmínek byl tudíž sestaven pomocí níže popsané metody. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády využila Komise ke zjištění vhodného srovnávacího základu u úrokových sazeb rovněž dostupné údaje.
(198)
Při vytváření vhodné referenční úrovně pro úvěry v RMB je pokládáno za přiměřené použít čínské úrokové sazby upravené tak, aby odrážely běžné tržní riziko. Aktuální finanční situace vývozců byla totiž zjišťována za zkreslených tržních podmínek a čínské banky neposkytly spolehlivé údaje o tom, jak měří rizika a určují úvěrový rating. V takové situaci je proto pokládáno za nezbytné vycházet z údajů o úvěruschopnosti čínských vývozců a zároveň uplatnit přirážku, která bude odrážet potenciální dopad zkreslených podmínek čínského trhu na finanční situaci těchto vývozců.
(199)
Stejná situace platí pro půjčky v cizích měnách. Jako referenční úroveň byly použity podnikové dluhopisy s ratingem BB v příslušné měně vydaných během období šetření.
(200)
S ohledem na výše uvedené byli čínská vláda i spolupracující vyvážející vývozci (jak je uvedeno v 138. až 140. bodě odůvodnění) požádáni o informace k úvěrové politice čínských bank a ke způsobu, jakým byly tyto úvěry vyvážejícím výrobcům poskytovány. Navzdory opakovaným žádostem nebyly tyto informace poskytnuty. Vzhledem k takto nedostatečné spolupráci a ke všem dostupným údajům a v souladu s čl. 28 odst. 6 základního nařízení je považováno za vhodné domnívat se, že všem podnikům v Číně je udělena pouze nejvyšší známka pro dluhopisy neinvestičního stupně (BB dle agentury Bloomberg), a uplatnit na standardní úvěrovou sazbu Čínské lidové banky adekvátní prémii předpokládanou u dluhopisů, jež podniky s tímto ratingem vydávají. Výhoda pro vyvážející výrobce byla vypočtena tím způsobem, že úrokový diferenciál byl v procentním vyjádření vynásoben nesplacenou výší úvěru, tj. byl uvažován úrok nezaplacený během období šetření. Tato částka byla poté rozpočítána na celkový obrat spolupracujících vyvážejících výrobců.
(201)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Politika preferenčních úvěrů
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, ČLR a společnosti ve spojení
1,14 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,61 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,25 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,92 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,80 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,02 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,84 %
Jinko Solar Co Ltd a společnosti ve spojení
0,85 %
3.4.1.2. Poskytování úvěrových linek
a) Úvod
(202)
Žadatel tvrdil, že čínské banky poskytly čínským vývozcům dotčeného výrobku nepřiměřené úvěrové linky. Šetření skutečně potvrdilo, že všechny šetřené společnosti získaly od čínských bank velké úvěrové linky, jež byly ve většině případů poskytnuty bezplatně nebo za velmi nízký poplatek. Za normálních tržních podmínek jsou takové úvěrové linky podmíněny významným závazkem a správními poplatky, které umožňují bankám kompenzovat náklady a rizika.
b) Zjištění, jež šetření přineslo
(203)
Zpráva panelu EC-Aircraft potvrdila, že takové úvěrové linky, nad účinkem jednotlivých úvěrů, mohou představovat přímé převody peněžních prostředků podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení, a tedy i finanční příspěvky. Panel zjistil, že výhoda z možného převodu finančních prostředků vyplývá z pouhé existence povinnosti provádět přímý převod finančních prostředků. Rovněž bylo zjištěno, že úvěrová linka sama o sobě by mohla příjemci poskytnout výhodu, a je tedy možným převodem peněžních prostředků mimo jakékoli přímé převody peněžních prostředků ve formě individuálních půjček (71).
(204)
Úvěrové linky byly vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku poskytnuty stejnými bankami jako v případě preferenčních úvěrů popsaných výše. Jak již bylo uvedeno, tyto banky jsou veřejnoprávními subjekty (158.-166. bod odůvodnění) nebo jsou pověřeny a řízeny čínskou vládu, aby poskytovaly preferenční financování fotovoltaickému výrobnímu odvětví (169.-178. bod odůvodnění).
(205)
Jak je vysvětleno výše (158.-185. bod odůvodnění), čínský trh je narušen právními předpisy a postupy bank ve státním vlastnictví a bylo zjištěno, že ve většině případů byly úvěrové linky poskytnuty bezplatně nebo za velmi nízké poplatky. Za normálních tržních podmínek jsou takové úvěrové linky podmíněny významným závazkem a správními poplatky, jež bankám umožňují kompenzovat náklady a rizika.
(206)
Výši výhody představují poplatky, které se běžně uplatňují v případě komerčních úvěrových linek poskytovaných společnostem a které byly vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku ve většině případů prominuty. Komise uplatnila výši poplatků za úvěrovou linku, kterou poskytla jednomu z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku zahraniční komerční banka.
(207)
Fotovoltaické odvětví patří podle rozhodnutí č. 40 do podporované kategorie. Rozhodnutí č. 40 je nařízením Státní rady jakožto nejvyššího správního orgánu v ČLR a v tomto ohledu je rozhodnutí právně závazné pro ostatní veřejnoprávní a hospodářské subjekty. Rozhodnutí člení průmyslová odvětví na „podporované, omezované a eliminované projekty“. Tento akt představuje průmyslově-politickou směrnici, která spolu se směrným indexem ozřejmuje způsob, jakým čínská vláda realizuje svou politiku stimulace a podpory určité skupiny podniků či výrobních odvětví, jako je fotovoltaické odvětví/odvětví nových energií, které směrný index řadí do kategorie odvětví „podporovaných“. K počtu odvětví klasifikovaných jako „podporovaná“ je třeba poznamenat, že představují pouze část čínského hospodářství. Navíc v rámci těchto podporovaných odvětví mají status „podporovaných“ jen určité činnosti. Rozhodnutí č. 40 v článku 17 dále stanoví, že „podporované investiční projekty“ mají nárok na zvláštní výhody a pobídky, mimo jiné na finanční podporu. Na druhé straně rozhodnutí č. 40 v souvislosti s „omezovanými a eliminovanými projekty“ zmocňuje státní orgány, aby přímo intervenovaly za účelem regulace trhu. Články 18 a 19 ve skutečnosti stanoví, že příslušný orgán má zabránit tomu, aby finanční instituce takovýmto „omezovaným a eliminovaným projektům“ poskytla úvěr. Z výše uvedeného je jasné, že rozhodnutí č. 40 stanoví pravidla závazná pro všechny hospodářské instituce, a to v podobě direktiv o pomoci podporovaným odvětvím, k nimž patří rovněž fotovoltaické výrobní odvětví.
(208)
Jak je vysvětleno v 172. a 192. bodě odůvodnění výše, čínská vláda uplatňuje pro omezený počet odvětví preferenční systém úvěrů, jehož důležitou součástí je poskytování úvěrových linek. Odvětví fotovoltaiky patří do této skupiny výrobních odvětví a využívá diskriminační preferenční úvěry.
(209)
S ohledem na všechny výše uvedené skutečnosti je zřejmé, že čínské orgány povolují finančním institucím poskytovat preferenční úvěrové linky pouze omezenému počtu odvětví/společností, které jsou v souladu s příslušnými politikami čínské vlády. Na základě důkazů obsažených ve spisu a při nedostatečné spolupráci ze strany čínské vlády v této věci byl učiněn závěr, že subvence v podobě nepřiměřených úvěrových linek neplatí obecně, a jsou tudíž specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Kromě toho žádná ze zúčastněných stran nepředložila žádné důkazy, které by naznačovaly, že subvence vychází z objektivních kritérií nebo podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
c) Závěr
(210)
Šetření ukázalo, že všechny skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku využívaly v období šetření úvěrových linek, které jim byly poskytovány bezplatně nebo za cenu nižší než tržní.
(211)
S ohledem na výše uvedené je třeba poskytování těchto úvěrových linek fotovoltaickému odvětví pokládat za subvenci.
(212)
Vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům a své specifičnosti by tato subvence měla být pokládána za napadnutelnou.
d) Výpočet výše subvence
(213)
Poskytnutí úvěrové linky bezplatně nebo za poplatky nižší než tržní se považuje za poskytnutí finančních služeb (čl. 3 odst. 1 písm. a) bod iii) základního nařízení) za cenu nižší než přiměřenou. Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Z důvodu narušení trhu popsaných ve 158.-185. bodě odůvodnění výše nebylo možné s ohledem na podmínky převládající na trhu v ČLR stanovit přiměřenost odměny za finanční služby (v tomto případě poskytování úvěrových linek). V souladu s čl. 6 písm. b) základního nařízení je proto výhoda, kterou příjemce získal, rozdílem mezi částkou, kterou platí společnost za poskytnutí úvěrových linek čínskými bankami a částkou, kterou by společnost zaplatila za srovnatelnou obchodní úvěrovou linku na trhu. Úvěrové linky lze rovněž považovat za možný převod finančních prostředků podle článku podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(214)
Jeden z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku získal úvěrovou linku od banky, jejíž ústředí má sídlo v oblasti jiné finanční jurisdikce než ČLR a tato úvěrová linka byla předmětem závazku a správních poplatků, které jsou běžné na světových finančních trzích. Ačkoli úvěrová linka byla poskytnuta prostřednictvím čínské dceřiné společnosti dané banky, považuje se za přiměřený ekvivalent referenční úrovně. Bylo považováno za vhodné použít výši poplatků za tuto úvěrovou linku jako referenční úroveň v souladu s čl. 6 písm. d) bodu ii) základního nařízení.
(215)
Výše poplatků použitá jako referenční úroveň se uplatnila poměrným podílem na výši každé příslušné úvěrové linky, aby se tak zjistila výše subvence (snížená o veškeré uhrazené poplatky). V případech, kdy úvěrová linka trvala více než jeden rok, byla celková výše subvence přepočtena na dobu trvání úvěrové linky a byla určena odpovídající výše na období šetření.
(216)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Poskytování úvěrových linek
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,97 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
2,14 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,09 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
1,28 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,92 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,24 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,50 %
Jinko Solar Co Ltd a společnosti ve spojení
2,59 %
3.4.1.3. Subvenční programy vývozních úvěrů
(217)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci daného programu během období šetření žádné výhody.
3.4.1.4. Vývozní záruky a pojištění pro zelené technologie
a) Úvod
(218)
Žadatel tvrdil, že China Export & Credit Insurance Corporation (dále jen „Sinosure“) poskytuje výrobcům dotčeného výrobku pojištění vývozních úvěrů za preferenčních podmínek, mimo jiné prostřednictvím programu nazvaného „Green Express“. Ve stížnosti se uvádí, že pojištění Sinosure v oblasti vývozních úvěrů není přiměřené, ani pokud jde o pokrytí dlouhodobých provozních nákladů a ztrát v rámci tohoto programu.
b) Nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů
(219)
Jak bylo uvedeno v 104. a 105. bodě odůvodnění výše, informace, které Komise požadovala v dotazníku, písemném upozornění na nedostatky a během inspekce na místě od čínské vlády a Sinosure, nebyly poskytnuty.
(220)
Komise žádala o institucionální rámec a příslušné dokumenty upravující působení Sinosure jakožto oficiálního státního pojistitele vývozních úvěrů. Čínská vláda předložila pouze oznámení, které v roce 2004 společně vydalo ministerstvo obchodu a Sinosure, avšak nepředložila řadu dalších příslušných dokumentů, včetně například tzv. plánu 840 uvedeného v oznámení Státní Rady ze dne 27. května 2009 (72).
(221)
Pokud jde o ověření odpovědi na dotazník a přílohu 1 týkající se Sinosure, Komisi se nepodařilo získat řadu dokumentů a ověřit určité prvky požadované na místě. Ze strany Sinosure nebyly předloženy zejména tyto informace a důkazy požadované Komisí: a) finanční výkazy za rok 2012, které údajně ještě nebyly na internetových stránkách Sinosure k dispozici, b) příslušné podklady týkající se pojištění vývozních úvěrů v případě dvou spolupracující vývozců zařazených do vzorku, včetně smluv, posouzení rizik, korespondence a dokladu o zaplacení pojistného; c) konkrétní informace týkající se vyšších vedoucích pracovníků jmenovaných Státní radou; d) důkazy týkající se prvků a výhod vyjmenovaných v oznámení z roku 2004 společně vydaném ministerstvem obchodu a Sinosure, včetně dokladů týkajících se schválení omezení, flexibility směnných kurzů a slevy v rámci proměnlivého rozpětí pojistného; e) důkazy týkající se dlouhodobých provozních nákladů a zisku z pojištění vývozních úvěrů; f) důkazy týkající se hodnocení situace na trhu, pokud jde o fotovoltaické výrobní odvětví.
(222)
Komisi se rovněž nepodařilo ověřit řadu prvků obsažených v odpovědi na dotazník a týkajících se operací Sinosure, včetně zejména odpovědí týkajících se posouzení rizik, vlastního stanovení pojistného a prováděcího a schvalovacího postupu, neboť Sinosure odmítla o konkrétních smlouvách se spolupracujícími vývozci zařazenými do vzorku hovořit. Sinosure nebyla rovněž schopna objasnit nebo předložit dokumenty v případě některých nesrovnalostí v údajích nebo v případě jiných prvků uvedených v odpovědi na dotazník a písemné upozornění na nedostatky, které zjistila Komise.
(223)
Čínská vláda a Sinosure se v průběhu inspekce na místě a v dopise čínské vlády ze dne 3. června 2013 pokusily tuto nedostatečnou spolupráci zdůvodnit důvěrností údajů. V tomto ohledu bylo v oznámení o inspekci a následné e-mailové korespondenci jasně uvedeno, že cílem Komise je smysluplné ověření informací a že samozřejmě přijme veškerá nutná opatření k ochraně důvěrných informací, které byly předloženy nebo jen poskytnuty za účelem kontroly, v souladu s právní povinností vycházející z příslušných přísných pravidel EU tyto informace chránit. Dokumenty, které měla Sinosure v úmyslu předložit až po ukončení inspekce na místě, aniž by Komisi umožnila jejich řádné ověření, nelze zohlednit, jelikož byly speciálně připraveny pro šetření a Komise nemohla ověřit jejich zdroje.
(224)
Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády a Sinosure nemohla Komise ověřit některé prvky týkající se poskytování pojištění vývozních úvěrů ze strany Sinosure spolupracujícím vyvážejícím výrobcům dotčeného výrobku zařazeným do vzorku. Komise tedy vychází při svých zjištěních z dostupných informací v souladu s článkem 28 základního nařízení.
c) Sinosure je veřejnoprávním subjektem
(225)
Šetřením bylo zjištěno, že Sinosure je veřejnoprávním subjektem ve smyslu čl. 2 písm. b) základního nařízení a příslušné judikatury WTO (73), neboť má vládní moc, vykonává ji nebo je jí pověřena. Čínská vláda vykonává nad Sinosure účinnou kontrolu (74) a Sinosure uplatňuje při provádění veřejných funkcí vládní moc.
(226)
Komise konstatuje, že činnost Sinosure spojená s pojištěním vývozních úvěrů je nedílnou součástí širšího finančního sektoru, kde vládní zásahy přímo ovlivňují a narušují normální fungování finančního trhu v ČLR (viz 185. bod odůvodnění a dále).
(227)
Sinosure provádí veřejné funkce ve své roli jediné oficiální instituce pro pojištění vývozních úvěrů v ČLR. Má proto na trhu pojištění vývozních úvěrů monopolní postavení. Uvedená společnost potvrdila, že tento trh není otevřený, a to i přesto, že v ČLR působí některé mezinárodní konkurenční společnosti.
(228)
Vláda je úplným vlastníkem Sinosure a vykonává nad ní finanční kontrolu. Stoprocentním vlastníkem Sinosure je Státní rada, tedy stát. Základní kapitál ve výši 4 miliard RMB pochází z fondu rizikového pojištění vývozních úvěrů v souladu s rozpočtem státních financí. Navíc v roce 2011 investoval stát 20 miliard RMB prostřednictvím čínského státního investičního fondu China Investment Corporation (75). Stanovy společnosti uvádějí, že příslušným obchodním oddělením je ministerstvo financí, jemuž je společnost povinna předkládat k posouzení a ke schválení finanční a účetní zprávy a fiskální rozpočtovou zprávu.
(229)
Pokud jde o vládní kontrolu, nemá společnost Sinosure, jejímž jediným vlastníkem je stát, správní radu. Stejně jako v případě dozorčí rady jsou všichni její členové jmenováni Státní radou a plní své úkoly v souladu s „prozatímními předpisy týkajícími se dozorčích orgánů v klíčových finančních institucích ve státním vlastnictví.“ Vrcholné vedení Sinosure rovněž jmenuje vláda. Z výroční zprávy společnosti Sinosure za rok 2011 („výroční zpráva 2011“) vyplývá, že prezident Sinosure je tajemníkem stranického výboru a že většina vrcholného vedení je rovněž jeho členem. Jelikož Sinosure odmítla předložit další informace týkající se vrcholného vedení, lze vyvodit závěr, že vedení je v přímém spojení s vládou, která jmenuje členy dozorčí rady i vysoké vedoucí pracovníky. Sinosure je tedy účinně kontrolována čínskou vládou.
(230)
Je natolik jasné a zjevné, že Sinosure vykonává vládní funkce a politiky, že ji lze označit za vlastního vykonavatele státní moci. Výroční zpráva Sinosure za rok 2011 obsahuje několik příslušných prohlášení: Sinosure „aktivně prováděla politické funkce vývozní úvěrové agentury (ECA) … a v prvním roce období 12. pětiletého plánu dosáhla dobrých výsledků“ (s. 4, výroční zpráva 2011); „reforma společnosti posílila politickou funkci Sinosure jakožto vývozní úvěrové agentury. Konference Ústředního výboru Komunistické strany Číny věnovaná oblasti ekonomiky zdůraznila důležitost této funkce a vyslovila jasné požadavky na pojištění úvěrů, což nasměrovalo vývoj naší společnosti“ (s. 5, výroční zpráva 2011); „V roce 2011 Sinosure provedla strategie, rozhodnutí a opatření, Ústředního výboru Komunistické strany Číny a Státní rady, vládní politiky v oblasti diplomacie, zahraničního obchodu, průmyslu a financí, plně využila své politické funkce a dosáhla rychlého růstu“ (s. 11, výroční zpráva 2011); „Sinosure plně provedla státní politiku ‚zvláštního režimu pro financování pojištění vývozu velkých kompletních sad zařízení‘ a splnil své povinnosti stanovené státem“ (s. 11, výroční zpráva 2011).
(231)
Institucionální rámec a další dokumenty vydané čínskou vládou, které definují činnost Sinosure, jsou dalším důkazem toho, že tato společnost je veřejnoprávním subjektem, zmocněným k provádění vládních politik. Oznámení o provádění strategie podpory obchodu prostřednictvím vědy a technologie s využitím pojištění vývozních úvěrů (Shang Ji Fa [2004] č. 368 ze dne 26. července 2004) bylo společně vydáno v roce 2004 ministerstvem obchodu a Sinosure a stále řídí činnost této společnosti. Jedním z cílů tohoto sdělení je podpora vývozu nových a špičkových technologií a produktů s vysokou přidanou hodnotou, a to prostřednictvím pojištění vývozních úvěrů. Oznámení dává Sinosure jasný pokyn, aby podporovala klíčová vývozní odvětví uvedená v seznamu čínských výrobků nových a špičkových technologií z roku 2006. „Solární články a moduly“ jsou v tomto seznamu uvedeny coby způsobilé výrobky, a proto lze předpokládat, že jsou přímo podporovány Sinosure. V oznámení jsou uvedeny tyto výhody: tzv. „green channel“, tedy zvláštní podpora pro výrobky uvedené v katalogu, které by měly být schváleny do pěti dnů, pokud jsou splněny podmínky pro uzavření pojištění, a schválení omezení pro prioritní pojištění; flexibilita směnných kurzů sestávající z nejvyšší slevy na zvýšenou sazbu v rámci proměnlivého rozpětí Sinosure. Oznámení rovněž předpokládá, že regionální a místní obchodní orgány musí na podporu výrobků uvedených v adresáři přijmout další opatření. Dále vyžaduje, aby Sinosure přizpůsobila příslušný pojišťovací model národní průmyslové politice a povaze vývozu výrobků nových a špičkových technologií a aby podpořila inovace a odvětví vědy a výzkumu, které jsou zvláště podporované státem.
(232)
Komisi je známo, že existují další dokumenty, jež dokazují, že Sinosure přímo provádí vládní politiku, která mimo jiné zvýhodňuje vyvážející výrobce. Tzv. plán 840 je podrobně uveden v oznámení Státní rady ze dne 27. května 2009 (76). Název odkazuje na 84 miliard USD poskytnutých na vývozní pojištění a je jedním ze šesti opatření zavedených v roce 2009 Státní radou v zájmu stabilizace vývozní poptávky v návaznosti na světovou krizi a z něho vyplývající zvýšenou poptávku po pojištění vývozních úvěrů. Těchto šest opatření zahrnuje především lepší pokrytí pojištění vývozních úvěrů, poskytování pojištění krátkodobých vývozních úvěrů ve výši 84 miliard USD v roce 2009 a snížení sazby pojistného. Jakožto jediná politická instituce zaručující pojištění vývozních úvěrů je Sinosure uvedena jako vykonavatel plánu. Pokud jde o snížení pojistné sazby, byla Sinosure vyzvána, aby zajistila snížení průměrné sazby pojištění krátkodobých vývozních úvěrů o 30 %, a to na základě celkové průměrné sazby v roce 2008.
(233)
Tzv. plán 421 byl zahrnut do Oznámení o otázkách k provádění zvláštních opatření pro financování pojištění vývozu velkých kompletních sad zařízení, které společně vydalo ministerstvo obchodu a ministerstvo financí dne 22. června 2009. Je rovněž významným politickým opatřením na podporu čínské politiky „going out“ v reakci na světovou finanční krizi v roce 2009, přičemž v jeho rámci bylo poskytnuto 42,1 miliard USD na financování pojištění na podporu vývozu velkých kompletních sad zařízení. Financování řídila a poskytovala společnost Sinosure a některé jiné finanční instituce. Podniky, jimiž se tento dokument zabývá, mohly využívat preferenční finanční opatření, včetně pojištění vývozních úvěrů. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády nemohla Komise požadovat dodatečné informace o uplatnění tohoto oznámení. Není-li k dispozici důkaz o opaku, Komise má důvod se domnívat, že uvedený dokument se rovněž vztahuje na fotovoltaická zařízení a fotovoltaické výrobní odvětví.
(234)
Další dokumenty, které dokládají státní podporu na poskytování pojištění krátkodobých vývozních úvěrů, zahrnují dva dokumenty týkající se zvýšení finanční podpory strategickým nově vznikajícím odvětvím. Oznámení Státní rady týkající se rozvoje a zvýšené podpory nově vznikajícím odvětvím zahrnutým ve strategickém rozhodnutí, Guo Fa [2010] č. 32, ze dne 18. října 2010, odst. 7 písm. c) vybízí finanční instituce, aby zvýšily finanční podporu. Prováděcí pokyny pro rozvoj strategických nově vznikajících odvětví, které společně vydaly všechna příslušná ministerstva (tj. národní komise pro rozvoj a reformy, ministerstvo obchodu, ministerstvo vědy, ministerstvo průmyslu a informačních technologií, ministerstvo životního prostředí, ministerstvo financí, státní daňová správa, všeobecná celní správa, všeobecná správa kontroly kvality, kontrolní úřad pro duševní vlastnictví) Guo Fa [2011] č. 310, ze dne 21. října 2011, rovněž výslovně odkazují v bodě (Xxvii) na aktivní podporu mimo jiné prostřednictvím pojištění vývozních úvěrů strategickým nově vznikajícím odvětvím. Tato strategická nově vznikající odvětví se zaměřují na výrobky, technologie a služby pro rozvoj mezinárodního trhu, leteckého a kosmického průmyslu, výroby zařízení špičkových technologií nebo pro povzbuzení domácích patentovaných technologií a standardních strategických výrobků na vývoz z nově vznikajících odvětví. Jelikož neexistuje důkaz o opaku, lze se domnívat, že také dotčený výrobek a vývozci zařazení do vzorku patří do skupiny „strategických nově vznikajících průmyslových odvětví“ a vztahují se na ně příslušné výhody.
(235)
Na základě výše uvedených skutečností dochází Komise k závěru, že Sinosure je veřejnoprávním subjektem, neboť je zmocněná k provádění vládní politiky, je vládou účinně kontrolována a vykonává vládní funkce.
d) Právní základ
(236)
Právní základ tohoto programu tvoří: Oznámení o provádění strategie podpory obchodu prostřednictvím vědy a technologie s využitím pojištění vývozních úvěrů (Shang Ji Fa [2004] č. 368) společně vydané ministerstvem obchodu a Sinosure; Vývozní seznam čínských výrobků nových a špičkových technologií pro rok 2006; tzv. plán 840 uvedený v oznámení Státní rady ze dne 27. května 2009; tzv. plán 421, který je součástí Oznámení o otázkách k provádění zvláštních opatření pro financování pojištění vývozu velkých kompletních sad zařízení, které společně vydalo ministerstvo obchodu a ministerstvo financí dne 22. června 2009; Oznámení Státní rady o urychlení rozvoje nově vznikajících odvětví strategického významu, Guo Fa [2010] č. 32 ze dne 18.října 2010) a jeho prováděcí pokyny (Guo Fa [2011] č. 310 ze dne 21. října 2011).
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(237)
Vzhledem k tomu, že Sinosure je veřejnoprávním subjektem, který je pověřen vládní mocí nebo vykonává vládní předpisy a plány, představuje poskytování pojištění vývozních úvěrů výrobcům dotčeného výrobku finanční příspěvek ve formě potenciálního přímého převodu finančních prostředků od vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(238)
Pokud jde o snížení části pojistného placeného vyvážejícími výrobci prostřednictvím místních orgánů, rovněž se jedná o přímý převod finančních prostředků ve formě grantu podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(239)
Jedná se o výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 a čl. 6 písm. c) základního nařízení, neboť Sinosure poskytuje pojištění vývozních úvěrů za výhodnějších podmínek, než jaké jsou na trhu obvykle nabízeny, nebo že poskytuje pojištění, které by jinak na trhu vůbec neexistovalo. Další výhodou ve smyslu čl. 3 odst. 2 poskytnutou vyvážejícímu výrobci je peněžní snížení části pojistného, jež Sinosure zaplatily některé místní orgány příslušné pro oblasti, v nichž mají sídlo někteří vyvážející výrobci.
(240)
Oznámení z roku 2004 uvádí seznam všech výhod poskytovaných Sinosure a/nebo místními orgány podnikům, které zahrnuje adresář pro rok 2006 a které jsou ve shodě s vládními politikami. Šetření ukázalo, že pojistné smlouvy uzavřené mezi Sinosure a vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku, stejně jako snížení části pojistného poskytnutého místními orgány tyto dávky plně odrážejí. „Green Express“ znamená zjednodušení a zrychlení postupu při poskytování plnění a vyřizování nároku s rychlým určením škody a návaznou urychlenou platbou ve prospěch klienta.
(241)
Šetření rovněž prokázalo, že opatření, která byla přijata v návaznosti na finanční krizi v roce 2009 a která jsou podrobně popsána v plánu 840 a plánu 421 a později v opatřeních z roku 2011 ve prospěch strategických nově vznikajících odvětví, poskytla vyvážejícím výrobcům značné výhody. Tato opatření zvýšila dostupnost pojištění a dále snížila pojistné účtované Sinosure, a to navzdory obtížné hospodářské situaci a výrazně zvýšenému riziku pro Sinosure při poskytování pojištění, a plně se odrážejí v pojistném krytí, které Sinosure poskytla vyvážejícím výrobcům. Šetření zejména ukázalo, že podmínky a pojistné účtované v příslušných letech zahrnujících období šetření se nijak zásadně nezměnily nebo se zlepšily, a to navzdory zvýšení pohledávek na úroky z prodlení vyplácených společností Sinosure a značně se zhoršující situaci ve fotovoltaickém odvětví.
(242)
S ohledem na existenci případné výhody Komise nejdříve přezkoumala, do jaké míry pojistné společnosti Sinosure zahrnuje náklady na pojištění krátkodobých vývozních úvěrů. Sinosure uvedla argument na základě bodu j) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, podle něhož je „zakázanou“ vývozní subvencí ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) uvedené dohody poskytování pojištění vývozních úvěrů pro programy využívající pojistné sazby, která je nepřiměřená pokrytí dlouhodobých provozních nákladů a ztrátám v rámci příslušných programů. V odpovědi na dotazník Sinosure pouze odkázala na zisky a ztráty za posledních pět let a uvedla, že vzhledem k celkovému zisku, jehož bylo v daném období dosaženo, není podle Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních poskytování pojištění krátkodobých vývozních úvěrů vyvážejícím výrobcům subvencí. Jak je vysvětleno výše (viz 221. a 222. bod odůvodnění), Komise požádala Sinosure, aby poskytla konkrétní informace a důkazy týkající se dlouhodobé ziskovosti z pojišťování vývozních úvěrů, včetně příjmu z pojistného a provozních nákladů a ztrát v rámci příslušného programu v souladu s Dohodou WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Sinosure však dokumenty a důkazy požadované v průběhu inspekce na místě nepředložila a trvala na údajích o celkové ziskovosti, které obsahují její auditované výroční zprávy.
(243)
Komise konstatuje, že i kdyby se spolehla pouze na výroční zprávy společnosti Sinosure, aniž by mohla ověřit údaje a prvky v nich obsažené, nebylo by možné dospět k závěru, že uvedená společnost dosáhla dlouhodobých zisků z pojištění vývozních úvěrů, které odpovídá „programu“ uvedenému v bodě j). Kromě pojištění vývozních úvěrů se společnost Sinosure zabývá řadou dalších činností, přičemž číselné údaje a informace uvedené ve výroční zprávě jsou souhrnné údaje pro všechny tyto činnosti a žádný přesný rozpis pro jednotlivé činnosti neexistuje. Z některých výročních zpráv (nikoli však nejaktuálnějších) vyplývá, že pojištění krátkodobých vývozních úvěrů je pro Sinosure evidentně hlavní činností, avšak žádné přesné údaje k dispozici nejsou. Jelikož Sinosure odmítla poskytnout požadované informace a důkazy pouze ohledně této činnosti, která je důležitou součástí analýzy „programu“ podle bodu j) přílohy 1 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, jsou zjištění Komise založena na dostupných důkazech zaznamenaných ve spisu.
(244)
Komise na začátek poznamenává, že podle článku 11 stanov společnosti Sinosure jsou zisky této společnosti nulové. Jinými slovy, cílem Sinosure ze zákona není maximalizovat zisk, ale musí usilovat o nulový zisk ve prospěch svého hlavního poslání, kterým je výlučné pojištění vývozních úvěrů v ČLR. Jak bylo vysvětleno výše, ze záznamů vyplývá, že právní a politické podmínky, v nichž společnost Sinosure působí, vyžadují, aby tato společnost plnila vládní politiky a plány v rámci naplnění svého veřejného poslání. Mezi vybranými odvětvími a podniky se zvláštní státní podporou mají vyvážející výrobci zajištěn plný přístup k pojištění vývozního úvěru, jež je poskytováno společností Sinosure za preferenční sazby, a to i v období po celosvětové krizi v roce 2009 a za stavu, v němž odvětví fotovoltaiky procházelo dosud nebývalou krizí, včetně období šetření. Sinosure tudíž poskytuje neomezené pojistné krytí pro odvětví fotovoltaiky a nepřiměřeně nízké pojistné, jež nabízí, neodráží skutečná rizika v oblasti pojištění vývozu v rámci tohoto odvětví. Na základě všech těchto zaznamenaných skutečností by bylo možné již v tomto okamžiku dospět k závěru, že nelze vyloučit, že sazby pojistného účtované společností Sinosure jsou pravděpodobně nepřiměřené k pokrytí jejího dlouhodobého fungování, což se jeví jako velice pravděpodobné.
(245)
Z důvodu nedostatku spolupráce ze strany společnosti Sinosure zvážila Komise i další prvky, kterými dále podkládá své rozhodnutí. Důkazy, jež jsou veřejně přístupné, již jednoznačně prokazují, že společnost Sinosure funguje v dlouhodobé provozní ztrátě (77). Komise také analyzovala relevantní údaje ve výsledovce výroční zprávy společnosti Sinosure za roky 2006 až 2011 předložené touto společností k prokázání ziskovosti údajů uvedených v její odpovědi na dotazník. Tato čísla ukazují, že společnost Sinosure zahrnula významné dlouhodobé provozní ztráty ze svých kombinovaných činnosti v oblasti pojišťovnictví, které vylučují příjmy z investic a ostatní výnosy. Konkrétně v každém jednotlivém roce 2006 až 2011 (s jedinou výjimkou v roce 2010) se vyplacené nároky již (téměř) rovnají čistému pojistnému získanému Sinosure nebo jej (zdaleka) překračují. Pokud se od čistého pojistného rovněž odečtou provozní náklady a náklady na provizi, výsledkem je ještě znatelnější ztráta. Tyto údaje ukazují, že navzdory mírnému zisku v roce 2010 je provozní ztráta z pojistných operací za celkové období značná. Z výročních zpráv vyplývá, že k celkovému zisku Sinosure přispívají významným způsobem výnosy z investic a další výnosy, které nejsou pro posouzení životaschopnosti pojištění vývozních úvěrů daného programu relevantní. Jelikož pojištění krátkodobých vývozních úvěrů představuje hlavní náplň činnosti společnosti Sinosure a jelikož neexistuje důkaz o opaku, vyvozuje se závěr, že program pojištění vývozních úvěrů znamenal pro Sinosure značné dlouhodobé ztráty.
Vzhledem k tomu, že program pojištění vývozních úvěrů přináší společnosti Sinosure ztráty, stanoví se existence výhody na základě porovnání pojistného, které platí vyvážející výrobci, s pojistným, které je k dispozici na trhu. Sinosure je jediným úředním pojistitelem vývozních úvěrů, a tudíž zcela kontroluje domácí trh. Jelikož v ČLR není pro tyto nástroje k dispozici žádná komerční referenční úroveň a vzhledem k tomu, že finanční trh v ČLR je narušený vládními zásahy, je vhodné použít vnější referenční úroveň mimo ČLR, tj. pojistné účtované za normální situace na trhu. Jak je popsáno níže v oddílu o výpočtu výše subvence, pojistné je poskytováno za sazby nižší než tržní a je jím udílena podpora.
(246)
Výše uvedené subvence jsou podmíněny vývozní výkonností ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení, neboť je nelze získat bez vývozu. Kromě toho jsou také specifické podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, protože přístup je omezen na určité podniky. Solární články a moduly jsou výslovně uvedeny na seznamu čínských výrobků nejnovějších a špičkových technologií pro rok 2006, což je podmínka pro nárok na preferenční zacházení stanovené v oznámení z roku 2004. Kromě toho jedním z hlavních cílů společnosti Sinosure je provádění národních politik a plánů, včetně 12. pětiletého plánu pro fotovoltaické výrobní odvětví. Plány 840 a 421 rovněž zvýhodňují fotovoltaické výrobní odvětví jako jedno z mála vybraných (viz 232. a 233. bod odůvodnění). Fotovoltaické výrobní odvětví je rovněž jedním z podporovaných odvětví na základě rozhodnutí č. 40 a dalších plánovacích dokumentů a právních předpisů (viz 207. a 208. bod odůvodnění). Toto výrobní odvětví navíc spadá do kategorie „strategická a nově vznikající výrobní odvětví“, které jsou zvýhodňována v souladu s vládními politikami (viz 102. bod odůvodnění). Většina vyvážejících výrobců má také formální status podniku využívajícího nejnovější a špičkové technologie, který jim na základě příznivých vládních politik uděluje řadu výhod.
(247)
Je proto zřejmé, že výhody poskytované společností Sinosure nebo místními orgány v podobě úhrady části pojistného nejsou k dispozici pro všechna průmyslová odvětví a podniky, avšak jsou omezeny pouze na odvětví a podniky, které konkrétně plní příslušné vládní politiky podpory a jejich související podkladové dokumenty. Komise dospěla k závěru, že výhody poskytované společností Sinosure a/nebo místními orgány výrobcům dotčeného výrobku jsou specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Dále, protože neexistovaly žádné důkazy, z nichž by vyplývalo, že subvence vychází z objektivních kritérií či podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení, je subvence specifická rovněž v tomto ohledu.
f) Závěr
(248)
Šetření ukázalo, že šest skupin vyvážejících výrobců zařazených do vzorku využívalo v období šetření pojištění vývozních úvěrů poskytované společností Sinosure.
(249)
Poskytování pojištění vývozních úvěrů společností Sinosure ve prospěch fotovoltaického průmyslu musí být považováno za subvenci, a to v rozsahu, v němž se pojistné pohybuje pod tržními sazbami.
(250)
Vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhodě vzniklé vyvážejícím výrobcům a specifičnosti by tato subvence měla být pokládána za napadnutelnou.
g) Výpočet výše subvence
(251)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Výpočet výhody se podobá okolnostem při poskytnutí záruk u půjčky. V souladu s čl. 6 písm. c) základního nařízení je výhoda, kterou získal příjemce, rozdílem mezi částkou, kterou platí daná společnost za krátkodobé pojištění poskytované společností Sinosure a částkou pojistného, již by společnost zaplatila za srovnatelné pojištění vývozu na trhu.
(252)
Vzhledem k tomu, že krátkodobé pojištění vývozních úvěrů poskytované Sinosure je výsledkem cílů vládní politiky a Sinosure je na domácím trhu v monopolním postavení, neboť funguje jako jediná státní organizace pro poskytování vývozních úvěrů, byla za použití níže uvedené metodiky sestrojena příslušná tržní referenční hodnota. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády a společnosti Sinosure využila dále Komise ke zjištění vhodného tržního pojistného pro pojištění poskytované výrobcům fotovoltaiky rovněž dostupné skutečnosti.
(253)
Komise se domnívá, že nejvhodnější referenční hodnotou, pro kterou jsou již údaje snadno k dispozici, jsou výše pojistných sazeb uplatňované ze strany Export-Import Bank („Ex-Im Bank“) USA. Podle veřejně dostupných informací (78) je EX-IM Bank oficiálním poskytovatelem úvěrů na vývoz federální vlády USA a je soběstačná. Činnosti EX-IM Bank zahrnují pojištění vývozních úvěrů a další činnosti, jako jsou záruky na provozní kapitál a záruky na půjčky (financování kupujícího). Jejím úkolem je vytvořit a podporovat v USA pracovní místa podporou vývozu USA určeného mezinárodním odběratelům. EX-IM Bank působí jako vládní subjekt v rámci Kongresu USA. Proto existuje řada shod se společností Sinosure a tato banka se považuje za odpovídající referenční instituci.
(254)
Referenční pojistné bylo vypočítáno podle skutečných poplatků účtovaných při vývozu OECD pro pojištění celého obratu s 90 % krytím pojištěného objemu a s trváním v délce 120 dnů. Skutečné pojistné je průměr mediánu pěti různých kategorií zahraničních kupujících rozlišených podle míry solventnosti a rizika selhání. To představuje co nejbližší referenční základ pro výpočet pojistného, jež by výrobce dotčeného produktu musel hradit za tržních cen.
(255)
Výše výhody byla vypočtena z informací od čínské vlády a vztahuje se na částky společnosti Sinosure, jež byly pokryty pojištěním úvěru, a z poplatků, jež v období šetření byly za takové pojištění hrazeny. Informace poskytnuté spolupracujícími podniky o společnosti Sinosure nebyly použity, jelikož bylo zřejmé, že čínská vláda podala ucelenější přehled (například ne všechny společnosti vykázaly své pojistky uzavřené se společností Sinosure ve svých odpovědích na dotazník či toto sdělily v průběhu kontroly na místě).
(256)
Pokud jde o úhradu části pojistného pojištění místními orgány, vypočítávají se výhody coby objem slev a grantů udělených společnostem zařazeným do vzorku v průběhu období šetření.
(257)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Vývozní záruky a pojištění
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,58 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,95 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,71 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,50 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,39 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,63 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.1.5. Výhody poskytované zprostředkováním přístupu k offshore holdingovým společnostem a splátky úvěru vládou
(258)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.2. Grantové programy
3.4.2.1. Rozvojový fond pro výzkum v oblasti výrobků na vývoz
(259)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.2.2. Subvence na rozvoj „známých značek“ a programu „China World Top Brands“
(260)
Komise zjistila, že někteří vyvážející výrobci zařazení do vzorku využily v období šetření výhod těchto programů. Avšak vzhledem k tomu, že výše získaných výhod není nijak vysoká a že dopad na rozpětí subvence je zanedbatelný, nepovažovala Komise za nutné napadnutelnost těchto režimů analyzovat.
3.4.2.3. Fondy pro expanzi průmyslu v provincii Guandong
(261)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.2.4. Demonstrační program „Golden Sun“
a) Úvod
(262)
V podnětu se tvrdilo, že výrobci dotčeného výrobku obdrželi subvence v rámci demonstračního programu Golden Sun („Golden Sun“), který zavedla čínská vláda v červenci 2009. Podnět obsahoval důkazy prima facie, že čtyři z vývozců zařazených do vzorku obdrželi v rámci tohoto programu přímé subvence na dotčený výrobek. Rovněž bylo uvedeno, že jeden z vývozců zařazených do vzorku byl vybrán jako dodavatel dotčeného výrobku s ohledem na 70 % celkové kapacity instalované provozovateli projektu (tj. společnostmi vyrábějícími a prodávajícími elektřinu vyrobenou fotovoltaickými systémy) v roce 2011. Podnět rovněž obsahoval informace, z nichž vyplývá, že přístup k programu Golden Sun nebyl provozovatelům projektu udělován transparentně a na základě soutěže.
b) Nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů
(263)
Komise žádala čínskou vládu o informace týkající se programu Golden Sun v dotazníku, v písemném upozornění na nedostatky a během inspekce na místě, avšak, jak je podrobněji uvedeno v 104. a 105. bodě odůvodnění, tyto informace poskytnuty nebyly.
(264)
Pokud jde o informace požadované v dotazníku a v písemném upozornění na nedostatky, čínská vláda trvala na tom, že uvedený program podpory není určen výrobcům dotčeného výrobku. Čínská vláda tak řadu otázek týkajících se daného programu a výhod pro výrobce dotčeného výrobku nezodpověděla a ve svých odpovědích pouze uvedla „nepoužije se“. Čínská vláda neposkytla ani všechny příslušné právní předpisy, nařízení, administrativní pokyny a další právní akty požadované v dotazníku, a předložila pouze dokument představující hlavní právní základ programu.
(265)
Na začátku ověřování programu Golden Sun požádala Komise čínskou vládu, aby k výchozímu právnímu základu předložila všechny příslušné přílohy a aby uvedla, zda má v úmyslu poskytnout další úřední dokumenty týkající se daného programu. Čínská vláda předložila požadované přílohy a odpověděla, že nemá v úmyslu předložit žádné další dokumenty. Komise poté ukázala čínské vládě dokument o rozpočtu vydaný ministerstvem financí a předložený spolupracujícími vývozci (dokument ministerstva financí č. 965 [2010] ze dne 2. prosince 2010), v němž byly uvedeny konkrétní financované projekty a příslušné částky poskytnuté v rámci daného programu. Z dodatků k tomuto dokumentu vyplývá, že jeden z vývozců zařazených do vzorku obdržel významné příspěvky na své projekty v rámci programu Golden Sun a rovněž jako dodavatel způsobilého zařízení v rámci několika projektů financovaných programem Golden Sun. Zástupci ministerstva financí, kteří byli přítomni u ověřování, uvedený dokument znali a Komise je požádala, aby předložili všechny podobné rozpočtové dokumenty vydané ministerstvem financí a týkající se období provádění programu Golden Sun. Ačkoli zástupci ministerstva financí s předložením těchto dokumentů v zásadě souhlasili, žádný z nich Komisi nepředložili.
(266)
Komise rovněž ukázala ministerstvu obchodu rozpočtové dokumenty týkající se programu Golden Sun, které vydal místní finanční odbor provincie a obce a předložil jeden ze spolupracujících vývozců, a požádala čínskou vládu, aby poskytla příslušné podobné dokumenty (tj. vydané provinciemi nebo obcemi) o daném programu. Čínská vláda odpověděla, že tyto dokumenty nemá k dispozici, neboť se týkají provincií a/nebo obcí, a tudíž je nemůže předložit.
(267)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda zopakovala, že program Golden Sun není určen pro výrobce dotčeného výrobku a objasnila, že pokud tito výrobci program využili, pak vystupovali jako provozovatelé projektu, a nikoli jako výrobci solárních panelů, neboť pouze provozovatelé projektů mohou získat subvence v rámci daného programu. V dopise se rovněž tvrdí, že Komise požádala pouze o tři jmenovitě uvedené dokumenty, které čínská vláda předložila. Toto tvrzení je nesprávné, neboť během ověřování požádala Komise o konkrétní rozpočtové dokumenty vydané ministerstvem financí (rovněž výslovně uvedené v dopise Komise ze dne 23. května 2013) a místními orgány příslušnými pro oblast, kde mají sídlo vyvážející výrobci (odkazující na konkrétních dokumenty předložené vyvážejícími výrobci), které však čínská vláda neposkytla.
(268)
Komise rovněž požadovala zvláštní informace o výplatách prostředků v rámci programu Golden Sun, kterou obdržel jeden spolupracující vývozce, neboť po dodání dotčeného výrobku přímo obdržel příslušné prostředky od vlády. V průběhu inspekce na místě nebyla čínská vláda schopna tuto situaci vysvětlit ani poskytnout jakékoli podrobnosti a pouze kontaktovala právního poradce společnosti, který měl uvést, že daná situace již byla s úředníky Komise během inspekce na místě vysvětlena, což není zcela pravda. Další podrobnosti o situaci jsou popsány v 276. až 278. bodě odůvodnění níže. Jak je blíže popsáno v 275. až 278. bodě odůvodnění níže, šetřením bylo zjištěno, že spolupracující výrobci zařazení do vzorku opravdu přímo či nepřímo využívali granty v rámci programu Golden Sun i pro dodávky dotčeného výrobku. Tvrzení čínské vlády, že tento program nezvýhodňuje výrobu dotčeného výrobku, je tedy v jasném rozporu s důkazy a skutečnostmi ověřenými během šetření.
(269)
Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády nemohla Komise ověřit některá zásadní hlediska programu Golden Sun a skutečné výhody poskytované výrobcům dotčeného výrobku. Čínská vláda navíc nepředložila všechny příslušné dokumenty, o které byla žádána, zejména pak rozpočtové dokumenty týkající se programu Golden Sun vydané ministerstvem financí pro období provádění daného programu. Některá zjištění tedy vycházejí z nejlepších dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení.
c) Právní základ
(270)
Výchozím právním základem je Oznámení o provádění demonstračního programu Golden Sun ze dne 16. července 2009 a připojená prozatímní opatření pro řízení fondu finanční podpory pro demonstrační program Golden Sun, spis CaiJian č. 397 [2009] vydané ministerstvem financí, ministerstvem vědy a národní radou pro energetiku; Oběžník o úspěšném provádění činností demonstračního programu Golden Sun, spis č. 718 [2009]; Oběžník o úspěšném provedení demonstračního programu Golden Sun 2010, spis č. 622 [2010]; Oběžník ministerstva financí s pokyny týkajícími se indexů finanční pomoci, pokud jde o stavební náklady v rámci demonstračních programů Golden Sun 2010, spis č. 965 [2010] ze dne 2. prosince 2010, vydané ministerstvem financí; Oběžník finančního odboru provincie Hebei o rozdělení rozpočtového cíle s ohledem na fiskální subvence vyčleněné pro programy Golden Sun 2011, spis JCJ č. 336 ze dne 1. září 2011; Oběžník finančním odborem Hengshui o rozdělení rozpočtového cíle s ohledem na fiskální subvence vyčleněné pro programy Golden Sun 2011, spis HCJ č. 135 ze dne 8. listopadu 2011.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(271)
Program Golden Sun byl zřízen v roce 2009 na podporu technologického pokroku a zvýšil rozvoj odvětví solárního fotovoltaického systému. Na ústřední úrovni za program zodpovídá ministerstvo financí, ministerstvo vědy a národní rada pro energetiku. Oznámení o provádění programu Golden Sun uvádí řadu kritérií způsobilosti pro financování v rámci tohoto programu, včetně: a) podniky musí být zahrnuty do místního prováděcího plánu demonstračního projektu Golden Sun; b) musí mít instalovaný výkon alespoň 300 kWh; c) délka období výstavby nesmí překročit jeden rok a provoz musí trvat nejméně dvacet let; d) vlastníci projektů v oblasti fotovoltaiky musí mít celková aktiva ve výši nejméně 100 milionů RMB a kapitál ve výši alespoň 30 % investičních nákladů; e) výrobci integrovaného systému a klíčových zařízení, jež se využívají v projektech pro výrobu fotovoltaiky, by měli být vybíráni v rámci nabídkových řízení. Způsobilé projekty mohou obdržet až 50 % celkových investičních nákladů od vlády, a tento strop se zvyšuje na 70 % pro vlastníky projektu se sídlem v odlehlých oblastech bez elektrifikace.
(272)
Co se týče postupu, podniky, které chtějí získat finanční prostředky v rámci tohoto programu, musí předložit příslušnému vládnímu orgánu žádost a podkladové dokumenty. Odbory pro finance, technologii a energetiku odpovídají na úrovni provincie za organizaci programu a předkládají společnou souhrnnou zprávu ministerstvu financí, ministerstvu pro vědu a národní energetické radě. Těm přísluší dohled nad projekty v provinciích, pokud jde o provádění dohledu nad technickými programy, podmínkami výstavby, financováním a všemi dalšími aspekty. Po konečném schválení vládou přiděluje ministerstvo financí prostředky přímo vlastníkovi projektu a uchovává příslušnou schvalovací dokumentaci a doklady o vyplacení prostředků.
(273)
Ve skutečnost předkládají provozovatelé projektů žádosti o financování vládě po uzavření smlouvy s dodavatelem způsobilého fotovoltaického zařízení (tj. zejména dotčeného výrobku). Podle příslušných právních předpisů jsou tito dodavatelé fotovoltaického zařízení vybíráni na základě nabídkového řízení. Čínská vláda však nevysvětlila, jakým způsobem při výběru provozovatelů projektu pro demonstrační projekt Golden Sun podle plánu jeho provádění uplatňuje své rozhodovací pravomoci a jakým způsobem tito provozovatelé projektu následně vybírají dodavatele způsobilého fotovoltaického zařízení. Čínská vláda a zúčastněné strany neprokázaly, že v případě výběrového řízení se jedná o otevřený, transparentní a nediskriminační postup, neboť nepředložily příslušnou dokumentaci. Neexistují žádné indicie o tom, že by bylo kdy pořízeno případné fotovoltaické zařízení ze zahraničí. Valná většina způsobilého fotovoltaického zařízení byla poskytnuta jediným spolupracujícím výrobce zařazeným do vzorku. Na základě dostupných skutečností proto orgány docházejí k závěru, že program Golden Sun je používán k tomu, aby vytvářel uměle poptávku po výrobcích vybraných čínských výrobců dotčeného výrobku. Bude-li na základě rozhodnutí vlády projekt způsobilý, měla by mu přidělit finanční prostředky.
(274)
Program Golden Sun nabízí subvence ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě převodu finančních prostředků od čínské vlády výrobcům dotčeného výrobku v podobě grantů.
(275)
Šetřením bylo konkrétně zjištěno, že několik spolupracujících výrobců zařazených do vzorku získalo přímo granty v rámci programu Golden Sun, a to na instalaci výrobních solárních zařízení ve svých prostorách. Tyto granty vyplácené spolupracujícím výrobcům jsou proto přímo spojené s dotčeným výrobkem a vyrovnávají jim část nákladů, které by jinak nesli.
(276)
Při šetření bylo rovněž dále zjištěno, že spolupracující výrobci zařazení do vzorku využívají financování podle tohoto programu k dodávce dotčeného výrobku provozovatelům projektů, kteří nejsou ve spojení. Zejména bylo v průběhu šetření na místě zjištěno, že jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku získal přímo od čínské vlády značnou jednorázovou paušálních platbu pro všech 40 projektů zřízených v rámci programu Golden Sun, pro které dodal dotčený výrobek. Spolupracující vyvážející výrobce zařazený do vzorku však takové množství ve svém dotazníku v odpovědích nevykázal. Podle oběžníku ministerstva financí z roku 2010 vyplývalo, že tento spolupracující vývozce byl vybrán, aby dodával dotčený výrobek několika provozovatelům projektů, kteří nejsou ve spojení, a to ze soukromého i veřejného sektoru. Komise se snažila získat informace od čínské vlády s ohledem na tuto přímou platbu pro spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku, neboť článek 13 prozatímních opatření oznámení o programu Golden Sun z roku 2009 výslovně vyžaduje, aby byly granty vypláceny přímo provozovateli projektu (tj. nikoli dodavateli fotovoltaického zařízení), přičemž čínská vláda výslovně tuto skutečnost v průběhu ověřování potvrdila. Jak je vysvětleno výše, čínská vláda neposkytla žádné vysvětlení během inspekce na místě, kterým by zdůvodnila přímé financování, které obdržel vývozce zařazený do vzorku. V dopise ze dne 3. června 2013 se čínská vláda vyjadřuje pouze k jednomu projektu ze 40 a stroze uvádí, že mezi provozovatelem projektu a vyvážejícím výrobcem zařazeným do vzorku existovalo finanční ujednání, neboť provozovatel nedisponoval dostatečnými finančními prostředky, a tudíž bylo sjednáno, že subvence bude vyplacena přímo vyvážejícímu výrobci zařazenému do vzorku. Toto ničím nepodložené a velmi stručné vysvětlení, jež se týká pouze jednoho projektu, kterého se účastnil spolupracující vývozce zařazený do vzorku, a to ze čtyřiceti projektů uvedených v dokumentu ministerstva financí, je z hlediska Komise k vyjasnění situace zcela nedostačující.
(277)
Spolupracující vývozce zařazený do vzorku se ve svém dopise ze dne 24. června 2013 snažil zdůvodnit, že tato přímá platba za 40 dotčených projektů nebyla uvedena, neboť představovala subvenci pro provozovatele projektu coby „uživatele“ a nikoli pro dodavatele. Tento vývozce potvrdil, že obdržel přímou paušální platbu týkající se dodávek pro 40 projektů uvedených v oběžníku ministerstva financí. Rovněž doplnil, že vláda může převést prostředky přímo dodavateli, aby bylo zajištěno, že tyto granty budou použity pouze pro povolené fotovoltaické systémy a usnadnila se kontrola. Tento vývozce se však ve své odpovědi zaměřil pouze na jeden projekt, k němuž byla shromážděna dokumentace při kontrole na místě, a nevyjádřil se k dalším 39 projektům, za něž obdržel financování v rámci programu Golden Sun. I když vývozce prokázal, že prostředky pro tento konkrétní projekt byly zaúčtovány coby příjem a nikoli jako záloha vládního grantu, nepředložil žádné jiné důkazy o skutečné realizaci tohoto či jiných projektů, včetně důkazů o realizaci dodávky dotčeného výrobku, za kterou byly získány finanční prostředky. Jeho vysvětlení rovněž neobjasnilo nesrovnalosti, pokud jde o přímé platby vlády podle příslušných prováděcích předpisů uvedených výše, jež stanovují, že finanční prostředky se obvykle převádí ze strany vlády provozovateli projektu a nikoli dodavateli zařízení.
(278)
Komise má za to, že vysvětlení čínské vlády o finančním ujednání mezi spolupracujícím vývozcem zařazeným do vzorku a provozovatelem projektu je nepřesvědčivé, neboť je zvláštní, že dva soukromé subjekty se mohou samostatně rozhodnout, že uzavřou ujednání, jež obnáší kroky ze strany vlády (tj. přímou platbu od vlády dodavateli, odchylně od článku 13 oznámení z roku 2009, aniž by se toho vláda účastnila či o této skutečnosti věděla. Čínská vláda nepředložila v této věci přímých plateb dodavatelům žádné přesvědčivější důkazy či připomínky a svou odpověď omezila pouze na jeden anonymní projekt ze čtyřiceti projektů provedených spolupracujícími vývozci zařazenými do vzorku. Vysvětlení poskytnutá tímto vývozcem rovněž nechávají bez povšimnutí vyjádření čínské vlády o tom, že provozovatel jistého projektu, který čínská vláda nijak nespecifikovala, se nacházel v obtížné finanční situaci. Navíc prohlášení vývozce týkající se možnosti přímé platby a jejich odůvodnění nelze potvrdit z jiných pramenů ani od čínské vlády.
(279)
S ohledem na uvedené omezené a rozporuplné připomínky předložené čínskou vládou a spolupracujícím vývozcem zařazeným do vzorku se nabízí jediný společným bod a logický závěr, totiž ten, že přímá jednorázová paušální platba ze strany čínské vlády spolupracujícímu vývozci zařazenému do vzorku byla nutná, aby vývozce obdržel příslušnou částku, jinak by v souvislosti s obtížnou finanční situací provozovatele projektu hrozilo riziko nezaplacení. Skutečností zůstává, že spolupracující vývozce zařazený do vzorku nebyl schopen vysvětlit, jak jednorázovou paušální platbu od vlády využil, tj. zda bylo fotovoltaické zařízení nakonec provozovatelům projektu poskytnuto a případně jakou cenu za ně provozovatelé projektu zaplatili. Vzhledem k tomu, že k tomuto spisu nejsou k dispozici žádné další důkazy a ani Komise je nemůže jinak přiměřeně získat, je podle článku 28 základního nařízení učiněn závěr, že jednorázová paušální platba spolupracujícímu vývozci představuje přímý grant ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(280)
Komise dále dochází k závěru, že granty poskytnuté dodavatelům dotčeného výrobku, ať již v pozici provozovatelů projektu nebo v případě údajného dodávání fotovoltaického zařízení provozovatelům projektu, kteří nejsou ve spojení, představují výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. V případě provozovatelů projektu umožňuje financování v rámci programu Golden Sun, aby výrobci dotčeného výrobku ušetřili náklady na instalaci zařízení na výrobu solární energie ve svých prostorách. V případě dodavatelů fotovoltaického zařízení provozovatelům projektu, kteří nejsou ve spojení, jsou finanční prostředky programu Golden Sun v rukou výrobců dotčeného výrobku, aniž by bylo nutné poskytnout zařízení a/nebo ochranu proti riziku neplacení provozovateli projektu, kteří nejsou ve spojení. V druhém případě obdrží výrobci dotčeného výrobku platbu, kterou by jinak od provozovatele projektu, jenž není ve spojení, nezískali.
(281)
Tento subvenční program je rovněž specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité provozovatele projektu a odvětví zařazené do kategorie podporovaných, např. na provozovatele projektu činné v odvětví solární energetiky. Navíc, vzhledem k tomu, že ani výběr dodavatele fotovoltaického zařízení ani výběr provozovatelů projektu není založen na otevřeném, transparentním a nediskriminačním konkurenčním postupu a že dochází k přímým platbám ze strany čínské vlády dodavatelům fotovoltaického zařízení, je režim rovněž specifický, neboť poskytuje výhody pouze určitým dodavatelům fotovoltaického zařízení. Tento program nesplňuje požadavky nespecifičnosti podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení, neboť podmínky způsobilosti a skutečná kritéria pro výběr, jež se vztahují na podniky, které mají být zahrnuty do místních plánů provádění projektů, a na finální projekty, jež mají být vybírány na základě rozdílných technických a finančních hledisek, nejsou objektivní a neuplatní se ve všech případech bez rozdílu.
e) Závěr
(282)
Program Golden Sun je specifickou subvencí ve formě grantu. Šetřením bylo zjištěno, že někteří spolupracující vývozci tuto subvenci využili.
f) Výpočet výše subvence
(283)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Demonstrační program „Golden Sun“
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,24 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,09 %
JA Group
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,02 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,05 %
3.4.3. Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
3.4.3.1. Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně pro podniky se zahraničními investicemi,
a) Úvod
(284)
V podnětu se tvrdí, že existuje zvláštní právní předpis z roku 1991 na podporu zahraničních investic v Číně, a to prostřednictvím zákona o podnicích se zahraničními investicemi a dani z příjmu zahraničních podniků. K výhodám podniků se zahraničními investicemi patří subvenční program označovaný jako „Dva roky úplné a tři roky poloviční“, který stanoví úplné osvobození od přímých daní pro první dva roky ziskovosti podniku se zahraničními investicemi a poloviční osvobození od daně z příjmu pro následující tři roky.
(285)
Program „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ rovněž existuje v jiné podobě pro společnosti se statusem podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie, které se nacházejí v určitých vymezených oblastech. Výhody v rámci této varianty rovněž mohou platit i po roce 2013. Šetření ukázalo, že jeden ze spolupracujících vývozců (Yingli Hainan) požíval od roku 2011 výhod v rámci tohoto programu, které spočívaly v plném osvobození od daně na roky 2011 a 2012 a 50 % snížení daně v následujících třech letech.
(286)
Komise se snažila tento programu ověřit během inspekce na místě u čínské vlády. Čínská vláda však o této variantě programu „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ neposkytla žádné informace. V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda tvrdila, že tento program není v podnětu napaden a že pro podniky se zahraničními investicemi uvedenými v podnětu není náhradním programem varianty „Dva roky úplné a tři roky poloviční“, která se uplatňuje bez zeměpisného omezení. Komise bere tato vysvětlení čínské vlády na vědomí a chápe, že uvedený daňový program je v porovnání s programem „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ pro podniky se zahraničními investicemi formálně samostatným programem. Jelikož však jeho výhody pokračují i po údajném vypršení platnosti uvedeného režimu pro podniky se zahraničními investicemi, jsou působení, povaha a účinky příslušných výhod stejné jako v případě programu pro podniky se zahraničními investicemi, jak bylo uvedeno jedním ze spolupracujících vývozců zařazených do vzorku, a Komise se proto domnívá, že tento program má úzkou spojitost s programem „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ pro podniky se zahraničními investicemi, je jeho pokračováním, a měl by proto být vyrovnán. V tomto ohledu Komise poznamenává, že čl. 10 odst. 1 základního nařízení umožňuje šetření všech „údajných subvencí“ označených žadatelem a nečiní žádný odkaz na „údajný subvenční program“. Vzhledem k tomu, že v daném případě zahrnují oba programy stejnou subvenci, tj. ušlé daň z příjmu právnických osob, je Komise oprávněna je šetřit jako jedinou subvenci.
b) Právní základ
(287)
Právní základ tohoto programu představuje článek 8 daňového práva pro podniky se zahraničními investicemi a článek 72 prováděcích pravidel zákona o dani z příjmu Čínské lidové republiky ve vztahu k podnikům se zahraničními investicemi a zahraničním podnikům. Podle čínské vlády byl program ukončen počínaje rokem 2008 na základě přijetí zákona o dani z příjmu podniků dne 16. března 2007 na 5. schůzi 10. zasedání Všečínského shromáždění lidových zástupců Čínské lidové republiky, konkrétně na základě článku 57 zákona o dani z příjmu podniků, s postupným ukončením výhod do konce roku 2012.
(288)
Právním základem zvláštního programu „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ je vyhláška č. 40 [2007] tj. oznámení Státní rady k realizaci přechodných preferenčních politik o dani z příjmu pro podniky působící v oblasti špičkových technologií zřízené ve zvláštní hospodářské zóně a Shanghai Pudong New District na základě čl. 57 odst. 3 zákona ČLR o dani z příjmů podniků, spolu se správními opatřeními pro označení podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(289)
Pouze výrobní podniky se zahraničními investicemi, jejichž provoz je plánován na dobu nejméně deseti let, jsou osvobozeny od daně z příjmu. Výjimka se uplatní od roku, ve kterém podnik začne realizovat zisky, na dobu prvních dvou let, a pak dojde ke snížení platných daňových sazeb o padesát procent po následující tři roky.
(290)
Aby podniky mohly využít zvláštní variantu režimu podpory, musí mít status podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie s příslušným správním osvědčením, tj. podniky v oblasti duševního vlastnictví, které rovněž splňují podmínky stanovené v článku 93 prováděcího předpisu zákona o dani z příjmu podniků.
(291)
Společnost, která se chce daného programu účastnit, musí státní daňové správě předložit každoroční přiznání týkající se daně z příjmu právnických osob, dodatky a finanční výkazy. Tento postup se rovněž vztahuje na zvláštní variantu programu.
(292)
Čínská vláda tvrdila, že tento program byl postupně ukončen poté, co v roce 2008 vstoupil v platnost zákon o dani z příjmu podniků a jeho výhody platily do konce roku 2012. Čínská vláda rovněž uvedla, že žádný náhradní program pro subjekty se zahraničními investicemi neexistuje a že daňové zacházení, pokud jde o subjekty se zahraničními investicemi, je nyní stejné jako v případě ostatních daňových poplatníků z řad právnických osob. Komise konstatuje, že tento daňový program poskytl během období šetření výhody několika výrobcům ve fotovoltaickém odvětí. Kromě toho nelze vyloučit, že výhody v rámci tohoto programu stále platí nebo že existuje nebo v budoucnosti vznikne podobný náhradní program. Jak bylo vysvětleno výše, šetření prokázalo, že existují i další varianty programu „Dva roky úplné a tři roky poloviční“, který nadále zvýhodňuje výrobce solárních panelů. Tento program je proto nadále shledán napadnutelným.
(293)
Zvláštní variantu programu využil jeden spolupracující vývozce, Yingli Green Energy.
d) Závěr
(294)
Program tudíž představuje subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, čímž přijímající společnosti získávají výhodu.
(295)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky, které patří do kategorie podniků se zahraničními investicemi a které splňují zvláštní kritéria stanovená příslušnými právními předpisy.
(296)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
(297)
Tato varianta programu by proto měla být pokládána za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(298)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky a odvětví zařazené do kategorie podporovaných, jako např. fotovoltaické výrobní odvětví. Režim je rovněž specifický ve smyslu čl. 4 odst. 3, neboť je omezen na určité regiony.
(299)
Tato varianta by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(300)
Výše napadnutelné subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti vypočtené podle běžné daňové sazby, a to po odečtení zaplacené částky se sníženou preferenční daňovou sazbou. Částky vyrovnávacího opatření vycházejí z údajů daňového přiznání dané společnosti za rok 2011. Jelikož u žádného spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku nebylo k dispozici auditované daňové přiznání za daňový rok 2012, byly vzaty v úvahu údaje za celý zdanitelný rok 2011.
(301)
V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(302)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Dva roky úplné a tři roky poloviční osvobození
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,35 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,47 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,03 %
3.4.3.2. Snížení daně z příjmů pro proexportně zaměřené podniky se zahraničními investicemi
(303)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.3. Úleva na dani z příjmu pro subjekty se zahraničními investicemi na základě zeměpisné polohy
(304)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.4. Snížení daně pro podniky se zahraničními investicemi, které nakupují zařízení vyrobená v Číně
(305)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.5. Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností podniků se zahraničními investicemi
a) Úvod
(306)
V podnětu se tvrdí, že za svou činnost v oblasti výzkumu a vývoje mají podniky se zahraničními investicemi nárok na preferenční daňové zacházení, a to prostřednictvím 150 % zápočtu daně z nákladů, pokud tyto byly zvýšeny o alespoň 10 % v porovnání s předchozím rokem.
(307)
Čínská vláda tvrdila, že tento program byl ukončen přijetím zákona o dani z příjmu podniků v roce 2008 a že nenásledovalo žádné přechodné období. Několik spolupracujících vývozců zařazených do vzorku však uvedlo, že v rámci zákona o dani z příjmu podniků z roku 2008 využívali výhod podobného programu, což svědčí o tom, že preferenční program pro započítání nákladů v oblasti výzkumu a vývoje pro podniky se zahraničními investicemi byl v roce 2008 nahrazen zvláštním programem. Další informace o 150 % započítání daně čínská vláda v odpovědi na dotazník ani v odpovědi na upozornění neposkytla.
b) Právní základ
(308)
Tento režim je upraven čl. 30 odst. 1 Zákona o dani z příjmu podniků a článkem 95 Prováděcích předpisů zákona o dani z příjmu podniků ČLR a Správními opatřeními pro určení podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií (Guo Ke Fa Huo [2008] č. 172) a článkem 93 Prováděcích předpisů zákona o dani z příjmu podniků spolu s oznámením státní daňové správy o otázkách týkajících se daně z příjmů podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií (Guo Shui Han [2008] č. 985).
(309)
Článek 95 stanoví, že další 50 % odečtení výdajů v oblasti výzkumu a vývoje uvedené v čl. 30 bodě 1 se vztahuje na výdaje na výrobky nových a špičkových technologií tak, že tyto podléhají odpisům, které ze 150 % vycházejí z nákladů na dlouhodobá aktiva.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(310)
Jak je uvedeno výše, čínská vláda neposkytla v odpovědi na dotazník a písemné upozornění na nedostatky žádné relevantní informace ohledně daného programu. Tento program byl již napaden v šetření týkajícím se bezdřevého natíraného papíru (79) a oceli s organickým povlakem (80). Příslušná právní ustanovení opravdu ukazují, že tento program poskytuje výhodu pouze společnostem, které mají úřední status společností využívajících nejnovější a špičkové technologie. Účelem výdajů těchto společností v oblasti výzkumu a vývoje musí být rovněž vývoj nových technologií, nových produktů a nových dovedností. Způsobilé podniky mohou odečíst dalších 50 % svých výdajů na výzkum a vývoj oproti povinnosti vyplývající z daně z příjmu. Rovněž náklady z dlouhodobých aktiv opravňují způsobilé společnosti k 150 % odečtu skutečných nákladů těchto společností.
(311)
Šetřením bylo zjištěno, že společnosti, které daný režim využívají, musí předkládat přiznání k dani z příjmu a příslušné přílohy. Skutečná výše výhody je zahrnuta jak v daňové přiznání, tak v příloze V. Pouze společnosti, které získaly formální osvědčení, jež jim přiznává status podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, mohou tento režim využít.
d) Závěr
(312)
Daný režim proto představuje subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě ušlých příjmů vlády, čímž přijímající společnosti získávají výhodu.
(313)
Tato subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, jelikož samotné právní předpisy omezují použití tohoto programu pouze na některé podniky formálně uznané jako podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií, a jejichž výdaje v oblasti výzkumu a vědy jsou určeny na nové technologie, nové produkty a nové dovednosti.
(314)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(315)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti k úhradě podle běžné daňové sazby, po odečtení částek zaplacených na základě dalšího 50 % odpočtu za skutečně vzniklé náklady v souvislosti s výzkumem a vývojem u schválených projektů. Částky vyrovnávacího opatření vycházejí z údajů daňového přiznání dané společnosti za rok 2011. Jelikož u žádného spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku nebylo k dispozici auditované daňové přiznání za daňový rok 2012, byly vzaty v úvahu údaje za celý zdanitelný rok 2011.
(316)
V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na celkový obrat z prodeje, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(317)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,10 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,49 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,02 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,29 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,33 %
3.4.3.6. Vrácení daně za reinvestici zisků v případě podniků se zahraničními investicemi orientovanými na vývoz
(318)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.7. Preferenční daňové programy pro podniky se zahraničními investicemi, které jsou označovány jako podniky využívající nejnovější a špičkové technologie
(319)
Šetření potvrdilo, že společnostem zařazeným do vzorku nebyly v období šetření poskytnuty v rámci daného programu žádné výhody, neboť uvedené společnosti využívaly nový program, který toto preferenční zacházení nahradil. Podrobnosti jsou uvedeny v bodě 3.4.4.8. níže.
3.4.3.8. Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
a) Úvod
(320)
Na základě tohoto programu může podnik se statusem podniku využívajícího nejnovější a špičkové technologie využívat sníženou sazbu u daně z příjmů ve výši 15 % v porovnání s běžnou sazbou 25 %. Tento program shledala EU při šetření případu bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem jako napadnutelný; rovněž byl napadnut ze strany orgánů USA.
b) Právní základ
(321)
Právní základ tohoto programu tvoří čl. 28 odst. 2 zákona o dani z příjmu podniků spolu se Správními opatřeními pro určení podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, (Guo Ke Fa Huo [2008] č. 172) a článek 93 prováděcího nařízení k zákonu o dani z příjmu podniků spolu s Oznámením státní daňové správy o otázkách úhrady daně z příjmů podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, (Guo Shui Han [2008] č. 985).
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(322)
Tento režim je použitelný pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a potřebují zásadní podporu státu. Tyto podniky musí mít základní nezávislá práva duševního vlastnictví a musí splňovat řadu požadavků: i) jejich výrobci jsou zahrnuti do oblasti působnosti výrobků v odvětví nejnovějších a špičkových technologií s klíčovou státní podporou; ii) celkové výdaje na výzkum a vývoj tvoří určitou část celkového příjmu z prodeje; iii) příjem z výrobků nejnovějších a špičkových technologií tvoří určitou část celkového příjmu z prodeje; iv) pracovníci zapojení do výzkumu a vývoje představují určité procento z celkového počtu zaměstnanců; v) splňovat ostatní požadavky stanovené správními opatřeními pro výrobky nejnovějších a špičkových technologií z roku 2008.
(323)
Společnosti, které daný režim využívají, musí předkládat přiznání k dani z příjmu a příslušné přílohy. Skutečná výše výhody je zahrnuta jak v daňovém přiznání, tak v příloze V.
d) Závěr
(324)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, neboť existuje finanční příspěvek v podobě ušlých příjmů vlády, čímž získávají společnosti z řad příjemců výhodu. Výhoda pro příjemce se rovná daňové úspoře, kterou může prostřednictvím tohoto programu podle čl. 3 odst. 2 základního nařízení získat.
(325)
Tato subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, jelikož je omezena na podniky se statusem podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie a splňujících všechny požadavky správních opatření z roku 2008. Navíc neexistují žádná objektivní kritéria stanovená právními předpisy nebo orgánem poskytujícím subvenci, pokud jde o způsobilost pro tento program, a nárok na subvenci není automatický podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(326)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(327)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti vypočtené podle běžné daňové sazby, a to po odečtení zaplacené částky se sníženou preferenční daňovou sazbou. Částky vyrovnávacího opatření vycházejí z údajů daňového přiznání dané společnosti za rok 2011. Jelikož u žádného spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku nebylo k dispozici auditované daňové přiznání za daňový rok 2012, byly vzaty v úvahu údaje za celý zdanitelný rok 2011.
(328)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,42 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,35 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,13 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,86 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.3.9. Preferenční politika, pokud jde o daně z příjmu pro podniky v severovýchodním regionu
(329)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.10. Daňové programy v provincii Guandong
(330)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.4. Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
3.4.4.1. Osvobození od DPH a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
a) Úvod
(331)
Tento program stanoví osvobození od DPH a dovozních cel ve prospěch subjektů se zahraničními investicemi a tuzemských podniků pro dovoz kapitálového vybavení použitého v jejich výrobě. Osvobození od daně je podmíněno tím, že vybavení nesmí být uvedeno na seznamu nezpůsobilých zařízení a že podnik musí obdržet osvědčení o státem podporovaném projektu, jež vydávají čínské orgány nebo národní komise pro rozvoj a reformy v souladu s příslušnými právními předpisy týkajícími se investicí, daní a cel. Tento program byl napaden v antisubvenčním řízení týkajícím se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem.
b) Právní základ
(332)
Právní základ tohoto programu tvoří Oběžník Státní rady o úpravě daňové politiky v případě dováženého zařízení, Guo Fa č. 37/1997, Oznámení ministerstva financí, všeobecné celní správy a státní daňové správy o úpravě některých preferenčních politik týkajících se cla na dovoz, sdělení ministerstva financí, všeobecné celní správy a státní daňové správy [2008] č. 43, Oznámení národní komise pro rozvoj a reformy č. 316/2006 ze dne 22. února 2006 o důležitých otázkách k vyřizování potvrzení o státem podporovaných projektech financovaných z domácích a zahraničních zdrojů a Katalog zboží dováženého pro podniky se zahraničními investicemi a podniky domácí, jež nelze vyjmout z celní povinnosti, pro rok 2008.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(333)
Má se za to, že uvedený program poskytuje finanční příspěvek v podobě ušlých příjmů čínské vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, neboť subjekty se zahraničními investicemi a další způsobilé tuzemské podniky jsou osvobozené od platby DPH a/nebo jiných cel, které by byly jinak splatné. Proto představuje výhodu pro společnosti z řad příjemců ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť právní předpisy, kterými se tento orgán řídí, omezují přístup k subvenci na podniky, které investují v rámci konkrétní obchodní kategorie taxativně vymezené zákonem a které patří buď do podporované kategorie, nebo do omezené kategorie B v rámci katalogu pro orientaci průmyslu v oblasti zahraničních investic a převodu technologií nebo které jsou v souladu s katalogem klíčových odvětví, výrobků a technologií, jejichž rozvoj je podporovaný státem. Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci omezit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
d) Výpočet výše subvence
(334)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Výše výhody, kterou příjemci získali, je stanovena ve výši osvobození dovezeného zařízení od DPH a cla. Aby se zajistilo, že se napadnutelná částka bude vztahovat pouze na období šetření, byla získaná výhoda odepisována po dobu životnosti zařízení v souladu s běžnými účetními postupy společnosti.
(335)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců činí:
Osvobození od DPH a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,24 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,44 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,38 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,35 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,78 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,07 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,63 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.4.2. Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně
a) Úvod
(336)
Tento program stanoví osvobození od DPH pro podniky se zahraničními investicemi při nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku. Této výhody lze využít v případě, že zařízení není uvedeno na seznamu nezpůsobilých zařízení a jeho hodnota nepřekračuje určitou prahovou úroveň. Tento program byl předmětem antisubvenčního řízení týkajícího se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem.
b) Právní základ
(337)
Právní základ tvoří prozatímní opatření o vrácení daně při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu podniky/subjekty se zahraničními investicemi, zkušební správní opatření týkající se snížení daně pro projekty se zahraničními investicemi při nákupu zařízení vyrobeného v Číně a oznámení ministerstva financí a státní daňové správy o zrušení rabatové politiky pro zařízení vyrobené na domácím trhu a nakupované podniky se zahraničními investicemi.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(338)
V odpovědi na antisubvenční dotazník čínská vláda tvrdila, že uvedený program byl ukončen počínaje 1. lednem 2009 a odkázala na oběžník ministerstva financí a státní daňové správy o zrušení rabatové politiky pro zařízení vyrobené na domácím trhu a nakupované podniky se zahraničními investicemi (CAISHUI 2008 č. 176). Šetření však ukázalo, že několik vyvážejících výrobců zařazených do vzorku využívalo v průběhu období šetření výhody tohoto režimu. Dotčení vývozci zařazení do vzorku předložili o tomto režimu podrobné informace, včetně údajů o výši poskytované výhody. S ohledem na výše uvedené byl učiněn závěr, že čínská vláda neposkytla o daném programu přesné informace, a jak ukazuje situace některých vyvážejících výrobců, uvedený program přetrvává.
(339)
Jelikož čínská vláda neposkytla žádnou z požadovaných informací, Komise vyšla z informací předložených vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku.
(340)
Má se za to, že uvedený program poskytuje finanční příspěvek v podobě ušlých příjmů čínské vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, neboť subjekty se zahraničními investicemi jsou osvobozené od platby DPH, která by byla jinak splatná. Proto představuje výhodu pro společnosti z řad příjemců ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť právní předpisy, kterými se tento orgán řídí, omezují přístup k subvenci na podniky se zahraničními investicemi, které kupují zařízení vyrobené na domácím trhu a které patří do podporované kategorie a do omezené kategorie B Katalogu pro odvětví se zahraničními investicemi nebo zařízení koupené na domácím trhu uvedené v Katalogu klíčových odvětví, výrobků a technologií, jejichž rozvoj je podporovaný státem. Dále Zkušební správní opatření týkající se snížení daně pro projekty se zahraničními investicemi při nákupu zařízení vyrobeného v Číně a oznámení ministerstva financí omezují výhody na podniky se zahraničními investicemi, které patří do podporované kategorie v Katalogu pro orientaci odvětví se zahraničními investicemi nebo Katalogu zvýhodněných odvětví se zahraničními investicemi v centrálních a západních regionech v Číně. Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci omezit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Tento program je rovněž specifický ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. b) základního nařízení, neboť závisí na přednostním používání domácího zboží na úkor zboží dováženého.
d) Výpočet výše subvence
(341)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Výše výhody, kterou příjemci získali, je stanovena ve výši osvobození domácího zařízení od DPH. Aby se zajistilo, že se napadnutelná částka bude vztahovat pouze na období šetření, byla získaná výhoda odepisována po dobu životnosti zařízení v souladu s běžnými postupy v daném odvětví.
(342)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,07 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,03 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,15 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,05 %
3.4.4.3. Osvobození od DPH a od cla na nákupy fixních aktiv rámci programu fondů na rozvoj zahraničního obchodu
(343)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.5. Dodání zboží nebo poskytnutí služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou
3.4.5.1. Dodání polykrystalického křemíku vládou za cenu nižší než přiměřenou
(344)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku nezískaly z tohoto programu během období šetření žádnou výhodu.
3.4.5.2. Dodání hliníkových výlisků vládou za cenu nižší než přiměřenou
(345)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku nezískaly z tohoto programu během období šetření žádnou výhodu.
3.4.5.3. Dodání skla vládou za cenu nižší než přiměřenou
(346)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku nezískaly z tohoto programu během období šetření žádnou výhodu.
3.4.5.4. Dodání elektrické energie vládou
a) Úvod
(347)
Žadatel tvrdí, že někteří čínští výrobci polykrystalického křemíku měli výhodu z levné elektřiny dodávané za nižší než přiměřenou cenu.
b) Zjištění, jež šetření přineslo
(348)
Šetřením se zjistilo, že mnoho vyvážejících výrobců zařazených do vzorku bylo ve spojení s výrobcem polykrystalického křemíku v rámci své skupiny společností. Bylo zjištěno, že jedna ze skupin vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, LDK Solar, dostávala pravidelně významné subvence na poplatky za elektřinu od finančního úřadu ekonomické zóny Xin Yu. Společnost v tomto případě sice nezískala výhodu přímo z nižší sazby za elektřinu, než je jinak dostupná na trhu, značné slevy na dani poskytované finančním úřadem ekonomické zóny Xin Yu však nakonec vedly k tomu, že společnost těžila z dodávek levnější elektrické energie, a jsou proto funkčně rovnocenné vládním dodávkám za ceny nižší než tržní. V každém případě, i kdyby byla sleva na dani posouzena jako grant, opatření je úzce spojené s tvrzením žadatele a spadá do oblasti šetření. Dotčené společnosti ze skupiny LDK Group byly totiž téměř v plné výši zpětně proplaceny poplatky za elektrickou energii dlužné v období šetření.
(349)
Skupina LDK Solar prostřednictvím výrobce polykrystalického křemíku, se kterým byla ve spojení, obdržela finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) základního nařízení, neboť jí místní vláda poskytla subvence na poplatky za elektřinu, nebo ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i). To představuje vládní finanční příspěvek ve formě poskytování zboží, které není součástí obecné infrastruktury ve smyslu základního nařízení. Alternativně vzato jde o přímý převod peněžních prostředků.
(350)
LDK Solar získala výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení v rozsahu, v jakém vláda dodala elektrickou energii za cenu nižší než přiměřenou. Bylo zjištěno, že tomuto vývozci byla v důsledku subvencí na poplatky za elektřinu skutečně poskytnuta nižší sazba, než je sazba obecně dostupná. Přímý převod finančních prostředků poskytuje výhodu, protože jde o nevratný příspěvek, který není na trhu k dispozici.
(351)
Subvence ve formě dodávání levné elektřiny prostřednictvím slevy na dani pro jednoho z výrobců zařazených do vzorku je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť subvence na poplatky za elektřinu byly poskytovány pouze společnosti LDK. Subvence je též regionálně specifická pro určité podniky v ekonomické zóně Xin Yu. Vzhledem k nedostatku spolupráce ze strany společnosti LDK a čínské vlády při ohlašování této subvence vycházejí výše uvedené závěry z dostupných údajů.
c) Výpočet výše subvence
(352)
Výše subvence byla rovna výši slevy platné během období šetření.
(353)
Subvenční sazba zjištěná v rámci tohoto programu během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Elektřina za cenu nižší než přiměřenou
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Skupina JingAo a společnosti ve spojení
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
2,45 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společností ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.5.5. Poskytování práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou
a) Úvod
(354)
Žadatel tvrdí, že čínští výrobci dotčeného výrobku získávají práva k užívání pozemků od čínské vlády za cenu nižší než přiměřenou tím způsobem, že vnitrostátní nebo místní vlády neudělují práva v souladu s tržními zásadami.
(355)
Čínská vláda uvedla, že jde o standardní a řádně konkurenční trh s pozemky, na němž musí být práva k užívání pozemků veřejně obchodována podle právních předpisů platných pro trh s pozemky. Podle čínské vlády by pozemky pro průmyslové a obchodní využití měly být získány náhradou za jejich využití na volném trhu prostřednictvím výzvy k podávání nabídek, dražby nebo soutěže a „bez ohledu na počet nabídek nebo původní cenu představuje cena, která je nakonec zaplacena, tržní cenu určenou nabídkou a poptávkou na volném trhu“. Čínská vláda rovněž tvrdila, že převod práva k užívání pozemků nesmí zahrnovat omezení, jež by se týkalo vyhlašování záměru převodu prostřednictvím nabídkového řízení, aukce a cenových odhadů, která negativně ovlivňují spravedlivou hospodářskou soutěž.
(356)
Čínská vláda nepředložila žádné údaje ohledně skutečných cen za práva k užívání pozemků a počátečních cen pozemků určovaných vládou. Informace požadované v dotazníku, které čínská vláda poskytla, pokud jde o převody práv k užívání pozemků, byly neúplné. Při opravě své původní odpovědi na dotazník během inspekce na místě také potvrdila, že některé z ohlášených převodů byly předmětem nabídkového řízení. Nebyly však předloženy žádné podrobnosti o počtu nabídek a rozdílu mezi počáteční a konečnou cenu, jak bylo požadováno v dotazníku.
(357)
Během inspekce požádala Komise čínskou vládu o důkazy na podporu jejích tvrzení, že převody práv k užívání pozemků v Číně probíhají prostřednictvím výzvy k podávání nabídek, cenových odhadů či dražby. Je třeba poznamenat, že podle článku 11 Ustanovení o přidělování práv k užívání stavebních pozemků ve státním vlastnictví na základě výzev k podávání nabídek, dražeb a cenových odhadů příslušný státní orgán veřejně oznámí konání veškerých výzev k podávání nabídek/dražeb/cenových odhadů. Na základě toho si Komise vyžádala všechna veřejná oznámení týkající se převodů, u nichž byly uplatněny tyto postupy, tak aby shromáždila a ověřila informace požadované v dotazníku. Čínská vláda nepředložila žádné z těchto oznámení a tvrdila, že „již neexistují“. Komise tak nemohla ověřit informace o převodech práv k užívání pozemků vyvážejících výrobců zařazených do vzorku.
(358)
Komise čínskou vládu vyrozuměla o tom, že zvažuje uplatnění ustanovení článku 28 nařízení (ES) č. 597/2009, pokud jde o tento program subvencí, a vzhledem k tomu, že čínská vláda ve své odpovědi na dopis Komise ze dne 23. května 2013 neposkytla v této věci uspokojivé vysvětlení nebo nové důkazy, Komise musela svá zjištění opřít o nejlepší dostupné údaje, tj. v tomto případě o informace poskytnuté vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku a další veřejně dostupné informace.
(359)
V rámci předpokladu, že v ČLR neexistují tržní ceny pozemků, Komise rovněž požádala čínskou vládu o její názory ohledně možných základů pro srovnání. Ačkoliv v době, kdy byl dotazník čínské vládě zaslán, šlo jen o předpoklad, a v žádném případě ne o zjištění či závěr, čínská vláda vyjádřila názor, že je tento předpoklad nepravdivý, a žádné konkrétní informace o možných základech pro srovnání neposkytla. Čínská vláda pouze uvedla, že „v rozsahu, ve kterém by měl být jakýkoli základ pro srovnání použit, by se muselo jednat o ceny, jež by musely za podobný pozemek zaplatit čínské podniky, které nejsou upřednostňovány“. Vzhledem k tomu, že čínská vláda neuvedla, které podniky nejsou „upřednostňovány“, a ani neposkytla žádné informace o cenách, jež tyto podniky za průmyslové pozemky v Číně platí, nemohla Komise posoudit, zda představují vhodný základ pro srovnání. V této souvislosti je třeba poznamenat, že ve svých předchozích šetřeních týkajících se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem Komise zjistila, že ustanovení týkající se práv k užívání pozemků pro tyto podniky rovněž nedodržují tržní zásady.
b) Právní základ
(360)
Ustanovení týkající se práva k užívání pozemků v Číně je součástí zákona o správě půdy Čínské lidové republiky.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(361)
Podle článku 2 zákona o správě půdy je vlastníkem veškeré půdy vláda, neboť podle čínské ústavy a příslušných právních předpisů je půda v kolektivním vlastnictví čínského lidu. Podle tohoto zákona nelze pozemky prodávat, lze však přidělovat práva k jejich užívání. Státní orgány tak mohou činit na základě veřejné výzvy k podávání nabídek, cenových odhadů či dražby.
(362)
Spolupracující vyvážející výrobci předložili údaje k pozemkům, jež mají v držbě, i k většině smluv či osvědčení o právech k užívání pozemků; čínská vláda však poskytla jen velmi omezené informace k tomu, jak se stanovují ceny práva k užívání pozemků.
(363)
Jak je uvedeno výše, čínská vláda tvrdila, že práva k užívání pozemků v Číně se přidělují prostřednictvím výzvy k podávání nabídek, dražby a soutěže. Takové ustanovení je rovněž obsaženo v článku 137 zákona Čínské lidové republiky o nemovitostech.
(364)
Bylo nicméně zjištěno, že tento systém popsaný čínskou vládou ne vždy takto v praxi funguje. Během inspekcí u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku Komise získala určitá oznámení vydaná příslušnými orgány o právech k užívání pozemků připravených k převodu. Zatímco jedno oznámení konkrétně omezuje potenciální kupující práv k užívání pozemků na podniky fotovoltaického průmyslu (81), jiné stanoví omezení ceny původně stanovené státními orgány, čímž znemožňuje stanovení tržní ceny. (82) Samotné dražby pak podle všeho nepředstavovaly skutečnou hospodářskou soutěž, neboť v mnoha případech sledovaných během inspekcí na místě u vyvážejících výrobců podala nabídku pouze jedna společnost (pouze výrobce v odvětví fotovoltaiky zařazený do vzorku), a proto vyvolávací cena těchto pozemků (hodnota stanovená místním pozemkovým úřadem) představovala konečnou cenu za metr čtvereční.
(365)
Výše uvedené důkazy jsou v rozporu s tvrzením čínské vlády, že ceny placené za práva k užívání pozemků v ČLR představují tržní cenu určenou nabídkou a poptávkou na volném trhu a že převod práva k užívání pozemků nezahrnuje omezení při oznamování převodu prostřednictvím nabídkového řízení, aukce a cenových odhadů, které negativně ovlivňují spravedlivou hospodářskou soutěž. Bylo rovněž zjištěno, že někteří vyvážející výrobci zařazení do vzorku obdrželi od místních orgánů zpětné platby jako náhradu za (již tak nízké) ceny, které zaplatili za právo k užívání pozemku.
(366)
Kromě nízkých cen obdrželi někteří z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku další finanční prostředky spojené s nákupem práva k užívání pozemků, které ve svém důsledku skutečnou cenu zaplacenou za tato práva dále snížily.
(367)
Zjištění vycházející z řízení potvrzují, že situace týkající se poskytování a získávání pozemků v ČLR je nejasná a netransparentní a že ceny jsou často libovolně stanoveny příslušnými orgány. Orgány stanoví ceny podle hodnotícího systému městských pozemků, který jim dává mimo jiné pokyny, aby při stanovení ceny pozemků pro průmyslové využití rovněž zohlednily průmyslovou politiku (83).
(368)
Také nezávislé veřejně dostupné informace naznačují, že pozemky v ČLR jsou poskytovány za ceny nižší, než jsou běžné tržní sazby (84).
d) Závěr
(369)
Poskytování práv k užívání pozemků čínskou vládou je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě dodání zboží, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu. Jak je vysvětleno ve 364. až 367. bodě odůvodnění výše, fungující trh s pozemky v ČLR neexistuje; jak ukázalo použití vnějšího základu pro srovnání (viz 372. bod odůvodnění výše), je částka, kterou výrobci zařazení do vzorku za práva k užívání pozemků zaplatili, výrazně pod úrovní běžné tržní ceny. Kromě toho jsou zpětné platby od místních orgánů přímými převody finančních prostředků, které představují výhodu, protože jde o nevratné příspěvky, jež nejsou na trhu k dispozici. Subvence je specifická podle čl. 4 odst. 2 písm. a) a čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení, neboť přednostní přístup k průmyslovým pozemkům je omezen pouze na společnosti, které působí v určitém průmyslovém odvětví, v tomto případě fotovoltaickém průmyslu, pouze některé obchodní operace podléhaly nabídkovému řízení, ceny jsou často určovány státními orgány a postupy vlády v dané oblasti jsou nejasné a netransparentní. Situaci týkající se pozemků v ČLR rozebírá rovněž pracovní dokument MMF, který potvrzuje, že při poskytování práv k užívání pozemků čínským podnikům nejsou dodržovány tržní podmínky (85).
(370)
Tato subvence je proto považována za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(371)
S ohledem na učiněný závěr, že situace v ČLR, pokud jde o práva k užívání pozemků, není řízena trhem, se zdá, že základy pro srovnání v soukromém sektoru pro tuto zemi zcela chybějí. Úprava nákladů či cen tedy není v případě ČLR proveditelná. Za těchto okolností se má za to, že v ČLR neexistuje trh, a v souladu s čl. 6 písm. d) bodem ii) základního nařízení je oprávněné použít pro účely srovnání vnější základ, tak aby bylo možno výši výhody určit. S ohledem na to, že čínská vláda nespolupracovala nebo nenavrhla žádný vnější základ, jenž by mohl být pro srovnání použit, musela Komise ke stanovení vhodného vnějšího základu pro srovnání využít dostupných údajů. V této souvislosti se má za to, že za vhodný základ pro srovnání je vhodné použít údaje ze samostatného celního území Tchaj-wan. Tyto údaje byly použity i v předchozích šetřeních týkajících se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem.
(372)
Podle názoru Komise jsou ceny pozemků na Tchaj-wanu aproximačně nejbližší k oblastem v ČLR, kde jsou spolupracující vyvážející výrobci usazeni. Většina vyvážejících výrobců se nachází v rozvinutých oblastech s vysokým HDP v provinciích s vysokou hustotou obyvatelstva.
(373)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato výhoda se vypočte s ohledem na rozdíl mezi částkou, kterou ve skutečnosti zaplatí každá společnost za práva k užívání pozemků, (sníženou o částku zpětných vládních plateb), a částkou, která by měla být běžně zaplacena na základě tchaj-wanského základu pro srovnání.
(374)
Při tomto výpočtu použila Komise průměrnou cenu pozemků za metr čtvereční na Tchaj-wanu, jež byla upravena o oslabení měny a vývoj HDP ode dne, kdy byla uzavřena ta která smlouva o přidělení užívacích práv k pozemkům. Údaje o cenách pozemků pro průmyslové využití byly získány z internetové stránky odboru průmyslu tchajwanského ministerstva obchodu. Depreciace měny a vývoj HDP pro Tchaj-wan byly vypočteny na základě míry inflace a vývoje DPH na obyvatele při současných cenách v USD na Tchaj-wanu, kterou zveřejnil Mezinárodní měnový fond ve svém výhledu na rok 2011 s názvem World Economic Outlook. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na dobu šetření; přitom byla uvažována běžná doba trvání práv k užívání pozemků určených k průmyslovému využití, tj. 50 let. Tato částka byla následně rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(375)
Subvenční sazba zjištěná v rámci tohoto programu během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Práva k užívání pozemku za cenu nižší než přiměřenou
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,77 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,65 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
1,31 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
4,28 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,32 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
1,73 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,66 %
3.5. Připomínky stran po zveřejnění konečných informací
(376)
Čínská vláda namítala, že některé informace z konečného informačního dokumentu byla po poskytnutí informací citována některými médii a zúčastněnými stranami. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise dokument nezveřejnila. Nemůže však kontrolovat činnost několika set zúčastněných stran, které informační dokument obdržely. Pokud se některé strany rozhodly dokument zveřejnit nebo k němu vyjádřit své stanovisko, Komise neměla žádné prostředky, jak jim v tom zabránit.
3.5.1. Připomínky čínské vlády týkající se údajně chybných prohlášení v dokumentu poskytujícím konečné informace
(377)
Čínská vláda tvrdila, že Komise porušila požadavek čl. 12 odst. 1 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních (dále jen „dohoda WTO o subvencích“), který se týká „široké možnosti předložit písemně všechny důkazy“. Značné prodloužení lhůt pro zaslání odpovědí na dotazník, jež Komise poskytla (jak je podrobně uvedeno v 104. bodě odůvodnění výše), bylo podle čínské vlády pro tento účel nedostatečné. Čínská vláda dále tvrdila, že to, co je „rozumnou dobou“ podle čl. 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích, by představovalo také „širokou možnost“ podle čl. 12 odst. 1 dohody WTO o subvencích pro všechny ostatní dokumenty typu dotazníku. Čínská vláda rovněž tvrdila, že mohla oslovit vyvážející vývozce zařazené do vzorku až poté, co byl dokončen výběr vzorku, a proto doba vyhrazená na odpověď mezi obdržením dotazníku a rozhodnutím o výběru vzorku neměla žádný význam. Čínská vláda tvrdila, že „přání“ Komise rychle dokončit šetření bylo, jak se zdá, silnější než „neoddiskutovatelný požadavek“ poskytnout „širokou možnost“ podle čl. 12 odst. 1. Komise s těmito tvrzeními nesouhlasí, jelikož učinila vše, co bylo v jejích silách, aby poskytla čínské vládě co nejvíce času k předložení odpovědí na dotazník a na písemné upozornění na nedostatky. Čínské vládě bylo rovněž sděleno, že je možné předložit požadované dokumenty až do data konání inspekce na místě.
Komise nenamítala nic proti tomu, aby čínská vláda předkládala jakékoli informace v průběhu celého řízení, a vícekrát čínskou vládu upozornila na možnost požádat o slyšení, při kterých by mohly být předloženy informace a názory čínské vlády. Podotýká se, že žádné informace předložené čínskou vládou v průběhu celého řízení nebyly odmítnuty z časových důvodů. Tvrzení čínské vlády, že doba poskytnutá na odpověď mezi obdržením dotazníku a rozhodnutím o výběru vzorku neměla žádný význam, není správné. Významná část dotazníku se týkala celkové úrovně subvencování dotčeného odvětví/výrobku a čínská vláda nebyla rozhodnutím o výběru vzorků nijak omezována ve shromažďování informací obecné povahy. Ještě důležitější je, že po výběru vzorku zbývalo čínské vládě stále 43 dnů na shromáždění specifických informací od jednotlivých vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Komise postupovala v souladu s čl. 12 odst. 1 dohody WTO o subvencích a poskytla čínské vládě širokou možnost předložit všechny důkazy, které považuje za významné, se zřetelem k tomu, že taková povinnost nemůže mít neomezené trvání, aby bylo možné zajistit dokončení šetření.
(378)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise původně požadovala podrobné informace o vyvážejících výrobcích, kteří nebyli zařazeni do vzorku, což nebyly „informace nezbytné“ pro účel šetření založeného na výběru vzorku. V této souvislosti se podotýká, že v době, kdy byl dotazník určený pro čínskou vládu odesílán, nebylo ještě definitivně rozhodnuto, zda v tomto řízení bude uplatněn výběr vzorku, či nikoli. Poté, co Komise obdržela od čínských vyvážejících výrobců odpovědi v dotazníku pro výběr vzorku a bylo zjevné, že spolupráce ze strany vývozců je vysoká, a jakmile se vyjasnilo, že vývozci zařazení do vzorku budou spolupracovat náležitým zodpovězením dotazníků, netrvala Komise na poskytnutí specifických informací o společnostech týkajících se subvencování za vyvážející vývozce, kteří nebyli zařazeni do vzorku. Proto Komise s tímto tvrzením nesouhlasí.
(379)
Čínská vláda tvrdila, že v dokumentu poskytujícím konečné informace Komise chybně uvedla, že čínská vláda v odpovědi na dotazník a následně předložených dokumentech nesdělila určité informace. To není pravda. Jak Komise již uvedla ve svém dopise čínské vládě ze dne 23. května 2013, čínská vláda neposkytla požadované informace, pokud jde o finanční instituce ve státním vlastnictví, dokumenty týkající se subjektu Sinosure a poskytování pojištění vývozních úvěrů, dokumenty týkající se demonstračního programu Golden Sun, a informace týkající se poskytování užívacích práv k pozemkům.
(380)
Podle čínské vlády Komise nepoužila fakta dostupná v rámci mechanismu pro doplnění chybějících informací, jak vyplývá z judikatury rozhodčích panelů WTO a sporů v rámci WTO (86), a místo toho „uplatnila nepříznivé závěry sankčním způsobem a dále porušila ustanovení dohody WTO o subvencích“. Čínská vláda dále tvrdila, že Komise nepoužila dostupná fakta „pouze za účelem nahrazení informací, jež mohou chybět, ale jako konkrétní základ pro veškeré své závěry ohledně subvencování, a zcela tak ignorovala značné množství informací poskytnutých čínskou vládou a nejčastěji zapojenými finančními institucemi, a to z toho důvodu, že údajně neposkytly vyčerpávající odpovědi nebo nedoložily každý číselný údaj“. To ovšem Komise neučinila. Veškeré informace včetně plánů a právních předpisů předložené čínskou vládou byly zváženy a analyzovány, a závěry jsou založeny právě na těchto dokumentech poskytnutých čínskou vládou ve všech případech, kdy byly tyto dokumenty předloženy a ověření potvrdilo jejich přesnost. Příkladem toho, jak Komise přistupovala k informacím předloženým čínskou vládou, jsou časté citace z těchto dokumentů, které závěry podporují. Ve 110. bodě odůvodnění výše Komise jasně vysvětluje jediné situace, kdy předložené informace nebyly vzaty za bernou minci.
(381)
Čínská vláda dále tvrdila, že Komise si sama protiřečí, když v dokumentu poskytujícím konečné informace tvrdí, že při tomto šetření požadovala informace o jednotlivých transakcích pouze v souvislosti s vývozci zařazenými do vzorku, a na jiném místě ve stejném dokumentu uvedla, že „dotazník pro vládu se neomezuje na vývozce zařazené do vzorku“. To není pravda. Komise neučinila protichůdné výroky. Jak je uvedeno v 378. bodě odůvodnění, po rozhodnutí použít výběr vzorku Komise omezila svou původní žádost o poskytnutí specifických informací o společnostech na vyvážející výrobce zařazené do vzorku. Aby však bylo možno posoudit napadnutelnost údajných subvenčních režimů, požádala Komise také o jiné informace, než jsou informace vztahující se k vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku, např. informace týkající se finančních trhů v Číně nebo trhu s užívacími právy k pozemkům. Proto je uvedeno, že „dotazník pro vládu se neomezuje na vývozce zařazené do vzorku“.
(382)
Čínská vláda také tvrdila, že Komise, jak se zdá, přehlédla, že informace nelze odmítnout jen proto, že nebyly dány k dispozici k ověření. Takto však Komise v tomto řízení k informacím nepřistupovala. Ani v jednom případě nebyla „nedostupnost ověření“ jediným důvodem pro to, aby takové informace nebyly vůbec přijaty. Jestliže jim však jiné informace ve složce protiřečily, a čínská vláda přitom nebyla schopna je podpořit jinými důkazy, nemohly být takové informace přijaty doslova.
(383)
Podle čínské vlády Komise v odstavci 85 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován v 117. bodě odůvodnění výše) „uznala“, že čínská vláda neovládá bankovní a finanční instituce a nemůže je donutit, aby poskytovaly informace. Podotýká se, že Komise si takového výroku není vědoma a po přezkoumání znění uvedeného bodu odůvodnění se nezdá, že by se tak stalo.
(384)
Čínská vláda tvrdila, že Komise se zřejmě rozchází s čínskou vládou v tom, že v případě šetření nemohou být požadavky základního nařízení EU nebo dohody WTO o subvencích nadřazeny vnitrostátním předpisům. Spojitost, kterou čínská vláda vyvodila z neposkytnutí údajně důvěrných informací, není na místě. Komise však poukázala (viz 117. bod odůvodnění výše) na to, že ustanovení zákona o obcích nebo vnitrostátní předpisy člena WTO ho nemohou zprostit povinností vyplývajících z členství ve WTO, tj. spolupracovat při šetřeních, a v případě vzniku sporu je na čínské vládě, aby navrhla, jakým způsobem může být zajištěn přístup k informacím tak, aby je bylo možno náležitě ověřit. Jako příklad navrženého způsobu ověření údajně omezených informací odkázala čínská vláda na situaci, kdy bankovní úředník poskytl posouzení úvěrového rizika týkající se určité společnosti zařazené do vzorku, a uvedla, že „Komise nebyla stále ještě spokojena“. Naproti tomu, jak jasně vyplývá ze znění 148. bodu odůvodnění výše, Komise neměla problém s ověřením tohoto konkrétního dokumentu a ve svých závěrech vzala tyto informace plně v úvahu. Jednalo se však o výjimečnou situaci, která se u většiny informací podobné povahy vyžádaných v rámci tohoto šetření bohužel neopakovala.
(385)
V této souvislosti čínská vláda i nadále tvrdila, že „citlivé interní dokumenty“ bank lze považovat za náležité informace podle dohody WTO o subvencích a jejich neposkytnutí nemůže vést ke zohlednění skutečností, které jsou dostupné. Komise považuje tento výrok za příliš paušalizující a není jí jasné, jak by řádné ověření (provedené podle náležitých postupů týkajících se důvěrnosti) mohlo být provedeno ve všech případech, jestliže takové dokumenty (včetně dokumentů týkajících se transakcí s klienty) zkrátka nejsou poskytnuty. Jestliže ověření není možné, mohou být k zaplnění mezer při shromažďování fakt použita fakta, která jsou dostupná.
(386)
Čínská vláda opakovaně tvrdila, že oznámení o inspekci neobsahovalo konkrétní otázky týkající se inspekce, a odkázala na dopis Komise ze dne 23. května 2013, kde byla tato formulace použita. Komise však v odstavci 86 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován jako 118. bod odůvodnění výše) uvedla, že oznámení o inspekci ze dne 25. března 2013 obsahovalo velmi konkrétní a podrobný seznam problémů a dokumentů, jimiž se bude během inspekce zabývat, zcela v souladu s čl. 26 odst. 3 základního nařízení a s požadavky WTO. To, že nebyl předložen seznam konkrétních otázek, jehož poskytnutí nemá v základním nařízení ani v pravidlech WTO žádnou oporu, není důvodem pro to, aby čínská vláda nemohla během inspekce plně spolupracovat.
(387)
Čínská vláda tvrdila, že Komise během inspekce projevila naprostý nedostatek pružnosti. To je dezinterpretace faktů a situace před a během inspekce na místě. Jak bylo již vysvětleno v odstavcích 88 až 90 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukovány jako 120. až 122. bod odůvodnění výše), Komise projevila plnou a ničím nepodmíněnou míru pružnosti. Pokusy čínské vlády poskytnout informace, které v rámci programu inspekcí na místě nebylo možno vzájemně ověřit, bohužel znamenaly, že takové informace nebylo možno podrobit ověření pomocí jiných údajů a dodat jim váhu ověřeného dokumentu. Čínská vláda rovněž upozornila Komisi na judikaturu WTO z panelu EC-Salmon, podle níž to, zda jsou dokumenty „ověřitelné“, není vždy určováno pouze možností provedení šetření na místě, a tvrdila, že Komise nemůže odmítnout informace pouze proto, že nejsou dostupné při inspekcích na místě. Komise podotýká, že takovým informacím, jejichž spolehlivost a přesnost lze během inspekce na místě těžko ověřit, může být přikládána menší váha, než kdyby byly řádně ověřeny, a že se tak v tomto případě někdy stalo.
(388)
Čínská vláda zpochybňuje údajnou praxi Komise nepřijímat nové dokumenty a důkazy, které vyžadují ověření, po ukončení ověřovací relace, do níž patří. Jak bylo již vysvětleno v odstavci 89 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován v 121. bodě odůvodnění výše), není tomu tak a nikdy nebylo. Je pravdou, že Komise nemůže běžně přijímat dokumenty jako podání k ověření po ukončení ověřovací relace a že není prakticky možné takové dokumenty ověřovat, avšak čínské vládě nic nebrání v tom, aby takové dokumenty předložila v písemné podobě, což se také v tomto případě skutečně stalo.
(389)
Čínská vláda tvrdila, že Komise neobjasnila důvod žádosti o šest dokumentů uvedených ve 122. bodě odůvodnění výše, a na tomto základě nebylo jejich ověřování povoleno. Toto tvrzení vznesla čínská vláda již ve svém dopise ze dne 3. června 2013 a Komise na ně odpověděla v 122. bodě odůvodnění výše. Znovu se konstatuje, že všechny tyto dokumenty se týkají dotčeného odvětví a vztahují se dokonce ke konkrétním subvenčním režimům, jako je poskytování preferenčních půjček nebo preferenční daňové režimy. Je to očividné z jejich názvů a obsahu, kvůli kterému byly šetřeny. Čínská vláda však během inspekce na místě jednoduše odmítla odpovědět na jakékoli otázky položené v této souvislosti, přičemž jako jediný důvod uváděla, že jsou údajně irelevantní z hlediska dokumentu, jehož se řízení týká.
(390)
Čínská vláda tvrdila, že nemůže poskytnout podpůrné důkazy pro informace, které poskytla v odpovědi na dotazník týkající se procentního podílu úvěrů poskytnutých dotčenému odvětví, jelikož tyto informace jsou v držení bank, jež jsou nezávislými subjekty, a nikoli orgány čínské vlády, a že by si Komise měla tyto údaje ověřit u bank. Čínská vláda odkázala na ustanovení zákona o komerčním bankovnictví, který stanoví, že banky vykonávají svou obchodní činnost v souladu s tímto zákonem (článek 4) a že nesmí docházet k žádnému vměšování orgánů místní správy nebo vládních orgánů na různých úrovních, veřejných organizací nebo jednotlivců do hospodářské činnosti bank (článek 5). Faktem je, že čínská vláda v odpovědi na dotazník uvedla určitý výrok a nebyla vůbec schopna ho podpořit. Ani banky, u kterých se Komise pokusila o ověření, vůbec nebyly schopny tyto informace podpořit žádnými jinými informacemi. Má-li to být považováno za přijatelnou praxi, šetřená strana by prostě mohla učinit jakýkoli výrok, který podporuje její věc, a vyšetřující orgán by ho musel přijmout, aniž by měl možnost ověřit, zda odpovídá skutečnosti. Ještě důležitější to je vzhledem k tomu, že tyto konkrétní informace jsou v rozporu s jinými informacemi ve složce. V zákoně o komerčním bankovnictví existují i jiné články, které bankám ukládají „vykonávat úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a sociálního rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky“ (článek 34). Jak správně poukazuje čínská vláda ve svých připomínkách, banky musí vykonávat své hospodářské činnosti v souladu se zákonem, tj. také s uvedenými ustanoveními článku 34 zákona o komerčním bankovnictví. Tato předpokládaná jasná linie mezi vládou a bankami nebyla fakty potvrzena.
(391)
Čínská vláda tvrdila, že poskytla veškeré informace týkající se vlastnictví bank, jimiž disponuje. Tvrdila také, že údaje o vlastnictví bank, jež uvedla, jsou oficiální údaje Čínské bankovní regulační komise (CBRC), a proto nebyl důvod se domnívat, že informace poskytnuté čínskou vládou jsou nepravdivé nebo zavádějící, a použít ustanovení článku 28 základního nařízení. Čínská vláda dále uvedla, že neví, z jakého zdroje čerpá výrok Komise v odstavci 95 (reprodukován v 127. bodě odůvodnění výše) dokumentu poskytujícího konečné informace („Z veřejně dostupných informací je zřejmé, že existují i jiné banky ve státním vlastnictví, jež poskytly úvěry vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku“), tj. kromě těch, které čínská vláda ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky uvedla jako banky ve vlastnictví státu. Tato tvrzení nemohla být přijata. Podotýká se, že čínská vláda ve své odpovědi na dotazník původně tvrdila, že nedisponuje žádnými informacemi týkajícími se jejího vlastnictví bank. Až poté, co Komise v písemném upozornění na nedostatky poukázala na to, že podle čínských právních předpisů musí čínská vláda takové informace shromažďovat, čínská vláda některé informace v této souvislosti poskytla. Během ověřování úředník Čínské bankovní regulační komise odmítl podpořit údaje o vlastnictví bank jakýmikoli důkazy, odmítl poskytnout zdroj těchto informací a nevysvětlil, odkud pocházejí. Podotýká se rovněž, že čínská vláda nezpochybnila to, že nejméně pět jiných bank jmenovaných Komisí v dokumentu poskytujícím konečné informace (viz poznámka pod čarou v 127. bodě odůvodnění) je ve vlastnictví státu.
(392)
Čínská vláda nesouhlasila s výrokem uvedeným v odstavci 97 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován v 129. bodě odůvodnění výše), že Čínská bankovní regulační komise odmítla odpovědět na otázku týkající se deseti největších bank v Číně, protože nebyla předložena písemně, a tvrdila, že Komise nesprávně interpretuje fakta, jelikož hlavním důvodem, proč nebyla odpověď poskytnuta, bylo to, že tato otázka nebyla uvedena v oznámení o inspekci a že potřebuje určitý čas, aby se na ni mohla připravit. Ve skutečnosti je to čínská vláda, která nesprávně interpretuje fakta týkající se této otázky. Komise netrvala na okamžité odpovědi, avšak Čínská bankovní regulační komise dokonce odmítla se touto otázkou vůbec zabývat, pod záminkou, že nebyla poskytnuta předem v písemné podobě. Kdyby byl důvodem nedostatek času na přípravu odpovědi, mohla čínská vláda podat odpověď později během inspekce nebo prostřednictvím e-mailu (byť by ji Komise nemohla ověřit), jak to učinila s některými jinými dokumenty. Čínská vláda to však neučinila.
(393)
Čínská vláda tvrdila, že poskytla veškeré dokumenty týkající se založení a mandátu Čínské bankovní regulační komise, o které Komise v dotazníku požádala, a že jelikož Komise nevznesla žádné dotazy na toto téma v písemném upozornění na nedostatky a nepožádala o tyto dokumenty v „seznamu dokumentů, jež mají být poskytnuty před zahájením inspekce na místě“ uvedeném v příloze 2 oznámení o inspekci, měla čínská vláda za to, že nemusí poskytovat žádné jiné dokumenty. Není to pravda. Komise požádala o veškeré dokumenty tvořící základ pro založení a mandát Čínské bankovní a regulační komise, avšak čínská vláda poskytla pouze některé z nich. Pouze na základě výroku úředníka Čínské bankovní regulační komise se Komise dozvěděla, že v této souvislosti existují ještě jiné dokumenty. Ve skutečnosti byla odpověď čínské vlády uvedená v dotazníku v této souvislosti neúplná a zavádějící, jelikož čínská vláda (Čínská bankovní regulační komise) o existenci takových dalších dokumentů dobře věděla, jak přiznala Čínská bankovní regulační komise během inspekce na místě.
(394)
Čínská vláda tvrdila, že Komise během inspekce ve skutečnosti nepožádala o statistické údaje a zprávy z bank, které v období šetření poskytly úvěry vývozcům zařazeným do vzorku. Tvrdila, že Komise v roce 2012 požádala pouze o statistickou zprávu, kterou Čínské bankovní regulační komisi předložila Bank of China, a úředník Čínské bankovní regulační komise to musel prověřit u příslušných právních útvarů kvůli závazkům mlčenlivosti. To není pravda. Během inspekce Komise zopakovala svou žádost z dotazníku a písemného upozornění na nedostatky, aby jí byly poskytnuty statistické údaje ze všech bank, které poskytly úvěry vývozcům zařazeným do vzorku (87).
(395)
Čínská vláda dále tvrdila, že odkaz žadatele, uvedený v podnětu, na případ bezdřevého natíraného papíru, ve kterém Komise „na základě nepříznivých závěrů“ shledala, že státem vlastněné komerční banky působí jako veřejnoprávní subjekty, je „neopodstatněným tvrzením postrádajícím souvislosti, pokud jde o povahu a existenci subvence poskytované vyvážejícím výrobcům dotčeného výrobku, a proto ho nelze považovat za dostačující důkaz“ existence finančního příspěvku ze strany vlády nebo veřejnoprávního subjektu ve smyslu čl. 11 odst. 2 dohody WTO o subvencích. Zaprvé je nutno poukázat na to, že dotyčné závěry v případu bezdřevého natíraného papíru nevycházely z nepříznivých závěrů, ale z dostupných faktů v souladu s článkem 28 základního nařízení, a že neexistuje žádný pozdější rozsudek, který by dokládal tvrzení čínské vlády, že závěr učiněný Komisí v této souvislosti vychází z „nesprávného použití dostupných faktů“. Naopak, podobné závěry, pokud jde o státem vlastněné komerční banky, učinila Komise v jiném antisubvenčním případu týkajícím se dovozu z Číny, a to případu oceli s organickým povlakem, a k závěru, že čínské státem vlastněné komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty, dospěly také jiné vyšetřující orgány, zejména ze Spojených států, v nálezu, který potvrdil odvolací orgán WTO. (88)
(396)
Čínská vláda i nadále tvrdila, že Komise požádala o určité informace od všech bank se sídlem v Číně a že prakticky nebylo v silách čínské vlády poskytnout takové informace o „více než 3 800“ bankách. Komise s takovým tvrzením nesouhlasí a znovu odkazuje na písemné upozornění na nedostatky, kde po odpovědi čínské vlády na dotazník Komise omezila rozsah požadovaných informací pouze na banky, ve kterých má čínská vláda přímý nebo nepřímý akciový podíl (89).
(397)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že výrok Komise, že vzala v úvahu shrnutí příslušných oběžníků Čínské lidové banky z internetových stránek předložených během inspekce, je nepravdivý a že to dokazuje 133. bod odůvodnění dokumentů poskytujících konečné informace (reprodukován v 164. bodě odůvodnění výše). To není pravda. 164. bod odůvodnění není v rozporu s obsahem výňatků z internetových stránek. Bere je v úvahu, avšak opírá se také o aktuální obsah oběžníku, jehož přesnost čínská vláda až dosud nikdy nezpochybnila.
(398)
Čínská vláda tvrdila, že Komise „vytrhla z kontextu určité termíny a věty v různých dokumentech“, jiné nesprávně interpretovala a pokusila se je spojit, aby mohla konstatovat, že čínská vláda podporuje odvětví vyrábějící dotčený výrobek, nebo aby mohla konstatovat, že komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty. Tvrdí, že „úplné znění“ těchto dokumentů (plánů, výhledů a rozhodnutí) by prokázalo, že nálezy Komise postrádají právní základ a nejsou založeny na důkazech. To není pravda. Komise analyzovala a zohlednila všechny dokumenty včetně těch, na něž se odkazuje ve 102. bodě odůvodnění, jako celek, a to přesně stejným způsobem, který prosazuje čínská vláda.
(399)
Pokud jde o rozhodnutí č. 40, čínská vláda tvrdila, že Komise z něho v dokumentu poskytujícím konečné informace citovala vytrženě z kontextu „s cílem zkreslit jeho skutečný význam“. Podle čínské vlády je z ostatních ustanovení rozhodnutí č. 40 jasné, že je zaměřeno na rozvoj využívání obnovitelných zdrojů energie, a nikoli na klasifikaci solárních modulů a článků jakožto cíl jakékoli předpokládané rozvojové politiky, jak se domnívá Komise. Není pravda, že odkaz Komise na znění článku V rozhodnutí č. 40 je vytržen z kontextu. Komise se nedohaduje, zda jedním ze záměrů byl rozvoj využívání obnovitelných zdrojů energie, či nikoli. Faktem je, že v rozhodnutí č. 40 státní rada označila odvětví nových energií a solární energii za odvětví s vysokou prioritou, a proto byla zařazena do podporované kategorie projektů v rámci směrného indexu průmyslové restrukturalizace. S ohledem na články 17, 18 a 19 rozhodnutí č. 40 mohou finanční instituce poskytovat úvěry pouze odvětvím/společnostem, jež patří do této kategorie. To jasně svědčí o tom, že odvětví fotovoltaiky, které vyrábí mimo jiné i solární moduly a články, je upřednostňováno.
(400)
Čínská vláda tvrdila, že v textu rozhodnutí Státní rady ze dne 10. října není žádný odkaz na solární moduly a solární články nebo na odvětví fotovoltaiky, a pokud i bylo podporováno poskytnutí fiskální podpory, stalo se tak v souvislosti s cíli týkajícími se využívání energie z alternativních zdrojů, které nemají nic společného s rozvojem výroby modulů a článků obecně. Komise s tím nesouhlasí. Je nutno podotknout, že toto rozhodnutí státní rady zřejmě není výlučně zaměřeno na podporu využívání alternativních zdrojů energie. Z jeho názvu (Rozhodnutí státní rady o urychlení zakládání a rozvoje strategických vznikajících odvětví), jakož i z jeho obsahu (mimo jiné čl. 1 odst. 1, čl. 1 odst. 2, čl. 2 odst. 2) je jasné, že jeho cílem je podpora rozvoje vybraných odvětví (v tomto případě strategických vznikajících odvětví). To potvrzuje i skutečnost, že cíle stanovené v tomto rozhodnutí se vztahují přímo k výkonu a výsledkům strategických nově vznikajících průmyslových odvětví (čl. 2 odst. 3). V rozhodnutí existuje rovněž jasná vazba mezi strategickými nově vznikajícími průmyslovými odvětvími a odvětvím fotovoltaiky, které vyrábí mimo jiné solární moduly a články. Zaprvé není pochyb o tom, že odvětví fotovoltaiky je segmentem průmyslu alternativních zdrojů energie, o němž se v článku 2 rozhodnutí mluví jako o odvětví, o které by stát měl pečovat a které by měl rozvíjet. Za druhé vyvážející výrobci zařazení do vzorku patří do kategorie odvětví vyspělých technologií, která jsou uvedena v čl. 2 odst. 2 tohoto rozhodnutí. Podobně 12. pětiletý plán zahrnuje solární výrobní odvětví mezi strategická výrobní odvětví a rovněž 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví potvrzuje, že rozhodnutí státní rady „zahrnulo solární fotovoltaický průmysl do strategicky významné oblasti nově vznikajících průmyslových odvětví, které naše země v budoucnosti rozvine“. (90)
(401)
Podle čínské vlády Komise se odvolávala na střednědobý a dlouhodobý plán pro vědu a techniku, ale neuvedla jedinou pasáž nebo ustanovení, v němž by tento dokument určoval, že mezi technologicky vyspělé podniky náleží výrobci modulů a článků nebo fotovoltaický průmysl obecně. Podle čínské vlády cíli se výhled zaměřuje pouze na rozvoj alternativních zdrojů energie za účelem snížení závislosti na fosilních palivech. Komise s tím nesouhlasí. Podle čínské vlády se Komise odvolává na střednědobý a dlouhodobý plán vědeckotechnického rozvoje, ale neodkazuje ani na jeden případ či ustanovení, kdy by tento dokument definoval podniky působící v oblasti špičkových technologií tak, že by zahrnovaly i podniky vyrábějící moduly a články nebo odvětví fotovoltaiky obecně. Stejné druhy jednotlivých programů podpory, které jsou zmíněny v tomto plánu, použili vývozci zařazení do vzorku.
(402)
Čínská vláda uvedla, že výrok Komise, že zákon ČLR o vědeckém a technickém pokroku zahrnuje řadu opatření na podporu strategických odvětví, včetně solárního fotovoltaického průmyslu, není založen na skutečnostech a že toto ustanovení se nezmiňuje o fotovoltaickém průmyslu ani o strategických odvětvích a neexistuje žádný důvod pro tvrzení, že je dotčený výrobek zahrnut do rozsahu tohoto zákona. To není pravda. Základem pro tento výrok jsou ustanovení článků 18 a 34 uvedeného zákona. Podle článku 18 stát musí vyzývat a usměrňovat finanční instituce k tomu, aby podporovaly rozvoj odvětví špičkových a nových technologií. Podle článku 34 finanční instituce spojené s vládní politikou musí poskytovat zvláštní pomoc podnikovým projektům podporovaným státem. Odvětví fotovoltaiky patří do kategorie odvětví špičkových a nových technologií a patří také do kategorie podniků, jejichž projekty jsou podporovány státem. Článek 17 téhož zákona navíc slibuje preferenční daňové politiky mimo jiné subjektům, které se zabývají projekty zahrnutými do celostátních plánů vědeckotechnického rozvoje. Ze 401. bodu odůvodnění výše je jasné, že do této oblasti působnosti spadají projekty společností v odvětví fotovoltaiky. Je možné vyslovit závěr, že existují nejméně tři důkazy, které jasně naznačují, že odvětví fotovoltaiky a společnosti vyrábějící a vyvážející dotčený výrobek jsou zahrnuty do oblasti působnosti tohoto zákona.
(403)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise posuzovala plány, rozhodnutí a zákony ČLR tak, jako by měly stejný právní účinek a stejnou hodnotu, a že to odporuje zásadám právního výkladu, právním normám Číny a opakovaným prohlášením čínské vlády. Podle čínské vlády není odkaz na všeobecný pětiletý plán a na konkrétní plán fotovoltaiky odkazem na právní předpis, protože nebyl předložen žádný spolehlivý důkaz pro to, že tyto plány jsou právně závazné. To není pravda, jelikož tvrzení čínské vlády, že tyto plány nejsou závazné, není podpořeno jinými důkazy ve složce. Právě naopak, ve znění plánu, jak bylo čínskou vládou předloženo v odpovědi na dotazník, se jasně uvádí: „Tento plán byl projednán a schválen Všečínským shromážděním lidových zástupců a má sílu zákona“ (91). Čínská vláda ve svých připomínkách k poskytnutí konečných informací uvedla: „Podle právních norem Číny jsou právními předpisy v Číně ústava, zákony, správní předpisy, místní předpisy a pravidla.“ Jelikož plán má sílu zákona a čínská vláda potvrdila, že zákony jsou právními předpisy v Číně, dospěla Komise k závěru, že plán je vskutku právně závazný. Podle vysvětlení čínské vlády během inspekce na místě vyplývají odvětvové a regionální pětileté plány ze všeobecného pětiletého plánu, a Komise proto neměla důvod přistupovat k odvětvovému pětiletému plánu pro odvětví fotovoltaiky (2011-2015) jinak než ke všeobecnému pětiletému plánu.
(404)
Čínská vláda se odvolává na „pokyny týkající se úhrad/náhrad vydané Komisí“ jako na příklad podobně nezávazného dokumentu v podmínkách EU. Komise předpokládá, že čínská vláda odkazuje na oznámení Komise o vracení antidumpingových cel (Úř. věst. C 127, 29.5.2002, s. 10). Ve skutečnosti není přesné označit tyto pokyny za nezávazné, protože pro Komisi jsou závazné v tom smyslu, že nejsou v rozporu s nadřazenými pravidly. Komise určila, že plány Číny jsou právně závazné. Avšak i za hypotetického předpokladu, že tomu tak není, je zjevné, že celostátní, odvětvové a regionální plány, které ve skutečnosti vycházejí z nejvyšších vládních úrovní a stanoví vládní politiku v oblasti hospodářského a průmyslového rozvoje, by měly vysokou důkazní hodnotu vzhledem k fakticky kogentní povaze jimi stanovených cílů. Stejně tak je jasné, že by na jejich základě mohla vláda kárat subjekty, které je správně neprovádějí. Proto jsou stále velmi důležité pro zjištění týkající se vládních zásahů do hospodářství a řízení a kontrolování některých průmyslových odvětví.
3.5.2. Připomínky stran týkající se zvýhodněných politických úvěrů v rámci vládní politiky, dalšího financování, pojistných záruk
(405)
Čínská vláda tvrdila, že to, že neposkytla odpovědi na dodatek A, by nemělo vést k uplatnění dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení. Podle čínské vlády, pokud by Komise skutečně chtěla ověřit obvinění uvedená v podnětu, že čínské státem vlastněné banky jsou veřejnoprávními subjekty, nemusela by zatěžovat dotazníky žádostmi o interní, citlivé údaje o jednotlivých transakcích, které se týkají bank, z nichž mnohé nejsou v žádném případě ve vlastnictví vlády. Čínská vláda v této souvislosti odkazovala na informace týkající se jednotlivých úvěrů, které banka poskytla vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. Účelem informací požadovaných v dodatku A bylo ověřit, zda čínské banky jsou veřejnoprávními subjekty, nebo zda fungují z pověření vlády a jsou jí řízeny. S výjimkou informací o jednotlivých úvěrech čínská vláda neupřesnila, u kterých dalších požadovaných informací má za to, že nejsou významné pro uvedený účel.
(406)
Připomíná se, že otázky v dodatku A žádaly o informace týkající se vlastnictví bank, složení správní rady a valné hromady, zápisů ze zasedání správní rady/valné hromady, propojení mezi členy vrcholného vedení a státními orgány, odvětvové struktury úvěrů, úvěrové politiky a posouzení rizik v souvislosti s půjčkami poskytovanými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům. Čínská vláda tvrdila, že z hlediska nálezů týkajících se veřejnoprávních subjektů byly takové žádosti „zjevně nepřiměřené“ a že rozsah požadovaných informací byl příliš široký. Čínská vláda rovněž tvrdila, že „základní“ určení, zda je subjekt veřejnoprávním subjektem, či nikoli, muselo být provedeno předtím, než bylo o takové informace vůbec požádáno. Komise s tím nesouhlasí. S ohledem na náročné požadavky, jež stanovil odvolací orgán WTO v rozhodnutí DS 379 (92), jsou nezbytné všechny požadované informace, včetně nálezů o rozsahu vládního zapojení do finančního systému. Například důkazy o tom, že subjekty jednají nekomerčním způsobem, lze v kombinaci s náznaky vládních zásahů prokázat pověřování a řízení. V každém případě je třeba poznamenat, že jakmile nastala spolupráce ze strany vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, rozhodla se Komise omezit požadované informace na úvěry poskytnuté těmto společnostem a nevyvodila žádné závěry z toho, že čínská vláda neposkytla jiné informace týkající se jednotlivých půjček, o které bylo původně požádáno. Všechny ostatní žádosti o informace však z hlediska šetření zůstaly významnými. Pokud jde o tvrzení čínské vlády, že některé z informací uvedených v dodatku A nemohla poskytnout, podotýká se, že čínská vláda odmítla poskytnout dodatky A celkově, s výjimkou několika bank. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byl učiněn závěr, že čínská vláda v přiměřené době neposkytla zbývající požadované informace.
(407)
Čínská vláda s odvoláním na zprávu odvolacího orgánu WTO US-Hot-Rolled Steel (odst. 99) (93) tvrdí, že nebyla prakticky schopna vyhovět „nepřiměřeným“ požadavkům Komise o poskytnutí informací a že neochota Komise se touto otázkou zabývat a spojit různé požadavky s určením faktů, s nimiž souvisely, znamenala, že Komise nejedná v dobré víře. Ačkoli se případ, na nějž se odkazuje, týká spolupráce ze strany vývozců v antidumpingovém případu, Komise akceptuje, že u vládních dotazníků v případech vyrovnávacího cla je potřeba nastolit rovnováhu mezi požadovanými informacemi a praktickou schopností respondenta takovým žádostem vyhovět. Tato rovnováha však musí být nastolena v kontextu všech faktů. Určení statusu státem vlastněných bank v Číně jako veřejnoprávních subjektů již bylo provedeno v případech týkajících se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem a v tomto případě žadatel poskytl dostačující důkazy prima facie, aby prokázal, že státem vlastněné banky jsou i nadále veřejnoprávními subjekty. Čínská vláda by proto měla předpokládat, že bude požádána o velké množství faktických údajů, pokud by si přála toto tvrzení vyvrátit. Čínská vláda však bohužel i nadále předkládala tvrzení, např. že má málo informací nebo nemá žádné informace o státním vlastnictví bank (což je velmi důležitý ukazatel při určení veřejnoprávních subjektů), jež naznačovala, že nepostupovala, jak nejlépe mohla, a odmítala udělit přístup k nutným informacím. To je jedna z „omezených podmínek“, kdy lze použít čl. 12 odst. 7 Dohody WTO o subvencích (v souladu se zprávou panelu WTO (94)). Komise si navíc byla vědoma toho, že její žádosti o informace jsou z nutných důvodů dosti obšírné, avšak spolupráce je obousměrný proces a čínská vláda reagovala tak, že zpočátku pouze požadovala vysvětlení ohledně toho, s určením kterých faktů tyto žádosti souvisejí (tj. něco, co není možné určit předem), místo aby navrhla, jak by tyto žádosti mohly být přiměřeným způsobem řešeny.
(408)
Pokud jde o inspekci v Bank of Shanghai, čínská vláda tvrdila, že skutečnost, že se inspekce neuskutečnila, není dostatečným důvodem pro uplatnění dostupných údajů, a že v každém případě se inspekce neuskutečnila vinou Komise. V reakci na to Komise podotýká, že faktická situace v souvislosti s inspekcí na místě v Bank of Shanghai byla popsána v odstavcích 111 a 112 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukovány v 143. a 14. bodě odůvodnění výše). Faktická situace týkající se této inspekce se nijak nezměnila a Komise nesouhlasí s tím, jak tato fakta vykládá čínská vláda, a trvá na tom, že vyvinula veškeré úsilí, aby se tato inspekce uskutečnila, avšak nebylo to možné kvůli obstrukcím na straně čínské vlády. Čínská vláda se dovolává zprávy panelu WTO (95), kde byl učiněn závěr, že neuskutečnění inspekce na místě nevyčerpává všechny možnosti ověření dokumentu. Během tohoto šetření však čínská vláda informovala Komisi o tom, že banka je dostupná pro inspekci, pouze jeden pracovní den před zahájením inspekce v úřadu čínské vlády (po uplynutí již prodloužené lhůty pro takové potvrzení), což znemožnilo provedení inspekce na místě, protože již byly provedeny příslušné přípravy a nebylo možno je změnit. Za těchto okolností se dochází k závěru, že čínská vláda nepostupovala, jak nejlépe mohla, a Komise nevidí žádný způsob, jak by kontroly umožněné inspekcí na místě mohly být nahrazeny jinými prostředky.
(409)
Čínská vláda tvrdila, že Komise nemůže ignorovat informace poskytnuté HuaXia Bank ohledně její vlastnické struktury kvůli tomu, že nejsou „v každém ohledu ideální“. Komise podotýká, že důvodem nepřijetí těchto informací nebylo to, že nebyly v každém ohledu ideální. Jak již bylo vysvětleno ve 147. bodě odůvodnění výše, HuaXia Bank až do inspekce na místě neposkytla žádné informace o vládním vlastnictví, ačkoli o to Komise žádala již v úvodním dotazníku. Poté, co Komise poukázala na to, že HuaXia Bank má některé akcionáře vlastněné státem, předložila tato banka list papíru s informacemi z neznámého zdroje, a tyto informace byly navíc v rozporu s jinými informacemi ve složce. Takové informace nebylo možné přijmout.
(410)
Pokud jde o rozhodnutí HuaXia Bank poskytnout pouze některá hodnocení úvěruschopnosti, jak bylo popsáno ve 148. bodě odůvodnění výše, tvrdila čínská vláda, že Komise obdržela přiměřené vysvětlení, proč nemohla být poskytnuta jiná hodnocení. Komise s tím nesouhlasí. V oznámení o inspekci bylo totiž jasně uvedeno, že takové dokumenty budou podrobeny inspekci na místě, takže vysvětlení, že „dvěma zprávami o hodnocení rizik se zabývaly jiné pobočky této banky a odpovědní zaměstnanci v daný okamžik nebyli dostupní“, nebylo uspokojivé. Čínská vláda navíc vznáší tvrzení, které se opakuje i jinde v jejích připomínkách, že informace nemohly být předloženy z důvodu důvěrného přístupu ke klientovi. Komise podotýká, že existují ustanovení o zacházení s důvěrnými informacemi při jejích šetřeních týkajících se vyrovnávacího cla (96) a že v každém případě většina požadavků Komise k této i jiným otázkám směřovala ke kontrole, a nikoli kopírování takových informací. V každém případě Komise podotýká, že striktní uplatňování zásady „důvěrného přístupu ke klientovi“ by znemožnilo ověření mnohých významných informací v rámci šetření týkajících se uložení vyrovnávacího cla. Za takových situací by nebylo možné vzájemně ověřovat odpovědi vývozce na mnohé otázky a provádět namátkové kontroly příjemců určitých režimů v případech, kdy neexistovala spolupráce ze strany vývozců nebo kdy bylo prováděno souhrnné šetření.
(411)
Čínská vláda tvrdila, že EXIM Bank s šetřením plně spolupracovala a určité dokumenty požadované Komisí nemohly být poskytnuty kvůli pravidlům vnitřní politiky, státního tajemství, důvěrnosti nebo jiných zákonů. Neposkytnutí těchto dokumentů tudíž nemůže vést k uplatnění dostupných údajů. V souladu se zákonem o komerčním bankovnictví nemohly být tyto dokumenty během inspekce úředníky EXIM Bank poskytnuty. V této souvislosti a navzdory předpokladu Komise nemohou být základní nařízení ani dohoda WTO o subvencích nadřazeny svrchovaným zákonům ČLR. Čínská vláda rovněž tvrdila, že otázky týkající se příslušnosti členů vrcholného vedení k politickým stranám jsou irelevantní a z hlediska čínské vlády rušivé. Komise s tím nesouhlasí. Pravidla WTO (na nichž je z velké části založeno základní nařízení) nesmějí být „nadřazena“ domácímu právu, avšak to nebrání tomu, aby Komise vyvodila závěry, pokud je zřejmé, že takové domácí zákony maří přiměřené žádosti o informace. Skutečností dále je, že EXIM Bank sice v reakci na dodatek A poskytla některé odpovědi, avšak odmítla téměř všechny tyto informace podpořit údaji o jejich zdrojích nebo jakýmikoli jinými důkazy. Proto se tyto informace považují pouze za ústní prohlášení, která nejsou podložena ověřenými písemnými doklady. Pokud by taková praxe měla být akceptována, mohla by EXIM Bank poskytnout skutečně jakékoli informace, a šetřící orgán by je musel přijmout, aniž by mohl posoudit jejich přesnost.
Otázky týkající se příslušnosti k politickým stranám a organizacím Komunistické strany Číny v rámci EXIM Bank (a kterékoli jiné banky v této záležitosti) mají velký význam pro účely určení rozsahu státního vlivu na členy vedení bank ve světle zvláštní úlohy Komunistické strany Číny vycházející z ústavy ČLR. Jako doplněk k opodstatnění takových otázek poskytnutému Komisí ve 151. bodě odůvodnění výše se navíc podotýká, že v souladu se stanovami Komunistické strany Číny se vyžaduje, aby všechny organizace, včetně soukromých obchodních podniků, zakládaly „základní stranické organizace“, pokud daná společnost zaměstnává alespoň tři členy strany. Tyto organizace zajišťují uskutečňování zásad a politiky strany a státu a dohlížejí na něj a podporují valnou hromadu, správní radu, dozorčí radu a vedoucí pracovníky při plnění jejich funkcí a pravomocí ze zákona (97). Také zákon o obchodních společnostech ČLR ukládá všem společnostem v Číně, aby v rámci své organizační struktury zřídily organizaci Komunistické strany Číny s cílem prosazovat politiku této strany (98).Komunistická strana Číny je tedy prokazatelně spojena s činností čínské vlády a s činností všech typů firem a institucí v Číně; je tedy legitimní klást v tomto směru otázky o stranické příslušnosti.
(412)
Pokud jde o inspekci v China Development Bank (CDB), vznesla čínská vláda stejné tvrzení, pokud jde otázky týkající se politické příslušnosti členů vedení a úlohy Komunistické strany Číny v této bance. Komise v této souvislosti poukazuje na důkazy ve 151. a 411. bodě odůvodnění výše. Čínská vláda rovněž tvrdila, že CDB nemohla poskytnout požadované zprávy o hodnocení úvěrových rizik z důvodů důvěrnosti a že poskytla šablonu pro výpočet ratingu a také konkrétní příklad hodnocení úvěrového rizika s vymazaným názvem společnosti. Podotýká se, že šablona pro výpočet ratingu a úvěrový rating týkající se neznámé společnosti z neznámého odvětví není důkazem o hodnocení úvěrových rizik některého z vývozců zařazených do vzorku, jak požadovala Komise. Pokud jde o otázky důvěrnosti, Komise odkazuje na vysvětlení uvedené ve 410. bodě odůvodnění.
(413)
Čínská vláda tvrdila, že závěr Komise, že státem vlastněné komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty, není v souladu s čl. 1 odst. 1 dohody WTO o subvencích, protože Komise neposkytla pro toto rozhodnutí naprosto žádný důkaz a neposkytla podloženou a odpovídající analýzu svého závěru, že zapojení vlády do čínského finančního sektoru je natolik významné, že se banky musí řídit politikou zvýhodňování. Komise s tímto tvrzením zásadně nesouhlasí. Nezávislé informace uvedené v 162. až 168. bodě odůvodnění jasně ukazují, že banky se politikou zvýhodňování řídí, a jasně to vyplývá i z některých čínských plánů, zákonů a politických dokumentů, na něž se odkazuje ve 102. bodě odůvodnění výše. Komise přezkoumala, analyzovala a uvedla řadu dokumentů pocházejících z nezávislých mezinárodních organizací včetně WTO, Světové banky, MMF a OECD, a ti všichni zřejmě dospěli k závěru, že čínský bankovní sektor je silně ovlivňován státními zásahy, zejména pokud jde o privilegované příjemce půjček a stanovování úrokových sazeb.
(414)
Čínská vláda zpochybňuje význam některých dokumentů, které byly použity jako nejspolehlivější dostupné údaje a na které Komise odkázala, když stanovila, že státem ovládané komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty. Předem je nutno poukázat na to, že Komise se musela uchýlit k nejspolehlivějším dostupným údajům pouze proto, že čínská vláda nespolupracovala a odmítla poskytnout požadované informace.
(415)
Čínská vláda tvrdila, že zpráva z výzkumu Deutsche Bank (dále jen „zpráva Deutsche Bank“), na kterou Komise odkázala ve 161. bodě odůvodnění, popisuje situaci v Číně v minulosti, a nemůže tvořit spolehlivý základ pro hodnocení čínského bankovního sektoru o sedm let později. Za prvé se čínská vláda mýlí, když tvrdí, že tato zpráva poskytuje základ pro hodnocení situace „o sedm let později“. Tato zpráva je z roku 2007 a období šetření, které je příslušným obdobím pro hodnocení bankovního sektoru v Číně pro účely tohoto řízení, začíná v roce 2011. Zpráva se proto týká situace čtyři roky před příslušným obdobím. Za druhé není zpráva Deutsche Bank jediným dokumentem, o který se Komise ve svých závěrech opírá, ale pouze východiskem analýzy čínského bankovního sektoru, a zejména struktury jejího vlastnictví, kterou Komise provedla. Zatřetí jsou v souladu se zjištěními uvedenými ve zprávě Deutsche Bank i jiné informace, na něž se Komise obrátila za účelem zjištění vlastnické struktury čínského bankovního sektoru (zprávy a pracovní dokumenty WTO, MMF a OECD). V této souvislosti je nutno konstatovat, že samotná čínská vláda k tomuto tématu poskytla pouze minimum opakovaně požadovaných informací a závěry Komise týkající se úrovně státního vlastnictví v bankovním sektoru a státních zásahů do bankovního systému ve skutečnosti nikdy na základě faktů nezpochybnila.
(416)
Čínská vláda rovněž zpochybňuje odkaz Komise na přezkum WTO týkající se obchodní politiky za rok 2012, přičemž tvrdí, že výrok, že „ve struktuře trhu čínského bankovního sektoru celkově nedošlo k žádným velkým změnám“ byl učiněn ve srovnání s předchozím přezkumným obdobím, tj. rokem 2010. Komise se nestaví proti tomuto tvrzení. Ve skutečnosti Komise ve svém dokumentu poskytujícím konečné informace citovala z přezkumů WTO týkajících se obchodní politiky za roky 2010 a 2012 v témž 161. bodě odůvodnění s cílem dokázat, že za toto dvouleté období se toho změnilo jen velmi málo. Ve zprávě za rok 2010 bylo uvedeno, že „dalším významným rysem čínského finančního sektoru je vysoký stupeň státního vlastnictví“, a zpráva za rok 2012 potvrdila, že v tomto ohledu se příliš nezměnilo. Čínská vláda rovněž citovala ze zprávy za rok 2012 a na základě těchto citací tvrdila, že tato zpráva odporuje hodnocení Komise uvedenému ve 161. bodě odůvodnění výše. Toto tvrzení nemohlo být přijato. Žádná z citací ze zprávy uvedená v připomínkách čínské vlády k poskytnutí konečných informací neodporuje hodnocení Komise uvedenému ve 161. bodě odůvodnění.
(417)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že zjištění Komise uvedená ve 162. bodě odůvodnění výše se neopírají o spolehlivé důkazy, protože Komise (kromě zprávy Deutsche Bank a přezkumu WTO týkajícího se obchodní politiky, o nichž se pojednává v bodech odůvodnění výše) „pouze odkazuje na zprávu Světové banky a Ekonomický přehled atd., ale na podporu svých závěrů neposkytuje žádné podložené a odpovídající vysvětlení“. Toto tvrzení nemohlo být přijato. V této souvislosti se podotýká, že ve zprávě Světové banky se mimo jiné uvádí toto: „I přes úctyhodný pokrok dosažený při reformování a upevňování finančního sektoru za poslední tři desetiletí je čínský finanční systém nadále potlačován a trpí zásadní strukturální nerovnováhou. Nynější systém, pro který je typická nadvláda bank ve státním vlastnictví, silné státní zásahy a přetrvávající kontrola nad úrokovými sazbami, byl během čínského hospodářského startu pozoruhodně úspěšný při mobilizaci úspor a směřování kapitálu do strategických odvětví“, nebo „Souběžně s tím musí přímá a nepřímá kontrola nad finančními institucemi uvolnit cestu opatřením založeným na nezávislém trhu. To by znamenalo nezávislou centrální banku, jež podniká kroky na otevřeném trhu a využívá k zajištění likvidity spíše úrokových sazeb než úvěrových stropů. Komerční banky by k usměrňování poskytování půjček uplatňovaly komerční zásady a analýzu úvěruschopnosti a neřídily by se vládními signály“ a „Vláda byla na všech úrovních úzce zapojena do komerčních operací finančních institucí, a to buď prostřednictvím držení akcií, nebo díky nepřímým vlivům, zejména proto, že je silně závislá na využívání úvěrů od komerčních bank pro dosažení cílů své politiky“. Ekonomický přehled OECD týkající se Číny za rok 2010 popisuje politiku Čínské lidové banky v oblasti stanovení minimálních úrokových sazeb úvěrů a maximálních vkladových sazeb jako překážku bránící bankám v řádném oceňování rizik a jako kontraproduktivní opatření z hlediska hospodářské soutěže v bankovním sektoru a uvádí, že jejím účelem je zajistit ziskovost bankovního sektoru, který je převážně ve vlastnictví státu.
(418)
Čínská vláda dále tvrdí, že zjištění Komise, že se Čínská lidová banka podílí na stanovení úrokových sazeb státem vlastněných komerčních bank a stanovení těchto sazeb ovlivňuje, není náležitě odůvodněno a podloženo důkazy. Čínská vláda v této souvislosti tvrdila, že Komise by měla vědět, že minimální úrokové sazby úvěrů byly v červenci 2013 zrušeny. Za prvé je nutno podotknout, že Komise neanalyzovala situaci bankovního trhu v Číně v červenci 2013, jelikož to z hlediska tohoto šetření nebylo relevantní. Za druhé tvrzení, že rozhodnutí Komise není náležitě odůvodněno a podloženo důkazy, není pravdivé. V příslušných oběžnících se jasně uvádí, že Čínská lidová banka stanoví limity pro poskytování půjček a limity vkladových sazeb. A za třetí existenci takových limitů potvrzuje i Ekonomický přehled OECD týkající se Číny za rok 2010, citovaný v bodě odůvodnění (162).
(419)
Čínská vláda tvrdila, že „Komise věděla, že tyto oběžníky, včetně oběžníků ze dne 8. června a 8. července 2012, které byly vydány po zveřejnění závěrů v případu bezdřevého natíraného papíru, významně změnily praxi Čínské lidové banky v oblasti úrokových sazeb“. To není pravda. Komise nemohla vědět, zda nebo jak přesně byla tato praxe změněna, jelikož čínská vláda odmítla tyto oběžníky poskytnout. I shrnutí z internetových stránek Čínské lidové banky poskytnuté během inspekce, o němž však čínská vláda nepravdivě tvrdí, že je Komise zcela ignorovala, potvrzuje, že takové limity stále existují.
(420)
Čínská vláda také tvrdila, že „Komise zřejmě nevycházela ve svých závěrech z aktuálních ‚dostupných údajů‘, jež odporují informacím z minulosti a kterými Komise disponovala, avšak raději ponechala na čínské vládě, aby dokázala, že stav věcí zkoumaný během případu oceli s organickým povlakem se změnil“. Vzhledem k vysvětlením uvedeným ve 415. až 419. bodě odůvodnění výše je jasné, že toto tvrzení je nepravdivé. Ve spise neexistují žádné dostupné údaje, které by odporovaly závěrům Komise, a tyto závěry vycházejí nejen z informací z minulosti, ale také ze skutečných důkazů, na základě všech informací, které byly relevantní v období šetření.
(421)
Čínská vláda tvrdila, že čtyři body, jež Komise uvedla ve 166. bodě odůvodnění výše, jsou nepravdivé a postrádají náležité právní hodnocení. Čínská vláda argumentovala tím, že odkaz na článek 34 zákona o komerčním bankovnictví, tj. že banky mají „vykonávat svou úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství“, je zcela neutrální. Není jasné, co má čínská vláda na mysli pod pojmem „neutrální“, ale podle plánů, politických dokumentů a zákonů, které jsou citovány ve 102. bodě odůvodnění výše se rozvoj odvětví fotovoltaiky a jeho finanční a další podpora patrně řadí mezi potřeby čínského národního hospodářství. V souvislosti s finanční pomocí podporovanou a vyjadřovanou v těchto dokumentech je jasné, že banky musí podporovat společnosti, které patří do odvětví fotovoltaiky. Pokud jde o závěr, že banky podléhají právním předpisům, které od nich vyžadují, aby poskytováním úvěrů pomáhaly podporovaným projektům, kde se Komise opírala o znění rozhodnutí státní rady č. 40, čínská vláda tvrdila, že „naprosto není na místě“, jelikož v tomto rozhodnutí se neuvádí ani nenaznačuje, že by solární energie byla podporovaným projektem. Toto tvrzení je také nepravdivé. Z 399. bodu odůvodnění výše jasně vyplývá, že solární energie patří do kategorie podporovaných odvětví/projektů. Podobné tvrzení čínská vláda vznesla, i pokud jde o zákon ČLR o vědeckotechnickém pokroku a závěr Komise, že tento zákon vyžaduje, aby banky upřednostňovaly rozvoj odvětví špičkových a nových technologií a že výrobci zařazení do vzorku spadají do této kategorie špičkových technologií. Podle čínské vlády Komise neprovedla žádnou právní analýzu k otázce, zda solární odvětví výroby modulů a článků, označené za odvětví špičkové technologie, spadá do oblasti působnosti tohoto zákona. To není pravda. Komise jasně prokázala souvislost mezi kategorií odvětví špičkových technologií a solárním odvětvím vyrábějícím moduly a články. To je podrobně vysvětleno ve 402. bodě odůvodnění výše.
(422)
Čínská vláda tvrdila, že výrok Komise, že zapojení státu do čínského finančního sektoru je významné a že trvá, není podloženo jednoznačnými důkazy. Čínská vláda zpochybnila důkazy citované Komisí a tvrdila, že zpráva MMF za rok 2009, která poukazuje na nedostatečnou liberalizaci úrokových sazeb, je irelevantní, protože úrokové sazby byly v Číně zcela liberalizovány. To není pravda. Důkazy ve složce potvrzují, že liberalizace úrokových sazeb v Číně není dokončena, a potvrdili to také úředníci Čínské lidové banky, kteří byli přítomni při inspekci na místě. V souvislosti se zprávou MMF o stavu v jednotlivých zemích za rok 2010, na kterou se Komise odvolává, čínská vláda tvrdila, že Komise zcela ignorovala závěry MMF týkající se liberalizace finančního sektoru. Není to pravda. Komise neignorovala žádné příslušné závěry MMF uvedené v této zprávě, které byly relevantní. Závěry MMF, na které čínská vláda ve svých připomínkách odkazovala, nejsou v rozporu se žádným závěrem Komise o státním zapojení do čínského finančního sektoru, a zajisté ani pokud jde o státní vlastnictví nebo politiky úrokových a vkladových sazeb. Skutečnost, že tato zpráva konstatovala, že v posledních letech bylo dosaženo pokroku při rozvíjení více tržně orientovaného finančního systému v Číně, neznamená, že bylo ve zprávě uvedeno, že v Číně skutečně existuje tržně orientovaný finanční systém. Pokud jde o přehledy OECD citované Komisí, čínská vláda tvrdila, že nelze vyvozovat závěr, že banky v Číně nefungují nezávisle, „z jedné věty za současného vyloučení významného pokroku, pokud jde o liberalizaci bankovního sektoru“. K tomuto tvrzení je nutno podotknout, že Komise nikdy nevyvozovala žádný závěr z „jedné věty“, nýbrž, jak je prokázáno ve výše uvedeném textu, na základě několika dokumentů sestavených nezávislými mezinárodními organizacemi.
(423)
Čínská vláda tvrdila, že analýza Komise týkající se určení veřejnoprávního subjektu je „naprosto chybná“ a její závěr uvedený ve 168. bodě odůvodnění výše je v rozporu s tím, jak termín „veřejnoprávní subjekt“ vykládá odvolací orgán WTO v dokumentu USA - Konečná antidumpingová a vyrovnávací cla na některé výrobky z Číny. Jeden vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že stanovisko Komise ohledně určení veřejnoprávního subjektu je „právně chybné“. Čínská vláda tvrdila, že Komise nezjišťovala, zda státem vlastněné komerční banky mají vládní pravomoci, jsou jimi pověřeny nebo je vykonávají, a že nezjišťovala, i) zda příslušné funkce, které údajně mají státem vlastněné komerční banky plnit, jsou těmi funkcemi, které plní vláda obecně, tj. jsou především vládními funkcemi, ii) společné rysy, které mají státem vlastněné komerční banky s vládou společné kromě vlastnictví akcií, což rovněž nebylo u všech státem vlastněných komerčních bank zjišťováno, a iii) zda všechny státem vlastněné komerční banky mají příslušné vládní pravomoci, aby je mohly vykonávat, nebo byly pověřeny pravomocí plnit příslušné vládní funkce. Tato tvrzení musela být odmítnuta. Komise odkazuje na svou analýzu této otázky ve 158.-167. bodě odůvodnění. Poskytování úvěrů je uvedeno v definici subvence v čl. 3 odst. 1 písm. a) bodě i) základního nařízení jako funkce vlády. V tomto šetření se státem vlastněné komerční banky řídí požadavkem, formulovaným v plánech a dalších politických dokumentech, na podporu určitých odvětví, včetně odvětví fotovoltaiky. Na základě dostupných údajů byl rovněž učiněn závěr, že v Číně existuje významné vládní vlastnictví bank a že vláda vykonává účinnou kontrolu nad státem vlastněnými komerčními bankami. Jelikož čínská vláda neposkytla požadované informace týkající se vládního vlastnictví státem vlastněných komerčních bank v Číně, vyvodila Komise své závěry z dostupných údajů. Na tomto základě Komise dochází k závěru, že státem vlastněné komerční banky působí jako prodloužená ruka vlády a vykonávají veřejnoprávní funkci při provádění preferenční úvěrové politiky čínské vlády zaměřené na určitá odvětví.
(424)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nezjistila řízení nebo pověření soukromých bank v Číně, a že Komise zejména nezjistila, že by čínská vláda udělila soukromým bankám a státem vlastněným komerčním bankám explicitní a souhlasné zmocnění či příkaz nebo zodpovědnost či pravomoc k poskytování zvýhodněných úvěrů. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. Jak je vysvětleno ve 170.-173. bodě odůvodnění, provádí se v Číně vládní politika spočívající v poskytování podpory v podobě zvýhodněných úvěrů podnikům v odvětví fotovoltaiky. Soukromé banky jsou povinny tuto vládní politiku provádět: Čínská vláda prostřednictvím zákona o komerčním bankovnictví nařídila všem bankám v Číně „vykonávat úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a sociálního rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky“. Tyto potřeby a státní průmyslová politika jsou stanoveny mimo jiné v různých plánech a politických dokumentech a poskytování zvýhodněného financování vybraným odvětvím včetně odvětví fotovoltaiky mezi ně patří. Čínská vláda rovněž tvrdila, že příslušný článek zákona o komerčních bankách byl vytržen z kontextu a explicitně nepředstavuje žádné zmocnění nebo příkaz, udělení zodpovědnosti nebo výkon pravomoci kterékoli komerční bance ze strany čínské vlády. Komise nesouhlasí s tím, že byl článek 34 vytržen z kontextu, jak bylo již vysvětleno v 390. bodě odůvodnění výše, a považuje jeho znění za jednoznačné, právně závazné nařízení všem čínským bankám. Komise také nesouhlasí s tvrzením čínské vlády, že dokumenty, jež stanoví poskytování zvýhodněných úvěrů odvětví fotovoltaiky, uvedené ve 102. bodě odůvodnění, představují „nedostatečný právní základ“. V 399. až 403. bodě odůvodnění výše je to obšírně vysvětleno.
(425)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise neprokázala, že jsou banky v zahraničním vlastnictví v Číně pověřeny a řízeny čínskou vládou. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Komise prokázala pověření a řízení všech bank v soukromém vlastnictví v Číně (mimo jiné 169.-172. a 424. bod odůvodnění výše) a banky v zahraničním vlastnictví rovněž do této kategorie náleží.
(426)
Pokud jde o rozhodnutí týkající se pověření a řízení, čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise učinila závěry na základě hodnocení úvěrových rizik jednoho vývozce zařazeného do vzorku, jež bylo poskytnuto jednou bankou, a uplatnila je na všechny banky v Číně, a použila tak v této souvislosti nepříznivý závěr. Podotýká se, že čínská vláda, jakož i banky odmítly poskytnout jakákoli další hodnocení úvěrových rizik jiných vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Jelikož byla Komise nucena použít v této souvislosti dostupné údaje a výše uvedené hodnocení úvěrových rizik je nejspolehlivějším dostupným údajem, Komise své závěry zčásti založila na tomto dokumentu. Je však třeba zopakovat, že tyto závěry byly učiněny na základě dostupných údajů, a nikoli na základě nepříznivých závěrů.
(427)
Čínská vláda vyjádřila námitky vůči hodnocení Komise ohledně narušení čínského finančního trhu, „neboť je právně chybné“. Čínská vláda tvrdila, že neexistují žádné důkazy vztahující se k období šetření, které by naznačovaly, že na státem vlastněné komerční banky připadají dvě třetiny čínského finančního trhu. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. Za situace, kdy nebyly k dispozici informace týkající se vlastnictví bankovního sektoru, o něž Komise opakovaně žádala, ale čínskou vládnou nebyly poskytnuty, použila Komise dostupný údaj. Komise v těchto souvislostech odkázala na zprávu Deutsche Bank, kde se uvádí, že na komerční banky ve vlastnictví státu připadají více než dvě třetiny čínského finančního trhu. To je dále potvrzeno i důkazy získanými z dokumentů WTO, MMF, OECD a Světové banky, které potvrzují, že státní přítomnost v čínském bankovním sektoru byla v období šetření stále významná. Čínská vláda rovněž tvrdila, že výrok Komise týkající se úrokových sazeb, které jsou banky povinny udržovat v rámci limitů stanovených Čínskou lidovou bankou, není pravdivý, protože minimální úroková sazba úvěrů byla zcela zrušena. To není pravda. Je pravda, že čínská vláda ve svých připomínkách tvrdila, že minimální úrokové sazby úvěrů byly zrušeny v červenci 2013, avšak to je více než rok po skončení období šetření. Je také pravda, že dosud platí maximální hodnoty pro vkladové sazby. Závěr Komise, že banky nemohou o podmínkách úvěrů zcela svobodně rozhodovat (alespoň pokud jde o období šetření), je pravdivý a je podpořen důkazy ve složce. Čínská vláda rovněž zpochybnila zjištění Komise ve 183.-188. bodě odůvodnění na základě údajné nerelevance několika plánů, politických dokumentů a zákonů, které Komise uvádí. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí a odkazuje na 399. až 403. bod odůvodnění výše, kde je vysvětleno, proč jsou tyto dokumenty z hlediska takových závěrů relevantní.
Čínská vláda rovněž uvedla, že závěr Komise, že některé banky měly zajištěn přístup k devizovým rezervám Státní správy devizových toků (SAFE), je nesprávné, protože důkazy, na které Komise odkazuje, jmenovaly pouze EXIM Bank a China Development Bank (CDB) a obsahovaly vysvětlení, že z těchto rezerv jsou poskytovány úvěry pouze státem vlastněným podnikům. Komise s tím nesouhlasí. Tyto důkazy svědčí pouze o tom, že tento program v době, kdy byl zahájen, byl původně dostupný pouze pro banky spojené se státní politikou, jako jsou China Development Bank a EXIM Bank, ale rovněž se v nich hovoří o velkém úvěru Bank of China, což naznačuje, že původní omezení bylo zrušeno. Také tvrzení, že důkazy „jasně svědčí o tom, že úvěry jsou poskytovány pouze státem vlastněnému podniku jako Sinopec“, není přesné. Ve skutečnosti svědčily o tom, že velké podniky ve vlastnictví státu jsou upřednostňovány, ale neukazují, že by se poskytování takových úvěrů omezilo na tyto podniky. A v každém případě, vzhledem k velikosti EXIM Bank a CDB a jejich vlivu na finanční trh v Číně, i kdyby se tento program omezil pouze na ně, znamenalo by to významné narušení finančního trhu jako celku.
(428)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nezjišťovala specifičnost, pokud jde o preferenční úvěry, a její analýza specifičnosti je právně nesoudržná, protože nezjišťovala, zda se rozhodnutí č. 40 týká projektů, nebo odvětví. Podle čínské vlády se „rozhodnutí č. 40 vztahuje na mimořádné dlouhou řadu ekonomických odvětví, tento dokument výslovně neomezuje přístup k údajným subvencím na určité podniky a tato otázka má být rozhodnuta na základě judikatury WTO“. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. V souvislosti s podporovanými projekty je třeba připomenout, že zahrnují pouze některé činnosti v rámci omezeného počtu průmyslových odvětví, a proto nelze toto třídění, které pokrývá jen určitou podmnožinu podniků v Číně, považovat za obecné a nespecifické. Komise toto považovala za nejpřirozenější výklad v situaci, kdy neměla k dispozici žádné vysvětlení (a podpůrné dokumenty) o tom, jak přesně čínská vláda používala pojem odvětví fotovoltaiky, například pro účely rozhodnutí č. 40 a souvisejícího směrného indexu průmyslové restrukturalizace. Navíc, jak bylo vysvětleno ve 102. bodě odůvodnění výše, patří odvětví solární fotovoltaiky také do kategorie strategických odvětví, jak je definována 12. pětiletým plánem, a vzhledem k tomu má přístup k přednostnímu financování, což je zřejmé z citací z různých plánovacích a politických dokumentů a zákonů uvedených v témž bodě odůvodnění.
(429)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nezjistila existenci výhody spojené se zvýhodněnými úvěry, neboť zjišťování výhody pomocí vnějšího základu pro srovnání závěry Komise nepotvrdilo. Podle čínské vlády Komise neměla žádný důvod přidělit rating BB, jelikož neposkytla žádný důkaz o tom, že u ratingu BB v porovnání s kterýmkoli jiným ratingem existuje větší pravděpodobnost, že nebude zkreslený, a v jeho použití „ukazuje na nepřípustný nepříznivý závěr, čímž došlo k porušení čl. 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích“. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Vzhledem k narušení trhu a ke skutečnosti, že půjčující banky neprovádějí náležité posouzení úvěruschopnosti a rizik u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, Komise nemohla použít nominální hodnotu ratingu jednotlivých vyvážejících výrobců (i kdyby jej měli). Rating BB v tomto případě není nepříznivým závěrem a není pro vyvážející výrobce nepříznivý, neboť je to nejlepší neinvestiční rating na trhu.
(430)
Stěžovatel tvrdil, že Komise měla použít méně příznivý úvěrový rating než BB pro vytvoření základu pro srovnání u některých vyvážejících výrobců, kteří byli ve velmi špatné finanční situaci. Z důvodů uvedených ve 429. bodě odůvodnění výše měla Komise za to, že rating „BB“ (neinvestiční stupeň) náležitě odráží finanční situaci vyvážejících výrobců zařazených do vzorku během období šetření.
(431)
Žadatel také žádal, aby Komise zveřejnila výpočet ziskového rozpětí úvěrů v čínské měně. Komise vysvětlila metodiku v bodě 169 dokumentu poskytujícího konečné informace (který je převzat do 198. bodu odůvodnění výše). V souladu s metodikou v řízeních ohledně bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem Komise upravila čínské úrokové sazby přidáním rozdílu úroků u nejlépe hodnocených dluhopisů a dluhopisů s ratingem BB obchodovaných na trzích v období šetření.
(432)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že by Komise za účelem stanovení výše zisku z preferenčních úvěrů měla porovnat úrokové sazby u „upřednostňovaného“ odvětví se sazbami odvětví, která upřednostňována nejsou. S ohledem na analýzu finančního trhu provedenou Komisí (181.-185. bod odůvodnění) muselo být toto tvrzení zamítnuto. Vzhledem ke zjištěným nesrovnalostem se úrokové sazby na čínském finančním trhu zdají být nespolehlivé.
(433)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že u úvěrů v EUR a USD by Komise neměla použít vnější základ pro srovnání, protože jeden z klíčových prvků, na nichž Komise založila svou analýzu zkreslení, tj. omezení úrokových sazeb ze strany Čínské lidové banky, u takových úvěrů neexistuje. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Omezení úrokových sazeb ze strany Čínské lidové banky je pouze jedním z klíčových prvků, které Komise ve své analýze čínského finančního trhu použila. Jak je vysvětleno ve 180.-185. bodě odůvodnění výše, použití vnějšího základu pro srovnání také u úvěrů v EUR a USD odůvodňovala sama o sobě i řada dalších nesrovnalostí.
(434)
Někteří vývozci a čínská vláda tvrdí, že dohody mezi vývozci a určitými bankami vlastněnými státem (v tomto oddíle dále jen „dohody“) nejsou rovnocenné úvěrovým linkám a nejedná se o finanční příspěvek, protože neobsahují povinnost nebo závazek banky poskytnout budoucí financování za určitých konkrétních podmínek. Odkazují také na závěry rozhodčího panelu EC-Aircraft, který konstatoval, že „pouhá možnost“, že vláda může převádět peněžní prostředky pod podmínkou splnění předem definované určité podmínky, nebude dostačující k prokázání existence finančního příspěvku. Poukázali na výrok rozhodčího panelu, že smluvní ujednání by mělo „samo o sobě být využito a schopno poskytnout příjemci výhodu, která je zvláštní a nezávislá na výhodě, jež by mohla být poskytnuta z jakéhokoli budoucího převodu peněžních prostředků“.
(435)
Pokud jde o závěry rozhodčího panelu EC-Aircraft, Komise podotýká, že s ohledem na rozsah úvěrových linek nebo jiných podobných dohod nejsou takovéto závěry vyčerpávající a nezavazují Komisi k určitému výkladu základního nařízení v tomto případě. Komise nerozporuje závěry rozhodčího panelu, nesouhlasí však s tím, že je čínská vláda uplatňuje v tomto šetření. Dohody obvykle stanoví, že státem vlastněná banka může poskytnout úvěr až do požadované částky, která někdy závisí na možném zlepšení výkonnosti dotyčné společnosti. Takže na jedné straně může znění dohod obsahovat textově méně explicitní nebo méně automatické povinnosti týkající se podmínek budoucích půjček, než jsou povinnosti typické pro některé druhy dohod o poskytnutí úvěrové linky. Někdy bývají doprovázeny samostatnými dohodami o půjčkách nebo úvěrech. Bylo ovšem zjištěno, že půjčky v rámci těchto dohod se obvykle poskytují za velmi podobných, nebo dokonce stejných podmínek. Na druhé straně dohody obsahují některá ustanovení, která daleko přesahují běžný rámec dohod o úvěrové lince a která se rovnají vytvoření mechanismu zaručujícího podporu ze strany dotyčné banky. Komise je toho názoru, že v tomto případě nejsou písemná ustanovení dohod nutně rozhodující, neboť „povinnosti“ nebo „závazky“ převodu peněžních prostředků mohou být vyjádřeny v písemné nebo nepsané formě a o jejich existenci by mělo být rozhodnuto na základě celého souboru skutečností zaznamenaných ve spisu.
(436)
Na základě toho přesná povaha závazků nebo povinností státem vlastněných bank podle dohod závisí na:
a)
Znění dohod: Komise konstatuje, že ustanovení v nejdůležitějších dohodách zahrnujících velké banky ve státním vlastnictví a konkrétní vyvážející výrobce jsou velmi podobná. Tyto dohody vytvářejí v souvislosti s převodem peněžních prostředků úzké spojení mezi bankou a vývozcem. Zajišťují převod potřebné peněžní částky, někdy po splnění určitých podmínek týkajících se výkonnosti a úvěrového ratingu. Dohody zajišťují společnosti „příznivé zacházení“ při žádostech o úvěr ve srovnání se společnostmi, které takové dohody nepodepsaly. Některé částky potenciálního financování jsou v porovnání s ročním obratem těchto společností obrovské. Úvěrové částky přislíbené vývozcům zařazeným do vzorku představovaly více než trojnásobek jejich ročního obratu. Dohody dále zajišťují, že banka bude silně podporovat rozvoj dotyčné společnosti. Existují zmínky o „dlouhodobém stabilním strategickém partnerství“ mezi bankou a společností, o tom, že banka bude „upřednostňovat“ klíčové stavební projekty dané společnosti, poskytovat „dlouhodobou stabilní finanční podporu“ společnosti „při pořizování aktiv a reorganizaci, zásadním formování každé obchodní jednotky, projektu technické modernizaci, projektu v rámci strategie ‚Go Global‘ a jiných obchodech“ a bude společnosti pomáhat „zformulovat střednědobé a dlouhodobé plány rozvoje na základě jejích profesionálních předností, institucionálních předností a výkonnostních předností“. Dohody rovněž zmiňují, že jsou v souladu s vnitrostátní makroekonomickou a průmyslovou politikou. Zdálo by se tedy, že vzhledem ke strategické podpoře poskytované společnosti ve spojení s „příznivým zacházením“ zajištěným dohodami je velmi pravděpodobné, že společnost bude automaticky způsobilá získávat podle těchto dohod úvěry.
b)
Povaze a cílech věřitelů: Věřiteli jsou banky ve vlastnictví státu, u nichž bylo zjištěno, že jsou veřejnoprávními subjekty, nebo další banky, u nichž bylo shledáno, že fungují z pověření vlády a jsou jí řízeny, a proto působí jako prodloužená ruka čínské vlády. Bylo rovněž zjištěno, že poskytují úvěry úročené značně nižšími sazbami, než jsou tržní sazby. Například určitá dohoda se zmiňuje o „finančním zvýhodnění“ ze strany banky a její podpoře „odvětví špičkové technologie … které má s vládním svolením přednost v rozvoji“.
c)
Vládním přístupu k žadateli o úvěr: Žadatelé o úvěr patří mezi strategická vznikající odvětví, jak je uvedeno ve 102. bodě odůvodnění výše.
d)
Míře spolupráce ze strany vlády při šetření: Poskytovatelé úvěrových linek (banky ve státním vlastnictví a banky, které působí z pověření vlády a jsou jí řízeny) při šetření plně nespolupracovaly a závěry, které se jich týkají, byly učiněny na základě dostupných údajů.
e)
Pojetí trhu v dohodách: Zdá se, že společnosti hodnotí dohody jako důkaz toho, že mají státní podporu, a uzavření takových dohod veřejně oznamují s cílem vyslat pozitivní signál trhům a potenciálním investorům. Například dne 9. července 2010 vydala Yingli Solar tiskovou zprávu oznamující „strategickou dohodu o spolupráci“ s CDB, podle níž CDB „počítá s tím, že bude poskytovat úvěrové nástroje s celkovou maximální částkou 36 milionů RMB na podporu Yingli Group a jejích dceřiných společností“. Finanční ředitel Yingli k tomu uvedl: „Tato dohoda povýšila dvoustrannou spolupráci na novou úroveň, která, jak se domníváme, nám umožní využít příležitostí, díky nimž posílíme svoji vedoucí pozici v odvětví fotovoltaiky.“ Jinko Solar dne 26. ledna 2011 označila úvěrový nástroj od Bank of China ve výši 50 bilionů RMB za „dohodu o strategické spolupráci“, která by měla „dále posílit naši pozici vedoucího výrobce solárních výrobků“. Tisková zpráva dále uváděla, že „S dlouhodobou finanční podporou BOC věříme, že budeme v roce 2011 dosahovat vynikajících výsledků a plnit své dlouhodobé růstové cíle.“ Dne 14. dubna 2010 byla vydána zpráva, že se Trina Solar se chystá využít úvěrové dohody s CDB ve výši 4,4 bilionu USD „na rozšíření trhu“. Ze všech těchto oznámení vyplývá, že dotyční vyvážející výrobci vnímají dohody jako zajištěný, spíše než nejistý, zdroj financování.
f)
Fungování dohod: Vyvážející výrobci čerpali četné individuální úvěry, a dohody tudíž vedou ke skutečnému převodu peněžních prostředků, většinou výrazně pod tržními sazbami.
(437)
Ze všech těchto důkazů vyplývá, že dohody jsou bankami poskytovány jako součást vládní strategie na podporu odvětví fotovoltaiky a příslušnými vývozci jsou vysoce ceněny, a to bez ohledu na to, zda dochází ke skutečným převodům peněžních prostředků. To odporuje tvrzením stran, že nemají prakticky žádný význam. Ačkoli dohody mají typické rysy běžných úvěrových linek, přesahují rámec podmínek běžných úvěrových linek a ve skutečnosti jsou strategickými partnerstvími mezi veřejnoprávními subjekty a společnostmi za účelem naplňování vládní politiky. V této souvislosti fungují jako mechanismus státní podpory/záruky, který zlepšuje postavení dotčených vývozců a umožňuje jim zvýšit kapacitu a výrobu s jistotou, že získají požadované finanční prostředky. Jestliže by taková podpora/záruka neexistovala, trhy by zjevně vývozce vnímaly tak, jako by byli ve slabší pozici. Následně se stávají způsobilými k případnému převodu peněžních prostředků nebo k poskytování finančních služeb. Taková cenná „záruka“ by měla na trhu určitou hodnotu a přinejmenším by byla spojena s úhradou značného poplatku. Vzhledem k tomu dohody poskytují rovněž výhodu, která je, slovy rozhodčího panelu EC-Aircraft, „samostatná a nezávislá na výhodě, která by mohla být získána z jakéhokoli budoucího převodu finančních prostředků“, a to z mimo jiné důvodu případné platební povinnosti vlády. Jsou více než pouhým nejasným „příslibem poskytnutí“ levného „financování“ (99) a příjemci jsou díky nim na tom zjevně lépe, než kdyby taková dohoda neexistovala.
(438)
Pokud jde o výši výhody, byla zjištěna na základě poplatků účtovaných za úvěrovou linku, kterou získal jeden z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Tato úvěrová linka byla poskytnuta bankou, jejíž ústředí se nachází v jiné finanční jurisdikci než ČLR, a vykazuje všechny prvky komerčních úvěrových linek dostupných na světových finančních trzích a jiných dohod zjištěných v komerčním sektoru. Podotýká se rovněž, že tyto úvěrové linky se v podmínkách výrazně neliší od jiných komerčních úvěrových linek, které získali vyvážející výrobci zařazení do vzorku a kde jsou účtovány poplatky, včetně linek ze zahraničních bank. Vzhledem k výše uvedené analýze je to konzervativní srovnávací základ, neboť důkazy naznačují, že dohody ve skutečnosti mají pro společnosti mnohem větší hodnotu jako opatření samo o sobě než jako standardní úvěrová linka. Komise však byla toho názoru, že požadované poplatky slouží jako přiměřený ekvivalent poplatků, které by podle dohod byly účtovány.
(439)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že banky, jež uzavřely dohody s vývozci zařazenými do vzorku, nejsou veřejnoprávními subjekty a nebyly ani vládou pověřeny, aby tak učinily. Toto tvrzení bylo třeba odmítnout. Příslušné banky byly tytéž banky, které poskytovaly zvýhodněné financování, a Komise ve 159.-168. a 169.-180. bodě odůvodnění výše podrobně vysvětlila, proč jsou to veřejnoprávní subjekty a/nebo proč působí z pověření čínské vlády a jsou jí řízeny.
(440)
Čínská vláda uvedla, že tvrzení Komise, že za běžných tržních podmínek se za poskytování úvěrových linek vyžadují významné závazky a správní poplatky, je bezpředmětné, neboť takové poplatky se týkají pouze „závazných úvěrových linek“. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak bylo konstatováno v bodě odůvodnění výše, úvěrová linka použitá jako základ pro srovnání se svými podmínkami významně neliší od jiných komerčních úvěrových linek, jež získali vyvážející výrobci zařazení do vzorku, a to i od bank mimo Čínu. Ostatně jedna z bank, která uzavřela několik takových dohod s vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku, jak se zdá, podobné poplatky účtuje svým klientům v zahraničí (100).
(441)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nepředložila důkaz na podporu svého tvrzení, že poskytování úvěrových linek (tj. dohod) vládou je součástí preferenčních úvěrů. To není pravda. Poskytování úvěrových linek je standardní součástí financování poskytovaného společnostem bankami a dohody jsou samostatná a odlišná opatření, která patří do oblasti preferenčních úvěrů. Jak bylo uvedeno ve 102. bodě odůvodnění výše, čínská vláda prostřednictvím řady plánovacích a politických dokumentů a zákonů zajišťuje zvýhodněné financování odvětví fotovoltaiky. Kromě toho byly v rámci těchto dohod čerpány četné úvěry, což jasně ukazuje, že jsou nedílnou součástí preferenčního financování odvětví fotovoltaiky.
(442)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že poskytování úvěrových linek není zvláštní subvencí. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak je vysvětleno ve 441. bodě odůvodnění, poskytování úvěrových linek je nedílnou součástí preferenčního poskytování úvěrů, a tudíž specifická analýza ve 191., 192., 209. a 428. bodě odůvodnění výše se rovněž týká poskytování úvěrových linek.
(443)
Podle žadatele měla Komise určit subvenční rozpětí pro využívání úvěrů pro kupující vývozu, jelikož EXIM Bank odmítla spolupracovat. Komise měla použít údaje v podnětu a zjištění ministerstva obchodu USA v podobném případě týkajícím se odvětví fotovoltaiky. Toto tvrzení nemohlo být přijato. Komise přezkoumala tvrzení v podnětu, avšak nebyl nalezen žádný důkaz o tom, že by vyvážející výrobci zařazení do vzorku měli z těchto opatření během období šetření prospěch. Je třeba poznamenat, že období šetření u případu v USA a u tohoto případu se liší.
3.5.3. Připomínky stran týkající se vývozních záruk a pojištění za zelené technologie
(444)
Co se týče dokumentů, o které Komise požádala během inspekce, jak je podrobně uvedeno v 220. a 221. bodě odůvodnění, čínská vláda tvrdila, že jí nebylo objasněno, kdy bylo požádáno o plán 840, že účetní závěrka společnosti Sinosure za rok 2012 nebyla v době inspekce k dispozici a že údaje o společnostech zařazených do vzorku jsou důvěrné a příslušné smlouvy každopádně nejsou v ústředí společnosti Sinosure uchovávány. Komise odkazuje na svá vysvětlení uvedená v 219., 220. a 223. bodě odůvodnění, které se zabývají všemi těmito argumenty. Pokud jde o plán 840, Komise dodává, že požádala o všechny relevantní dokumenty týkající se činnosti společnosti Sinosure a údajného subvenčního programu zvýhodňujícího vývozce zařazené do vzorku a že tento plán 840 je z hlediska jejích závěrů zajisté relevantní, stejně jako všechny ostatní dokumenty konkrétně uvedené ve 236. bodě odůvodnění, což podporují vysvětlení ve 232. bodě odůvodnění. Co se týče účetní závěrky společnosti Sinosure za rok 2012, Komise požádala o předběžnou závěrku, když účetní závěrka za rok nebyla hotova, avšak společnost Sinosure odmítla poskytnout i předběžnou účetní závěrku za rok 2012.
(445)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že neexistují žádné právní nebo věcné důkazy, které by potvrzovaly závěr, že odvětví fotovoltaiky je „strategickým odvětvím“, a že by to bylo výsledkem předpokladu. Komise odkazuje na vysvětlení uvedená ve 231. bodě odůvodnění a připomíná, že tento bod byl během inspekce čínskou vládou výslovně potvrzen. Pokud jde o obdobné tvrzení týkající se plánu 840, plánu 421 a opatření na podporu „strategických vznikajících odvětví“ a o tvrzení, že tyto plány by nebyly právně závazné, Komise odkazuje na příslušná vysvětlení v 232.-234. bodě odůvodnění. Komise dále podotýká, že čínská vláda tyto dokumenty nepředložila a s Komisí neprojednala a že ve spisu neexistují žádné důkazy, které by prokazovaly, že závěry Komise nejsou pravdivé.
(446)
Čínská vláda a jeden výrobce zařazený do vzorku tvrdí, že slevy na daních a granty na úhradu pojistného v rámci vývozního úvěrového pojištění poskytované místními orgány byly napadeny neoprávněně, protože nebylo zjištěno, že představují subvence ve smyslu dohody WTO o subvencích. Komise odkazuje na svou analýzu k závěrům šetření, a zejména na 239. a 247. bod odůvodnění. Komise dále podotýká, že slevy na daních a granty jsou neoddělitelně provázány s programem vývozního úvěrového pojištění, neboť jejich poskytování je důsledkem platby pojistného společnosti Sinosure v rámci základní politiky pojištění vývozních úvěrů. V neposlední řadě tyto slevy spadají také do oblasti působnosti oznámení [2004] č. 368, které vydaly společně ministerstvo obchodu (MOFCOM) a společnost Sinosure a které stanoví, že „vládní orgány na regionální a místní úrovni musí společně i nadále usilovat o provádění dalších opatření na podporu výrobků uvedených ve směrném indexu a podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, pokud jde o vývozní úvěrové pojištění“.
(447)
Čínská vláda rovněž zpochybňuje závěr týkající se přílohy 1 písmene j) dohody WTO o subvencích, tj. že krátkodobý program vývozního úvěrového pojištění společnosti Sinosure fungoval při sazbách pojistného, které nejsou přiměřené k pokrytí dlouhodobých provozních nákladů a ztrát tohoto programu. Na podporu toho se čínská vláda odvolává na judikaturu WTO - výrok rozhodčího panelu v případu US-Upland Cotton - a předkládá vysvětlení, která jsou založena na různých souborech údajů a argumentů uvedených ve výročních zprávách společnosti Sinosure. Čínská vláda také zpochybňuje odkaz Komise na článek 11 stanov společnosti Sinosure a na článek publikovaný advokátní kanceláří Stewart Law. Komise ve 242.-245. bodě odůvodnění znovu uvádí všechny své argumenty a připomíná, že její závěry jsou založeny na nejlepších důkazech dostupných ve složce, vzhledem k nedostatku spolupráce ze strany čínské vlády, která zabránila Komisi v získání požadovaných relevantních informací. K vyvození závěrů Komise zvážila řadu prvků a důkazů ve spisu, mezi nimiž byly i stanovy společnosti Sinosure a článek publikovaný advokátní kanceláří Stewart Law. Komise je toho názoru, že žádný z těchto prvků sám o sobě sice není určující, avšak tyto a všechny ostatní prvky jí umožňují dospět k rozhodnutí. Pokud jde o judikaturu v případu US-Upland Cotton, Komise ji ve svých závěrech zohledňuje a citáty čínské vlády z této judikatury jsou vskutku velmi případné.
(448)
V reakci na analýzu Komise ve 245. bodě odůvodnění čínská vláda předkládá tabulku s údaji převzatými z výkazů zisků a ztrát, jež byly uvedeny ve veřejně dostupných výročních zprávách společnosti Sinosure za období let 2006-2011, a dochází k závěru, že částka obdrženého pojistného byla vyšší než provozní náklady programu. Za prvé Komise konstatuje, že tabulka, kterou čínská vláda poskytla, neobsahuje v ucelené řadě příslušné částky provizí vyplacených společností Sinosure, nýbrž pouze provozní výdaje. Za druhé tyto údaje neoddiskutovatelně ukazují, že v každém jednotlivém roce od roku 2006 do roku 2011 s výjimkou roku 2010 není výše čistého pojistného nikdy vyšší než výše čistého pojistného plnění navýšená o provozní výdaje, dokonce i kdyby byly ponechány stranou výplaty provizí, které byly čínskou vládou opomenuty. To se týká i roku 2011, který částečně zasahuje do šetřeného období, a v některých letech (např. v roce 2008) je výše ztráty dosti významná. Za třetí Komise podotýká, že za rok 2010 čínská vláda uvedla nepřiměřeně nízkou výši vyplacených pojistných plnění (přičemž se uvádí, že platby pojistného byly dvacetkrát vyšší než vyplacená pojistná plnění), což se ve výroční zprávě za rok 2010 neodráží. Tato částka uvedená čínskou vládou za rok 2010 je založena na rozsáhlých zpětných úpravách týkajících se vymáhání pohledávek a na změně rezerv pro nevyřízené škody, které se objevují až ve výroční zprávě za rok 2011 s odkazem na rok 2010. Tyto úpravy se zdají být mimořádné a nezvyklé povahy a odrážejí se až ve zprávě za následující rok. Komise rovněž konstatuje, že za rok 2011 čínská vláda místo toho oznámila částky uvedené ve výroční zprávě za rok 2011. Komise má za to, že následné úpravy lze stěží uvést do souladu se skutečnou situací, zejména vzhledem k neexistenci spolupráce a k dalším vysvětlením čínské vlády nebo společnosti Sinosure v průběhu šetření.
Podle rozhodčího panelu US-Upland Cotton, na který se odvolává sama čínská vláda, má „odkaz na ‚dlouhodobost‘ v písmeni j) odkázat na období dostatečně dlouhé na to, aby bylo možno zajistit objektivní šetření, které umožní důkladné posouzení programu a které zamezí tomu, aby byl přikládán přílišný význam jakémukoli ojedinělému či atypickému jevu v určitý den, měsíc, čtvrtletí, pololetí, rok nebo jiné konkrétní časové období“. Komise považuje období 2006-2011 za dostatečně dlouhé k posouzení a společnost Sinosure zaznamenala ztrátu v každém roce tohoto období. Buď je třeba situaci v roce 2010 považovat za ojedinělou či atypickou, vezmou-li se v úvahu upravené údaje ve výroční zprávě za rok 2011, a tedy mající omezený význam, anebo musí být zohledněny jako relevantní normální neupravené údaje uvedené ve výroční zprávě za rok 2010, což ukáže, že výsledek je jen mírně nad nulovou úrovní. Vzhledem k významným ztrátám vzniklým v jiných letech to potvrzuje závěr Komise, že společnost Sinosure je v období 2006-2011 celkově v situaci dlouhodobé ztráty. Navíc i kdyby byly údaje z roku 2010 vzaty v úvahu jako reprezentativní, zůstává skutečností, že společnost Sinosure byla v pěti ze šesti let v období od roku 2006 do roku 2011 ztrátová. Ostatní tabulky a soubory údajů, které předložila čínská vláda, aby zpochybnila závěry Komise podle písmene j) dohody WTO o subvencích, se nesrovnávají s jinými informacemi zaznamenanými ve spisu a/nebo nemohou být ověřeny. Samy o sobě každopádně neprokazují, že by společnost Sinosure v období 2006-2011 přerušila byť i jen svůj krátkodobý program vývozního úvěrového pojištění.
(449)
Pokud jde o srovnávací základ pro výpočet výhody, považuje čínská vláda uplatnění referenční hodnoty, která nepochází z této země, za neslučitelné s dohodou WTO o subvencích, ale nepředložila žádný argument, který by k takovému tvrzení opravňoval. Komise odkazuje na své vysvětlení v 245. bodě odůvodnění výše.
(450)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku použitý základ pro srovnání zpochybňují, přičemž tvrdí, že Komise nezdůvodnila, proč: i) je výpočet pojistného založen na údajích americké EXIM Bank; ii) použila jako dovážející zemi Itálii, a nikoli Německo, které je hlavním vývozním trhem dotčeného výrobku; iii) použila časové období 120 dnů, a nikoli 60 dnů nebo nějaké jiné kratší období; iv) nepoužila výpočet pojistného pro přímý vývoz, ale raději pojistného pro pojištění vývozního odběratelského úvěru (FIBC). Pokud jde o bod i), Komise odkazuje na 253. bod odůvodnění. Co se týče bodu ii), Komise se domnívá, že Itálie představuje správnou rovnováhu mezi zemí EU s nejnižším rizikem a zeměmi EU s podstatně vyššími riziky, jimž je tudíž účtováno podstatně vyšší pojistné a které jsou rovněž trhy dotčeného výrobku. Co se týče bodu iii), za situace, kdy na internetových stránkách EXIM Bank není k dispozici konkrétní simulace založená na 90denním období, Komise považuje dobu trvání 120 dnů za nejvhodnější z hlediska reprezentativnosti podmínek prodeje během období šetření. Pokud jde o bod iv), Komise nebyla schopna získat simulaci pro výpočet pojistného pro přímý vývoz a je toho názoru, že tento základ pro srovnání vystihuje celkový rizikový stav země nákupu.
(451)
Jeden spolupracující vývozce tvrdí, že zakoupil vývozní úvěrové pojištění pro část svého vývozu, ale zaplatil řádné pojistné a nevyužil programu Green Express nebo jiného zvýhodněného zacházení, jak je uvedeno v podnětu. Za situace, kdy pro toto tvrzení neexistuje žádný důkaz, Komise odkazuje na své závěry týkající se tohoto programu v oddíle 3.4.1.4 tohoto nařízení. Pokud jde o program „Green Express“, Komise odkazuje na svá zjištění ve 240. bodě odůvodnění a konstatuje, že tento program představuje zvláštní aspekt krátkodobého programu úvěrového pojištění společnosti Sinosure a že závěry Komise se neomezují na tento aspekt, ale týkají se programu jako celku.
3.5.4. Demonstrační program „Golden Sun“
(452)
Čínská vláda dále uvedla, že tento program poskytuje granty pro „distribuované solární fotovoltaické systémy“ spíše než pro výrobce/vývozce dotčeného výrobku a že příslušná kritéria v právních předpisech nejsou zaměřena na výrobce modulů a článků. V tomto ohledu čínská vláda tvrdí, že poskytla příslušnou dokumentaci o programu a že i spolupracovala se společnostmi zařazenými do vzorku na prokázání tohoto bodu. Tři spolupracující vývozci zařazení do vzorku uvádějí, že se jedná o „uživatelskou subvenci“, jež neposkytuje výhodu dotyčnému výrobku, a proto není napadnutelná ve smyslu čl. 1 odst. 1 a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, čl. VI odst. 3 GATT 1994 a čl. 19 odst. 1 Dohody WTO o subvencích. Tito vývozci odkazují na rozhodnutí EU v případě Bionafty ze Spojených států amerických (97. bod odůvodnění nařízení Komise (ES)č. 194/2009, Úř. věst. L 67 ze dne 12.3.2009, s. 50) a na judikaturu WTO v případech U.S.A. - Olověné tyče (body 6.50, 6.53, 6.56 a 6.57 zprávy rozhodčího panelu), Kanada - Opatření ovlivňující vývoz civilních letadel (bod 9.112 zprávy rozhodčího panelu), Brazílie - Program financování exportu letadel (bod. 7.24 zprávy rozhodčího panelu) a Kanada - Opatření ovlivňující vývoz civilních letadel (body 157 a 159 zprávy odvolacího orgánu).
(453)
Komise odkazuje na svá zjištění, jež šetření přineslo, a zejména na 243.-246. bod odůvodnění tohoto nařízení, které podává vyčerpávající výklad výše uvedených argumentů a potvrzuje, že zjištění je v souladu s příslušnými ustanoveními a s judikaturou, na niž se čínská vláda spolupracující výrobci zařazení do vzorku odvolali. Komise znovu opakuje, že granty v rámci programu jsou přímo spojené s dotčeným výrobkem, neboť způsobilé „distribuované solární fotovoltaické systémy“ výslovně zahrnují dodávky modulů a článků jako významnou součást projektů, a spojitost mezi výhodami poskytnutými vládou a výrobkem je tudíž přímá a nerozdělitelná. Jak je rovněž uvedeno zejména v 244. a 245. bodě odůvodnění, šetření potvrdilo, že čínská vláda provedla přímé platby ve prospěch několika spolupracujících vývozců zařazených do vzorku (a to pro účely instalace solárních panelů k výrobě energie pro vlastní spotřebu, včetně výrobního procesu dotčeného výrobku) mimo jiné s využitím vlastních vyrobených solárních modulů a článků. Bylo také zjištěno, že přímé platby poskytnuté vývozcům jakožto dodavatelům dotčeného výrobku třetím stranám, které projekt provozují, jsou ve skutečnosti v rozporu s ustanoveními příslušných právních předpisů a že čínská vláda nepředložila důkaz k vysvětlení situace (viz zejména 245. a 246. bod odůvodnění).
Omezené vysvětlení, které čínská vláda a spolupracující vývozce poskytli, že přímý převod finančních prostředků, kterým byly porušeny čínské právní předpisy, byl nezbytný, protože provozovatel projektu se nacházel ve finančních potížích a bylo třeba zajistit, aby byla podpora použita pouze na schválené fotovoltaické systémy, zřetelně naznačuje, že při neexistenci tohoto přímého převodu od vlády by spolupracující vývozce zařazený do vzorku nemohl za dodávky dotčeného výrobku dostat žádné peníze a že vláda by nebyla schopna zajistit, aby byla subvence použita k určenému účelu. Z tohoto hlediska, a jelikož neexistují žádné další důkazy, je třeba tyto platby považovat za přímý grant od čínské vlády výrobci dotčeného výrobku, který by jinak nedostal za dodávky dotčeného výrobku žádné finanční prostředky (za předpokladu, že se tyto dodávky vůbec uskutečnily, pro což opět nejsou k dispozici žádné důkazy). Na tomto základě se Komise domnívá, že argumenty předložené čínskou vládou a spolupracujícími vývozci jsou právně neopodstatněné.
(454)
Čínská vláda rovněž tvrdí, že v situaci, v níž se výhody programu vztahovaly na dodávky dotčeného výrobku nezávislým provozovatelům projektu, byla Komise nucena provést důkladnou analýzu pro určení tohoto bodu, a odvolává se na rozhodnutí WTO v případu USA - Řezivo z jehličnatých dřevin IV (body 141 a 142 zprávy odvolacího orgánu). Komise odkazuje na vysvětlení ve 244.-246. bodě odůvodnění a v 352. bodě odůvodnění výše a uvedené tvrzení zamítá. Kromě toho Komise v důsledku nedostatečné spolupráce čínské vlády a zúčastněných stran nemohla provést důkladnou analýzu. Nelze o ní tedy mluvit a citovaná judikatura je v této situaci irelevantní vzhledem k tomu, že finanční prostředky byly přímo placeny výrobcům dotčeného výrobku a přímo souvisely s dodávkami mimo jiné i dotčeného výrobku. Jelikož byly tyto platby nevratnými granty, jedná se o finanční příspěvek (přímý převod peněžních prostředků) a Komise je oprávněna předpokládat, že poskytuje příjemci (výrobcům) výhodu, jelikož neexistuje žádný důkaz o dalším použití dotyčných částek. Kdyby vláda platby v rámci tohoto programu odeslala provozovatelům projektu a vybavení bylo pořízeno za poctivé tržní ceny, neměli by z toho dotyční výrobci žádnou výhodu. Ovšem v situaci, kdy jsou platby odesílány vyvážejícím výrobcům, částky, za něž tyto společnosti montují solární panely, představují výhodu, neboť je zbavují nákladů, které by jim jinak v tomto procesu vznikly. V případě, že vyvážející výrobce není schopen prokázat, že byla část grantu převedena třetím stranám, má se na základě dostupných skutečností za to, že tato část grantu poskytla vývozci výhodu jako obecná subvence, která představuje výhodu pro činnosti společnosti jako celku. Tak je tomu v tomto případě.
(455)
Dva spolupracující vývozci zařazení do vzorku tvrdí, že program Golden Sun není specifický, jelikož příslušné požadavky v čínských právních předpisech jsou objektivní, všechny podniky, které je splní, mohou mít z programu prospěch a způsobilými mohou být všechny společnosti bez ohledu na to, zda jsou nebo nejsou výrobci dotčeného výrobku. Komise odkazuje na svá zjištění o specifičnosti ve 247. bodu odůvodnění, kde se vysvětluje, že podmínky a kritéria výběru nejsou objektivní a neuplatňují se automaticky. Příslušná požadovaná kritéria potvrzují, že se program týká pouze omezeného počtu podniků, které jsou schopny je dodržet, konkrétně těch se značným instalovaným výkonem (nejméně 300 kWh) a se značnými aktivy (nejméně 100 milionů RMB). Výběrová kritéria rovněž uvádějí, že je potřeba, aby byl příjemce podpory zahrnut do místního prováděcího plánu pro demonstrační projekt Golden Sun, a šetřením bylo zjištěno, že zařazení do těchto místních plánů závisí na rozhodnutí příslušných orgánů, která nejsou transparentní a nejsou založena na objektivních kritériích. Komise dodává, že způsobilé „distribuované solární systémy“ závisí na výrobě a dodávce vybavení k výrobě solární elektřiny, jehož většina se vyrábí že solárních modulů a článků. Proto, v rozporu s tvrzeními vývozců zařazených do vzorku, je tento režim rovněž specifický v tom smyslu, že v praxi jsou pro výhody v rámci tohoto programu způsobilí jen výrobci solárních systémů, nebo jinými slovy výrobci dotčeného výrobku, a to buď přímo jakožto vlastníci projektu, nebo nepřímo jakožto údajní dodavatelé dotčeného výrobku vlastníkům projektu.
Proto, a také vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády, která neposkytla všechny rozpočtové dokumenty vyžádané Komisí (viz 234.-239. bod odůvodnění), se došlo k závěru, že tento program je také ve skutečnosti specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení, protože výhod z něj mohou skutečně využívat, přímo či nepřímo, především výrobci dotčeného výrobku. Subvencí také využívá omezený počet podniků (výrobci dotčeného výrobku), nebo jich tyto firmy využívají převážně nebo nepřiměřeně, neboť se zdá, že získávají všechny finanční prostředky, ačkoli nepředstavují celé spektrum příjemců, kteří by údajně mohli z těchto subvencí mít prospěch.
3.5.5. Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
3.5.5.1. Program „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně“ pro podniky se zahraničními investicemi
(456)
Čínská vláda opakuje své tvrzení, že program týkající se podniků se zahraničními investicemi uvedený v podnětu byl v roce 2013 ukončen. Komise podotýká, že období šetření končí dlouho před rokem 2013, a výhody poskytnuté v rámci tohoto programu během období šetření jsou proto napadnutelné. Potvrzují to závěry šetření, které zjistilo výhody, jež v období šetření v rámci tohoto programu získali někteří spolupracující vývozci zařazení do vzorku. Výhody poskytované v rámci tohoto programu pokračují i do budoucna, přestože byl program v roce 2013 ukončen.
(457)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku dále tvrdí, že variantní režim pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií nemůže být napaden na základě čl. 10 odst. 1 základního nařízení, jelikož nebyl v podnětu uveden. Komise odkazuje na své podrobné protiargumenty obsažené v 286. bodě odůvodnění. Komise dále připomíná, že během šetření týkajícího se varianty tohoto programu se čínská vláda rozhodla nespolupracovat. Komise podotýká, že kromě těchto prvků jsou v podnětu vyjmenovány i jiné preferenční režimy v oblasti přímých daní pro podniky, které působí v oblasti špičkových a nových technologií, než varianta programu „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně z příjmu“ pro podniky se zahraničními investicemi (oddíl 4.2.5.1 podnětu), a to buď snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií (oddíl 4.2.5.9 podnětu), anebo programy daňového zvýhodnění pro podniky se zahraničními investicemi, jež byly uznány jako podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií (oddíl 4.2.5.8 podnětu). Lze proto mít za to, že tento program má velmi úzkou spojitost s některým nebo oběma těmito uvedenými daňovými režimy v tom, že se týká snížení sazby přímých daní a je výslovně zaměřen na stejný soubor příjemců, tj. podniky působící v oblasti špičkových nebo nových technologií. A opět, spolupráce ze strany čínské vlády by mohla Komisi umožnit řádné a důkladné posouzení všech prvků, které se týkají spojitosti s programy uvedenými v podnětu, a vyplnění mezer v informacích vyskytujících se v podnětu, který vychází z přímých důkazů, jež byly žadateli obvykle dostupné. Na základě těchto argumentů Komise znovu konstatuje, že napadení tohoto programu je plně v souladu s čl. 10 odst. 1 základního nařízení, neboť toto ustanovení umožňuje šetření jakékoli „údajné subvence“ zjištěné žadatelem, a nikoli pouze určitého konkrétního programu. V tomto případě je údajná subvence, vzdání se vládních daňových příjmů se zaměřením na stejný typ příjemců, společným rysem všech dotyčných programů.
(458)
Pokud jde o výpočet výše subvence, dva spolupracující vývozci zařazení do vzorku tvrdí, že Komise chybně použila celoroční údaje uvedené v ročním přiznání k dani z příjmu za rok 2011, ačkoli období šetření zahrnuje polovinu roku 2011 a polovinu roku 2012, a že je to porušením výpočetní metody stanovené v oddíle E písm. a) bodě ii) obecných zásad pro výpočet výše subvence v šetřeních ohledně vyrovnávacího cla přijatých Komisí, Úř. věst. C 394, 17.12.1998, s. 6. Jeden z těchto vývozců dále tvrdí, že jelikož v době inspekce nebyla ještě dostupná daňová přiznání za celý rok 2012, měla Komise založit svůj výpočet za rok 2012 na čtvrtletních přiznáních daně z příjmu pokrývajících první polovinu roku 2012, jež shromáždila na místě, a/nebo na tabulkách zisků a ztrát za rok 2012, ze kterých je patrné, že tato společnost byla ve ztrátě.
(459)
Komise odkazuje na 300. bod odůvodnění a opakovaně zdůrazňuje, že je důležité, aby byl výpočet výhod založen na konečných auditovaných daňových přiznáních za určité daňové období. Komise dodává, že v rámci konečného vypořádání daňového přiznání za rok 2011 v průběhu období šetření jsou veškeré výhody uváděné v přiznání konečné, a dále dokládá správnost svého přístupu. Komise nemůže založit svůj výpočet na čtvrtletních daňových přiznáních, protože tato přiznání odrážejí průběžný prozatímní stav v době jejich podání a ze své podstaty nemohou zohlednit konečný konsolidovaný stav za roční daňové období. Cílem těchto přiznání je zajistit vládě likvidní prostředky v případě, že jsou daně prozatímně splatné, avšak zachycují pouze dílčí stav platný v době jejich podání. Může se docela dobře stát, že pokud společnost v posledních dvou čtvrtletích roku dosáhne významného zisku, který více než vyrovná ztráty počátečních čtvrtletí, ohlásí pak v konečném daňovém přiznání zdanitelný zisk. Prozatímní daňová přiznání v roce 2012 tudíž sice částečně naznačují, jaký je stav vývozce v době jejich podání, což vysvětluje, proč je Komise shromažďovala, ale jejich relevance není absolutní, jelikož nelze vyloučit, že stav na konci finančního roku, jak ukáže konečné přiznání, bude zcela odlišný. Pokud jde o tabulky zisků a ztrát týkající se roku 2012, Komise podotýká, že finanční účetnictví ne vždy odpovídá daňovému účetnictví a může se stát, že povinnost vykazovat položky příjmů a ztrát pro účely přímých daní se může podstatně lišit od povinnosti vykazování pro účetní účely. Může také dojít k úpravám pro daňové účely, které nejsou vždy odraženy v účetních závěrkách. Souhrnně řečeno, skutečnost, že společnost je ve svých účetních závěrkách ve ztrátě, nutně neznamená, že ve stejné ztrátě bude ve svém konečném daňovém přiznání. Na základě těchto argumentů Komise potvrzuje, že výpočet subvence v režimech přímých daní musí nutně vycházet z konečných údajů, které se objevují v konečných auditovaných přiznáních k dani z příjmu, a nikoli z periodických daňových přiznání nebo z konečných či předběžných účetních závěrek.
3.5.5.2. Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností podniků se zahraničními investicemi
(460)
Čínská vláda tvrdí, že se poprvé dozvídá o tom, že Komise napadá program výzkumu a vývoje, který nenahrazuje program výzkumu a vývoje pro podniky se zahraničními investicemi uvedený v podnětu. Podobné argumenty čínská vláda používala i v případě předchozího režimu, jak je vysvětleno ve 457. bodě odůvodnění, a tvrdí, že napadení tohoto režimu porušuje články 11 a 13 dohody WTO o subvencích. Čínská vláda dále tvrdí, že program výzkumu a vývoje pro podniky se zahraničními investicemi byl ukončen v roce 2008 a že nový program výzkumu a vývoje, který byl zahrnut do čínského zákona o dani z příjmu právnických osob, dřívější program nenahrazuje, protože neodkazuje na podniky se zahraničními investicemi a nevyžaduje, aby byly výdaje na výzkum a vývoj vyšší než v předchozím roce.
(461)
Komise konstatuje, že čínská vláda v odpovědi na dotazník a na písemné upozornění na nedostatky o tomto režimu neinformovala, avšak že byl tento režim napaden v rámci předchozích šetření (viz 310. bod odůvodnění). Komise však rovněž konstatuje, že o tomto programu bylo s čínskou vládou během inspekce jednáno a že příslušná prováděcí ustanovení byla shromážděna jako věcný důkaz (předložil je také jeden vývozce zařazený do vzorku). Tvrzení čínské vlády, že o možné napadnutelnosti tohoto programu byla informována poprvé, je tudíž neopodstatněné, také vzhledem k tomu, že několik spolupracujících vývozců zařazených do vzorku, s nimiž čínská vláda svou odpověď koordinovala, informovalo o tomto programu ve svých odpovědích na dotazník. Čínská vláda si byla plně vědoma této skutečnosti, protože nedůvěrný spis několikrát zkontrolovala. Ze závěrů šetření vyplývá, že je tento program napadnutelný (310.-314. bod odůvodnění výše). Komise dodává, že tento program zjevně nahrazuje předchozí program zaměřený na podniky se zahraničními investicemi, vzhledem k úzké spojitosti mezi nimi, o které svědčí stejná forma a stejná výše daňové výhody (další daňový zápočet, který lze odečíst od daňového základu), stejný poměr a stejná výchozí situace (způsobilé náklady na činnosti v oblasti výzkumu a vývoje) pouze s drobnými obměnami. Tyto drobné obměny byly provedeny v souladu s reformou nového zákona o dani z příjmu právnických osob v roce 2008, avšak povaha a podstata programu zůstává v zásadě stejná. Komise odkazuje také na argumenty ohledně mechanismu zahájení šetření uvedené v 457. bodě odůvodnění.
(462)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku rovněž tvrdí, že tento program není specifický, protože Komise neprokázala, že získání osvědčení podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií je omezeno jen na určité podniky. Komise odkazuje na své vysvětlení v 313. bodě odůvodnění výše a v 321. a 325. bodě odůvodnění týkajících se jiného daňového programu pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií. Komise dodává, že prováděcí předpisy k uplatňování tohoto programu (viz 321. bod odůvodnění) zde dále potvrzují závěr o specifičnosti podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií jako jediných společností v odvětvích podporovaných vládní politikou, které mohou podle příslušných vládních indexů a směrnic získat příslušné osvědčení. Toto osvědčení mohou například obdržet pouze podniky zapojené do projektu v oblasti výzkumu a vývoje, který je uveden v popisu odvětví využívajících špičkové a nové technologie v rámci klíčové podpory ze strany státu a hlavních směrech aktuálních priorit rozvoje klíčových odvětví průmyslu špičkových technologií vydaných národní komisí pro rozvoj a reformy v roce 2007, nebo do projektu v oblasti výzkumu a vývoje zahrnutého do oblasti působnosti oznámení státní rady o provádění některých politik na podporu rámcového plánu střednědobého a dlouhodobého vědeckotechnického rozvoje státu (2006-2020) č. 6 [2006] vydaného státní radou. Je proto jasné, že je tento daňový program omezen pouze na ty specifické společnosti v příslušných odvětvích a činnosti v oblasti výzkumu a vývoje, které podporuje čínská vláda, včetně společností v podporovaném odvětví fotovoltaiky.
(463)
Pokud jde o výpočet výše subvence, dva spolupracující vývozci zařazení do vzorku tvrdí, že Komise chybně použila celoroční údaje uvedené v jejich ročním přiznání k dani z příjmu za rok 2011, ačkoli šetřené období zahrnuje polovinu roku 2011 a polovinu roku 2012, a že to porušuje výpočetní metodu stanovenou v oddíle E písm. a) bodě iii) obecných zásad pro výpočet výše subvence v šetřeních ohledně vyrovnávacího cla přijatých Komisí v roce 1998. Komise odkazuje na všechny argumenty předložené ve 459. bodě odůvodnění, které jsou relevantní i pro odmítnutí uvedeného tvrzení ohledně tohoto programu. Komise dále podotýká, že argument o údajné daňové ztrátě v daňovém období 2012 je relevantní jen zčásti nebo není relevantní vůbec, protože odpočet daně lze provádět po pět dalších let dopředu a snižovat o něj jakýkoli zdanitelný příjem, který bude deklarován během pěti následujících let. A proto i kdyby Komise akceptovala, že tyto firmy v roce 2012 zaznamenaly daňovou ztrátu, nebo by bylo dostupné konečné auditované daňové přiznání za rok 2012 a vyplynula by z něho daňová ztráta (k čemuž v tomto případě nedošlo), přesto by zohlednila výhody získané v rámci tohoto programu, protože nelze vyloučit, že jakmile by společnost v kterémkoli z pěti následujících daňových období zaznamenala zdanitelný příjem, byly by výhody vzešlé z odpočtu daně za rok 2012 využity.
3.5.5.3. Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
(464)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce tvrdí, že tento program není specifický, že analýza specifičnosti není založena na faktech a že požadavky na získání statusu podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií by měly být považovány za objektivní kritéria či podmínky pro vznik nároku na subvence a že nárok na tento program je automatický. S ohledem na závěr o specifičnosti týkající se omezení tohoto programu a započítání nákladů na výzkum a vývoj oproti dani z příjmu také na podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií Komise odkazuje na své vysvětlení ve 321. a 325. bodě odůvodnění a také na 462. bod odůvodnění, který platí i pro tento program. Komise znovu konstatuje, že z uvedených prováděcích opatření a dokumentů zejména vyplývá, že využívání tohoto programu a uznání statusu podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií není ani zdaleka dostupné pro všechny podniky a uplatňování objektivních kritérií je omezeno pouze na některá odvětví a podniky podporované čínskou vládou na základě kritérií, která se nejeví jako objektivní nebo neutrální. Také nárok na výhody podle tohoto programu není automatický, nýbrž závisí na získání osvědčení podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií, které vydávají příslušné orgány na základě vlastního uvážení, a není tudíž automatický.
(465)
Jeden spolupracující vývozce tvrdí, že Komise chybně vypočítala subvenční výhodu vyplývající z tohoto programu, neboť použila auditované daňové přiznání za rok 2011, ačkoli byla dostupná čtvrtletní daňová přiznání za první a druhé čtvrtletí roku 2012, shromážděná během inspekce, a že Komise si každopádně mohla vyžádat kopii konečného ročního přiznání k dani z příjmu za rok 2012, jakmile bude dostupné. Tento vývozce rovněž tvrdí, že když už je pro výpočet subvenční výhody použito daňové přiznání za rok 2011, pak by měl být použit obrat společnosti za rok 2011, a nikoli obrat za období šetření. Komise odkazuje na své vysvětlení ve 459. bodě odůvodnění výše. Komise dále podotýká, že v oznámení o inspekci, které bylo zasláno vývozcům zařazeným do vzorku včetně dotyčného vývozce, výslovně požádala o originály úplných daňových přiznání za účetní období pokrývající období šetření a tři předcházející roky. Tento spolupracující vývozce proto mohl a měl předložit přiznání za rok 2012, jakmile bylo k dispozici, a Komise konstatuje, že tak neučinil, ani když nedávno zaslal své připomínky k dokumentu poskytujícímu konečné informace. Pokud jde o tvrzení, že měla Komise pro výpočet výhody použít obrat za rok 2011, podotýká se, že výše výhody vyplývající z daňového přiznání za rok 2011 podle názoru Komise přiměřeně odráží stav v období šetření, a to zejména proto, že v období šetření (měsíc) byla splatná daň za rok 2011 a konečné údaje za rok 2012 v době inspekce nebyly dostupné. V každém případě Komise nemůže k měření různých subvencí používat různé jmenovatele, jinak procentuální údaje nebudou srovnatelné a nebude zajištěna konzistentnost výpočtu. Komise závěrem dodává, že neověřovala údaje o obratu za rok 2011, ale že ověřovala údaje o obratu za období šetření.
3.5.6. Připomínky stran týkající se poskytování práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou
(466)
Čínská vláda tvrdila, že Komise neurčila specifičnost ve smyslu čl. 2 odst. 1 a čl. 2 odst. 2 dohody WTO o subvencích a svá určení ohledně specifičnosti neodůvodnila jasným způsobem a na základě průkazných podkladů, jak vyžaduje čl. 2 odst. 4 dohody WTO o subvencích. Podle čínské vlády Komise neposkytla žádné věcné důkazy ohledně toho, kterým konkrétním odvětvím jsou udělována práva k užívání pozemků za zvýhodněné ceny, ani právní základ pro své hodnocení, že odvětví vyrábějící solární články a moduly mezi tato odvětví patří. Podobné tvrzení přednesl i jeden vyvážející výrobce. Tato tvrzení musela být odmítnuta. Komise v 364. bodě odůvodnění výše uvedla příklady oznámení o prodeji práv k užívání pozemků, kdy příslušné orgány omezily okruh potenciálních kupujících za stanovenou cenu na odvětví fotovoltaiky a stanovily cenové limity pro práva k užívání pozemkům kupovaná vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku. Za situace, kdy žádné další informace, o které byla čínská vláda požádána, neexistují, a vzhledem k vládní podpoře odvětví fotovoltaiky a k výběrovému a netransparentnímu charakteru přidělování užívacích práv k pozemkům měla Komise za to, že tyto informace prokazují existenci specifičnosti.
(467)
Čínská vláda a někteří vyvážející výrobci tvrdili, že srovnávací základ pro posouzení užívacích práv k pozemkům, který Komise zvolila, není přiměřený. Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise neučinila vše, co mohla, aby stanovila takový srovnávací základ blížící se tržním podmínkám, jež by nastaly při neexistenci narušení, jak to vyžaduje rozhodnutí rozhodčího panelu WTO v případu USA - Konečná antidumpingová a vyrovnávací cla na některé výrobky z Číny (101). Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Komise ve skutečnosti podrobně prostudovala rozličné ukazatele a porovnala Tchaj-wan s ČLR jako celkem i s jednotlivými dotčenými čínskými provinciemi. Po provedení těchto analýz Komise považuje Tchaj-wan za vhodný srovnávací základ s ohledem na celkový souhrn informací ve složce, tzn. s ohledem na i) srovnatelnou úroveň hospodářského rozvoje a hospodářskou strukturu na Tchaj-wanu a ve velké většině čínských provincií a měst, kde sídlí spolupracující vyvážející výrobci, ii) zeměpisnou blízkost Číny a Tchaj-wanu, iii) vysoký stupeň rozvoje průmyslové infrastruktury Tchaj-wanu i těchto čínských provincií, iv) silné hospodářské vazby a přeshraniční obchod mezi Tchaj-wanem a ČLR, v) vysokou hustotu obyvatelstva v dotčených čínských provinciích a na Tchaj-wanu, vi) podobný typ pozemků a obchodních transakcí použitých pro stanovení srovnávacího základu na Tchaj-wanu a v ČLR a vii) společné demografické, jazykové a kulturní charakteristiky Tchaj-wanu a ČLR. Většina z dotčených provincií je navíc považována za provincie s nejrozvinutějším zpracovatelským průmyslem v ČLR.
Přestože úroveň HDP na obyvatele není u Tchaj-wanu a těchto provincií a měst shodná, HDP těchto provincií a měst v posledních letech rychle roste, takže Tchaj-wan dohánějí. Z nejaktuálnějších údajů je navíc patrné, že jak ČLR jako celek, tak dotčené provincie a města vykazují mnohem vyšší tempo růstu HDP než Tchaj-wan, takže jej velmi rychle dohánějí. Zároveň je třeba poznamenat, že přesné srovnání mezi HDP země s netržním hospodářstvím (ČLR) a HDP se zavedeným tržním hospodářstvím (Tchaj-wanem) není rozhodující, protože je zcela běžné, že pokud jde o HDP, netržní hospodářství zaostává za fungujícím tržním hospodářstvím. Nabídku a poptávku po průmyslových pozemcích může navíc ovlivňovat mnoho dalších faktorů, například pravidla plánování, politika životního prostředí apod. Skutečnou otázkou je, jaké by byly „převládající podmínky na trhu“, pokud jde o práva k užívání pozemků v ČLR, kdyby se jednalo o fungující tržní hospodářství, přičemž na základě všech důkazů se zdá, že by byly velmi podobné podmínkám na Tchaj-wanu.
3.5.7. Další připomínky
(468)
Žadatel tvrdil, že by Komise měla zveřejnit další režimy subvencí, jež byly během šetření zjištěny, a rovněž stanovit subvenční rozpětí pro tyto systémy, které nejsou uvedeny ve stížnosti. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise prošetřila všechny subvence, jež splňovaly právní požadavky pro zahájení šetření.
(469)
Žadatel tvrdil, že Komise měla stanovit subvenční rozpětí, pokud jde o poskytování polykrystalického křemíku za cenu nižší než přiměřenou, na základě informací uvedených v podnětu a na základě zjištění ministerstva obchodu USA (US DOC) v podobných případech v odvětví fotovoltaiky. Komise tento program přezkoumala a na základě informací získaných od vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a čínské vlády dospěla k závěru, že v období šetření z tohoto programu neplynuly žádné výhody, a to zejména z toho důvodu, že dovozní ceny polykrystalického křemíku byly nižší než ceny účtované čínskými dodavateli. Je třeba poznamenat, že období šetření v případě USA a v daném případě byla odlišná.
(470)
Žadatel také uvedl, že Komise měla stanovit subvenční rozpětí, pokud jde o dodávky elektřiny za cenu nižší než přiměřenou. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Komise nenašla dostatečné důkazy o tom, že by vyvážející výrobci zařazení do vzorku, s výjimkou LDK, měli prospěch z preferenčního poskytování elektřiny v období šetření.
(471)
Čínská vláda tvrdila, že metodika výpočtu, kterou Komise použila, vedla ke „dvojímu započítání na úrovni výpočtu antidumpingových a antisubvenčních rozpětí“. Podle čínské vlády měla Komise odečíst subvenční rozpětí vypočtené pro program pojištění vývozních úvěrů od dumpingových rozpětí na základě skutečnosti, že se jedná o vývozní subvenci. Čínská vláda rovněž tvrdila, že měla Komise odečíst od dumpingového rozpětí subvenční rozpětí vypočtené na základě zahraničního srovnávacího základu. Odůvodňovala to tím, že „část dumpingu vypočtená na základě analogické běžné vnitrostátní hodnoty je ve skutečnosti stejnou subvencí, která byla napadena v rámci souběžného antisubvenčního šetření“. Žádné z těchto tvrzení by nemělo dopad na výši výsledných opatření, neboť v daném případě je kombinované clo omezeno rozpětím újmy. Čínská vláda to rovněž potvrdila v připomínkách k dokumentu poskytujícímu konečné informace. Proto bylo rozhodnuto, že není nutné zabývat se obsahem těchto tvrzení.
3.6. Výše napadnutelných subvencí
(472)
Výše valoricky vyjádřených subvencí, jež byly poskytnuty vyšetřovaným společnostem a jsou napadnutelné v souladu se základním nařízením, jsou uvedeny v této tabulce:
Vyvážející výrobce
Konečné rozpětí subvence
Wuxi Suntech Power Co., Ltd.
Luoyang Suntech Power Co. Ltd.
Suntech Power Co., Ltd.
Wuxi Sun-Shine Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd,
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Shanghai Jinglong Solar Energy Technology Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd
de minimis
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
6,5 %
Jiné spolupracující společnosti (příloha I)
6,4 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
(473)
V souladu s čl. 15 odst. 3 základního nařízení je celkové rozpětí subvence pro společnosti nezařazené do vzorku vypočteno na základě váženého průměru rozpětí subvencí stanovených pro spolupracující společnosti zařazené do vzorku, tj. 6,4 %.
(474)
Vzhledem k vysoké úrovni spolupráce ze strany vyvážejících výrobců z ČLR bylo clo pro „všechny ostatní společnosti“ stanoveno na úrovni nejvyššího cla, jež má být uloženo společnostem, které byly buď zařazeny do vzorku, nebo během šetření spolupracovaly. Clo pro „všechny ostatní společnosti“ se uplatní na společnosti, které v rámci šetření nespolupracovaly.
4. ÚJMA
4.1. Definice výrobního odvětví Unie a výroby v Unii
(475)
Obdobný výrobek vyrábělo přibližně 215 výrobců v Unii. Představují výrobní odvětví Unie ve smyslu čl. 9 odst. 1 základního nařízení a jsou dále souhrnně označováni jako „výrobní odvětví Unie“. Orgány ověřily tvrzení zúčastněných stran, že výrobců existuje vyšší počet; toto ověření odhalilo, že údajnými dalšími výrobci byli ve skutečnosti většinou vyvážející výrobci, dovozci, kteří jsou s nimi ve spojení, distributoři a montážní firmy.
(476)
Jelikož úplné veřejné informace o výrobě nebyly dostupné, byly ke zjištění celkové výroby v Unii v období šetření použity veškeré dostupné informace týkající se dotčeného výrobního odvětví Unie, včetně informací uvedených v podnětu, makroekonomických údajů poskytnutých službou Europressedienst, nezávislou konzultační společností (dále jen „konzultant“) a ověřených odpovědí na dotazník, které poskytli výrobci v Unii zařazení do vzorku. Jelikož moduly a články jsou do Unie dováženy v rámci celních položek, které zahrnují i jiné výrobky, jež nejsou předmětem tohoto šetření, a nahlášené objemy dovozu jsou v tunách, nebylo možné použít k určení objemu a hodnoty dovozu údaje Eurostatu, a vycházelo se z údajů, které poskytl konzultant. Pokud to bylo možné, byly údaje poskytnuté konzultantem porovnány s jinými dostupnými veřejnými zdroji a s ověřenými odpověďmi na dotazník.
(477)
Na tomto základě byla celková výroba v Unii v období šetření odhadnuta na přibližně 4 GW u modulů a 2 GW u článků.
(478)
Jak bylo uvedeno v 21. bodě odůvodnění, bylo do vzorku vybráno devět výrobců v Unii představujících 18-21 % celkové výroby modulů v Unii a 17-24 % celkové výroby článků v Unii.
(479)
Některé strany napadly skutečnost, že údaje poskytnuté konzultantem byly použity k určení mimo jiné výroby v Unii, výrobní kapacity v Unii, jakož i dalších makroekonomických ukazatelů újmy týkajících se výrobního odvětví Unie a údajů o dovozu. Tyto strany zpochybnily konzultantovu nezávislost tvrzením, že byl spojen s navrhovatelem. Rovněž požadovaly vysvětlení toho, na základě čeho Komise konzultanta vybrala, a zpochybnily jeho odbornou způsobilost při shromažďování hospodářských údajů v odvětví fotovoltaiky. V tomto ohledu bylo namítnuto, že Komise měla svá zjištění založit na údajích z jiných dostupných zdrojů, zejména známých výzkumných ústavů. Konečně, AFASE učinila odkaz na osvědčené postupy při předkládání hospodářských důkazů a shromažďování údajů v případech, které se týkají uplatňování článků 101 a 102 Smlouvy o fungování Evropské unie, a v případech spojování, a zpochybnila tak spolehlivost údajů předložených konzultantem.
(480)
Pokud jde o údajné vazby mezi konzultantem a žadatelem, příslušné zúčastněné strany nepředložily žádné důkazy, které by existenci těchto vazeb prokazovaly. Stejně tak šetření nepřineslo žádné důkazy o vztahu přesahujícím rámec čistě obchodní povahy. Po poskytnutí konečných informací tvrdila jedna zúčastněná strana, že existovaly náznaky toho, že důkazy prima facie předložené žadatelem - výrobním odvětvím Unie - v podnětu byly založeny na údajích poskytnutých stejným konzultantem. Ačkoli se uznává, že zjištění byla pro některé ukazatele skutečně podobná důkazům obsaženým v podnětu, nemusí to nutně znamenat, že vyplývala z jednoho a téhož zdroje. V této souvislosti se v podnětu citují různé použité zdroje. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto nutno odmítnout.
(481)
Komise považovala za vhodné využít ve stávajícím šetření tohoto poradenství, neboť z jiných veřejně dostupných zdrojů nebyly k dispozici potřebné makroekonomické údaje týkající se celkového trhu Unie ani údaje o dovozu. Než Komise vybrala společnost Europressedienst, posoudila metodiku, kterou konzultant používal pro shromažďování příslušných údajů, a rovněž jeho schopnost poskytnout potřebné údaje samostatně pro všechny typy výrobků a pro celé posuzované období.
(482)
Kromě toho byly v průběhu šetření údaje poskytnuté konzultantem pokud možno podrobovány vzájemné kontrole s dalšími dostupnými zdroji a byly potvrzeny. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že na trhu působí několik výzkumných společností zaměřených na shromažďování statistických údajů o odvětví fotovoltaiky a vykázané hodnoty se téměř nikdy neshodují. Je to tím, že dopracovat se k přesným číslům je obtížné pro jakýkoli výzkumný ústav, a uváděné ukazatele na trhu v odvětví fotovoltaiky se proto budou vždy zakládat na odhadech, ať už daný údaj předkládá kdokoli. Za těchto okolností spočívaly křížové kontroly prováděné Komisí ve srovnávání trendu ve vývoji údajů získaných od konzultanta s trendem u stejných údajů zveřejněných ostatními výzkumnými společnostmi, Společným výzkumným střediskem Komise („JRC“) a asociací EPIA, pokud byly k dispozici. Na základě těchto křížových kontrol nebyly zaznamenány žádné významné rozdíly a trend vzájemně kontrolovaných ukazatelů byl podobný. Prozatímní antidumpingová zjištění tudíž nebyla založena výhradně na údajích poskytnutých konzultantem, ale také na analýze a hodnocení těchto údajů, které provedla sama Komise. Kromě toho, jak bylo uvedeno výše v 8. bodě odůvodnění, po uložení prozatímních antidumpingových opatření byla provedena inspekce v prostorách konzultanta. Komise provedla inspekci na místě v prostorách konzultanta, aby ověřila spolehlivost metodiky a poskytnutých údajů. Inspekce na místě se uskutečnila v návaznosti na křížovou kontrolu údajů provedenou Komisí s cílem dále se ujistit o spolehlivosti a kvalitě údajů a související metodiky. Kontrola na místě byla považována za vhodný postup v rámci uplatňování zásady dobré správy, i když dotčené údaje nepředkládala zúčastněná strana, ale konzultant. Komise se na základě této inspekce dále ujistila o spolehlivosti údajů poskytovaných konzultantem.
(483)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že metodika vzájemné kontroly používaná Komisí nebyla dostatečně podrobně vysvětlena, a požadovala předložení dalších zdrojů, které při ní byly použity. Tato strana dále tvrdila, že použitá metodika byla v každém případě neplatná v tom smyslu, že byl porovnáván pouze vývoj údajů z různých zdrojů, a nikoli absolutní hodnoty.
(484)
Pokud jde o další zdroje použité ke vzájemné kontrole údajů poskytnutých konzultantem, šlo o zprávy zveřejněné střediskem JRC a asociací EPIA na totéž téma. Pokud jde o porovnávání údajů s dalšími zdroji, je třeba poznamenat, že vykazovaly nejen obdobné trendy, ale také obdobnou velikost. Proto byl vyvozen závěr, že použitá metodika byla vhodná, a tvrzení v tomto ohledu bylo odmítnuto.
(485)
Hlavní činností konzultanta je shromažďování údajů týkajících se odvětví fotovoltaiky a vytváření aktuální databáze společností činných na trhu s fotovoltaikou. Tyto údaje jsou publikovány ve specializovaných časopisech a využívají jich rovněž jednotlivé podniky, pro které konzultant provádí úžeji zaměřené výzkumy. Databáze vytvářené společností Europressedienst jsou pravidelně aktualizovány a znovu zveřejňovány. Kromě toho má konzultant v tomto odvětví několik let praxe. Přesněji řečeno, konzultantova metodika spočívá ve sběru, křížové kontrole a agregaci informací pocházejících z různých zdrojů, které jsou na trhu k dispozici. Za tímto účelem shromažďuje údaje prostřednictvím standardizovaných dotazníků zasílaných podnikům, které jsou uvedeny v databázi, či po telefonu, a to zejména od výrobců v Unii, nebo na specializovaných veletrzích, a to zejména od výrobců ve třetích zemích. Pokud informace nelze získat prostřednictvím zmíněných kanálů, Europressedienst kontroluje finanční zprávy podniků v odvětví fotovoltaiky nebo spolupracuje na dobrovolném základě s ostatními výzkumnými ústavy s cílem získat nebo vzájemně kontrolovat údaje. Bylo ověřeno, že konzultant tyto zdroje využíval při své každodenní činnosti. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo považováno za vhodné využít v probíhajícím šetření služeb společnosti Europressedienst, a tvrzení zúčastněných stran v tomto ohledu byla proto zamítnuta.
(486)
S ohledem na osvědčené postupy při předkládání hospodářských důkazů, které vydal příslušný útvar Komise (dále jen „osvědčené postupy“), je třeba poznamenat následující. Za prvé jde o dokument, kterým nemůže být Komise vázána, protože nebyl přijat sborem komisařů, ale vydán příslušným útvarem jako doporučení stranám, jak předkládat hospodářské důkazy. Za druhé se osvědčené postupy se týkají předkládání hospodářských analýz a údajů používaných při vyšetřování případů týkajících se hospodářské soutěže spadajících do působnosti článků 101 a 102 SFEU a v řízeních o kontrole spojování podniků. Platná pravidla, důkazní standardy a vyšetřovací pravomoci Komise v těchto případech hospodářské soutěže nelze srovnávat se šetřeními týkajícími se ochrany obchodu, při nichž platí zcela odlišný soubor pravidel.
(487)
Některé strany vznesly námitky proti metodě, kterou konzultant použil, a tvrdí v nich, že neodpovídá uznávaným vědeckým standardům. Jak však bylo uvedeno výše ve 481. bodě odůvodnění, metodika byla posouzena, výsledné údaje byly podrobeny vzájemné kontrole a ověřeny; výsledkem provedených kontrol bylo, že jsou tyto údaje v souladu s dalšími zveřejněnými údaji, a tudíž jsou přiměřeně spolehlivé. Konkrétní připomínky některých zúčastněných stran byly vyjasněny na bilaterální úrovni a zpřístupněny zúčastněným stranám v otevřeném vyšetřovacím spisu ke kontrole.
(488)
Obchodní komora CCCME prohlásila, že metodika agregace údajů nebyla vyjasněna. Toto tvrzení bylo odmítnuto, neboť příslušné informace byly zpřístupněny všem zúčastněným stranám ve spisu, který je zúčastněným stranám přístupný ke kontrole.
(489)
Po poskytnutí konečných informací několik stran zopakovalo své obavy ohledně výběru konzultanta Komisí a ohledně kvality poskytnutých údajů. V této souvislosti tyto strany tvrdily, že údaje od konzultanta lze objednat a zakoupit ad hoc tak, aby odpovídaly přesně vymezeným žádostem potenciálních klientů, a mohou proto být neobjektivní. Kromě toho CCCME popřela, že by údaje shromážděné konzultantem bylo možné považovat za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení, protože údaje byly do velké míry založeny na předpokladech a odhadech. Dále byl vyjádřen názor, že poskytnuté údaje nebyly ve spisu dostatečně podloženy důkazy a že neměly jednoznačný, objektivní a ověřitelný charakter.
(490)
Pokud jde o tato tvrzení, odkazuje se na 481. a 482. bod odůvodnění výše, kde byly poskytnuty doplňující informace týkající se výběru konzultanta. Kromě toho je třeba poznamenat, že Komise najala konzultanta na základě nejlepších dostupných informací v daném okamžiku a v plném souladu s finančním nařízením Komise platným pro toto řízení. Dále je třeba připomenout, že konzultantova schopnost poskytnout všechny nezbytné údaje ve stanovené lhůtě byla velmi důležitá vzhledem k tomu, že se Komise musela řídit závaznými lhůtami pro zveřejnění prozatímních zjištění v rámci současného šetření.
(491)
Pokud jde o kvalitu poskytnutých údajů a o otázku, zda je lze považovat za skutečné důkazy v souladu s čl. 3 odst. 2 základního nařízení, jak je uvedeno výše ve 482. bodě odůvodnění, konzultantova metodika shromažďování údajů byla prošetřena a bylo zjištěno, že je dostatečně kvalitní. Kromě toho, jak je také uvedeno výše ve stejném bodu odůvodnění, údaje poskytnuté konzultantem byly pokud možno podrobeny vzájemné kontrole s dalšími zdroji a bylo zjištěno, že jsou dostatečně přesné. A konečně je třeba poznamenat, že konzultant má jedinou databázi, která je pravidelně aktualizována, nezávisle na konkrétních potřebách a požadavcích zákazníků. Stejná databáze se používá k agregaci a poskytování statistických údajů o odvětví fotovoltaiky různým zákazníkům, a proto tvrzení, že údaje nebyly objektivní, musela být zamítnuta.
(492)
Po zveřejnění konečných zjištění jedna zúčastněná strana tvrdila, že Komise nezveřejnila zdroje, použitou metodiku a společnosti, se kterými konzultant spolupracoval při sestavování předložených makroekonomických údajů. Jiná zúčastněná strana zopakovala, že metodika použitá konzultantem vede k nepřesným výsledkům. Některé zúčastněné strany požadovaly další informace týkající se metodiky použité konzultantem, jako je průměrná míra odpovědí na dotazníky/rozhovory, procentní podíl údajů získaných prostřednictvím každého kanálu, jak byly tyto údaje ověřeny, aproximace/předpoklady použité k získání údajů, počet společností, u nichž byla aproximace provedena, a alespoň rozpětí počtu zaměstnanců konzultanta.
(493)
Pokud jde o tato tvrzení, je třeba podotknout, že následně po přijetí prozatímních opatření poskytla Komise zúčastněným stranám metodiku a zdroje použité konzultantem při agregaci údajů a odpověděla na konkrétní otázky zúčastněných stran v tomto ohledu po zveřejnění předběžných antidumpingových zjištění. Dodatečné žádosti o informace dotčených zúčastněných stran po poskytnutí konečných informací se považují za zahrnuté do informací poskytnutých po uložení prozatímních cel v rozsahu, který umožňovala omezení z důvodu důvěrnosti. Kromě toho je třeba zdůraznit, že Komise na místě ověřila způsob, jakým konzultant údaje shromažďoval a zpracovával, a příslušné výchozí předpoklady pro agregaci údajů. Výsledky této inspekce byly uspokojivé a Komise se znovu ujistila o přiměřenosti výchozích předpokladů a kvalitě konzultantem předkládaných údajů. Mimoto strany nezpochybnily údaje jako takové.
(494)
Po poskytnutí konečných informací jiná smluvní strana požádala o vysvětlení, pokud jde o počet výrobců v Unii, které konzultant ve svém souboru údajů zohlednil, a o překrývání mezi těmito podniky a přibližně 215 výrobci v Unii, o nichž je známo Komisi. V tomto ohledu je třeba ozřejmit, že výrobci v Unii, které konzultant zahrnul, jsou do velké míry shodní s těmi, o nichž je známo, že představují výrobní odvětví Unie v tomto šetření, jak je uvedeno ve 475. bodě odůvodnění výše.
(495)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že Komise provedla analýzu újmy nejednotným způsobem, jelikož ji uskutečnila zvlášť pro moduly a články, zatímco újma a výpočty subvenčního rozpětí byly určeny jako vážený průměr pro moduly a články společně. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že zatímco ukazatele byly předloženy odděleně pro každý typ výrobku, závěry vyvozené pro každý ukazatel se týkají výrobku, který je předmětem šetření, jako celku. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto bylo subvenční rozpětí a úrovně pro odstranění újmy stanoveny na tomto základě. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
(496)
A konečně další strana tvrdila, že výpočet hodnot makroekonomických ukazatelů během období šetření byl chybně založen na prostém průměru za roky 2011 a 2012, neboť tato metodika údajně nebyla objektivní a nevedla k výsledkům, které by odrážely realitu v průběhu období šetření. Je třeba vyjasnit, že prostý průměr údajů byl použit pouze v případě, kdy docházelo v dotyčných obdobích k podobnému vývoji. Pokud se vývoj lišil, metodika byla v souladu s tím upravena tak, aby zohlednila skutečnou situaci na trhu. Dotčená strana se přesněji nevyjádřila k otázce, do jaké míry výsledky použité metodiky neodrážely situaci na trhu. Uvedená tvrzení byla proto odmítnuta.
4.2. Určení příslušného trhu Unie
(497)
Část výrobního odvětví Unie je vertikálně integrována a podstatná část jeho výroby, zejména výroba článků, byla určena k využití pro vlastní spotřebu.
(498)
Pro stanovení toho, zda výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma, a za účelem stanovení spotřeby a dalších ekonomických ukazatelů se zkoumalo, zda a do jaké míry musí být vzato v úvahu následné využití obdobného výrobku vyráběného výrobním odvětvím Unie (dále jen „využití pro vlastní spotřebu“).
(499)
V zájmu získání co nejúplnějšího obrazu o situaci ve výrobním odvětví Unie byly analyzovány údaje o veškeré činnosti v souvislosti s obdobným výrobkem a následně bylo stanoveno, zda je výroba určena k využití pro vlastní spotřebu, nebo pro volný trh.
(500)
Bylo zjištěno, že následující ekonomické ukazatele týkající se výrobního odvětví Unie by měly být zkoumány s ohledem na veškerou činnost výrobního odvětví Unie (včetně využití pro vlastní spotřebu výrobního odvětví): spotřeba, objem prodeje, výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, růst, investice, zásoby, zaměstnanost, produktivita, peněžní tok, návratnost investic, schopnost získat kapitál a výše napadnutelných subvencí. Šetření totiž ukázalo, že tyto ukazatele by bylo oprávněné zkoumat s ohledem na veškerou činnost, neboť výroba určená k využití pro vlastní spotřebu je ve stejné míře ovlivněna konkurenčním dovozem z dotyčné země. Závislý trh a volný trh jsou dále společně označovány jako „celkový trh“.
(501)
Pokud jde o ziskovost, analýza se zaměřila na volný trh, neboť bylo zjištěno, že ceny na závislém trhu ne vždy odrážely tržní ceny a neměly na tento ukazatel dopad.
(502)
Několik stran namítalo, že se újma měla posuzovat odděleně pro závislý trh a pro volný trh. Jedna dotčená strana tvrdila, že údaje týkající se článků k využití pro vlastní spotřebu by měly být vyloučeny z posouzení újmy z toho důvodu, že nebyly ovlivněny subvencovaným dovozem.
(503)
Šetření ukázalo, že vertikálně integrovaní výrobci v Unii byli nuceni dovážet subvencované výrobky (články) a ukončit výrobu těchto výrobků za ceny vyšší než dovozní, a to v důsledku cenového tlaku vyvíjeného subvencovaným dovozem. Šetření dále ukázalo, že volný trh a trh pro vlastní spotřebu vykazovaly stejný vývoj cen, což bylo důkazem, že byly předmětným dovozem ovlivněny ve stejné míře.
(504)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany znovu zopakovaly, že Komise neposkytla přiměřené a odůvodněné analýzy závislého trhu nebo důvod, proč se samostatnou analýzu nepodařilo provést. Jedna strana tvrdila, že nebyly poskytnuty žádné informace o významu výroby v Unii určené k využití pro vlastní spotřebu. Kromě toho zazněl argument, že 106. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení je svým závěrem, že ceny na závislém trhu ne vždy odrážely tržní ceny, v rozporu se závěry uvedenými ve 503. bodě odůvodnění výše, že volný trh a závislý trh vykazovaly podobný vývoj cen.
(505)
Nejprve je třeba uvést, že 105. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení stanoví důvody, proč bylo považováno za vhodné přezkoumat ukazatele újmy (s výjimkou ziskovosti) vztažené k celkové aktivitě výrobního odvětví Unie, včetně využití pro vlastní spotřebu. V tomto ohledu je třeba připomenout, že jak je uvedeno ve stejném bodu odůvodnění, šetření ukázalo, že výroba určená k využití pro vlastní spotřebu byla rovněž ovlivněna konkurencí dovozu z ČLR, což samo o sobě dotčené zúčastněné strany nezpochybnily. Tvrzení, že nebyly vysvětleny důvody, proč nebyla provedena samostatná analýza, proto muselo být zamítnuto. Podobně, jak vyplývá z tohoto závěru, muselo být rovněž zamítnuto tvrzení, že taková samostatná analýza závislého trhu měla být provedena.
(506)
Za druhé, i když na základě výše uvedeného nebyl význam výroby v Unii určené k využití pro vlastní spotřebu považován za významný prvek, je třeba poznamenat, že výroba článků v Unii určená k využití pro vlastní spotřebu představovala asi polovinu celkové výroby v období šetření. Nakonec je zapotřebí objasnit, že skutečnost, že ceny na závislém trhu neodrážejí ceny na volném trhu, nemusí být nutně v rozporu se skutečností, že obě ceny měly stejnou tendenci, neboť mohou být na různých úrovních a pohyby cen mohou být prudší či pozvolnější, a tudíž sledovat odlišnou křivku. Na základě výše uvedených skutečností byla tvrzení ohledně závislého trhu zamítnuta.
(507)
Dotčené strany neposkytly žádné informace, které by mohly toto zjištění zpochybnit. Argumenty v tomto ohledu byly z těchto důvodů zamítnuty.
4.3. Spotřeba v Unii
(508)
Spotřeba v Unii sestávala z celkového objemu dovozu dotčeného výrobku a objemu celkového prodeje obdobného výrobku v Unii včetně výrobků určených k využití pro vlastní spotřebu. Úplné údaje o celkovém prodeji výrobního odvětví Unie na trhu Unie nebyly dostupné. Dovoz do Unie byl navíc evidován pod položkami zahrnujícími i další výrobky, jež nejsou předmětem tohoto šetření, a údaje Eurostatu o objemech byly uvedeny v tunách. Z těchto důvodů nebylo možné k určení objemu dovozu a jeho hodnoty využít údajů Eurostatu. Při stanovení spotřeby v Unii se proto vycházelo z údajů poskytnutých konzultantem, jak bylo uvedeno výše, které byly porovnány s veřejnými zdroji, jako jsou průzkumy trhu a veřejně dostupné studie, a s ověřenými odpověďmi na dotazník.
(509)
Spotřeba v Unii se vyvíjela takto:
Tabulka 1-a
Spotřeba modulů v Unii (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Celkový trh
5 465
12 198
19 878
17 538
Index (2009=100)
100
223
364
321
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 1-b
Spotřeba článků v Unii (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Celkový trh
2 155
3 327
4 315
4 021
Index (2009=100)
100
154
200
187
Zdroj: Europressedienst.
(510)
V posuzovaném období mezi rokem 2009 a obdobím šetření se celková spotřeba zvýšila u modulů o 221 % a u článků o 87 %, avšak v období šetření se oproti roku 2011 snížila. Celkově spotřeba výrobku, který je předmětem šetření, v Unii oproti úrovni roku 2009 podstatně vzrostla.
(511)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že údaje o spotřebě výrobku, který je předmětem šetření, v Unii se výrazně liší v závislosti na použitém zdroji. Tato strana tvrdila, že spolehlivé údaje lze určit pouze na základě informací shromážděných specializovanými institucemi a výzkumnými středisky. Vzhledem k vysvětlením a závěrům uvedeným v 481. až 483. bodě odůvodnění, které se týkají spolehlivosti údajů poskytovaných konzultantem a použitých v šetření, byl tento argument zamítnut.
(512)
Tatáž strana tvrdila, že by spotřeba Unie neměla být pouhým součtem dostupné výrobní kapacity modulů v Unii, ale že by z ní spotřeba modulů pro vlastní projekty výrobního odvětví Unie měla být odečtena. Tento argument byl zamítnut, neboť spotřeba modulů byla stanovena na základě nově instalovaných kapacit v Unii. To je běžný postup pro určování spotřeby modulů. Spotřeba článků byla stanovena podle výroby modulů v Unii.
(513)
Jiná strana tvrdila, že metodika popsaná konzultantem připouští obtíže při stanovování spolehlivých údajů o spotřebě. Dále bylo namítnuto, že údaje o dovozu a vývozu výrobního odvětví Unie byly založeny buď na neověřitelných odhadech, nebo na neúplných údajích a že křížová kontrola prováděná Komisí nebyla postačující k závěru, že jsou tyto údaje spolehlivé a přesné.
(514)
Jak již bylo uvedeno ve 481. a 482. bodě odůvodnění výše, kvalitu údajů a metodiku k jejich shromažďování Komise přezkoumala při inspekci na místě, na jejímž základě byl učiněn závěr, že jsou použité metodiky vhodné a výsledky přesné a přiměřeně spolehlivé. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
4.4. Dovoz z dotčené země
4.4.1. Objem dovozu z dotčené země a jeho podíl na trhu
(515)
Vývoj dovozu z dotčené země do Unie je popsán v níže uvedených tabulkách. Číselné údaje jsou důvěrné, a jsou tedy uvedeny pouze ve formě indexů a rozmezí. Je tomu tak proto, že objem dovozu ze strany vyvážejícího výrobce, u nějž nebyly zjištěny žádné subvence, jak je uvedeno v 472. bodě odůvodnění výše, byl z celkového dovozu z ČLR odečten.
Tabulka 2-a
Dovoz modulů z ČLR (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu z ČLR
Index (2009=100)
100
251
462
408
Podíl na celkovém trhu
60 % - 65 %
68 % - 73 %
75 % - 80 %
78 % - 83 %
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 2-b
Dovoz článků z ČLR (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu z ČLR
Index (2009=100)
100
273
491
506
Podíl na celkovém trhu
5 % - 10 %
12 % - 17 %
17 % - 22 %
22 % - 27 %
Zdroj: Europressedienst.
(516)
V posuzovaném období se objem dovozu z dotčené země do Unie značně zvýšil, u modulů přibližně o 308 % a u článků o více než 648 %. To vedlo k podstatnému růstu podílu dovozu z dotčené země do Unie na trhu. Konkrétně se podíl dovozu z dotčené země na trhu zvýšil z [60 % - 65 %] na [78 % - 83 %] u modulů a z [5 % - 10 %] na [22 % - 27 %] u článků. Celkově vzato se dovoz dotčeného výrobku z ČLR mezi rokem 2009 a obdobím šetření objemově i z hlediska podílu na trhu značně zvýšil.
(517)
Je třeba podotknout, že růst dovozu z dotčené země byl mnohem vyšší než růst spotřeby dotčeného výrobku v Unii. Vyvážející výrobci tudíž mohli těžit z rostoucí spotřeby v Unii a jejich pozice trhu v důsledku většího podílu na trhu zesílila.
(518)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že údaje o objemu dovozu u výrobku, který je předmětem šetření, se výrazně liší v závislosti na použitém zdroji. Tato strana tvrdila, že spolehlivé údaje lze určit pouze na základě informací shromážděných specializovanými institucemi a výzkumnými středisky. Vzhledem k vysvětlením a závěrům uvedeným v 481. až 483. bodě odůvodnění, které se týkají spolehlivosti údajů použitých v šetření, byl tento argument zamítnut.
(519)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zpochybnila metodiku pro stanovení celkového objemu dovozu z ČLR, když tvrdila, že tato metodika byla založena na transakcích uskutečněných před zaplacením cla na úrovni ceny CIF, a je proto nejisté, zda byly tyto transakce určeny pro spotřebu v Unii. Pokud jde o toto tvrzení, je třeba upřesnit, že hodnota celkového objemu dovozu z ČLR podle konzultanta nebyla ve zjištěních použita a že v průběhu šetření byly stanoveny pouze objem dovozu a dovozní ceny. Jelikož metodika pro stanovení dovozních cen jako taková nebyla danou zúčastněnou stranou zpochybněna, odkazuje se na příslušná zjištění v 520. až 528. bodě odůvodnění níže. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
4.4.2. Ceny dovozu a cenové podbízení
(520)
Průměrná cena dovozu z dotčené země do Unie se vyvíjela takto:
Tabulka 3-a
Dovozní cena modulů z ČLR (v EUR/kW)
2009
2010
2011
Období šetření
Dovozní ceny
2 100
1 660
1 350
764
Index (2009=100)
100
79
64
36
Zdroj: Europressedienst a ověřené odpovědi na dotazník v rámci vzorku.
Tabulka 3-b
Dovozní cena článků z ČLR (v EUR/kW)
2009
2010
2011
Období šetření
Dovozní ceny
890
650
620
516
Index (2009=100)
100
73
70
58
Zdroj: Europressedienst a ověřené odpovědi na dotazník.
(521)
Průměrná dovozní cena modulů a článků z ČLR se za posuzované období výrazně snížila. U modulů průměrná dovozní cena poklesla o 64 %, z 2 100 EUR/kW v roce 2009 na 764 EUR/kW v období šetření. Podobně i průměrná dovozní cena článků z ČLR poklesla o 42 %, z 890 EUR/kW na 516 EUR/kW.
(522)
Celkově vzato se cena dotčeného výrobku mezi rokem 2009 a obdobím šetření značně snížila.
(523)
Jeden spolupracující dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že dovozní ceny měly být stanoveny na základě jeho dovozu dotčeného výrobku do Unie, který tento dovozce v průběhu šetření vykázal. Ovšem údaje, které tento dovozce poskytl v průběhu šetření, představují pouze zlomek celkového dovozu do Unie a nelze z nich vyvodit žádné smysluplné závěry, pokud jde o průměrnou dovozní cenu veškerého dovozu z ČLR v průběhu celého posuzovaného období několika let. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(524)
Jiná ze zúčastněných stran tvrdila, že metodika použitá pro stanovení cen nebyla vysvětlena, zejména pokud jde o to, jak byly údaje z různých zdrojů sloučeny a sladěny. Kromě toho bylo argumentováno tím, že dovozní náklady měly být založeny na ověřených informací získaných během šetření, spíše než na odhadech.
(525)
Má se za to, že metodika předložená dotčeným stranám je dostatečně úplná, aby bylo možné pochopit, jak se dospělo k číselným údajům. Pokud jde o „dovozní“ náklady, je třeba upřesnit, že pro získání ceny CIF byly upraveny okamžité ceny. Provedený odhad byl potvrzen na základě údajů shromážděných během šetření.
(526)
S cílem určit cenové podbízení během období šetření bylo provedeno porovnání vážených průměrných prodejních cen jednotlivých typů výrobku prodávaných výrobci v Unii zařazenými do vzorku, účtovaných odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, a upravených na úroveň cen ze závodu a odpovídajících vážených průměrných cen jednotlivých typů výrobku z dovozu spolupracujících čínských vyvážejících výrobců účtovaných prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, stanovených na základě cen CIF s příslušnou úpravou o náklady po dovozu, tj. náklady na celní odbavení, manipulaci a nakládku. Použity byly průměrné náklady po dovozu u dovozců modulů zařazených do vzorku, pokud byly jejich údaje k dispozici.
(527)
Toto cenové srovnání bylo provedeno podle druhu u obchodních operací na stejné úrovni obchodní činnosti, v případě potřeby s náležitou úpravou a po odečtení rabatů a slev z cen. Výsledek srovnání vyjádřený jako procentní podíl obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření poukázal na vážené průměrné rozpětí cenového podbízení v rozmezí [19,8 % - 37,5 %] u modulů, [12,6 % - 53,8 %] u článků a [19,8 % - 37,5 %] u dotčeného výrobku celkově.
(528)
Je třeba poznamenat, že u jednoho vyvážejícího výrobce zařazeného do vzorku byla vypočtena v rámci podbízení záporná cena článků. Jelikož však nebylo vyvezené množství významné, nelze tento případ považovat za reprezentativní. Jiný vyvážející výrobce zařazený do vzorku dále napadl zdroj pro úpravu monočlánků na baterie, aniž by však tento argument doložil. Ve skutečnosti vyvážející výrobce nenapadl ani konkrétní úpravu, ani neposkytl žádné nové informace nebo důkazy, a proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
4.5. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
4.5.1. Obecně
(529)
V souladu s čl. 8 odst. 4 základního nařízení Komise posoudila veškeré hospodářské činitele a ukazatele, které ovlivňují situaci výrobního odvětví Unie. Jak je uvedeno ve 14. až 22. bodě odůvodnění výše, k posouzení újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl proveden výběr vzorku.
(530)
Za účelem analýzy újmy rozlišovala Komise mezi makroekonomickými a mikroekonomickými ukazateli újmy. Komise analyzovala makroekonomické ukazatele v posuzovaném období na základě údajů získaných od nezávislého konzultanta, které podrobila, kdykoli to bylo možné, křížové kontrole s dalšími dostupnými zdroji, a z ověřených odpovědí na dotazník ze strany výrobců v Unii zařazených do vzorku. Mikroekonomické ukazatele analyzovala Komise na základě ověřených odpovědí na dotazník ze strany výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(531)
Na základě informací týkajících se všech výrobců obdobného výrobku v Unii byly za účelem tohoto šetření posouzeny tyto makroekonomické ukazatele: výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost, produktivita, rozsah výše napadnutelných subvencí a překonání účinků dřívějších subvencí nebo dumpingu.
(532)
Na základě informací týkajících se výrobců obdobného výrobku v Unii zařazených do vzorku byly posouzeny tyto mikroekonomické ukazatele: průměrné jednotkové ceny, jednotkové náklady, náklady práce, zásoby, ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získat kapitál.
(533)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že podmínky na trhu dotčeného výrobku v jednotlivých členských státech jsou různé, a že by proto analýza újmy měla být provedena odděleně na úrovni každého členského státu. Toto tvrzení nebylo doloženo. V rámci šetření navíc nebyly zjištěny žádné zvláštní okolnosti, které by opodstatňovaly analýzu podle členských států. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(534)
Některé strany zpochybnily celkovou spolehlivost makroekonomických ukazatelů újmy, které Komise použila pro účely tohoto šetření. Tvrdily, že vývoj zjištěný u těchto ukazatelů se odchyloval od vývoje stejných ukazatelů zjištěného u výrobců v Unii zařazených do vzorku. Zejména odkazovaly na výrobu, produktivitu, prodej, průměrné náklady práce a zaměstnanost v Unii.
(535)
Makroekonomické ukazatele byly stanoveny ve vztahu ke všem výrobcům v Unii. V případě, že se porovnávají stejné údaje ve vztahu k jednotlivým výrobcům v Unii nebo ke skupině výrobců v Unii (tj. výrobcům v Unii zařazeným do vzorku), nejsou trendy zcela totožné, neboť např. váha každé společnosti není v tomto srovnání zohledněna. Výsledky srovnání makroekonomických ukazatelů pro všechny výrobce v Unii a ukazatelů pro výrobce v Unii zařazené do vzorku tudíž nejsou nutně smysluplné a neopravňují k závěru, že je jeden nebo druhý soubor údajů nespolehlivý. V každém případě lze při srovnání vývoje makroekonomických ukazatelů pro výrobní odvětví Unie a týchž konsolidovaných ukazatelů pro výrobce v Unii zařazené do vzorku zaznamenat u některých ukazatelů rozdíly ve vývoji, jako například u výroby, výrobní kapacity, objemu prodeje, zaměstnanosti a produktivity výrobního odvětví Unie od roku 2011 do období šetření. Podle všech těchto ukazatelů dosáhli výrobci v Unii zařazení do vzorku lepších výsledků než výrobní odvětví Unie celkově. Důvodem je, že v období šetření řada výrobců v Unii, kteří nebyli zařazeni do vzorku, zastavila svoji výrobu nebo byla v platební neschopnosti, což mělo nepříznivý dopad na makroekonomické ukazatele vypočtené na úrovni Unie. Uvedená tvrzení byla proto odmítnuta.
(536)
Závěr uvedený ve 153. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, že analýza situace ve výrobním odvětví Unie ukázala jednoznačně klesající trend všech hlavních ukazatelů újmy, byl podle jedné ze zúčastněných stran založen na údajích poskytnutých konzultantem. V tomto ohledu je třeba ozřejmit na jedné straně to, že makroekonomické ukazatele, jak jsou uvedeny v tabulkách 4-a až 6-c prozatímního antidumpingového nařízení, byly založeny na údajích získaných od konzultanta, a bylo-li to možné, vzájemně zkontrolovány s dalšími dostupnými zdroji. Mikroekonomické ukazatele na straně druhé, jak jsou uvedeny v tabulkách 7-a až 11-c prozatímního antidumpingového nařízení, byly založeny na údajích od výrobců v Unii zařazených do vzorku a na místě ověřeny Komisí. Je třeba rovněž poznamenat, že rozhodující faktory pro stav, kdy výrobní odvětví Unie utrpělo újmu, jako jsou úrovně ziskovosti výrobního odvětví Unie, průměrné prodejní ceny v Unii, jakož i výpočty cenového podbízení byly založeny na údajích shromážděných od výrobců v Unii zařazených do vzorku a vyvážejících výrobců, kde byly ověřeny na místě. Výše uvedené tvrzení bylo proto odmítnuto.
4.5.2. Makroekonomické ukazatele
4.5.2.1. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(537)
Celková výroba, výrobní kapacita a využití kapacity v Unii se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 4-a
Moduly - výroba, výrobní kapacita a využití kapacity (MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem výroby
2 155
3 327
4 315
4 021
Index (2009=100)
100
154
200
187
Výrobní kapacita
4 739
6 983
9 500
9 740
Index (2009=100)
100
147
200
206
Využití kapacity
45 %
48 %
45 %
41 %
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 4-b
Články - výroba, výrobní kapacita a využití kapacity (MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem výroby
1 683
2 376
2 723
2 024
Index (2009=100)
100
141
162
120
Výrobní kapacita
2 324
3 264
3 498
3 231
Index (2009=100)
100
140
151
139
Využití kapacity
72 %
73 %
78 %
63 %
Zdroj: Europressedienst.
(538)
Celková výroba modulů v Unii se v průběhu posuzovaného období zvýšila o 87 %. Výroba dosáhla svého vrcholu v roce 2011 a poté, v období šetření, klesala. Výroba modulů v Unii rostla mnohem pomaleji oproti růstu spotřeby, která se za stejné období více než ztrojnásobila. Vzhledem k značnému růstu spotřeby výrobci v Unii během posuzovaného období zdvojnásobili svou výrobní kapacitu pro výrobu modulů. Navzdory vyšším úrovním výroby se však míra využití kapacit v tomto výrobním odvětví Unie v průběhu období šetření snížila o čtyři procentní body a dosáhla pouze 41 %.
(539)
Výroba článků v Unii se v průběhu posuzovaného období zvýšila o 20 %. Dosáhla svého vrcholu v roce 2011 a poté, v období šetření, klesala. Výroba článků v Unii sledovala trend spotřeby v Unii, s pomalejším růstem až do roku 2011 a s výraznějším poklesem v období šetření. V souladu s vývojem spotřeby v Unii výrobní odvětví Unie nejprve zvýšilo svou kapacitu o 51 % do roku 2011, a poté, v období šetření, se tato kapacita snižovala. Celkově se kapacita v průběhu posuzovaného období zvýšila o 39 %. Míra využití kapacity rostla do roku 2011, kdy dosáhla svého vrcholu na úrovni 78 %, a poté, během období šetření, se o 15 procentních bodů snížila. Využití kapacity výrobního odvětví Unie pro výrobu článků se v posuzovaném období celkově snižovalo a v období šetření dosáhlo 63 %.
(540)
Výrobní odvětví Unie tedy v reakci na zvýšenou spotřebu rozšiřovalo svou kapacitu. Úroveň výroby výrobního odvětví Unie však rostla mnohem pomalejším tempem než spotřeba, což v průběhu posuzovaného období vedlo k poklesu míry využití kapacity pro výrobu dotčeného výrobku.
(541)
AFASE tvrdila, že objem výroby modulů a článků uvedený v 537. bodě odůvodnění výše a výrobní kapacita odvětví Unie pro moduly a články uvedená v témže bodě odůvodnění byly nadhodnocené, a předložila údaje z jiných zdrojů (tj. EPIA, IMS a BNEF) prokazující nižší objem. Tyto údaje jsou převzaty v 537. bodě odůvodnění výše.
(542)
Objem výroby uvedený v 537. bodě odůvodnění vychází z informací zahrnujících kotované i nekotované společnosti. Rozvoj výroby v Unii, jak je uveden v 537. bodě odůvodnění výše, je navíc v souladu s rozvojem spotřeby v Unii uvedeným v 509. bodě odůvodnění. Údaje o objemu výroby předložené aliancí AFASE se liší od trendu spotřeby v Unii, jak je uveden v 509. bodě odůvodnění, a od statistik spotřeby v Unii vydaných asociací EPIA.
(543)
Pokud jde o výrobní kapacitu, šetření ukázalo, že zjištění uvedená v 537. bodě odůvodnění zahrnovala výrobní kapacity společností, které se ocitly v platební neschopnosti nebo během období šetření zastavily výrobu, aniž však prodaly své výrobní závody a stroje, a byly tudíž schopny výrobu velmi rychle obnovit. Podobně, jak bylo uvedeno výše v 542. bodě odůvodnění, číselné údaje v 537. bodě odůvodnění zahrnovaly údaje od nekotovaných společností.
(544)
A konečně údaje poskytnuté nezávislou konzultační společností byly vzájemně zkontrolovány a ověřeny a bylo zjištěno, že jsou dostatečně přesné. Na základě výše uvedeného se má za to, že údaje vycházející z jiných dostupných zdrojů, které předložila AFASE, nejsou nutně v rozporu se zjištěními uvedenými v prozatímním antidumpingovém nařízení.
(545)
V každém případě by přijetí údajů, které předložila AFASE, nemělo vliv na celkový závěr, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu, neboť vývoj těchto ukazatelů, tj. výroba v Unii a výrobní kapacita v Unii, by byl ještě výraznější.
(546)
Jeden spolupracující dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že objem výroby, výrobní kapacita a využití kapacity měly být stanoveny pouze na základě údajů výrobců v Unii zařazených do vzorku. Jelikož však jde o makroekonomické ukazatele, měly by být zjištěny na úrovni všech výrobců v Unii s cílem získat smysluplný a úplný obraz o situaci výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(547)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana požádala Komisi, aby vyjasnila, jak konzultant vypočítal roční výrobu v Unii. Jiná strana požádala Komisi, aby dále vysvětlila slaďování různých dostupných údajů souvisejících s celkovou výrobní kapacitou Unie. Další strana tvrdila, že údaje o celkové výrobě v Unii a výrobní kapacitě měly být získány od výrobců v Unii zařazených do vzorku, neboť by se tak dospělo ke spolehlivějším výsledkům. V této souvislosti bylo uvedeno, že veřejně přístupné údaje byly vzhledem k jejich důvěrné povaze nepřesné a že každé výzkumné středisko nebo konzultant musí založit své analýzy na řadě odhadů a předpokladů.
(548)
Je třeba objasnit, že roční výroba v Unii byla vypočtena na základě údajů nahlášených výrobci v Unii konzultantovi. Pokud nebylo možné získat údaje o roční produkci určitého výrobce v Unii za konkrétní rok, byl tento údaj odhadnut uplatněním míry využití kapacity z předchozího roku na novou výrobní kapacitu v dotčeném roce. Orgány rovněž srovnávaly hodnotu, k níž dospěl konzultant, s údaji vykázanými v odpovědích výrobního odvětví Unie na standardizované dotazníky před zahájením řízení. Obě hodnoty jsou podobné.
(549)
Pokud jde o žádost, aby Komise poskytla podrobnější vysvětlení ohledně sladění různých dostupných údajů o výrobní kapacitě v Unii, je třeba poznamenat, že tato informace již byla uvedena v otevřeném spisu, který je zúčastněným stranám k dispozici ke kontrole. Proto byla tato žádost zamítnuta.
(550)
A konečně, výroba v Unii a výrobní kapacita jsou makroekonomickými ukazateli, a musí proto být stanoveny na úrovni celého výrobního odvětví Unie, a nikoli na úrovni výrobců z Unie zařazených do vzorku.
(551)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že metodika použitá při shromažďování údajů o výrobě (zejména rozhovory a návštěvy výrobních závodů) neumožňuje dojít ke spolehlivým výsledkům vzhledem k důvěrné povaze těchto údajů a k neochotě společností tyto údaje poskytnout. Tuto metodiku proto nelze považovat za přiměřenou. To bylo údajně potvrzeno skutečností, že ačkoli konzultant využil údaje od mnohem většího počtu výrobců v Unii, zatímco Komise zohlednila při přezkumu stávající situace v zahajovací fázi údaje pouze od jednoho z nich, celkový objem výroby zjištěný konzultantem byl nižší než celkový objem výroby zjištěný Komisí pro účely přezkoumání stávající situace. Tato strana dále tvrdila, že v důsledku toho informaci týkající se tohoto ukazatele újmy nelze považovat za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(552)
Za prvé je třeba upřesnit, že počet výrobců, které vzali v úvahu konzultant na jedné straně a Komise na straně druhé, byl téměř stejný, a že argument, že výsledky nebyly soudržné, bylo proto třeba zamítnout. Dále se připomíná, že údaje, které shromáždil konzultant, byly podrobeny křížové kontrole s dalšími zdroji všude tam, kde to bylo možné, a bylo zjištěno, že odhady byly dostatečně spolehlivé. Proto se potvrzuje, že údaje o výrobě poskytnuté konzultantem byly považovány za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
4.5.2.2. Objem prodeje a podíl na trhu
(553)
Objem prodeje výrobního odvětví Unie a jeho podíl na trhu se v průběhu posuzovaného období vyvíjel takto:
Tabulka 5-a
Moduly - objem prodeje a podíl na trhu (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem prodeje na trhu Unie
1 037
1 890
2 683
2 357
Index (2009=100)
100
182
259
227
Podíl na trhu
19 %
15 %
13 %
13 %
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 5-b
Články - objem prodeje a podíl na trhu (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem prodeje na celkovém trhu
1 470
1 913
2 245
1 545
Index (2009=100)
100
130
153
105
Podíl na trhu
68 %
57 %
52 %
38 %
Zdroj: Europressedienst.
(554)
V průběhu posuzovaného období vzrostl objem prodeje modulů o 127 %. S ohledem na zvýšení spotřeby o 221 % to však vedlo k poklesu podílu výrobního odvětví Unie na trhu z 19 % v roce 2009 na 13 % v období šetření. Pokud jde o články, prodej výrobního odvětví Unie se zvýšil o zanedbatelných 5 %, zatímco spotřeba vzrostla o 87 %, což mělo za následek pokles podílu na trhu ze 68 % v roce 2009 na 38 % v období šetření. V reakci na rostoucí spotřebu prodej modulů a článků výrobního odvětví Unie rostl mnohem méně než dovoz z dotčené země. Výrobní odvětví Unie tak nemohlo těžit z rostoucí spotřeby. V důsledku toho se v posuzovaném období podíl na trhu modulů a článků snížil.
(555)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že podíl výrobního odvětví Unie na trhu modulů dosahoval v roce 2009 pouze 19 % a že pokles o 6 procentních bodů v průběhu posuzovaného období nelze považovat za újmu.
(556)
Snížení podílu na trhu o 6 procentních bodů v průběhu posuzovaného období je třeba posuzovat na pozadí zvýšení spotřeby modulů v Unii o více než 200 % za stejné období. Jak je uvedeno výše, dokonce ani v situaci, kdy spotřeba stoupala, nemohlo výrobní odvětví Unie odpovídajícím způsobem zvýšit svůj objem prodeje a utrpělo ztráty, pokud jde o podíl na trhu. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto.
(557)
Jedna strana tvrdila, že metodika použitá při shromažďování údajů o prodeji (zejména rozhovory a návštěvy výrobních závodů) neumožňuje dojít ke spolehlivým výsledkům vzhledem k důvěrné povaze těchto údajů a k neochotě společností tyto údaje poskytnout. Tuto metodiku proto nelze považovat za přiměřenou. Stejně tak tyto údaje nelze považovat za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 původního nařízení. Jak je uvedeno ve 482. bodě odůvodnění výše, údaje, které shromáždil konzultant, byly podrobeny křížové kontrole s dalšími zdroji všude tam, kde to bylo možné, a bylo zjištěno, že odhady byly dostatečně spolehlivé. Proto se potvrzuje, že údaje o prodeji poskytnuté konzultantem byly považovány za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
4.5.2.3. Zaměstnanost a produktivita
(558)
Zaměstnanost a produktivita se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 6-a
Moduly - zaměstnanost a produktivita
2009
2010
2011
Období šetření
Počet zaměstnanců
11 779
15 792
17 505
16 419
(Index 2009 = 100)
100
134
149
139
Produktivita
(kW/zaměstnanec)
183
211
247
245
(Index 2009 = 100)
100
115
135
134
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 6-b
Články - zaměstnanost a produktivita
2009
2010
2011
Období šetření
Počet zaměstnanců
5 281
5 937
5 641
4 782
(Index 2009 = 100)
100
112
107
91
Produktivita
(kW/zaměstnanec)
319
400
483
423
(Index 2009 = 100)
100
126
151
133
Zdroj: Europressedienst.
(559)
Zaměstnanost ve výrobě modulů vzrostla mezi rokem 2009 a obdobím šetření o 39 %, zatímco ve výrobě článků se o 9 % snížila. Avšak je třeba podotknout, že do roku 2011 zaměstnanost rostla, a poté, v období šetření, ve výrobě modulů klesala. Ve výrobě článků zaměstnanost rostla do roku 2010, a poté, v roce 2011 a v období šetření, klesala. Celková produktivita výroby modulů a článků vykazovala pozitivní vývoj a zvýšila se u modulů o 34 % a u článků o 33 %. Jde zčásti o důsledek snahy výrobního odvětví Unie reagovat na tlak subvencovaného dovozu z ČLR.
(560)
V souladu s poklesem výroby modulů v Unii mezi rokem 2011 a obdobím šetření se ve stejném období snížila také zaměstnanost ve výrobě modulů. Ve výrobě článků zaměstnanost rostla do roku 2010, a poté, v roce 2011 a v období šetření, se snížila, zatímco výroba článků v Unii stále rostla až do roku 2011 a poté začala klesat.
(561)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že metodika pro stanovení celkové zaměstnanosti v Unii v průběhu posuzovaného období byla nesprávná. Tato strana tvrdila, že v případech, kdy míra zaměstnanosti určitého výrobce v Unii nebyla k dispozici, uvažovala se místo toho průměrná míra zaměstnanosti výrobců v Unii, pro které tato informace k dispozici byla. Toto tvrzení muselo být odmítnuto, neboť metoda ke stanovení celkové zaměstnanosti byla jiná; pokud údaje o zaměstnanosti u určitého výrobce v Unii nebyly k dispozici, byla tato hodnota odhadnuta podle údajů od téhož podniku od předchozí rok(y). Jak bylo uvedeno výše ve 482. bodě odůvodnění, byla tato metodika ověřena a shledána přiměřenou. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
4.5.2.4. Výše napadnutelných subvencí a překonání účinků dřívějšího subvencování nebo dumpingu
(562)
Všechna dumpingová rozpětí jsou podstatně vyšší než nepatrná. Pokud jde o dopad výše napadnutelných subvencí na výrobní odvětví Unie, nelze ho vzhledem k objemu a cenám dovozu z dotčené země považovat za zanedbatelný.
(563)
Jelikož se jedná o první antisubvenční řízení ohledně dotčeného výrobku, nejsou k dispozici žádné údaje pro posouzení účinků případného minulého dumpingu nebo subvencování.
4.5.3. Mikroekonomické ukazatele
4.5.3.1. Ceny a faktory ovlivňující ceny
(564)
Průměrné prodejní ceny výrobců v Unii zařazených do vzorku účtované odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 7-a
Moduly - průměrné prodejní ceny v Unii
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné prodejní ceny na volném trhu v Unii
(EUR/kW)
2 198,75
1 777,15
1 359,35
1 030,83
(Index 2009 = 100)
100
81
62
47
Výrobní náklady
(EUR/kW)
2 155,02
1 599,44
1 400,13
1 123,60
(Index 2009 = 100)
100
74
65
52
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 7-b
Články - průměrné prodejní ceny v Unii
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné prodejní ceny na volném trhu v Unii
(EUR/kW)
1 525,09
1 160,99
777,62
474,91
(Index 2009 = 100)
100
76
51
31
Výrobní náklady
(EUR/kW)
1 647,10
1 021,67
1 057,56
745,61
(Index 2009 = 100)
100
62
64
45
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(565)
Prodejní ceny v posuzovaném období zaznamenaly prudký pokles, tj. u modulů o 53 % a u článků o 69 %. V průběhu posuzovaného období se prodejní ceny trvale snižovaly, ale tento pokles cen byl zvlášť výrazný v období šetření, kdy se propadly na neudržitelnou úroveň. Za posuzované období poklesly výrobní náklady u modulů o 48 % a u článků o 55 %. Výrobní odvětví Unie nemohlo mít prospěch ani ze svého trvalého úsilí o zvýšení své nákladové účinnosti, ani z dopadu poklesu nákladů na hlavní surovinu, polykrystalický křemík. Bylo tomu tak především v důsledku rostoucího tlaku subvencovaného dovozu na ceny, což mělo negativní dopad na prodejní ceny výrobního odvětví Unie, jejichž pokles přesáhl výši výtěžku nákladové účinnosti. Je to patrné v negativním vývoji ziskovosti výrobního odvětví Unie popsaném ve 579. bodě odůvodnění níže. Celkově došlo k značnému poklesu průměrné ceny a výrobních nákladů obdobného výrobku se zničujícím účinkem na ziskovost výrobního odvětví Unie.
(566)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila zjištění, že pokles průměrných prodejních cen měl ničivý dopad na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tvrdila, že se průměrné výrobní náklady výrobního odvětví Unie odpovídajícím způsobem snížily, a že snížení ceny je tudíž přirozené. Jak je však popsáno ve 565. bodě odůvodnění výše, při šetření se zjistilo, že prodejní ceny výrobního odvětví Unie se snížily ještě více než jeho průměrné výrobní náklady, a snížení nákladů se proto neodrazilo v ziskovosti výrobního odvětví Unie. Potvrzuje se tak, že snížení prodejních cen ve výrobním odvětví Unie mělo zničující účinek na ziskovost výrobního odvětví Unie, a tvrzení v uvedeném ohledu byla odmítnuta.
(567)
Jiná strana zpochybnila závěr ve 138. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, že ceny byly v období šetření na neudržitelné úrovni, a tvrdila, že rozhodnout by měly tržní síly. Táž strana taktéž odporovala závěru ve stejném bodu odůvodnění, že výrobní odvětví Unie nemohlo mít prospěch z poklesu nákladů v důsledku cenového tlaku vyvíjeného subvencovaným dovozem. V tomto ohledu dospěly orgány k těmto závěrům: „neudržitelná úroveň“ odkazuje na skutečnost, že prodej výrobního odvětví Unie byl ztrátový, a proto nebyl dlouhodobě udržitelný. Otázka, zda je úroveň cen udržitelná, je tedy pouze otázkou vztahu mezi výrobními náklady a cenami. Tím, že „nemohlo mít prospěch z poklesu nákladů“, se odkazuje na skutečnost, že náklady neklesaly tak rychle jako ceny. Obě tato prohlášení jsou podložena důkazy ve 138. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Tento argument proto musel být zamítnut.
4.5.3.2. Náklady práce
(568)
Průměrné náklady práce výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 8-a
Průměrné náklady na zaměstnance
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné náklady práce na zaměstnance (EUR)
38 194
40 793
41 781
42 977
(Index 2009 = 100)
100
107
110
113
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 8-b
Články - průměrné náklady práce na zaměstnance
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné náklady práce na zaměstnance (EUR)
49 677
49 357
49 140
49 350
(Index 2009 = 100)
100
99
99
99
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(569)
Mezi rokem 2009 a obdobím šetření průměrné náklady práce na zaměstnance v případě modulů průběžně rostly, a to celkem o 13 %. Pokud jde o články, zůstávaly průměrné náklady práce v posuzovaném období stabilní, mezi roky 2009 a 2010 mírně poklesly o 1 %, ale poté až do období šetření zůstaly stabilní. Celkový nárůst nákladů práce lze částečně vysvětlit současným růstem produktivity (moduly a články) a vývojem inflace.
(570)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že během posuzovaného období nedošlo k žádné inflaci, a že tedy celkový nárůst nákladů práce nemohl být tímto faktorem způsoben.
(571)
Na rozdíl od toho, co tvrdí dotčená strana, šetření odhalilo, že v průběhu posuzovaného období došlo k inflaci a že zvýšení nákladů práce, jež se týkalo pouze modulů, lze vysvětlit inflací a zvýšením produktivity.
(572)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že situace působící újmu výrobnímu odvětví Unie byla způsobena zvýšením nákladů práce a souběžným snížením produktivity. Nicméně za prvé je třeba uvést, že náklady práce zůstaly v případě článků stabilní, zatímco produktivita vzrostla, a to u článků i u modulů. Nárůst posledně jmenovaného faktoru lze tudíž vysvětlit zvýšením produktivity. Kromě toho šetření ukázalo, že náklady práce nepředstavují významnou část výrobních nákladů, jak již bylo uvedeno ve 203. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Tento argument proto musel být zamítnut.
4.5.3.3. Zásoby
(573)
Úroveň zásob výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjela takto:
Tabulka 9-a
Moduly - zásoby
2009
2010
2011
Období šetření
Konečný stav zásob (v kW)
28 612
40 479
74 502
65 415
(Index 2009 = 100)
100
141
260
229
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 9-b
Články - zásoby
2009
2010
2011
Období šetření
Konečný stav zásob (v kW)
16 995
23 829
76 889
68 236
(Index 2009 = 100)
100
140
452
402
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(574)
Zásoby v posuzovaném období zaznamenaly prudký nárůst, u modulů o 129 % a u článků o 302 %. Pokud jde o moduly, zásoby průběžně rostly, dosáhly velmi vysoké úrovně v roce 2011 (nárůst o 160 %), v období šetření se snížily, ale v porovnání se stavem na počátku posuzovaného období stále zůstávaly na velmi vysoké úrovni. V případě článků byl vývoj ještě výraznější, s růstem zásob mezi lety 2009 a 2011 o více než 350 %. I zde došlo v období šetření k poklesu zásob, ale ty v porovnání se stavem na počátku posuzovaného období zůstávaly na velmi vysoké úrovni.
(575)
Šetření ukázalo, že vzhledem k nepříznivé současné situaci měli výrobci v Unii tendenci udržovat pouze omezené zásoby obdobného výrobku a vyrábět na základě objednávek. Růst zásob obdobného výrobku v průběhu posuzovaného období proto není významným faktorem pro stanovení, zda byla výrobnímu odvětví Unie způsobena podstatná újma.
(576)
Jedna dotčená strana tvrdila, že prezentace hodnot zásob ve 141. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení je zavádějící, protože zásoby byly vyjádřeny v kW, a nikoli v MW, na rozdíl od objemu výroby výrobního odvětví Unie.
(577)
Otázka, zda jsou zásoby vyjádřené v kW, nebo v MW, jako taková není považována za relevantní pro určení toho, zda výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu. Tento argument byl proto odmítnut.
(578)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany tvrdily, že zásoby měly být stanoveny pro celé výrobní odvětví Unie a že údaje pouze pro deset výrobců v Unii nejsou reprezentativní. Je třeba objasnit, že zásoby byly považovány za mikroekonomické ukazatele, a proto by měly být stanoveny na základě informací získaných od společností individuálně, v tomto případě od vzorku výrobců v Unii považovaného za reprezentativní pro celé výrobní odvětví Unie. Výše uvedené tvrzení bylo proto odmítnuto.
4.5.3.4. Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic a schopnost získat kapitál
(579)
Ziskovost a peněžní tok se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 10-a
Moduly - ziskovost a peněžní tok
2009
2010
2011
Období šetření
Ziskovost prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v % obratu z prodeje)
2 %
10 %
-3 %
-9 %
Peněžní tok
13 %
10 %
12 %
3 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 10-b
Moduly - ziskovost a peněžní tok
2009
2010
2011
Období šetření
Ziskovost prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v % obratu z prodeje)
-8 %
12 %
-36 %
-57 %
Peněžní tok
75 %
52 %
-0,3 %
-46 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(580)
Ziskovost výrobců v Unii zařazených do vzorku byla stanovena tak, že čistý zisk z prodeje obdobného výrobku odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, byl vyjádřen jako procentní podíl z obratu z tohoto prodeje.
(581)
Ziskovost u obdobného výrobku se v průběhu posuzovaného období prudce snížila a přešla ve ztrátu. U modulů ziskovost poklesla o 11 procentních bodů a u článků o 49 procentních bodů.
(582)
Ziskovost u obdobného výrobku se mezi roky 2009 a 2010 zvýšila, ale v roce 2011, kdy výrobní odvětví Unie zaznamenalo ztráty, značně klesla a v období šetření se snížila ještě více. Zvlášť vysoké byly ztráty ve výrobě článků.
(583)
Podobně sledoval negativní trend mezi rokem 2009 a obdobím šetření i vývoj čistého peněžního toku, což je schopnost výrobců v Unii zařazených do vzorku samofinancovat svoji činnost. U modulů poklesl o 10 procentních bodů s lehkým růstem v roce 2011, přičemž k největšímu poklesu peněžního toku došlo mezi rokem 2011 a obdobím šetření. U článků bylo snížení peněžního toku výraznější než u modulů a během období šetření dosáhl tento faktor značně negativní úrovně. Peněžní tok u obdobného výrobku tedy v průběhu posuzovaného období poklesl.
(584)
Dále uvedené údaje představují vývoj investic a návratnosti investic výrobců v Unii zařazených do vzorku za posuzované období v poměru k celkovému trhu.
Tabulka 11-a
Moduly - investice a návratnost investic
2009
2010
2011
Období šetření
Investice (v EUR)
12 081 999
50 105 017
64 643 322
32 730 559
(Index 2009 = 100)
100
415
535
271
Návratnost investic
-15 %
19 %
-15 %
-17 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 11-b
Články - investice a návratnost investic
2009
2010
2011
Období šetření
Investice (v EUR)
31 448 407
34 451 675
10 234 050
6 986 347
(Index 2009 = 100)
100
110
33
22
Návratnost investic
-4 %
10 %
-20 %
-19 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(585)
Z výše uvedené tabulky je patrné, že výrobní odvětví Unie mezi rokem 2009 a obdobím šetření zvýšilo své investice do výroby modulů o 171 %. Souviselo to hlavně se značnými přírůstky kapacity. Ve stejném období však výrobní odvětví Unie snížilo své investice do výroby článků o 78 %; uskutečněné investice směřovaly hlavně do výzkumu a vývoje a do zlepšování a údržby výrobní techniky a výrobního procesu s cílem zlepšit efektivitu. Jelikož si výrobní odvětví Unie v posuzovaném období další investice do článků nemohlo dovolit, byla v období šetření úroveň investic dosti nízká. Vzhledem k tomu, že investice byly financovány především peněžním tokem a vnitropodnikovými úvěry, mělo snížení peněžního toku okamžitý dopad na výši investovaných prostředků.
(586)
Návratnost investic byla vyjádřena jako zisk v procentech vztažený k čisté účetní hodnotě investic. U obdobného výrobku mezi rokem 2009 a obdobím šetření sledovala podobný negativní trend jako ostatní ukazatele finanční výkonnosti, a to pro všechny tři typy výrobku. U článků došlo v letech 2009 a 2010 k růstu, avšak v roce 2011 se návratnost investic značně zhoršila a dosáhla záporné úrovně. U modulů byla na záporné úrovni po celé období šetření kromě roku 2010, kdy dosáhla 19 %. Celkově se v průběhu posuzovaného období snižovala a v období šetření dosahovala u článků -17 %, tj. snížení o 1 %, avšak stále zůstávala na značně záporné úrovni -19 %. Celkově se návratnost investic u obdobného výrobku během posuzovaného období vyvíjela negativně.
(587)
Schopnost získat kapitál byla analyzována v souvislosti s celkovým trhem a byla zjištěna trvale klesající schopnost výrobního odvětví Unie přinášet hotovost pro výrobu obdobného výrobku a následné zhoršování finanční situace výrobního odvětví Unie.
(588)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že údaje o investicích, jak jsou uvedeny výše, byly příliš nízké v poměru k výrobní kapacitě výrobního odvětví Unie, jak je uvedena v 538. bodě odůvodnění. Na podporu tohoto tvrzení strana uvedla, že si je vědoma investice jednoho výrobce v Unii do zvýšení kapacity, jež byla mnohem nákladnější. Dotčená strana dospěla k závěru, že zjištěná výrobní kapacita výrobního odvětví Unie proto musela být nadhodnocena. Je třeba uvést, že toto tvrzení nebylo podloženo žádnými důkazy, zejména pokud jde o investici dotyčného výrobce v Unii. Naopak údaje o investicích v prozatímním antidumpingovém nařízení byly stanoveny na základě aktuálních a ověřených informací od výrobců v Unii zařazených do vzorku. Je třeba poznamenat, že tato námitka byla rovněž založena na srovnání mezi celkovými investicemi výrobců v Unii zařazených do vzorku a celkovou výrobní kapacitou celého výrobního odvětví Unie, což nelze pokládat za vhodný srovnávací základ, jelikož do srovnání nebyly zahrnuty celkové investice celého výrobního odvětví Unie. Tento argument proto musel být zamítnut.
4.5.3.5. Závěr ohledně újmy
(589)
Analýza situace ve výrobním odvětví Unie u všech hlavních ukazatelů újmy ukázala jednoznačně klesající trend. Kvůli celkově rostoucí spotřebě celková výroba v posuzovaném období u modulů a článků vzrostla. Ačkoli se objem prodeje zvýšil, podíl výrobního odvětví Unie na trhu se v období šetření zmenšil v důsledku vyššího růstu spotřeby během posuzovaného období. Průměrná prodejní cena po celé posuzované období prudce klesala, což mělo negativní dopad na všechny ukazatele finanční výkonnosti, jako je ziskovost, peněžní tok, návratnost investic a schopnost získat kapitál.
(590)
V posuzovaném období došlo ke zvýšení celkového objemu prodeje výrobního odvětví Unie. Růst objemu prodeje výrobního odvětví Unie však byl doprovázen obrovským snížením průměrné prodejní ceny.
(591)
Během posuzovaného období rostl dovoz zúčastněných stran z ČLR co do objemu i podílu na trhu. Zároveň trvale klesaly dovozní ceny, které byly výrazně nižší než průměrná cena výrobního odvětví Unie na trhu Unie.
(592)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie, a zejména výrobci v Unii zařazení do vzorku, si vedou dobře. Vyskytlo se tvrzení, že vývoj určitých ukazatelů újmy, a sice objemu výroby, výrobní kapacity, prodeje a zaměstnanosti, ale i ziskovosti některých výrobců zařazených do vzorku, byl vzrůstající a nepředstavoval by podstatnou újmu. Tato tvrzení nebyla potvrzena výsledky šetření, které ukázaly jasné sestupné vývojové tendence mnohých ukazatelů újmy významných pro vyvození závěru, že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma.
(593)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti šetření zejména potvrdilo, že prodejní ceny jsou nižší než výrobní náklady, a mají tak negativní účinek na ziskovost výrobního odvětví Unie, která během období šetření dosáhla záporné úrovně. Byl učiněn závěr, že pokud bude subvencovaný dovoz na trh Unie pokračovat, přeruší pravděpodobně výrobní odvětví Unie v důsledku ztrát zaznamenaných v průběhu šetření trvale rozsáhlejší výrobu obdobného výrobku v Unii. Jak se zdá, potvrdil tento závěr i vývoj během období šetření a po něm, tj. některé společnosti vyhlásily platební neschopnost a/nebo dočasně či trvale zastavily výrobu.
(594)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byl učiněn závěr, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 8 odst. 4 základního nařízení.
5. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
5.1. Úvod
(595)
V souladu s čl. 8 odst. 5 a 6 základního nařízení se zkoumalo, zda byla podstatná újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobena subvencovaným dovozem z dotčené země. Dále byly vedle subvencovaného dovozu zkoumány i jiné známé činitele, které by mohly výrobnímu odvětví Unie způsobit újmu, aby bylo zajištěno, že jakákoliv újma způsobená těmito jinými činiteli není přičítána subvencovanému dovozu.
(596)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že podmínky na trhu dotčeného výrobku v jednotlivých členských státech jsou různé, a že by proto analýza příčinných souvislostí měla být provedena na úrovni každého členského státu odděleně.
(597)
Velikost trhu v členských státech do určité míry určují vnitrostátní režimy podpory. Šetřením však také bylo zjištěno, že poptávka nezávisí výlučně na režimech podpory. Jak se zdá dosáhly solární panely - v závislosti na zeměpisné poloze (míra slunečního záření) a ceně elektrické energie v daném místě - cenové parity nebo k ní mají blízko (tj. stav, kdy se náklady na získávání solární energie rovnají nákladům na získávání energie z konvenčních zdrojů), což znamená, že k určitým investicím dochází nezávisle na režimech podpory. Proto nemohlo být prokázáno, že podmínky na trhu závisí výlučně na režimech podpory, a toto tvrzení bylo tudíž zamítnuto.
(598)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že analýza příčinných souvislostí neoddělila, neodlišila a nekvantifikovala škodlivé účinky subvencovaných dovozů od účinků jiných známých faktorů, které působí výrobnímu odvětví Unie újmu současně. Kromě toho byl vyřčen názor, že Komise opomněla tyto další známé faktory hromadně analyzovat.
(599)
V reakci na toto tvrzení je třeba poznamenat, že Komise podle ustálené praxe prověřila za prvé, zda existuje příčinná souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, a za druhé, zda některý z dalších známých faktorů nenarušil příčinnou souvislost mezi podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, a subvencovaným dovozem. V této analýze byl vliv dalších známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie posouzen, rozlišen a oddělen od škodlivých účinků subvencovaného dovozu, tak aby se zajistilo, že újma způsobená těmito faktory nebude přičítána subvencovanému dovozu. Bylo zjištěno, že žádný z nich neměl významný dopad na výrobní odvětví, jenž by mohl vyvrátit skutečnost, že zjištěná újma musí být přičtena subvencovanému dovozu. Z tohoto důvodu byl tento argument zamítnut.
(600)
Po poskytnutí konečných informací několik zúčastněných stran zopakovalo výše uvedené argumenty. V tomto ohledu bylo tvrzeno, že by Komise měla stanovit explicitně, prostřednictvím odůvodněného a přiměřeného vysvětlení, že újma způsobená jinými faktory než subvencovanými dovozy není přičítána tomuto dovozu.
(601)
Během šetření byl po posouzení všech skutečností učiněn závěr, že subvencovaný dovoz sám o sobě způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. V tomto ohledu nebylo vyčíslení účinků dalších známých faktorů možné, a bylo proto provedeno kvalitativní posouzení, uvedené ve 164. až 222. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Závěrem bylo potvrzeno, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie byla zapříčiněna subvencovaným dovozem. Je pravdou, že účinky ostatních činitelů na negativní vývoj výrobního odvětví Unie byly omezené. Je nutné poznamenat, že čl. 8 odst. 5 a 6 základního nařízení neukládá žádné povinnosti, pokud jde o formu analýz přičitatelnosti a nepřičitatelnosti, jež je třeba provést. Na druhé straně je podle čl. 8 odst. 5 a 6 základního nařízení tyto analýzy nutno provést tak, aby bylo možno oddělit a odlišit škodlivé účinky subvencovaných dovozů od škodlivých účinků způsobených jinými faktory. Šetření neodhalilo žádný důkaz o tom, že by některý ze všech ostatních známých faktorů, které mohly přispět k utrpěné újmě, společně s jinými nebo zvlášť, narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo. Vzhledem k výše uvedené analýze se potvrdilo, že ostatní známé faktory nebyly takové povahy, aby mohly zvrátit závěr, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie musí být přičítána subvencovanému dovozu. Na základě těchto skutečností byly tyto argumenty zamítnuty.
(602)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že vnitrostátní režimy podpory, míra slunečního záření a ceny elektřiny (včetně regulačních poplatků) se liší podle členských států a že každý trh je kromě toho rozdělen na různé segmenty (zařízení pro obytné objekty s výkonem menším než 40 kW, obchodní a průmyslová zařízení s výkonem mezi 40 kW a 1 MW a užitkový segment trhu - zařízení s výkonem mezi 1 MW a 10 MW). S ohledem na to se proto domnívají, že by se analýza příčinných souvislostí měla provést odděleně pro každý členský stát na straně jedné, a pro segment vysokovýkonnostních zařízení a segment zařízení pro obytné objekty na straně druhé.
(603)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zopakovaly svá tvrzení, že by se analýza příčinných souvislostí měla provádět samostatně pro každý členský stát, aniž by však v tomto ohledu poskytly další argumenty nebo nové důkazy.
(604)
Šetření ukázalo, že prodejní a dovozní ceny jsou v celé Unii podobné. Lze se tedy domnívat, že pro výrobek, jenž je předmětem šetření, existuje jeden trh. Šetření rovněž neodhalilo, že by výrobci v každém členském státě nebo regionu soustředili své činnosti na tento konkrétní trh nebo že by byly subvencované dovozy soustředěny na jeden členský stát nebo region. Kromě toho žádná ze zúčastněných stran netvrdila, že by se subvencování a újma měly analyzovat pro jednotlivé členské státy samostatně, což by ovšem bylo předpokladem pro vedení samostatné analýzy příčinných souvislostí pro každý členský stát. Šetření neodhalilo žádný důkaz, že by to byl vhodný přístup, zejména vzhledem k podobným cenám v celé Unii u výrobku posuzovaného na úrovni Unie. Kromě toho je třeba poznamenat, že míra slunečního záření se může v různých regionech téhož členského státu lišit, např. v jižní Francii je tato míra vyšší než ve Francii severní, nebo mohou v různých regionech jednoho členského státu existovat různé režimy podpor (např. v Belgii), a proto se dopad těchto faktorů na poptávku může měnit z jednoho regionu téhož členského státu na druhý. Nicméně rozdíly v regulačních rámcích jednotlivých členských států a/nebo regionů a rozdílné podmínky, jako je míra slunečního záření, neopodstatňují samostatné analýzy příčinných souvislostí, a tudíž ani samostatné analýzy újmy a subvencování. Tyto argumenty bylo proto nutno odmítnut.
(605)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že i když jsou ostatní faktory jsou významné, vnitrostátní režimy podpory zůstávají hlavním faktorem určujícím poptávku. Tatáž strana rovněž popřela, že by alespoň na některých místech bylo dosaženo cenové parity, a namítala, že ceny modulů od období šetření vzrostly, zatímco ceny elektřiny se snížily. Dále tato strana tvrdila, že v každém případě přinejmenším v některých členských států právní, ekonomické a technické podmínky neumožňují připojení k distribuční soustavě, a že je tudíž v případě těchto členských států nepodstatné, zda bylo dosaženo cenové parity či nikoli. Tato strana však neposkytla pro výše uvedená tvrzení žádné podpůrné důkazy. V každém případě výše uvedené argumenty potvrzují, že se situace v jednotlivých členských státech, pokud jde o vnitrostátní režimy podpor a cenovou paritu, může do určité míry lišit. Kromě toho žádná z předložených informací nebyla takové povahy, aby prokázala, že je zapotřebí oddělené analýzy pro každý členský stát. Tyto argumenty byly proto zamítnuty.
(606)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana zopakovala své tvrzení a předložila některé údaje, které měly prokazovat různé tržní podmínky pro jednotlivé členské státy a pro jednotlivé segmenty. Předložené informace však nebylo možné považovat za průkazné, jelikož spočívaly v powerpointové prezentaci bez jakýchkoli důkazů, a proto se neprokázalo, že samostatná analýza pro každý členský stát by byla opodstatněná. Tvrzení této strany bylo tedy zamítnuto.
(607)
Na základě toho byl učiněn závěr, že samostatná analýza příčinných souvislostí pro každý členský stát a/nebo region a pro každý segment by neodpovídala skutečnému stavu trhu.
(608)
Čínská vláda tvrdila, že Komise analyzovala příčinné souvislosti nejednotným způsobem, neboť újma byla analyzována odděleně pro moduly a články, zatímco analýza příčinných souvislostí tyto dva typy výrobků neoddělovala. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že zatímco ukazatele byly prezentovány odděleně pro každý typ výrobku, závěry vyvozené pro každý ukazatel se týkají výrobku, který je předmětem šetření, jako celku. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto byla analýza příčinných souvislostí provedena na tomto základě. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
5.2. Účinek subvencovaného dovozu
(609)
Šetření ukázalo, že subvencovaný dovoz z ČLR během posuzovaného období dramaticky vzrostl a výrazně se zvýšil jeho objem, a to jak u modulů (přibližně o 300 %), tak u článků (přibližně o 400 %), i jeho podíl na trhu z [60 % - 65 %] v roce 2009 na [78 % - 83 %] v období šetření u modulů a z [5 % - 10 %] v roce 2009 na [22 % - 27 %] v období šetření u článků. Je proto potvrzeno, že objem dovozu dotčeného výrobku a jeho podíl na trhu během posuzovaného období dramaticky vzrostl. Mezi nárůstem subvencovaného dovozu a ztrátou podílu výrobního odvětví Unie na trhu existuje zjevná časová souvislost. Šetření rovněž prokázalo, že - jak je uvedeno ve 527. bodě odůvodnění výše - ceny subvencovaného dovozu během období šetření byly nižší než ceny výrobního odvětví Unie.
(610)
Šetření ukázalo, že ceny subvencovaného dovozu během posuzovaného období klesly u modulů o 64 % a u článků o 42 % a vedly k nárůstu cenového podbízení. Výrobní odvětví Unie kvůli tomuto cenovému tlaku vyvinulo značné úsilí zaměřené na snížení výrobních nákladů. I přes toto úsilí však mimořádně nízká úroveň čínských dovozních cen donutila výrobní odvětví Unie k dalšímu snižování jeho prodejní ceny, a to až na neziskovou úroveň. Ziskovost výrobního odvětví Unie se tak během daného období dramaticky snížila a v období šetření vykazovala ztráty.
(611)
Z výše uvedeného vyplývá, že existence čínského dovozu a růst podílu subvencovaného dovozu z Číny na trhu za ceny, které byly trvale nižší než ceny výrobního odvětví Unie, byly pro podstatnou újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie určující, což se promítlo zejména do jeho špatné finanční situace a zhoršení většiny ukazatelů újmy.
(612)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila tvrzení, že existovala dostatečná souvislost mezi subvencovaným dovozem dotčeného výrobku z ČLR a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Zazněl názor, že tomu na jedné straně nasvědčuje skutečnost, že se od roku 2009 do roku 2010 ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie u článků výrazně zvýšilo (ze ztráty až na 12 % zisk), zatímco čínský dovoz vykazoval o 36 % nižší ceny, než byly ceny výrobního odvětví Unie, a ve stejném období zdvojnásobil svůj podíl na trhu. Na straně druhé mezi roky 2010 a 2011 čínský dovoz získal pouze 6 procentních bodů podílu na trhu, přestože se spotřeba v tomto období zvýšila mnohem více, přičemž výrobní odvětví Unie skončilo se ztrátou 36 %. Dále tato strana tvrdila, že pokud jde o období šetření, dovoz článků z jiných třetích zemí byl na stejné cenové úrovni jako čínský dovoz, ale získal větší podíl na trhu, který odpovídá ztrátě podílu na trhu vykázané výrobním odvětvím Unie.
(613)
Šetření ukázalo, že podíl čínského dovozu na trhu modulů a článků se během posuzovaného období trvale zvyšoval (17 procentních bodů u modulů, 17 procentních bodů u článků). Jak bylo uvedeno výše ve 609. bodě odůvodnění, subvencovaný dovoz z ČLR se skutečně výrazně zvyšoval, zatímco dovozní ceny se snižovaly. Zároveň ztratilo výrobní odvětví Unie během posuzovaného období podíl na trhu, a jak je popsáno v 589. až 593. bodě odůvodnění výše, všechny hlavní ukazatele újmy se vyvíjely negativně. Tím se potvrzuje, že mezi nárůstem subvencovaného dovozu a ztrátou podílu výrobního odvětví Unie na trhu existuje zjevná časová souvislost.
(614)
Výše uvedená časová souvislost byla zjištěna u všech typů výrobku samostatně. Kromě toho analýza dopadu dovozu na ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie odděleně pro každý rok posuzovaného období nevede ke smysluplným výsledkům, neboť existenci subvencí a podstatné újmy ani příčinné souvislosti mezi nimi není třeba určovat pro každý rok zvlášť. Souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou je dostatečně prokázána analýzou vývoje během celého posuzovaného období.
(615)
Je rovněž třeba uvést, že ziskovost výrobního odvětví Unie je jedním z faktorů uvedených v čl. 8 odst. 4 základního nařízení, které je třeba zkoumat při posuzování dopadu subvencovaného dovozu na situaci výrobního odvětví Unie. Samotná skutečnost, že výrobní odvětví Unie v průběhu konkrétního období vykazovalo zisk, nemusí nutně znamenat, že neutrpělo žádnou podstatnou újmu. Kromě toho ztráta podílu výrobního odvětví Unie na trhu nemusí přesně odpovídat zvýšení tržního podílu subvencovaného dovozu, aby bylo možné určit příčinnou souvislost mezi újmou a subvencovaným dovozem. A konečně další faktory (např. dovoz ze třetích zemí nebo vývoj spotřeby), které mohly mít dopad na nepříznivý stav výrobního odvětví Unie, byly přezkoumány a rozebrány samostatně v 619. až 732. bodě odůvodnění níže.
(616)
Časová souvislost mezi rostoucím subvencovaných dovozem ve významném množství za ceny nižší než ceny výrobního odvětví Unie a stále se zhoršující situací výrobního odvětví Unie je jednoznačným ukazatelem příčinné souvislosti v daném případě, jak je uvedeno ve 609. až 611. bodě odůvodnění. Tvrzení v tom smyslu, že neexistuje souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla proto zamítnuta.
(617)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana nadále odmítala analýzu příčinných souvislostí, jelikož ziskovost výrobního odvětví Unie nebyla rozebrána konkrétně pro určité roky (zejména rok 2010), nýbrž pro celé posuzované období.
(618)
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že nelze vyvodit žádný platný závěr týkající se příčinných souvislostí výběrem jednoho konkrétního roku posuzovaného období, a nebrat v potaz vývoj výrobního odvětví Unie během celého posuzovaného období a jeho souvislosti s vývojem subvencovaného dovozu. Taková analýza může podat pouze neúplný obraz, a žádné smysluplné závěry z ní vyvodit nelze. Míra ziskovosti, která ovlivnila také další finanční ukazatele, jichž výrobní odvětví Unie dosáhlo v roce 2010, tak byla vysoká z důvodu obzvláště silného nárůstu spotřeby v Unii, kterou podpořily velmi velkorysé režimy podpory, díky čemuž dosáhlo výrobní odvětví Unie nejvýraznějšího zlepšení prodeje v rámci jednoho roku, které však bylo pouze dočasné povahy, a v žádném případě nebylo v tomto typu výrobního odvětví udržitelné. Tento argument proto musel být zamítnut.
5.3. Účinek jiných faktorů
5.3.1. Dovoz z jiných třetích zemí
(619)
Objem dovozu z jiných třetích zemí v posuzovaném období vzrostl u modulů o 19 %, ovšem podíl na trhu během posuzovaného období klesl z 18,4 % na 6,8 %. Druhým největším vývozcem po ČLR je Tchaj-wan.
(620)
Objem dovozu článků z jiných třetích zemí se v posuzovaném období zvýšil o 186 %, což se promítlo ve zvýšení podílu na trhu z přibližně 24 % v roce 2009 na přibližně 36 % v období šetření. V případě článků je druhým největším vývozcem po ČLR Tchaj-wan, na který připadají mnohem větší dovezená množství a podíl na trhu oproti ostatním třetím zemím, ale stále zaostává za ČLR.
(621)
Dovozní ceny modulů a článků z třetích zemí byly v průměru vyšší než průměrná jednotková cena u dovozu z Číny. Dostupné informace o dovozu z Tchaj-wanu ukazují, že průměrná dovozní cena modulů byla vyšší než průměrná dovozní cena modulů z Číny, avšak průměrná dovozní cena článků byla ve stejném rozmezí jako průměrná dovozní cena článků z Číny. Jelikož však nebyly dostupné podrobné informace o cenách podle typu výrobku, lze porovnání cen na základě průměrných hodnot použít pouze orientačně, a nelze na tomto základě vyvozovat žádné spolehlivé závěry. Objem dovozu článků z Tchaj-wanu po celé posuzované období trvale rostl, což vedlo ke zvýšení podílu na trhu přibližně o 14 procentních bodů. Proto, i když se uznává, že dovoz článků z Tchaj-wanu mohl přispět k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, nelze učinit závěr, že tento dovoz narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, neboť objem dovozu článků z ČLR mírně převyšoval dovoz z Tchaj-wanu. Pokud jde o ceny, ačkoliv jsou průměrné orientační ceny ve stejném rozsahu, nelze na tomto základě učinit žádné závěry, neboť nejsou k dispozici žádné informace týkající se konkrétních typů dovážených článků. Avšak i přes zvýšení podílu na trhu byly u výrobku, který je předmětem šetření, celkově objemy nižší než v případě ČLR a úroveň jejich cen v období šetření byla, s výjimkou článků, obecně vyšší. Na základě těchto skutečností, zejména s ohledem na objem dovozu z jiných třetích zemí a jejich podíly na trhu a s ohledem na úroveň jejich cen, které jsou v průměru podobné nebo vyšší než ceny výrobního odvětví Unie, lze vyvodit závěr, že dovoz ze třetích zemí nenarušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(622)
Několik zúčastněných stran předložilo po poskytnutí konečných informací připomínky týkající se závěrů o dovozu z jiných třetích zemí. Tyto strany však nepřinesly nové informace a podpůrné důkazy, které by mohly změnit příslušná zjištění.
(623)
Tyto zúčastněné strany zdůraznily zejména objem dovozu článků z Tchaj-wanu. Absolutní hodnota objemu dovozu dotčeného výrobku z Tchaj-wanu (1 132 MW) však představuje jen velmi malý podíl (méně než 5 %) celkové spotřeby Unie (21 559 MW) i ve srovnání s dovozem z ČLR (15 005 MW). Z toho důvodu dovoz z Tchaj-wanu, pokud vůbec, jen okrajově přispěl k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, a nenarušil příčinnou souvislost.
Tabulka 12
Dovoz z jiných třetích zemí a jeho podíl na trhu
MODULY
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu ze všech ostatních třetích zemí (MW)
1 003
1 702
1 385
1 195
(Index 2009 = 100)
100
169
138
119
Podíl dovozu ze všech ostatních třetích zemí na trhu
18,4 %
14,0 %
7,0 %
6,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 385,34
1 852,23
1 430,90
1 218,41
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Objem dovozu z Tchaj-wanu (MW)
49
144
140
135
(Index 2009 = 100)
100
294
286
276
Podíl dovozu z Tchaj-wanu na trhu
0,9 %
1,2 %
0,7 %
0,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 102,04
1 659,72
1 350,00
1 125,93
(Index 2009 = 100)
100
79
64
54
Objem dovozu z USA (MW)
140
180
51
60
(Index 2009 = 100)
100
129
36
43
Podíl dovozu z USA na trhu
2,6 %
1,5 %
0,3 %
0,3 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 400,00
1 872,22
1 431,37
1 233,33
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Objem dovozu z ostatních zemí Asie (MW)
720
1,140
1,029
879
(Index 2009 = 100)
100
158
143
122
Podíl dovozu z ostatních zemí Asie na trhu
13,2 %
9,3 %
5,2 %
5,0 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 400,00
1 870,18
1 440,23
1 229,81
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Objem dovozu z ostatních zemí světa (MW)
94
238
165
121
(Index 2009 = 100)
100
253
176
129
Podíl dovozu z ostatních zemí světa na trhu
1,7 %
2,0 %
0,8 %
0,7 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 404,26
1 869,75
1 442,42
1 231,40
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Zdroj: Europressedienst.
ČLÁNKY
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu ze všech ostatních třetích zemí (MW)
510
884
1 100
1 457
(Index 2009 = 100)
100
173
216
286
Podíl dovozu ze všech ostatních třetích zemí na trhu
23,7 %
26,6 %
25,5 %
36,2 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 166,67
1 072,40
751,82
553,88
(Index 2009 = 100)
100
92
64
47
Objem dovozu z Tchaj-wanu (MW)
235
400
540
997
(Index 2009 = 100)
100
170
230
424
Podíl dovozu z Tchaj-wanu na trhu
10,9 %
12,0 %
12,5 %
24,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
948,94
1 100,00
670,37
514,54
(Index 2009 = 100)
100
116
71
54
Objem dovozu z USA (MW)
40
40
40
33
(Index 2009 = 100)
100
100
100
83
Podíl dovozu z USA na trhu
1,9 %
1,2 %
0,9 %
0,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 350,00
1 050,00
825,00
636,36
(Index 2009 = 100)
100
78
61
47
Objem dovozu z Japonska (MW)
60
154
170
145
(Index 2009 = 100)
100
257
283
242
Podíl dovozu z Japonska na trhu
2,8 %
4,6 %
3,9 %
3,6 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 350,00
1 051,95
829,41
641,38
(Index 2009 = 100)
100
78
61
48
Objem dovozu z ostatních zemí světa (MW)
175
290
350
282
(Index 2009 = 100)
100
166
200
161
Podíl dovozu z ostatních zemí světa na trhu
8,1 %
8,7 %
8,1 %
7,0 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 348,57
1 051,72
831,43
638,30
(Index 2009 = 100)
100
78
62
47
Zdroj: Europressedienst.
5.3.2. Nesubvencovaný dovoz z ČLR
(624)
Nesubvencovaný dovoz z ČLR byl pečlivě analyzován a bylo zjištěno, že nemá žádný významný dopad na situaci ve výrobním odvětví Unie, jenž by mohl narušit příčinnou souvislost zjištěnou mezi subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
5.3.3. Vývoj spotřeby v Unii
(625)
Jak je uvedeno v 509. bodě odůvodnění výše, spotřeba v Unii během posuzovaného období vzrostla u modulů o 221 % a u článků o 87 %. Svého vrcholu dosáhla spotřeba v roce 2011 a v období šetření klesala, avšak stále byla mnohem vyšší než na počátku posuzovaného období, v roce 2009. Výrobní odvětví Unie z tohoto růstu spotřeby nemohlo profitovat, neboť jeho podíl na trhu ve stejném období klesl u modulů z 19 % na 13 % a u článků z 68 % na 38 %. Současně prudce rostl podíl ČLR na trhu, a to až do roku 2011, a zůstával stabilní na značně vysoké úrovni i poté, v období šetření, kdy spotřeba klesala. Vzhledem ke skutečnosti, že i přes pokles spotřeby v Unii v období šetření si subvencovaný dovoz z ČLR během posuzovaného období svůj podíl na trhu udržel (moduly), nebo ho zvýšil (články) na úkor výrobního odvětví Unie, nelze učinit závěr, že pokles spotřeby byl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Šetření kromě toho prokázalo, že vzhledem k tomu, že kapacita výrobního odvětví Unie byla v každém případě mnohem nižší než úroveň spotřeby, klesající spotřeba v období šetření nemohla mít vliv na nepříznivou situaci výrobního odvětví Unie.
(626)
Na základě dostupných informací je obtížné stanovit, do jaké míry poptávka závisí na režimech podpory v členských státech. Ovšem, jak bylo uvedeno ve 632. bodě odůvodnění výše, existují různé režimy podpory a interakce mezi nimi a poptávkou je velmi složitá, a jejich přesný dopad lze proto obtížně kvantifikovat. Dostupná fakta však také ukazují, že i při neexistenci režimů podpory bude poptávka po solární energii existovat i nadále a časem dále poroste, i když v menší míře než v podmínkách režimů podpory. V této souvislosti několik stran tvrdilo, že cenové parity již bylo v některých regionech Unie dosaženo nebo téměř dosaženo.
(627)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že dovoz z ČLR nepokryl celé zvýšení spotřeby a že zatímco v případě modulů ztratilo výrobní odvětví Unie mezi rokem 2009 a 2010 podíl na trhu, jeho ziskovost v tomto období se stále zvyšovala. Kromě toho bylo argumentováno tím, že v roce 2009, kdy dovoz článků z ČLR dosahoval pouze 8 % podílu na trhu, výrobní odvětví Unie stále vykazovalo 8 % ztrátu.
(628)
Jak již bylo uvedeno ve 609. až 616. bodě odůvodnění výše, navzdory poklesu spotřeby Unie v období šetření si subvencovaný dovoz z ČLR během posuzovaného období buď udržoval svůj jeho podíl na trhu (u modulů), nebo ho zvyšoval (u článků) na úkor výrobního odvětví Unie. Nelze proto vyvodit závěr, že snížení spotřeby bylo takové povahy, aby narušilo příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Šetření kromě toho prokázalo, že vzhledem k tomu, že kapacita výrobního odvětví Unie byla v každém případě mnohem nižší než úroveň spotřeby, klesající spotřeba v období šetření nemohla mít vliv na nepříznivou situaci výrobního odvětví Unie. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(629)
Jiná zúčastněná strana zpochybnila názor, že bude poptávka v Unii nadále existovat, i když nebudou zavedeny vnitrostátní režimy podpory. Tato strana tvrdila, že existuje souvislost mezi poptávkou a režimy podpory a že v případě neexistence takových režimů v odvětví fotovoltaiky by projekty již nebyly ziskové, a proto zmizí také poptávka po solárních panelech. Strana však neposkytla žádné důkazy, které by mohly zpochybnit zjištění uvedená výše v 626. bodě odůvodnění. Pro nedostatek nových informací v tomto ohledu bylo toto tvrzení zamítnuto.
(630)
Po poskytnutí konečných informací čínská vláda tvrdila, že skutečnost, že kapacita výrobního odvětví Unie každopádně neodpovídala poptávce v Unii, je irelevantní, protože objem prodeje výrobního odvětví Unie klesl u modulů v souladu s poklesem spotřeby, a znovu zdůraznila, že podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobil pokles spotřeby mezi rokem 2011 a obdobím šetření. Vzhledem k tomu, že od roku 2011 do období šetření se spotřeba v Unii snížila a objem prodeje modulů se snížil obdobně, je na tyto skutečnosti třeba nahlížet v souvislosti s vývojem čínských subvencovaných cen, které byly výrazně nižší než ceny výrobního odvětví Unie, což tak přinutilo výrobní odvětví Unie prodávat se ztrátou. V tomto ohledu je třeba připomenout, že jak je zmíněno ve 111. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, dovoz z ČLR si buď zachovával podíl na trhu (u modulů), nebo ho zvyšoval (u článků), když spotřeba klesala. Čínské dovozové ceny současně výrazně klesaly a byly podstatně nižší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
5.3.4. Zaručené výkupní ceny jako hlavní příklad režimů podpory
(631)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčina újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie souvisí se snižováním zaručených výkupních cen solární energie, jež členské státy zavedly. Toto snižování údajně vedlo k poklesu počtu solárních zařízení a snížilo poptávku po výrobku, který je předmětem šetření, na trhu Unie, a tím způsobilo podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie.
(632)
Členské státy zavedly zaručené výkupní ceny, povinné plnění kvót s obchodovatelnými zelenými osvědčeními, investiční dotace a daňové pobídky, aby podpořily výrobu energie z obnovitelných zdrojů. V určitých členských státech je rovněž poskytována podpora ze strukturálních fondů EU. Nejčastěji používaným nástrojem na podporu solární energie byly zaručené výkupní ceny. Analýza Komise se zaměřila na tento druh režimu podpory.
(633)
Zaručené výkupní ceny jsou nástrojem finanční podpory zaměřeným na dosažení závazných vnitrostátních cílů pro využívání energie z obnovitelných zdrojů, jak předepisuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES (102). Úroveň podpory a způsob fungování zaručených výkupních cen jsou v jednotlivých členských státech různé. Díky zaručeným výkupním cenám jsou provozovatelé elektrických sítí povinni nakupovat solární energii za ceny, jež zajišťují, že se výrobcům solární energie (obvykle vlastníkům solárních zařízení) vrátí náklady a že dosáhnou přiměřeného zisku. Zaručené výkupní ceny, stejně jako jiné režimy podpory, ve většině případů také podléhají kontrole státní podpory podle článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie, což zajišťuje, že náhrady poskytované výrobcům elektrické energie nebudou neúměrně vysoké.
(634)
I přes rozdíly mezi členskými státy je třeba, pokud jde o vývoj zaručených výkupních cen v Unii, poukázat na tři jevy: i) snižování úrovně zaručených výkupních cen, ii) pozastavení režimu zaručených výkupních cen jako celku (Španělsko), iii) zavedení horních hranic kapacity pro zařízení způsobilá pro podporu a také celkových horních hranic pro novou kapacitu instalovanou v daném roce, na kterou je poskytována podpora na úrovni členských států. Pokud jde o horní hranice, zdá se, že byly zaváděny hlavně v roce 2012, a s největší pravděpodobnosti proto nemají žádný vliv na spotřebu v období šetření. Analýza se proto zaměřila na nedávné pozastavení zaručených výkupních cen ve Španělsku a na snižování úrovně zaručených výkupních cen ve většině členských států. Bylo analyzováno, zda měly dopad na poptávku na trhu Unie a zda to mohlo způsobit podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. V této souvislosti se mělo za to, že dopad vývoje zaručených výkupních cen na poptávku v oblasti modulů byl reprezentativní také pro situaci v oblasti článků. Vzhledem k tomu, že jsou články nezbytně nutné pro výrobu modulů a v jiných výrobních procesech se nepoužívají, pokles poptávky po modulech ovšem automaticky vyvolá pokles poptávky po článcích.
(635)
Šetření potvrdilo souvislost mezi vývojem zaručené výkupní ceny a spotřebou, avšak ukázalo, že pokles spotřeby mezi rokem 2011 a obdobím šetření nepřispěl k narušení příčinné souvislosti mezi subvencovaným dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie, jak je podrobně popsáno v 625. bodě odůvodnění výše. Šetření totiž ukázalo, že ačkoliv se situace výrobního odvětví Unie zhoršovala, vyvážející výrobci si dokázali udržet vysoký podíl na trhu u modulů (80 %), a ještě mírně zvýšili svůj podíl na trhu u článků (z 20 % v roce 2011 na 22 % v období šetření). Navíc je třeba poznamenat, že průměrná cena modulů účtovaná výrobním odvětvím Unie během posuzovaného období klesla o 53 %, zejména v důsledku značného růstu subvencovaného dovozu a jeho výrazného tlaku na ceny na trhu Unie. Ztrátu ziskovosti, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, proto nelze přičítat hlavně snižování zaručených výkupních cen.
(636)
Uznává se tedy, že zaručené výkupní ceny vyvolaly poptávku po solární energii a že nedávné pozastavení zaručených výkupních cen (jako ve Španělsku) a jejich snižování v jiných členských státech v období šetření spotřebu šetřeného výrobku snížilo, a mohlo tak přispět k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie. Avšak pokles spotřeby během období šetření nebyl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(637)
Některé strany tvrdily, že snižování zaručených výkupních cen způsobilo, že investiční příležitosti v oblasti solární energie přestaly být pro investory přitažlivé, a snížilo tak v Unii poptávku po dotčeném výrobku.
(638)
Šetření potvrdilo souvislost mezi úrovní zaručených výkupních cen a úrovní investic do odvětví výroby solárních zařízení, avšak ukázalo také, že v oblastech s vysokou mírou slunečního záření, kde je výroba solární energie účinnější, a v oblastech s vysokými cenami elektřiny jsou investice do solární energie na těchto cenách méně závislé. Šetření totiž ukázalo, že dochází (např. ve Španělsku) k stále novým investicím, a to nehledě na pozastavení režimu zaručených výkupních cen. Šetření dále ukázalo, že investiční příležitosti v oblasti solární energie si zachovaly svou přitažlivost i při nižší úrovni zaručených výkupních cen. Na základě výše uvedeného bylo toto tvrzení odmítnuto.
(639)
Několik stran prohlásilo, že vývoj zaručených výkupních cen silně tlačil ceny dolů a s tím i ziskovost výrobního odvětví Unie. Jedna zúčastněná strana tvrdila, že byl přezkoumán pouze dopad vývoje zaručených výkupních cen na poptávku, a měl být analyzován rovněž dopad na ceny. V téže souvislosti některé zúčastněné strany uvedly, že většina členských států provedla významné snížení již v roce 2010, což znamenalo tlak na snížení cen modulů.
(640)
Pokud jde o toto tvrzení, je třeba poznamenat, že členské státy provedly snížení zaručených výkupních cen v různých momentech a s různou rychlostí a že sestavit celkový přehled pro celou Unii je poměrně obtížné. Bez ohledu na moment, kdy byla úroveň zaručených výkupních cen nejnižší, nelze výrazné snížení cen výrobního odvětví Unie a jeho ziskovosti v průběhu posuzovaného období vysvětlit pouze či především snížením zaručených výkupních cen. Za prvé, na základě informací shromážděných pro Německo a Itálii, které společně představovaly přibližně 75 % spotřeby Unie v roce 2011, byl pokles průměrné prodejní ceny výraznější než pokles zaručených výkupních cen v období šetření. Za druhé ze shromážděných důkazů vyplývá, že v některých zemích, jako je Itálie, a to i v kontextu velmi velkorysých zaručených výkupních cen muselo výrobní odvětví Unie výrazně snížit své ceny. A konečně je třeba uvést, že během období šetření muselo výrobní odvětví Unie prodávat za ceny nižší, než byly jeho výrobní náklady, což bylo zejména důsledkem skutečnosti, že čínští vyvážející výrobci pokrývali 80 % spotřeby Unie, a byli tudíž schopni ovlivňovat mechanismy pro tvorbu cen.
(641)
Při šetření bylo dále zjištěno, že do roku 2011 byly investice do solární energie velmi atraktivní, a to díky vyšší úrovni zaručených výkupních cen společně s poklesem cen modulů v Unii, a investoři tak dosahovali vysoké návratnosti. To mělo za následek velký počet investic a z toho vyplývající poptávku po solárních panelech. V důsledku zvýšené poptávky výrazně stoupla celková částka vyplacených zaručených výkupních cen a většina členských států upravila stávající režimy zaručených výkupních cen směrem dolů, aby se zabránilo mimo jiné zvýšení nákladů na elektrickou energii. Z toho vyplývá, že snížení zaručených výkupních cen mohlo být důsledkem snížení cen, a ne naopak. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(642)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že existuje rozpor mezi 640. bodem odůvodnění výše, že posouzení poptávky v Unii jako celku je obtížné, a 608. bodem odůvodnění výše, kde se uvádí, že analýza příčinných souvislostí pro každý členský stát by nevedla ke smysluplným výsledkům. V tomto ohledu je třeba ozřejmit, že v posouzení provedeném tak, jak je popsáno v 640. bodě odůvodnění výše, se odkazuje se na obtíže při vytváření celkového přehledu týkajícího se vývoje zaručených výkupních cen v celé Unii, a nikoli poptávky v Unii, jak tvrdí zúčastněná strana. Z toho vyplývá, že neexistuje žádný rozpor mezi oběma body odůvodnění, a proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(643)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že i v kontextu vysoké úrovně zaručených výkupních cen může cena modulů významně klesat v důsledku technologického rozvoje, úspor z rozsahu, snížení nákladů a rostoucí globální výrobní kapacity. Pokud jde o toto tvrzení, je třeba poznamenat, že shromážděné důkazy naznačují, že italští výrobci byli nuceni snížit své ceny pod výrobní náklady, i když byla úroveň zaručených výkupních cen vysoká. Zatímco výše uvedené faktory mohou skutečně mít vliv na průměrné náklady, nemohou vysvětlit, proč byli výrobci v Unii nuceni snížit své ceny pod své výrobní náklady. Proto byl učiněn závěr, že to byly především subvencované dovozy z ČLR, které stlačily ceny na neudržitelnou úroveň, a toto tvrzení bylo zamítnuto.
(644)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že závěr uvedený v 641. bodě odůvodnění výše, že snížení zaručených výkupních cen mohlo být výsledkem poklesu cen, a ne naopak, nebyl ničím podložen.
(645)
Je třeba poznamenat, že závěry uvedené v 641. bodě odůvodnění výše byly vyvozeny na základě informací, které byly k dispozici během šetření, a popsané scénáře byly skutečně považovány za přiměřené vzhledem k okolnostem na tomto specifickém trhu. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(646)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana nesouhlasila se závěrem, že tlak na pokles cen u výrobců v Unii byl vyvíjen hlavně subvencovanými dovozy, a tvrdila, že tomu bylo naopak - snížení zaručených výkupních cen donutilo výrobce v Unii snížit své ceny. Stejná strana zopakovala, že při snížení zaručených výkupních cen klesly ceny fotovoltaických systémů v souladu se snížením zaručených výkupních cen, tak aby nestouply náklady pro společnosti připravující tyto projekty, což nakonec způsobilo tlak na ceny výrobců v Unii.
(647)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy přesvědčivé důkazy na podporu těchto tvrzení, Komise se nadále držela své analýzy a závěrů, jak jsou uvedeny v 640. a 641. bodě odůvodnění.
(648)
Stejná strana tvrdila, že trhy jsou ovlivněny vývojem zaručených výkupních cen, a předložila informace, které ukazují počet fotovoltaických zařízení v letech 2012 a 2013 ve Spojeném království. Informace poskytnuté touto stranou představovala publikace vlády Spojeného království vycházející z týdenních registrací v Centrálním registru zaručených výkupních cen Spojeného království. Je třeba poznamenat, že se tyto informace týkaly většinou období nespadajícího do období šetření a pouze jednoho členského státu, zatímco současné šetření se zaměřilo na situaci trhu Unie jako celku. V každém případě není pochyb o tom, že úroveň zaručených výkupních cen ovlivňuje poptávku, neboť ziskovost investic v místech s nižší mírou slunečního záření na úrovni zaručených výkupních cen závisí. Aby však prokázaly, že úroveň, na které byly zaručené výkupní ceny stanoveny během období šetření, způsobila újmu, musely by zúčastněné strany dokázat, že zvýšení ceny výrobců v Unii na úroveň nezpůsobující újmu by znamenalo, že výrobci v Unii by bývali nebyli schopni prodat dotčené výrobky, neboť investice do fotovoltaických systémů by v těchto cenových úrovních bývaly nebyly životaschopné. Žádné takové důkazy nebyly předloženy. Tento argument byl proto zamítnut.
(649)
Několik stran uvedlo, že v souvislosti s nízkou úrovní zaručených výkupních cen byly investice do projektů v oblasti fotovoltaiky hospodářsky rentabilní pouze ve spojení s dodávkami solárních panelů dovážených z ČLR za nižší ceny. Byl proto vysloven argument, že snížení zaručených výkupních cen způsobilo výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. Jiná strana tvrdila, že úroveň zaručených výkupních cen ovlivňuje mechanismus tvorby cen u modulů.
(650)
Je třeba poznamenat, že náklady na modul, při nichž bude projekt stále hospodářsky životaschopný, se mezi členskými státy a mezi regiony liší v závislosti na řadě faktorů, jako jsou zaručené výkupní ceny, jiné regulační pobídky, míra slunečního záření, ceny konvenční elektřiny atd. Kromě toho šetření ukázalo, že jsou stávající zařízení čím dál méně závislá na zaručených výkupních cenách, neboť cenové parity fotovoltaické sítě bylo pravděpodobně u některých typů zařízení dosaženo v několika regionech v Evropě, jako je velká část Itálie, Španělsko, Portugalsko, jižní Francie a Řecko. Na základě výše uvedených argumentů byla tvrzení v tomto ohledu zamítnuta.
(651)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že Komise neprošetřila, zda se výrobní odvětví Unie nedopustilo chyby, když nepředvídalo, že dojde k náhlému zrušení nebo omezení státních režimů podpory. Na podporu tohoto tvrzení nebyly předloženy žádné argumenty. Je však třeba poznamenat, že na základě shromážděných důkazů nejsou k dispozici žádné informace o tom, že by výrobní odvětví Unie reagovalo na tržní signály (tj. vývoj spotřeby) a jiné dostupné informace (tj. omezení programů podpory) nepřiměřeně. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(652)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že snížení zaručených výkupních cen způsobilo pokles prodeje výrobního odvětví Unie, jelikož investice byly rentabilní pouze díky dostupným čínským cenám. Shromážděné důkazy ve skutečnosti ukazují u výrobního odvětví Unie v období šetření pouze mírný pokles prodeje, což odporuje tomu, co by se dalo očekávat, pokud by fotovoltaické projekty byly proveditelné pouze s čínskými moduly. Naopak, prodej modulů výrobního odvětví Unie se až do roku 2011 zvyšoval a poté během období šetření lehce klesl, což odpovídá vývoji spotřeby. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(653)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že pokles zaručených výkupních cen donutil výrobce v Unii ke snižování cen, aby udrželi zájem investorů o investice do fotovoltaické energie a udrželi vzestupný trend poptávky a růstu.
(654)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie bylo nuceno snižovat své ceny hlavně kvůli tlaku ze strany subvencovaného dovozu, a nikoli kvůli snižování zaručených výkupních cen. Nasvědčuje tomu skutečnost, že k nejvýraznějšímu poklesu cen výrobního odvětví Unie došlo v letech 2010 a 2011, tj. ještě před větším snižováním zaručených výkupních cen. Ve skutečnosti to byl růst subvencovaného dovozu z ČLR za ceny výrazně nižší než ceny výrobního odvětví Unie, který donutil výrobní odvětví Unie stále více snižovat své ceny. Na základě těchto skutečností bylo uvedené tvrzení zamítnuto.
(655)
Jiná zúčastněná strana prohlásila, že závěry o tom, že změny zaručených výkupních cen nenarušily uvedenou příčinnou souvislost, uvedené ve 174. a 175. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, nemají žádné věcné nebo právní opodstatnění a jsou v rozporu s čl. 8 odst. 5 základního nařízení, jelikož Komise neposoudila úroveň újmy způsobené snížením zaručených výkupních cen a jelikož se domnívala, že významný pokles cen u výrobního odvětví Unie byl důsledkem pouze subvencovaného čínského dovozu. Tatáž strana tvrdila, že pokles ceny modulů a článků byl globálním jevem a neměl původ v tlaku čínského dovozu.
(656)
Pokud jde o tvrzení, že Komise neposoudila úroveň újmy způsobené snížením zaručených výkupních cen, odkazuje se na 628. a 629., jakož i na 640. a 641. bod odůvodnění výše, kde Komise došla k závěru, že ani pokles poptávky, ani dopad zaručených výkupních cen na unijní ceny nebyly takové povahy, aby narušily příčinnou souvislost mezi újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, a subvencovaným dovozem z ČLR, a to bez ohledu na to, zda a do jaké míry byly případně způsobeny snížením zaručených výkupních cen. Proto bylo tvrzení, že zjištění Komise nemají žádný věcný základ, zamítnuto. Pokud jde o tvrzení, že pokles cen modulů a článků byl celosvětovým jevem, odkazuje se na 619. až 621. bod odůvodnění výše, kde byly posouzeny objem a ceny dovozu z jiných zemí než ČLR do Unie. V globálním měřítku sice skutečně sledovaly ceny modulů a článků klesající trend, avšak subvencované ceny dovozu z ČLR prohloubily tento sestupný trend až na ztrátovou úroveň. Na základě výše uvedeného bylo uvedené tvrzení odmítnuto.
(657)
Souhrnně řečeno, zaručené výkupní ceny byly důležitým činitelem ovlivňujícím vývoj na fotovoltaickém trhu Unie a vývoj spotřeby šetřeného výrobku byl existencí zaručených výkupních cen ovlivněn. Šetření však ukázalo, že i přes značné snižování zaručených výkupních cen nedošlo k výraznému poklesu spotřeby. Kromě toho šetření ukázalo, že hlavním důvodem ke snížení unijních cen nebylo snížení zaručených výkupních cen. Byl proto vyvozen závěr, že vývoj zaručených výkupních cen nebyl takové povahy, aby narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
5.3.5. Jiná finanční podpora poskytovaná výrobnímu odvětví Unie
(658)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobilo snížení finanční podpory poskytované tomuto výrobnímu odvětví Unie. Na podporu tohoto tvrzení byly předloženy informace založené na subvencích, jež byly jednomu z výrobců v Unii poskytnuty před posuzovaným obdobím (mezi lety 2003 a 2006).
(659)
Předložené důkazy neprokázaly žádnou souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a údajnou subvencí, kterou obdržel jeden z výrobců v Unii v období předcházejícím posuzovanému období. Ostatně tato informace se jeví jako irelevantní, neboť pochází z doby před posuzovaným obdobím. Proto nemohla být prokázána žádná souvislost mezi jakoukoli údajnou subvencí poskytnutou výrobnímu odvětví Unie a újmou, již toto odvětví utrpělo. Na základě toho bylo uvedené tvrzení zamítnuto.
5.3.6. Nadbytečná kapacita
(660)
Bylo uváděno, že příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byla nadbytečná kapacita na trhu Unie a světovém trhu celkově. Bylo také uváděno, že nadbytečná kapacita na světovém trhu vedla k oživení výrobního odvětví Unie, ke kterému v současnosti dochází, a že jakákoli způsobená újma byla důsledkem příliš velkého počtu výrobních zařízení. Některé zúčastněné strany dále tvrdily, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie souvisela s přílišným zvyšováním kapacity výrobního odvětví Unie, kterou toto odvětví samo způsobilo. Některé strany naopak tvrdily, že újmu výrobnímu odvětví Unie způsobilo to, že výrobní odvětví Unie neuskutečnilo nezbytné investice do zvýšení kapacity.
(661)
Výrobní odvětví Unie skutečně zvyšovalo svou výrobní kapacitu, avšak celkový objem jeho výroby během posuzovaného období nepokrýval rostoucí úroveň spotřeby na trhu Unie. Růst výrobní kapacity výrobního odvětví Unie proto byl odůvodněný a sledoval vývoj trhu, tj. zvýšenou spotřebu. Nelze jej tudíž považovat za příčinu způsobené újmy.
(662)
Podobně se na základě těchto skutečností během šetření nepotvrdilo ani tvrzení, že výrobní odvětví Unie neinvestovalo do rozšíření kapacity. Právě naopak, jak je uvedeno výše, výrobní odvětví Unie v celém průběhu posuzovaného období postupně zvyšovalo kapacitu a v celém průběhu posuzovaného období mělo k dispozici nadbytečnou kapacitu, což nasvědčuje tomu, že bylo schopné uspokojit i další poptávku. Tento argument proto musel být zamítnut.
(663)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že v obtížné situaci vyvolané nadbytečnou kapacitou světového trhu a následnou změnou trhu se ocitly všechny hospodářské subjekty na trhu, včetně subjektů působících v odvětvích navazujících na výrobní odvětví Unie a v odvětvích na počátku výrobního řetězce. V této souvislosti se uvádělo, že výrobek, který je předmětem šetření, se stal komoditou, u níž jednotliví výrobci již nejsou schopni stanovit ceny, ale u níž se ceny řídí celosvětovou poptávkou a nabídkou. Bylo uváděno, že podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie způsobila právě tato situace, a nikoli subvencovaný dovoz.
(664)
Šetření potvrdilo existenci nadbytečné kapacity na světovém trhu, která měla původ hlavně v ČLR. Pokud jde o změnu na trhu, která údajně vedla k tomu, že se výrobek, který je předmětem šetření, stal komoditou, toto by neospravedlňovalo nekalé chování v oblasti cen a nekalé obchodní praktiky. V souvislosti s tím je třeba podotknout, že výrobní odvětví Unie vyrábí a prodává šetřený výrobek již více než 20 let, zatímco odvětví vyrábějící dotčený výrobek v ČLR se rozvinulo teprve nedávno (přibližně v polovině posledního desetiletí), přitahováno hlavně zaručenými výkupními cenami a dalšími politickými pobídkami Unie a následným růstem poptávky. Na základě těchto skutečností byly výše uvedené argumenty zamítnuty.
(665)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že nadbytečná kapacita vedla k racionalizaci cen. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že na jedné straně nadbytečná kapacita vedla ve skutečnosti k „závodu o nejnižší ceny“ a k tlaku na ceny výrobního odvětví Unie, který v průměru převyšoval snížení výrobních nákladů. Na druhé straně se zvýšení kapacity výrobního odvětví Unie řídilo vývojem na trhu a bylo považováno za přiměřené. Navíc se výrobní kapacita článků zvýšila méně než u modulů. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto nutno odmítnout.
(666)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že újmu výrobnímu odvětví Unie způsobilo to, že se výrobní odvětví Unie zaměřilo pouze na specifické investice a neuskutečnilo nezbytné investice do zvýšení kapacity a snížení nákladů. Ani toto tvrzení nemohlo být potvrzeno zjištěními během šetření, jež prokázala, že výrobní odvětví Unie svou výrobní kapacitu a výkonnost v průběhu posuzovaného období zvýšilo. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(667)
Kromě toho jedna zúčastněná strana tvrdila, že výrobní odvětví Unie zvýšilo svou výrobní kapacitu i přes nízkou míru využití kapacity, čímž si samo způsobilo újmu. Toto tvrzení však bylo založeno na srovnání mezi vývojem investic u výrobců v Unii zařazených do vzorku a vývojem využití kapacity celého výrobního odvětví Unie, což není vhodný základ pro srovnání. Šetření dále ukázalo, že výrobní odvětví Unie nerozšiřovalo své výrobní kapacity v míře, která by překročila vývoj spotřeby v Unii, a proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
(668)
Kromě toho ze shromážděných důkazů vyplývá, že prostřednictvím investic do nových strojů mohlo výrobní odvětví Unie snížit své výrobní náklady a dosáhnout větší konkurenceschopnosti. Tento argument proto musel být zamítnut.
(669)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zpochybnily tvrzení, že navýšení kapacity výrobního odvětví Unie bylo přiměřené a odpovídalo vývoji trhu, a zejména vývoji spotřeby Unie. Avšak pokud jde o moduly, výrobní kapacita vzrostla o 106 %, zatímco spotřeba v Unii se během posuzovaného období zvýšila o 221 %, tj. více než dvojnásobně. Obdobně, pokud jde o články, výrobní kapacita vzrostla o 39 %, zatímco spotřeba v Unii se během posuzovaného období zvýšila o 87 %. To ukazuje, že zvýšení kapacity bylo podstatně nižší než zvýšení spotřeby, a nelze je tudíž považovat za nepřiměřené vzhledem k tomu, že v Unii nikdy nebyla nadměrná kapacita. Kromě toho rozbor otázky, zda bylo navýšení výrobní kapacity přiměřené, by neměl vycházet z roční analýzy, ale měl by zohlednit vývoj během celého posuzovaného období. Navýšení kapacity je totiž zpravidla plně funkční až po určité době po uskutečnění investic a izolovaná analýza za jeden rok může vést ke zkreslenému obrazu. Tento argument byl proto zamítnut.
5.3.7. Dopad cen surovin
(670)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie souvisela s vývojem cen polykrystalického křemíku, hlavní suroviny pro výrobu destiček. Bylo uváděno, že výrobní odvětví Unie uzavřelo dlouhodobé dodavatelské smlouvy s pevnými cenami, a proto nemohlo mít prospěch z poklesu cen polykrystalického křemíku v posuzovaném období.
(671)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie má uzavřeny dlouhodobé smlouvy na dodávky polykrystalického křemíku, avšak na základě vývoje cen polykrystalického křemíku byly podmínky těchto smluv sjednány znovu a smluvní ceny se přiblížily cenám na okamžitém trhu, nebo byly ještě nižší.
(672)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie, nebo přinejmenším jeho část, nemohlo těžit z poklesu cen polykrystalického křemíku v období šetření v důsledku dlouhodobých smluv o surovinách. Tyto strany uvedly, že nová projednání nebo ukončení dlouhodobých smluv o polykrystalickém křemíku nebo destičkách měla za následek sankce. Na podporu tohoto argumentu strany poskytly články z tisku o tom, že někteří výrobci v Unii čelí sporu nebo že ukončili smlouvy. Některé strany poskytly údaje, které měly potvrdit, že dlouhodobé smlouvy nemohly být znovu projednány.
(673)
Polykrystalický křemík je hlavní surovinou pro výrobce destiček. Šetření odhalilo, že ceny polykrystalického křemíku se zvýšily v roce 2008, kdy dosáhly svého vrcholu přibližně 500 USD/kg, avšak znovu poklesly v roce 2009, kdy dosáhly asi 50-55 USD/kg na konci roku 2009, a konečně v roce 2010 a na začátku roku 2011 zaznamenaly pouze mírně rostoucí trend. Ceny významně poklesly v období šetření a dosáhly 30 USD/kg (zprávy Společného výzkumného střediska o vědě a politice, PV Status Report 2012 (Zpráva o stavu fotovoltaiky za rok 2012)). Je třeba uvést, že dopad cen polykrystalického křemíku na výrobní odvětví Unie mohl být jen okrajový, neboť veškerý vliv na výrobní náklady článků a modulů byl rozptýlen prostřednictvím hodnotového řetězce. Kromě toho se výše uvedené články v tisku týkaly vývoje po období šetření, který neměl vliv na situaci výrobního odvětví Unie během období šetření, a proto je nelze brát v úvahu. Lze potvrdit, že výrobní odvětví Unie bylo opravdu schopno znovu vyjednat nejen ceny podle dlouhodobých smluv, ale rovněž jakékoli smluvní pokuty týkající se těchto dlouhodobých smluv.
(674)
Jedna zúčastněná strana dále tvrdila, že stačí, že byli pouze někteří výrobci v Unii pod vlivem dlouhodobých smluv, a že situace celého výrobního odvětví Unie je irelevantní. Tvrdila, že vyšší náklady nemusí nutně ovlivnit všechny hospodářské subjekty stejným způsobem. Tento argument pomíjí zjištění, že celkově neplatily pro výrobní odvětví Unie v mnoha případech vyšší průměrné ceny polykrystalického křemíku, než byly tržní ceny nebo okamžité ceny, a že proto otázka, zda mají vyšší náklady vliv na všechny, nebo jen na několik subjektů, nebyla považována za relevantní. Tento argument byl proto zamítnut.
(675)
Jiná zúčastněná strana požadovala, aby Komise oddělila, rozlišila a kvantifikovala účinky jednotlivých faktorů, které měly vliv na situaci ve výrobním odvětví Unie; zejména by měl být posuzován samostatně dopad významného poklesu ceny polykrystalického křemíku. V tomto ohledu bylo argumentováno tím, že to byl pokles cen polykrystalického křemíku, spíše než cenový tlak ze strany čínského dovozu, který způsobil pokles prodejních cen. Pokud jde o výrobní odvětví Unie, jeho průměrné prodejní ceny klesly mnohem více, než jaký byl pokles průměrných výrobních nákladů, na nějž mohl mít dopad pokles cen surovin. Tento argument byl proto zamítnut.
(676)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany znovu zopakovaly, že dopad snížení cen polykrystalického křemíku na náklady výrobního odvětví Unie nebyl omezen nebo zředěn prostřednictvím hodnotového řetězce, jak bylo vyvozeno v průběhu šetření. Jak však již bylo uvedeno ve 255. bodě odůvodnění výše, polykrystalický křemík je hlavní surovinou pro výrobce destiček, a tudíž se mělo za to, že veškerý dopad na výrobní náklady článků nebo modulů byl zředěn prostřednictvím hodnotového řetězce. Zúčastněné strany neposkytly žádné důkazy, které by mohly toto zjištění zpochybnit. Šetření navíc ukázalo, že snížení cen polykrystalického křemíku během posuzovaného období se odrazilo v průměrných nákladech na výrobu článků a modulů v podnicích výrobního odvětví Unie zařazených do vzorku; tyto náklady poklesly v podobné míře jako ceny polykrystalického křemíku. Jedna zúčastněná strana zpochybnila dopad údajných sankcí, jež muselo výrobní odvětví Unie platit v důsledku nového sjednání dodavatelských smluv. V tomto ohledu nelze vyloučit, že byli někteří výrobci nuceni platit sankce za zrušení smluv na dodávku destiček během posuzovaného období. Komise však nenašla žádné důkazy o tom, že by tyto sankce mohly mít dopad na situaci výrobního odvětví Unie jako celku nebo že by byly reprezentativní. Ani dotčené zúčastněné strany takové důkazy nepředložily. Nelze tedy sice zcela vyloučit, že sankce mohly mít určitý negativní dopad na omezený počet výrobců v Unii, celkový dopad na výrobní odvětví Unie je však v každém případě zanedbatelný, a tudíž nemohl narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, která byla celému výrobnímu odvětví Unie způsobena. Tyto argumenty bylo proto nutno odmítnut.
(677)
Další zúčastněná strana tvrdila, že pokles prodejních cen výrobku, který je předmětem šetření, v Unii je částečně způsoben snížením ceny polykrystalického křemíku. Nicméně v tomto ohledu je třeba poznamenat, že šetření ukázalo, že ceny dovozu z ČLR byly subvencovány a byly podstatně nižší než ceny výrobního odvětví Unie. Pokles cen proto přesahuje snížení výrobních nákladů, které lze vysvětlit poklesem cen surovin. Pokud by pokles cen byl pouze důsledkem poklesu cen surovin, nebylo by výrobní odvětví Unie nuceno snížit své prodejní ceny pod své výrobní náklady. Proto je třeba tento argument odmítnout.
(678)
Jiná zúčastněná strana zopakovala, že soudní spor jednoho výrobce v Unii v období šetření mohl ovlivnit situaci přinejmenším tohoto výrobce v Unii již v průběhu období šetření. Tato strana však nevysvětlila, jak a do jaké míry tato událost, ke které došlo po období šetření, skutečně mohla mít vliv na situaci tohoto výrobce během období šetření. Stejně tak nebyly při šetření nalezeny žádné důkazy dokládající takové účinky. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto
(679)
Dále tatáž zúčastněná strana zpochybnila výše uvedená zjištění, neboť údajně nebyl předložen žádný důkaz. Nicméně zjištění v průběhu šetření vycházela ze skutečností a skutečných důkazů, jejichž nedůvěrná verze byla k dispozici všem zúčastněným stranám.
(680)
Na základě výše uvedených skutečností byl učiněn závěr, že i když někteří konkrétní výrobci v Unii mohli být ovlivněni dlouhodobými smlouvami, výrobní odvětví Unie celkově těmito dlouhodobými smlouvami neutrpělo a bylo schopno plně využít poklesu cen surovin. Dlouhodobé smlouvy proto nebyly takové povahy, aby narušily příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
5.3.8. Újma, kterou si výrobní odvětví Unie přivodilo samo: dopad automatizace, velikost, úspory z rozsahu, konsolidace, inovace, nákladová efektivnost, dovozy výrobního odvětví Unie
(681)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčinou újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byl vysoký stupeň automatizace výrobního procesu. Bylo uváděno, že menší výrobci jsou oproti větším, vertikálně integrovaným výrobcům v nevýhodě, a jakoukoli újmu, kterou malí výrobci utrpěli, nelze přičítat subvencovanému dovozu. V této souvislosti bylo rovněž uváděno, že výrobní odvětví Unie je v každém případě celkově malé, a proto nemohlo využívat úspor z rozsahu.
(682)
Šetření ukázalo, že i u malých výrobců na trhu Unie je výrobní proces vysoce automatizovaný, což se pozitivně promítá do jejich výrobních nákladů. Většina výrobců v Unii je specializována v jedné části výrobního procesu (články nebo moduly) a díky této specializaci se zvýšila jejich konkurenceschopnost u konkrétního, jimi vyráběného typu výrobku. Tvrzení, že újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobil dopad vysokého stupně automatizace, bylo proto zamítnuto.
(683)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že tlak cen vedl ke konsolidaci výrobního odvětví Unie a čínského výrobního odvětví a že právě tato konsolidace je příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie. Šetření však ukázalo, že tato konsolidace byla spíše důsledkem subvencovaného dovozu a nekalých obchodních praktik. Navíc tato strana nedoložila žádnými důkazy, do jaké míry mohl být tento proces konsolidace příčinou způsobené újmy.
(684)
Dále bylo uvedeno, že příčinou způsobené újmy je nedostatečná vertikální integrace výrobního odvětví Unie. Vertikálně integrovaní výrobci by za normálních tržních podmínek měli mít svůj dodavatelský řetězec celkově lépe zabezpečený. Šetření však ukázalo, že výhoda vyplývající z vertikální integrace té části výrobního odvětví Unie, která je vertikálně integrována, nemohla být plně využita, neboť tlak subvencovaného dovozu na ceny byl mimořádně silný. Kromě toho výrobní odvětví Unie, a to i vertikálně integrovaní výrobci v Unii, nemohlo v důsledku subvencovaného dovozu plně využít vysoké míry využití kapacity k dosažení úspor z rozsahu. Šetření dále neprokázalo jakoukoli souvislost mezi vertikální integrací a vyšší mírou ziskovosti, neboť silný tlak na ceny tuto vzájemnou souvislost změnil.
(685)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie v dostatečné míře technicky neinovuje a neinvestuje do nových technologií. Šetření však nedospělo k žádným věcným důkazům, které by tato tvrzení potvrzovaly. Šetření naopak ukázalo, že většina investic uskutečněných výrobním odvětvím Unie směřovala do nových strojů a do výzkumu a vývoje a že celosvětově neexistují mezi těmito výrobky žádné významné rozdíly v technologii.
(686)
Jedna zúčastněná strana kromě toho tvrdila, že příčinou podstatné způsobené újmy je slabá realizace projektů (neúspěšné projekty). V této souvislosti je třeba podotknout, že uvedené tvrzení nebylo ničím podložené. Každý neúspěšný projekt navíc bylo možné považovat spíše za důsledek subvencovaného dovozu. Uvedený argument proto musel být zamítnut.
(687)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie není schopno včas racionalizovat své náklady tak, aby dokázalo reagovat na vývoj na světovém trhu. Jiné strany tvrdily, že v Unii jsou vyšší náklady práce a režijní náklady než v ČLR.
(688)
Šetřením se prokázalo, že náklady na výrobu ve výrobním odvětví Unie během posuzovaného období neustále klesaly. Produktivita se u modulů a článků zvýšila. Jak bylo uvedeno výše, v důsledku prudkého růstu subvencovaného dovozu z ČLR a následného silného tlaku na ceny na trhu Unie nemohlo výrobní odvětví Unie z tohoto snižování nákladů mít prospěch.
(689)
Je třeba poukázat na to, že vyvážející výrobci v ČLR nemají žádné komparativní výhody, pokud jde o používané suroviny (polykrystalický křemík) a stroje, jelikož obojí se většinou dováží z Unie. Pokud jde o náklady práce a režijní náklady, včetně odpisů, tyto náklady v období šetření představovaly v průměru necelých 10 % celkových nákladů na výrobu modulů a jejich vliv není považován za významný. Pokud jde o náklady na elektřinu, tyto náklady v období šetření představovaly v průměru necelé 1 % celkových nákladů na výrobu modulů a jejich vliv není považován za významný. Kromě toho tvrzení, že Číňané používali nejnovější zařízení, nebylo opodstatněné.
(690)
Dále bylo uváděno, že někteří výrobci v Unii si pořizovali články a/nebo moduly v dotčené zemi a přeprodávali tyto výrobky na trhu Unie jako své vlastní. Újmy plynoucí z těchto transakcí by neměly být přičítány dovozu subvencovaných výrobků. Šetření však odhalilo, že dovoz dotčeného výrobku uskutečňovaný výrobním odvětvím Unie byl svou povahou doplňkový a z hlediska objemu omezený ve srovnání s celkovou výrobou v Unii, a proto byl jeho vliv, pokud vůbec nějaký byl, spíše okrajový a nelze mít za to, že by narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(691)
Aby mohlo výrobní odvětví Unie čelit trendu klesajících cen dovozu z ČLR, muselo vyvíjet značné úsilí zaměřené na racionalizaci svých výrobních nákladů. Navzdory úsilí výrobního odvětví Unie se tato racionalizace nákladů nemohla promítnout do prodejní ceny kvůli značnému cenovému podbízení ze strany subvencovaného dovozu.
(692)
Jistá zúčastněná strana tvrdila, že příčinou újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byly nedostatečné úspory z rozsahu. Bylo uvedeno, že menší výrobci jsou oproti větším, vertikálně integrovaným výrobcům v nevýhodě, a jakoukoli újmu, kterou tito výrobci utrpěli, nelze přičítat subvencovanému dovozu. Jiná zúčastněná strana prohlásila, že automatizace výrobního procesu je nákladná, a že jsou tedy ke snížení výrobních nákladů ještě důležitější úspory z rozsahu.
(693)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie, a to ani velcí a vertikálně integrovaní výrobci, nemohlo v důsledku subvencovaného dovozu plně využít vysoké míry využití kapacity k dosažení úspor z rozsahu. Šetření každopádně neprokázalo jakoukoli souvislost mezi velikostí, vertikální integrací a vyšší mírou ziskovosti, neboť silný tlak na ceny ze strany subvencovaného dovozu tuto vzájemnou souvislost změnil. Šetření prokázalo, že již nebylo možno mít prospěch z úspor z rozsahu na trhu, kde byla míra využití kapacity nízká, což platilo také pro čínské výrobce. Z tohoto důvodu byly tyto argumenty zamítnuty.
(694)
Dále jedna zúčastněná strana tvrdila, že investoři a banky by nefinancovali projekty, pokud je výrobce modulu příliš malý, neboť větší výrobci poskytují lepší záruky a jsou lépe „financovatelní“. Jinými slovy, investoři a banky se zdráhají financovat projekty související s fotovoltaikou s použitím modulů vyráběných v Unii. Šetření však prokázalo, že jakékoli preference investorů a bank pro financování čínských výrobců, kteří mají větší výrobní kapacity, je výsledkem narušení, které způsobily subvencované dovozy na trhu Unie. Jak bylo uvedeno výše, velikost výrobních linek nehraje roli, pokud míra využití zůstává nízká. Proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
(695)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že výrobní odvětví Unie mělo nepříznivou strukturu nákladů ve srovnání se svými čínskými konkurenty, protože čínští výrobci mají nižší náklady práce, na elektřinu a na odpisy a měli navíc nejnovější zařízení. Dotčená strana však nebyla schopna poskytnout nové informace nebo podpůrné důkazy, které by mohly změnit závěry tohoto šetření v tomto ohledu. Zejména na tvrzení, že čínští výrobci využívali nových zařízení, reagovalo zjištění ve 203. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, kde bylo uvedeno, že vyvážející výrobci v ČLR nemají žádné komparativní výhody, a to zejména proto, že stroje a zařízení byly dovezeny z Evropské unie. Výše uvedená tvrzení byla proto zamítnuta.
(696)
Jiná ze zúčastněných stran tvrdila, že čínští výrobci měli komparativní výhodu, pokud jde o ceny polykrystalického křemíku a o úspory z rozsahu, což mělo za následek nižší náklady na stroje. Tato strana nepředložila v tomto ohledu žádné nové informace nebo podpůrné důkazy. Tvrzení této strany bylo proto nutno odmítnout.
(697)
Dále jedna zúčastněná strana uvedla, že někteří výrobci v Unii si pořizovali články a/nebo moduly v dotčené zemi a přeprodávali tyto výrobky na trhu Unie jako své vlastní. Požadovala, aby újma plynoucí z těchto transakcí nebyla přičítána subvencovanému dovozu. Šetření však odhalilo, že dovoz dotčeného výrobku uskutečňovaný výrobním odvětvím Unie byl svou povahou doplňkový a z hlediska objemu omezený ve srovnání s celkovou výrobou v Unii, a proto byl jeho vliv, pokud vůbec nějaký byl, spíše okrajový a nelze mít za to, že by narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(698)
Jeden dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že je třeba vzít při analýze v úvahu skutečnost, že vzrostl počet zaměstnanců. V souvislosti s tímto tvrzením, je třeba poznamenat, že zaměstnanost vzrostla mezi rokem 2009 a 2011 ve výrobě modulů a poté v období šetření klesla. Ve výrobě článků zaměstnanost rostla do roku 2010, a poté v roce 2011 klesla a v období šetření dále klesala. Dále je třeba uvést, že u modulů sledovala zaměstnanost vývoj výroby v Unii. U článků vzhledem k tomu, že podíl čínského dovozu na trhu rostl během celého období na úkor výrobního odvětví Unie, nemohlo mít výrobní odvětví Unie prospěch z rostoucí spotřeby, jak se očekávalo. Proto snížení zaměstnanosti v roce 2011 a v období šetření odpovídá situaci, kdy se některé společnosti buď dostaly do platební neschopnosti, nebo zastavily svoji výrobu článků.
(699)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, vyplývala z malého rozsahu a nedostatku úspor z rozsahu. Jak již bylo vysvětleno v 682. bodě odůvodnění výše a ve 195. a 196. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, ani na celosvětovém trhu nelze rozsahu, a z něj vyplývajících úspor z rozsahu využít tam, kde je míra využití obecně nízká a kde je celosvětově k dispozici enormní nadměrná kapacita. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto
(700)
Dále tatáž strana zopakovala, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla způsobena neschopností výrobního odvětví Unie využít jakékoli nákladové výhody. Tato strana uvedla, že tomu tak bylo především v důsledku vertikální integrace většiny výrobců v Unii. Neposkytla však žádné další informace o tom, do jaké míry mohla mít vertikální integrace výrobců negativní dopad na jejich nákladovou strukturu. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto
(701)
Na základě těchto skutečností musely být všechny výše uvedené argumenty zamítnuty.
5.3.9. Konkurence výrobků z tenkého fotovoltaického filmu a jiných fotovoltaických technologií
(702)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie je konkurence výrobků z tenkého fotovoltaického filmu a jiných fotovoltaických technologií, neboť tyto technologie jsou vzájemně zaměnitelné a mají stejné konečné použití. Bylo rovněž uvedeno, že tenký film soutěžil s výrobkem, který je předmětem šetření, a to zejména v případě pozemních systémů a obchodních nebo průmyslových střešních systémů, které představují zásadní část celkového fotovoltaického trhu v Unii.
(703)
Šetření ukázalo, že výrobky z tenkého fotovoltaického filmu se vyrábějí z jiných surovin a nejsou v nich používány krystalické křemíkové destičky. Mají celkově nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech než krystalické křemíkové moduly. Vzhledem k tomu nemohou být používány na omezených plochách, jako jsou střechy, tj. nejsou plně vzájemně zaměnitelné s dotčeným výrobkem. Z šetření rovněž vyplynulo, že i když jsou výrobky z tenkého fotovoltaického filmu levnější, než je výrobek, který je předmětem šetření, měly na trhu se solární energií v Unii v průběhu posuzovaného období pouze omezený podíl. A proto, ačkoliv mezi výrobky z tenkého filmu a dotčeným výrobkem může existovat určitá konkurence, je tato konkurence považována za omezenou.
(704)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že konkurence výrobků z tenkého filmu pravděpodobně způsobila podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. V této souvislosti strana uvedla, že v Německu byl podíl výrobků z tenkého filmu na celkovém trhu se solární energií po většinu období šetření podstatný a snížil se až na začátku roku 2012.
(705)
Šetření skutečně prokázalo, že průměrné ceny výrobků z tenkého filmu byly nižší než průměrné ceny výrobku, který je předmětem šetření.
(706)
Jak je však uvedeno v 703. bodě odůvodnění výše, výrobky z tenkého filmu mají výrazně nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech než moduly z polykrystalického křemíku, takže soutěž mezi těmito výrobky, pokud vůbec probíhala, nemohla přispět k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, neboť moduly z krystalického křemíku jsou převažující technologií na trhu solární energie v Unii. Ve zprávě JRC o stavu odvětví fotovoltaiky v roce 2012 se uvádí, že v důsledku poklesu cen polykrystalického křemíku ztratil tenký film v posledních letech podíl na trhu ve prospěch krystalických křemíkových modulů.
(707)
Na základě těchto skutečností byly tyto argumenty zamítnuty.
5.3.10. Finanční krize a její důsledky
(708)
Bylo uvedeno, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie je finanční krize a hospodářská recese, jež nepříznivě ovlivnily jeho přístup k financím.
(709)
Schopnost výrobního odvětví Unie získat kapitál se během posuzovaného období značně snížila. Jelikož odvětví solární energie je kapitálově náročné, má schopnost získat kapitál klíčový význam. Hospodářská recese měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie. Šetření však ukázalo, že i přes růst trhu Unie mezi lety 2009 a 2011 se v důsledku subvencovaného dovozu z ČLR za výrazně nižší ceny, než byly prodejní ceny výrobního odvětví Unie, situace výrobního odvětví Unie zhoršovala. Byl proto učiněn závěr, že možný vliv finanční krize se prohloubil vlivem růstu subvencovaného dovozu z ČLR a že omezení přístupu k financím bylo z větší části způsobeno nepříznivým vývojem na trhu, nepříznivou situací a nepříznivými vyhlídkami výrobního odvětví Unie v důsledku subvencovaného dovozu.
(710)
Navíc bylo přezkoumáno, zda újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla způsobena neschopností výrobního odvětví Unie hledat vhodné financování v době, kdy vykazovalo zisk. Šetření ukázalo, že např. v roce 2010 bylo výrobní odvětví Unie ještě ziskové, úroveň investic vzrostla u modulů o 315 % oproti roku 2009, zatímco u článků ve stejné době o 10 %. Jelikož je odvětví fotovoltaiky kapitálově náročné, očekává se, že výrobní odvětví Unie stále hledá vhodné financování za účelem zlepšení své nákladové efektivnosti a soutěže s nekalým subvencovaným dovozem. Proto byl učiněn závěr, že nedostatečný přístup k financování byl výsledkem narušené situace, a nikoli její příčinou.
(711)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že poškozující účinky finanční krize je třeba oddělit a odlišit a nepřičítat dovozu subvencovaných výrobků. Tato strana odkázala na veřejně dostupné informace o tom, že alespoň jeden výrobce v Unii finanční krizi vnímal jako hlavní příčinu újmy. Současné šetření svá zjištění založilo na údajích konkrétních podniků, které významně přesahují jejich veřejně dostupná prohlášení. Proto veřejně dostupné prohlášení, na něž bylo poukázáno, nemůže zpochybnit zjištění, že finanční krize sice měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, nemohla však narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto
(712)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že by měly být zohledněny rozdíly v přístupu k financování mezi výrobním odvětvím Unie a čínskými vyvážejícími výrobci. Tato strana uvedla, že jedním z hlavních faktorů, který způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu, byly tyto rozdíly, a nikoli subvencovaný dovoz. Nicméně se zjistilo, že preferenční přístup k financování řady čínských vyvážejících výrobců narušuje trh a může též být jedním z hlavních důvodů, které umožňují čínským vyvážejícím výrobcům vyvážet dotčený výrobek za subvencované ceny. Uvedený faktor proto nemůže narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(713)
Na základě těchto skutečností bylo konstatováno, že ačkoliv finanční krize měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Tyto argumenty byly proto zamítnuty.
5.3.11. Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(714)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že prodej výrobního odvětví Unie na vývoz během posuzovaného období značně poklesl, v případě modulů zejména mezi lety 2009 a 2011 a v případě článků zejména mezi rokem 2009 a prvním čtvrtletím roku 2012, a že tento fakt byl příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie.
(715)
Jak však ukazuje následující tabulka, objem vývozu modulů, i přes mírný pokles v období šetření, zůstával značný a průměrná úroveň cen v období šetření byla vyšší než průměrné náklady na výrobu modulů po celé posuzované období. Tento fakt tedy nemohl být příčinou, která způsobila újmu výrobnímu odvětví Unie. V případě článků objem vývozu představoval jen přibližně 12 % celkového objemu jejich výroby. Na situaci výrobního odvětví Unie to tedy, i přes nízké ceny během období šetření, mohlo mít jen omezený dopad. Argumenty v tomto ohledu proto musely být zamítnuty.
Tabulka 13-a
Moduly
2009
2010
2011
Období šetření
Objem vývozu modulů v MW
989
1 279
1 157
1 148
(Index 2009 = 100)
100
129
117
116
Průměrná vývozní cena (EUR/kW)
2 500
1 900
1 470
1 230
(Index 2009 = 100)
100
76
59
49
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 13-b
Články
2009
2010
2011
Období šetření
Objem vývozu článků v MW
62
320
315
238
(Index 2009 = 100)
100
516
508
384
Průměrná vývozní cena (EUR/kW)
1 350
1 050
830
640
(Index 2009 = 100)
100
78
61
47
Zdroj: Europressedienst.
(716)
Na základě těchto skutečností bylo shledáno, že dopad vývozní výkonnosti výrobního odvětví Unie nebyl takový, aby přispěl k podstatné újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie. Argumenty v tomto ohledu proto musely být zamítnuty.
5.3.12. Objev ložisek plynu z plynonosných břidlic v Evropské unii
(717)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl objev ložisek plynu z břidlic v Evropské unii a že vyhlídka na zvýšení výroby levného plynu z břidlic vedla ke snížení veřejných a soukromých investic do projektů v oblasti obnovitelných zdrojů energie.
(718)
Šetřením se zjistilo, že spotřeba výrobku, který je předmětem šetření, během posuzovaného období se podstatně zvýšila, jak bylo již uvedeno ve 509. bodě odůvodnění výše. Šetření mimoto nepřineslo žádné věcné důkazy, které by nasvědčovaly tomu, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl objev ložisek plynu z břidlic v Evropské unii. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
5.3.13. Systém Evropské unie pro obchodování s emisemi (ETS)
(719)
Stejná strana tvrdila, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byly nízké investice do výroby solární energie v důsledku nízkých tržních cen povolenek na emise CO2 v rámci systému Evropské unie pro obchodování s emisemi.
(720)
Nebyly však předloženy žádné důkazy a šetření neodhalilo žádné skutečnosti, které by tato tvrzení potvrzovaly. Šetření naopak ukázalo, že spotřeba výrobku, který je předmětem šetření, během posuzovaného období výrazně rostla. Na základě těchto skutečností bylo toto tvrzení zamítnuto.
5.3.14. Rozhodnutí v oblasti řízení
(721)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčinou způsobené podstatné újmy byla nejméně u jednoho z výrobců v Unii nesprávná rozhodnutí v oblasti řízení. Tato tvrzení vycházela z účetní závěrky, z některých informací, jež byly obsaženy v dopise jednoho z akcionářů této společnosti adresovaném ostatním akcionářům, a z článku v tisku
(722)
Žádná z informací v uvedené složce nenasvědčovala tomu, že by jakékoli z rozhodnutí v oblasti řízení dotčené společnosti bylo neobvyklé nebo neopatrné nebo že by mělo dopad na celé výrobní odvětví Unie. Argumenty v tomto ohledu proto byly zamítnuty.
5.3.15. Jiné vládní politiky
(723)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byly jiné vládní politiky, jako jsou politiky v oblasti obnovitelných zdrojů energie, politiky zaměřené na podporu inovací a na snižování byrokracie, politiky usnadňování obchodu a regulace přístupu do distribuční soustavy, neboť tyto politiky poskytují výhody vyvážejícím výrobcům. Avšak i kdyby bylo pravdou, že některé z těchto politik mohou usnadňovat dovoz z jiných třetích zemí a celkový růst odvětví solární energie, poskytovaly by tyto politiky výhody také výrobnímu odvětví Unie. Ostatně tyto politiky by neměly být chápány tak, že by se takový dovoz do Unie měl realizovat za subvencované ceny působící újmu. Argumenty v tomto ohledu proto byly zamítnuty.
5.3.16. Jiné argumenty
(724)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla důsledkem průkopnického znevýhodnění a chybějící politické podpory od Evropské komise v předchozích letech. Tato strana dále tvrdila, že kromě vnitrostátních režimů podpory jsou důležitými faktory na jednotlivých trzích také obyvatelstvo, HDP, spotřeba elektrické energie, možnosti financování a zapojitelnost do sítě. Nicméně výše uvedená strana nebyla schopna doložit svá tvrzení, jež proto byla zamítnuta.
(725)
Po poskytnutí konečných informací tato zúčastněná strana zopakovala, že újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobilo průkopnické znevýhodnění. Toto tvrzení však nebylo ani rozebráno, ani odůvodněno; proto muselo být zamítnuto.
5.4. Kumulativní posouzení těch dalších faktorů, u kterých bylo zjištěno, že přispěly k újmě
(726)
Šetření ukázalo, že k újmě mohly přispět tyto další faktory: dovozy dotčeného výrobku z Tchaj-wanu; dlouhodobé smlouvy omezeného počtu výrobců Unie týkající se polykrystalického křemíku; finanční a hospodářská krize.
(727)
Jak bylo ukázáno výše v oddílech 5.3.1 a 5.3.7, možný příspěvek dovozů z Tchaj-wanu a dlouhodobých smluv omezeného počtu výrobců v Unii týkajících se polykrystalického křemíku je v každém případě zanedbatelný, neboť veškerý jejich dopad byl dále zředěn prostřednictvím hodnotového řetězce.
(728)
Pokud jde o hospodářskou a finanční krizi, šetření ukázalo, že hlavní příčinou potíží výrobního odvětví Unie při získávání potřebného kapitálu pro investice byly subvencované dovozy, které znemožnily výrobnímu odvětví Unie prodávat své výrobky za ziskové ceny, když trh Unie vykazoval vysokou míru růstu (2009-2011).
(729)
Pokud jde o zaručené výkupní ceny, třetí strany nebyly schopny prokázat, že úroveň zaručených výkupních cen v období šetření by byla tak nízká, že by to výrobcům v Unii znemožnilo prodávat dotčený výrobek za ceny nepůsobící újmu. Orgány jsou toho názoru, že snížení úrovně zaručených výkupních cen mohou vysvětlit sníženou poptávku, neboť investice do určitých lokalit již nebyly rentabilní. Nemohou však narušit příčinnou souvislost, a to dokonce ani společně s jinými faktory, u kterých bylo zjištěno, že přispěly k újmě, protože byly stále na úrovni, na níž by bez subvencovaných dovozů výrobci v Unii mohli prodávat své výrobky za ceny nepůsobící újmu.
(730)
Proto, i přes kumulativní posouzení účinku čtyř dalších faktorů, které mohly přispět k újmě, není narušena příčinná souvislost mezi subvencováním a újmou.
5.5. Závěr týkající se příčinné souvislosti
(731)
Šetření prokázalo příčinnou souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a subvencovaným dovozem z ČLR. Byly analyzovány i jiné možné příčiny újmy, jako je dovoz z jiných třetích zemí, nesubvencovaný dovoz z ČLR, spotřeba, zaručené výkupní ceny, jiná finanční podpora poskytovaná výrobnímu odvětví Unie, nadbytečná kapacita, dopad cen surovin, újma, kterou si výrobní odvětví Unie přivodilo samo, konkurence výrobků z tenkého fotovoltaického filmu, finanční krize a její důsledky, vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie, objev ložisek plynu z břidlic v Evropské unii, rozhodnutí v oblasti řízení, systémy obchodování s emisemi v Evropské unii a jiné vládní politiky, a bylo zjištěno, že žádná z nich nebyla taková, aby narušila prokázanou příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(732)
Všechny účinky faktorů způsobujících újmu jiných než subvencovaných dovozů byly jednotlivě i společně analyzovány. Byl proto vyvozen závěr, že společné posouzení všech faktorů, které mohly mít společně vliv na škodlivou situaci výrobního odvětví Unie (tj. dovozy ze třetích zemí, zaručené výkupní ceny, dopad cen surovin, finanční krize), nemohlo vysvětlit újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie, zejména pokud jde o nižší ceny a finanční ztráty v důsledku pronikání levných dovozů značného množství dotčených výrobků z ČLR. Na základě výše uvedené analýzy, v jejímž rámci byly účinky všech známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie náležitě rozlišeny a odděleny od účinků subvencovaného dovozu působícího újmu, byl vyvozen závěr, že v období šetření existovala příčinná souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a podstatnou újmou, jež byla způsobena výrobnímu odvětví Unie.
6. ZÁJEM UNIE
6.1. Úvodní poznámky
(733)
V souladu s článkem 31 základního nařízení bylo zkoumáno, zda navzdory výše uvedeným zjištěním o subvencích způsobujících újmu neexistují přesvědčivé důvody pro zjištění, že v tomto konkrétním případě není v zájmu Unie přijmout vyrovnávací opatření. Za tím účelem vycházela analýza zájmu Unie v souladu s čl. 31 odst. 1 základního nařízení z posouzení všech různých relevantních zájmů, včetně zájmů výrobního odvětví Unie, společností působících na trzích, které odvětví výroby fotovoltaických zařízení předcházejí a které na ně navazují, dovozců, uživatelů a spotřebitelů dotčeného výrobku.
(734)
Po zahájení souběžného antidumpingového šetření se přihlásilo přibližně 150 subjektů a jejich situace byla v rámci současného šetření řádně zohledněna. Zvláštní dotazníky byly rozeslány dovozcům, kteří nejsou ve spojení, hospodářským subjektům na počátku výrobního řetězce (včetně jednoho výrobce surovin a dodavatelů výrobního zařízení na výrobu šetřeného výrobku), hospodářským subjektům navazujícím na výrobní odvětví Unie (včetně společností připravujících projekty a montážních firem) a BEUC - organizaci spotřebitelů. Informace předložila tři sdružení představující různé hospodářské subjekty (výrobní odvětví Unie, hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie) v odvětví výroby fotovoltaických zařízení.
(735)
Zazněl argument, že posouzení zájmu Unie nebylo založeno na reprezentativním počtu hospodářských subjektů.
(736)
Komise se spojila s různými hospodářskými subjekty následujícím způsobem.
(737)
Pokud jde o hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a navazující hospodářské subjekty: jak bylo uvedeno výše v 734. bodě odůvodnění, Komise zaslala konkrétní dotazníky přibližně 150 subjektům, včetně těch dovozců, kteří nejsou ve spojení, již se přihlásili po zahájení šetření, a měli proto možnost poskytnout Komisi příslušné údaje. Komise obdržela dvacet jedna odpovědí na dotazník. Při šetření byly kromě odpovědí na dotazníky dále zohledněny také ověřitelné a řádně odůvodněné připomínky a podání zúčastněných stran došlá v příslušných lhůtách, bez ohledu na to, zda tyto strany odpověděly na dotazník či nikoli. Zejména aliance AFASE poskytla Komisi připomínky jménem svých členů - hospodářských subjektů v odvětví fotovoltaiky - které byly rovněž analyzovány.
(738)
Pokud jde o dovozce, jak bylo uvedeno ve 25. bodě odůvodnění, Komise kontaktovala všech 250 dovozců, kteří nejsou ve spojení, jež žadatel uvedl, a vybrala prozatímní vzorek v souladu s článkem 27 základního nařízení tak, aby pokryla co největší reprezentativní objem dovozu, který lze ve stanovené lhůtě přiměřeně prošetřit. Pouze jedna z těchto prozatímně vybraných společností však byla po ověření skutečně potvrzena jako dovozce, který není ve spojení. V pozdější fázi šetření byli přizváni k další spolupráci na šetření další dovozci, kteří nejsou ve spojení a kteří původně zaslali formulář pro výběr vzorku v zahajovací fázi, avšak nebyli do vzorku zařazeni. Šest z nich souhlasilo a obdrželo dotazník, na nějž odpovědělo pět z nich, a z toho tři odpovědi byly považovány za dostatečně úplné. Konečný vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, se proto skládá ze čtyř dovozců, kteří nejsou ve spojení, což představuje rozmezí od 2 % do 5 % dovozu dotčeného výrobku. S ohledem na takto nízký procentní podíl je třeba mít na paměti, že většina dovozu dotčeného výrobku do Unie se neuskuteční prostřednictvím dovozců, kteří nejsou ve spojení.
(739)
Souhrnně lze konstatovat, že analýza zájmu Unie vycházela z těchto informací:
-
odpovědí na dotazník zaslaných osmi výrobci v Unii zařazenými do vzorku a čtyřmi dovozci, kteří nejsou ve spojení, zařazenými do vzorku, jakož i odpovědí na zvláštní dotazník zaslaných osmi subjekty na počátku výrobního řetězce a třinácti navazujícími subjekty (sedm společností připravujících projekty/montážních firem; šest poskytovatelů služeb, kteří jsou činní též v odvětví fotovoltaiky) ze 150 hospodářských subjektů, jež se přihlásily po zahájení řízení a obdržely zvláštní dotazníky;
-
údajů ověřených během inspekcí na místě v prostorách osmi výrobců v Unii, jednoho dovozce, který není ve spojení, dvou hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce, čtyř hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (společností připravujících projekty/montážních firem) a jednoho sdružení (viz 17. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení a 29. bod odůvodnění výše);
-
údajů týkajících se zájmu Unie předložených jinými zúčastněnými stranami včetně sdružení, jakož i veřejně dostupných údajů o vývoji na fotovoltaickém trhu v Evropě, zejména: EPIA's Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017 (výhled pro celosvětový fotovoltaický trh na období 2013-2017 vydaný asociací EPIA).
6.2. Zájem výrobního odvětví Unie
(740)
Výrobní odvětví Unie v období šetření přímo zaměstnávalo ve výrobě a prodeji obdobného výrobku přibližně 21 000 osob.
(741)
Šetření prokázalo, že výrobní odvětví Unie utrpělo v období šetření podstatnou újmu způsobenou subvencovaným dovozem z ČLR. Je třeba připomenout, že se řada ukazatelů újmy během posuzovaného období vyvíjela záporně. Významně byly dotčeny zejména ukazatele újmy týkající se finanční situace spolupracujících výrobců v Unii, jako je ziskovost, peněžní tok a návratnost investic. Výrobci modulů a článků v Unii byli v roce 2011 a v období šetření fakticky ztrátoví. V důsledku toho byli někteří výrobci v Unii již nuceni uzavřít svá výrobní zařízení, a ostatní se potýkali s platební neschopností. Pokud by nebyla přijata opatření, jeví se další zhoršení situace výrobního odvětví Unie jako velmi pravděpodobné.
(742)
Očekává se, že přijetí vyrovnávacích opatření obnoví spravedlivé obchodní podmínky na trhu Unie a výrobnímu odvětví Unie umožní přizpůsobit ceny obdobného výrobku tak, aby zohledňovaly výrobní náklady, a zlepší tak jeho ziskovost. Lze rovněž očekávat, že přijetí vyrovnávacích opatření umožní výrobnímu odvětví Unie získat zpět alespoň část podílu na trhu, o nějž přišlo v průběhu posuzovaného období, což bude mít kladný dopad na jeho celkovou finanční situaci. Výrobnímu odvětví Unie by rovněž měl být umožněn lepší přístup ke kapitálu a další investice do výzkumu, vývoje a inovací na fotovoltaickém trhu. A konečně, šetření také poukázalo na možné obnovení podnikatelské činnosti výrobců v Unii, kteří byli v důsledku tlaku ze strany čínského dovozu nuceni zastavit výrobu. Celkově by podle tohoto scénáře bylo zajištěno nejen stávajících 21 000 pracovních míst ve výrobním odvětví Unie (v období šetření), ale existovala by i reálná vyhlídka na další rozšíření výroby a zvýšení zaměstnanosti.
(743)
Pokud by opatření přijata nebyla, lze očekávat, že dojde k další ztrátě podílu na trhu s dalším zhoršením ziskovosti výrobního odvětví Unie. To by bylo z krátkodobého a střednědobého hlediska neudržitelné. V důsledku toho by kromě velkého počtu výrobců v Unii, kteří byli již z trhu vytlačeni, i další výrobci mohli být vystaveni platební neschopnosti, což by z krátkodobého a střednědobého hlediska vedlo k pravděpodobnému zániku výrobního odvětví Unie s následným závažným dopadem na stávající pracovní místa.
(744)
Některé zúčastněné strany zpochybnily názor, že bude mít výrobní odvětví Unie z jakýchkoliv vyrovnávacích opatření prospěch, a tvrdili, že i) opatření sníží poptávku po fotovoltaických výrobcích v Unii, a výrobní odvětví Unie proto nebude moci zvýšit svůj prodej, ii) výrobní odvětví Unie disponuje malými výrobními zařízeními, a není proto schopno uspokojit poptávku po určitých typech zařízení, jako jsou komerční střešní a velká pozemní zařízení, iii) výrobci v Unii nejsou „financovatelní“, iv) uložení cel na články ve skutečnosti zvýší výrobní náklady výrobců modulů v Unii, kteří tak u spotřebitelů ztratí na atraktivitě, v) v případě podstatného poklesu dovozu z ČLR velmi pravděpodobně využijí jeho nízkého objemu výrobci z jiných třetích zemí.
(745)
Pokud jde o tvrzení, že opatření sníží poptávku po fotovoltaických výrobcích v Unii, a výrobní odvětví Unie proto nebude moci zvýšit svůj prodej, je třeba podotknout, že strany neposkytly žádné ověřitelné důkazy o existenci přímé souvislosti mezi přijetím opatření a snížením poptávky po fotovoltaických výrobcích, na niž mělo v průběhu let vliv několik faktorů.
(746)
Jako odpověď na tvrzení, že výrobní odvětví Unie má malá výrobní zařízení, a není proto schopno uspokojit poptávku po určitých typech zařízení, jako jsou komerční střešní a velká pozemní zařízení, je třeba poznamenat, že šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie je schopno dodávat jak komerční a průmyslová zařízení (mezi 40 kW a 1 MW), tak zařízení pro užitkový segment trhu (1 MW a 10 MW). Šetření navíc neodhalilo, že by výrobky dodané různými výrobci nemohly být použity ve stejném projektu. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(747)
Tvrzení, že výrobní odvětví Unie nebude mít z opatření prospěch, jelikož výrobci v Unii nejsou „financovatelní“, a že investiční fondy by neakceptovali financování projektů, které používají moduly vyrobené v EU, nebylo podložené. V každém případě se očekává, že přijetí opatření obnoví spravedlivé tržní podmínky, které by měly poskytnout jistotu investorům, včetně investorů z bankovního sektoru, pokud jde o schopnost výrobního odvětví Unie vytvářet životaschopné projekty. Z těchto důvodů byl tento argument zamítnut.
(748)
Pokud jde o tvrzení, že uložení cel na články ve skutečnosti zvýší výrobní náklady výrobců modulů v Unii, kteří tak ztratí u spotřebitelů na atraktivitě, není sice vyloučeno, že k určitému zvýšení cen po uložení cel dojde, je však nutno rovněž uvážit, že z veřejně dostupných zdrojů vyplývá, že cenový trend u modulů a článků směřuje dolů. Proto, i když se náklady mohou v důsledku opatření zvýšit, mohl by celkový trend snižování cen mít za následek nižší náklady na moduly. Příslušní výrobci se mohou rovněž rozhodnout, že si budou obstarávat články v Unii, a již ne v ČLR. A konečně se očekává, že přijetí opatření zvýší využití kapacity u výrobců článků v Unii, což zvýší úspory z rozsahu, a následně povede ke snížení nákladů. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(749)
Argument, že v případě podstatného poklesu čínského dovozu po přijetí opatření využijí této příležitosti spíše než výrobní odvětví Unie s největší pravděpodobností jiné třetí země, nebyl v průběhu šetření potvrzen. Při šetření nebyly zjištěny žádné jednoznačné náznaky toho, že by jiné třetí země masivně směrovaly svůj vývoz na trh Unie, a to zejména s ohledem na pravděpodobné rozšíření trhů jiných třetích zemí, zejména v Asii, jak předpokládají veřejně dostupné zdroje. Konečně, neexistují důkazy o tom, že i kdyby se dovoz z ostatních třetích zemí zvýšil v důsledku poklesu čínského dovozu, výrobní odvětví Unie by nebylo schopno soutěžit s dovozem z těchto zemí.
(750)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé strany tvrdily, že není realistické očekávat vznik udržitelného výrobního odvětví Unie pro výrobu modulů a článků, protože neexistuje rozumný investor, jenž by investoval do výrobců v Unii, kteří údajně trpí nepříznivou nákladovou strukturou, a nemohou tudíž vyrábět za konkurenceschopné ceny. Šetření nepotvrdilo, že by výrobní odvětví Unie trpělo nepříznivou nákladovou strukturou, jak je vysvětleno ve 202. a 203. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Proto by neexistence subvencovaného dovozu a větší využití výrobních kapacit přinesly úspory z rozsahu a umožnily vznik udržitelného výrobního odvětví Unie. Na základě výše uvedeného byl tento argument odmítnut.
(751)
Jedna dotčená strana tvrdila, že poptávka v Unii je ovlivněna vývojem zaručených výkupních cen a očekávaná návratnost investic poskytnutých investory je vázána na tento vývoj. Tvrdila zejména, že pokud se zvýší ceny v Unii v důsledku uložení cel a zaručené výkupní ceny nebudou odpovídat tomuto zvýšení, sníží se poptávka a výrobní odvětví Unie nebude mít z cel prospěch.
(752)
V reakci na výše uvedené tvrzení je třeba podotknout, navzdory souvislosti mezi úrovní zaručených výkupních cen a poptávkou po instalaci fotovoltaických systémů, že z důkazů shromážděných během šetření vyplývá, že poptávka bude v budoucnosti stále méně závislá na zaručených výkupních cenách a jiných režimech podpory, neboť u určitých typů zařízení již pravděpodobně bylo dosaženo cenové parity. Kromě toho by očekávaná návratnost investic měla být založena na spravedlivých tržních cenách. A konečně, není sice vyloučeno, že po přijetí opatření může dojít k určitému zvýšení cen, je však třeba poznamenat, že z veřejně dostupných zdrojů vyplývá, že celkový cenový trend směřuje dolů. Tento argument byl proto odmítnut.
(753)
Zúčastněné strany poukázaly na to, že vzhledem k tomu, že se poptávka po solárních panelech řídí režimy podpor, zejména zaručenými výkupními cenami, a úrovní cen elektřiny pro konečného spotřebitele (která určuje cenovou paritu sítě), cenová pružnost poptávky může být velmi vysoká. Je sice pravda, že významný nárůst cen může vést k významnému snížení poptávky z důvodu zvláštní povahy trhu, kterou tyto zúčastněné strany zdůraznily, avšak uvedené tvrzení je nutno odmítnout, protože je velmi nepravděpodobné, že opatření způsobí podstatné zvýšení cen, a to z následujících důvodů. Za prvé, všechny dostupné zdroje potvrzují, že významné klesání cen dotčeného výrobku během období šetření a od konce období šetření do současnosti bude pokračovat. Za druhé, hospodářský účinek závazku, který Komise přijala, spočívá v tom, že čínští vyvážející výrobci budou dodávat výrobek za minimální dovozní cenu nižší než 60 c/W, tedy výrazně levněji, než je cena, která byla zjištěna v průběhu období šetření, a v objemu, který zhruba odpovídá jejich současnému podílu na trhu. Při této cenové úrovni je velice nepravděpodobné, že poptávka významně poklesne, neboť tato cenová úroveň zajišťuje dostatečnou poptávku jak v rámci současné úrovně podpory poskytované v režimech podpory, tak podle současných úrovní cenové parity. Kromě toho se očekává, že ceny elektřiny pro konečné spotřebitele porostou, zatímco cena dotčeného výrobku bude klesat. Prostřednictvím vzorce indexace uvedený závazek zajišťuje, že bude další pokles cen dotčeného výrobku zohledněn v minimální dovozní ceně. Tyto argumenty je proto nutno odmítnut.
(754)
Několik zúčastněných stran tvrdilo, že zájem výrobního odvětví Unie není významný, jelikož přidaná hodnota vytvořená předcházejícími a navazujícími výrobními odvětvími je mnohem významnější než přidaná hodnota vytvořená výrobním odvětvím Unie v hodnotovém řetězci odvětví fotovoltaiky. O skutečnosti, že různé segmenty v odvětví fotovoltaiky mají odlišnou přidanou hodnotu, není pochyb. Při šetření bylo zjištěno, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu způsobenou nekalými obchodními praktikami. Někteří výrobci v Unii již byli skutečně nuceni ukončit činnost, a pokud by opatření nebyla přijata, jeví se další zhoršení situace jako nevyhnutelné. Jelikož spolu všechny segmenty v odvětví fotovoltaiky úzce souvisejí, ukončení výroby v Unii by poškodilo celé toto odvětví, které by se tak stalo zcela závislým na externích dodávkách. Proto, a také z důvodů zabezpečení dodávek, byl tento argument odmítnut.
(755)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala tvrzení, že přidaná hodnota vytvořená předcházejícími a navazujícími výrobními odvětvími je ve srovnání s přidanou hodnotou vytvořenou výrobním odvětvím Unie u dotčeného výrobku relevantní, pokud jde o otázku, zda mají být uložena vyrovnávací cla. V tomto ohledu se potvrzuje, že při posuzování zájmu Unie orgány Společenství vážily pozitivní a negativní důsledky, které mohou cla mít pro různé hospodářské subjekty. Opatření budou mít na jedné straně omezený dopad na předcházející a navazující výrobní odvětví, a na straně druhé poskytnou výrobnímu odvětví Unie možnost zotavit se ze subvencování působícího újmu.
(756)
Jedna strana zpochybnila počet pracovních míst, která by přijetí opatření zajistilo. Tvrdila, že výrobní odvětví Unie zaměstnává asi 6 000 osob, a nikoli 25 000, jak je uvedeno v 229. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení.
(757)
Na podporu tohoto tvrzení však nebyly poskytnuty žádné důkazy, a proto bylo odmítnuto. Je jasné, že vzhledem k vyloučení destiček z definice výrobku dosáhla zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie během období šetření zhruba 21 000 zaměstnanců. Dotčené strany nepředložily žádný důkaz o tom, že by se počet zaměstnanců v odvětví Unie po období šetření významně změnil.
(758)
Závěrem lze říci, že šetření prokázalo, že výrobní odvětví Unie utrpělo subvencovaným dovozem z ČLR, který znemožnil návratnost investic prostřednictvím ziskového prodeje, podstatnou újmu. Očekává se, že přijetí opatření obnoví spravedlivé obchodní podmínky na trhu Unie a umožní výrobnímu odvětví Unie soutěžit za rovných podmínek. Pravděpodobný pokles dovozu z ČLR by měl umožnit výrobnímu odvětví Unie, aby zvýšilo svůj prodej v Unii, a tím v krátkodobém horizontu lépe využilo dostupné výrobní kapacity. To zase může přinést úspory z rozsahu. Ačkoliv je možné, že se ceny obdobného výrobku v důsledku přijatých opatření na krátké časové období zvýší, celkový sestupný cenový vývoj bude pravděpodobně zachován také díky, na jedné straně, dalšímu snížení nákladů na výrobu výrobku, který je předmětem šetření, a na druhé straně díky konkurenčnímu tlaku ze strany výrobců z třetích zemí, kteří budou na trhu Unie rovněž soutěžit.
(759)
Byl proto učiněn závěr, že přijetí vyrovnávacích opatření by bylo v zájmu výrobního odvětví Unie.
6.3. Zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení
(760)
Jak je uvedeno ve 26. bodě odůvodnění výše, situace dovozců zařazených do vzorku byla podrobena analýze.
(761)
Během období šetření se činnost čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení, v souvislosti s dotčeným výrobkem pohybovala celkově od 60 % do 100 % jejich celkového podnikání. Kromě toho čtyři spolupracující dovozci, kteří nejsou ve spojení, dováželi z ČLR od 16 % do 100 % svého celkového dovozu modulů, přičemž pouze jeden dovážel výhradně z dotčené země. Ziskovost těchto čtyř spolupracujících dovozců v souvislosti s dotčeným výrobkem v období šetření činila v průměru 2,3 %.
(762)
Bylo předloženo tvrzení, že přijetí opatření týkajících se dotčeného výrobku negativně ovlivní podnikatelskou činnost dovozců. Za prvé by uložení cel nevedlo k vyloučení veškerého dovozu z ČLR. Za druhé, i když lze očekávat, že se přijetí opatření může negativně odrazit na finanční situaci dovozců dovážejících pouze z ČLR, vzhledem k možnému růstu dovozu z jiných třetích zemí by dovozci, kteří čerpají ze zdrojů v ČLR, měli být schopni své dodavatelské zdroje změnit.
(763)
Jedna zúčastněná strana namítala, že dopad cel na dovozce, kteří nejsou ve spojení, byl podceněn, jelikož nejsou žádné bezprostředně dostupné alternativní zdroje dodávek, které by mohly nahradit čínský dovoz dotčeného výrobku, pokud budou opatření přijata, a že vzhledem ke skutečnosti, že hlavní produkce pochází z ČLR, je změna zdroje dodávek obtížná a měla by za následek další významné náklady.
(764)
V této souvislosti je třeba připomenout, že přijetí opatření by nemělo mít za následek ukončení dovozu dotčeného výrobku z ČLR. Ze šetření vyplynulo, že možné snížení dovozů z ČLR bude mít dopad zejména na ty dovozce, kteří dotčený výrobek získávají výhradně z ČLR, což je případ pouze pro jednoho ze čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení. Pokud jde o dopad opatření na finanční situaci dovozců, kteří nejsou ve spojení, není vyloučeno, že by mohl být negativní, ale byl učiněn závěr, že bude z velké části záviset na tom, jak budou schopni změnit zdroje dodávek, nebo přinejmenším částečně přenést případné zvýšení cen na své zákazníky. Pro provozovatele dovážející výrobek rovněž z jiných zdrojů než z ČLR nebo dovážející i jiné výrobky než dotčený výrobek bude negativní dopad ještě omezenější. Komise se proto domnívá, že i když je negativní dopad na dovozce dotčeného výrobku pravděpodobný, bude v průměru omezený.
(765)
Jeden dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že je zapotřebí značné pracovní doby a finančních investic před přijetím výrobků od nového dodavatele. V tomto ohledu bylo v odpovědi na konečné informace učiněno prohlášení, že inspekčnímu týmu byly v době inspekce na místě předloženy příslušné důkazy o požadavcích na dlouhé testování, jež musí dovozce uskutečnit předtím, než se rozhodne pro dodávky od konkrétního vývozce.
(766)
Uznává se, že založení nového vztahu mezi dovozcem a dodavatelem může znamenat dodatečné náklady a časové investice (např. při testování výrobku). To však nepřevažuje potřebu obnovit spravedlivou hospodářskou soutěž na trhu. Zároveň se změna dodavatelů považuje za obvyklé riziko, se kterým se v profesní činnosti dovozce počítá a které vyplývá z toho, že se fotovoltaický trh vyvíjí, a tudíž se na něm odehrávají neustálé změny (např. úpadky, konsolidace), jež s sebou přinášejí nutnost přejít k novým dodavatelům. Kromě toho lze předpokládat, že nové typy modulů, které neustále přicházejí na trh (např. s novými hodnotami účinnosti), rovněž vyžadují testování. V tomto ohledu se testování nového výrobku (a to i od stejného dodavatele) jeví spíše normální, nikoli neobvyklá činnost. Tento argument se proto zamítá.
(767)
V reakci na poskytnutí konečných informací zopakovaly dvě strany tvrzení, že zájmy dovozců, kteří nejsou ve spojení, nebyly řádně zváženy. Jedna strana tvrdila, že z důvodu neposkytnutí nedůvěrného znění odpovědí dodatečně spolupracujících dovozců na dotazníky neměly strany možnost řádného posouzení. Zpochybnila posouzení Komise, pokud jde o možnost, že vzroste dovoz do Unie z jiné třetí země, což umožní dovozcům změnit své dodávky, na základě tvrzení, že jiné třetí trhy závratně rostou. V tom smyslu strana tvrdila, že takový předpoklad je v rozporu se závěrem uvedeným v 749. bodě odůvodnění výše, tj. že dovozy z jiných třetích zemí nebudou masivní. Další strana vznesla dotaz, zda Komise dodržela zásadu zákazu diskriminace, jelikož výrobci v Unii byli v posouzení Komise upřednostněni před jinými hospodářskými subjekty.
(768)
Za prvé se potvrzuje, že nedůvěrná znění odpovědí na dotazník obdržených po vyhlášení prozatímního antidumpingového nařízení od dalších spolupracujících dovozců byla založena do spisu přístupného zúčastněným stranám k nahlédnutí. Za druhé není žádný rozpor mezi předpoklady, že dovoz z jiných třetích zemí může v reakci na nižší dovoz z ČLR vzrůst a že by toto zvýšení nemělo být masivní s ohledem na rostoucí poptávku po instalacích fotovoltaických systémů na celém světě. Současně, jelikož se očekává, že výrobní odvětví Unie znovu získá určitý podíl na trhu, který dříve ovládaly výrobky z ČLR, nelze vyloučit určité ztráty obchodních příležitostí pro dovozce, kteří nejsou ve spojení. Je však zjištěno, že se očekává další dlouhodobý růst celkového objemu fotovoltaického trhu, jelikož na více a více místech se dosahuje cenové parity. Nakonec je třeba objasnit, že podobně jako ve všech šetřeních týkajících se ochrany obchodu, zatímco situace výrobního odvětví Unie byla posuzována s cílem zjistit, zda mu byla způsobena podstatná újma v důsledku subvencovaného dovozu, v rámci analýzy zájmu Unie byl posouzen zájem výrobního odvětví Unie na rovnoprávném základě s ostatními hospodářskými subjekty včetně dovozců, kteří nejsou ve spojení. Je rovněž zapotřebí upřesnit, že šetření, zda výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu, či nikoli, je upraveno zejména čl. 8 odst. 4 základního nařízení, který stanoví minimální normy takového šetření. Zájem Unie se analyzuje pouze tehdy, když bylo v souladu s normami stanovenými v článku 31 základního nařízení skutečně určeno subvencování působící újmu. V důsledku toho se mělo za to, že pravděpodobný negativní dopad opatření na některé dovozce, zejména ty, kteří pořizují výrobky výhradně z ČLR, nepřevažuje pozitivní přínos opatření pro výrobní odvětví Unie a střednědobé a dlouhodobé přínosy pro fotovoltaický trh Unie, které vyplývají ze spravedlivé hospodářské soutěže.
(769)
Proto byl vyvozen závěr, že přijetí opatření na navržené úrovni může mít určitý negativní dopad na situaci dovozců dotčeného výrobku, kteří nejsou ve spojení.
6.4. Zájem hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce
(770)
Hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce působí hlavně v oblasti výroby surovin a výroby a montáže výrobních zařízení pro výrobu výrobku, který je předmětem šetření. Od hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce bylo obdrženo osm odpovědí na dotazníky. Uskutečnily se dvě inspekce na místě, a to u jednoho výrobce surovin a jednoho výrobce výrobních zařízení.
(771)
Podíl činnosti těchto osmi spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce, jež souvisela s výrobkem, který je předmětem šetření, na jejich celkové činnosti byl během období šetření celkově různý a pouze u jedné z těchto spolupracujících společností představoval 100 % její podnikatelské činnosti, zatímco u ostatních se pohyboval mezi 6 % a 80 %. V průměru činnost související s dotčeným výrobkem během období šetření představovala přibližně 41 % celkové činnosti spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce. Pokud jde o pracovní místa, zaměstnávalo těchto osm spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce v období šetření přibližně 4 200 osob. Ziskovost byla různá podle segmentu a podle jednotlivých společností, od vysoké míry až po mírně zápornou míru ziskovosti. Šetření ukázalo, že tyto hospodářské subjekty se zápornou ziskovostí byly negativně dotčeny zhoršenou situací výrobního odvětví Unie, neboť někteří z odběratelů, které ztratily, byli výrobci výrobku, který je předmětem šetření, v Unii, a poklesem spotřeby. Po vyloučení destiček z definice výrobku by výrobci tohoto výrobku v Unii měly mít prospěch z uložení cla, jelikož se očekává, že výrobní odvětví Unie zvýší svoji výrobu článků a modulů.
(772)
Prodeje hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce v Unii se uskutečňovaly v rámci Unie, do ČLR a jiných třetích zemí. Teritoriální rozdělení objemu prodeje v období šetření v průměru odpovídalo přibližně 20 % prodeje v rámci Unie, téměř 50 % směřovalo do Číny a přibližně 30 % do jiných třetích zemí.
(773)
Některé strany z odvětví na počátku výrobního řetězce tvrdily, že uložení vyrovnávacích opatření by negativně ovlivnilo jejich podnikatelské činnosti, neboť ČLR je jejich hlavním vývozním trhem. Bylo uváděno, že cla by výrazně omezila dovoz dotčeného výrobku z ČLR do Unie, a v důsledku toho by ČLR omezila dovoz polykrystalického křemíku a výrobního zařízení z Unie. V důsledku toho by hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce z Unie údajně musely omezit rozsah svých podnikatelských činností a snížit zaměstnanost.
(774)
Je třeba podotknout, že cílem cla není vyloučit čínský dovoz dotčeného výrobku, ale obnovit spravedlivé podmínky na trhu. Čínský dovoz by tak měl i nadále v určité míře zásobovat trh Unie, ale za přiměřené ceny. Ostatně šetření ukázalo, že hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce z Unie působí celosvětově na různých vnitrostátních trzích, a proto nejsou závislí výlučně na svém vývozu do ČLR. Lze tedy důvodně předpokládat, že na globálním fotovoltaickém trhu budou hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce z Unie pravděpodobně schopny případný pokles vývozu do ČLR nahradit vývozem na ostatní trhy, které v souladu s očekáváními veřejně dostupných studií o trzích mají růst. V každém případě se na čínském fotovoltaickém trhu již nyní projevuje značný nadbytek výrobní kapacity, a proto je sporné, zda by výrobci strojních zařízení v Unii z krátkodobého a střednědobého hlediska byli schopni prodávat v ČLR mnohem více výrobního zařízení.
(775)
Zúčastněné strany argumentovaly tím, že většina vstupů do hodnotového řetězce v odvětví fotovoltaiky pochází z Unie a že tato výhodná situace může skončit, pokud budou uložena cla. V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana upozornila na to, že z opatření v tomto případě mohou vyplývat další opatření, která ČLR může přijmout vůči výrobkům Unie.
(776)
V tomto ohledu se očekává, že bude čínský dovoz nadále zásobovat trh Unie i po uložení cel. Kromě toho různé veřejně dostupné zdroje v odvětví fotovoltaiky (např. výhled pro celosvětový fotovoltaický trh na období 2013-2017 vydaný asociací EPIA) předpovídají, že možné snížení poptávky v Unii by mělo být pouze krátkodobé (v letech 2013 a 2014) a že se spotřeba v Unii v následujících letech opět zvýší. Kromě toho řešení nekalých obchodních praktik s největší pravděpodobností umožní posilování udržitelného růstu na fotovoltaickém trhu v Unii ve střednědobém a dlouhodobém horizontu, z čehož budou mít prospěch všechny hospodářské subjekty v Unii. A konečně, pokud jde o argument o možných odvetných opatřeních ČLR v reakci na opatření v tomto případě, je třeba připomenout, že ČLR stejně jako ostatní členské státy WTO může zahájit šetření týkající se ochrany obchodu pouze v odůvodněných případech a jakékoli takové šetření musí být v souladu s přísnými pravidly WTO. Komise monitoruje jakékoli takové šetření s cílem zajistit, aby byla dodržována pravidla WTO. Tento argument byl proto odmítnut.
(777)
Některé strany zpochybnily tvrzení, že snížení vývozu hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce v odvětví fotovoltaiky v Unii směrem do ČLR může být vyrovnáno vývozem na jiné trhy, a uvedly, že clo způsobí pokles celosvětové poptávky po výrobku.
(778)
V této souvislosti je především třeba poznamenat, že se neočekává, že by se čínský dovoz v důsledku uložení cel zcela zastavil. Kromě toho z informací shromážděných během vyšetřování nevyplývá existence jakéhokoli vztahu mezi vývojem dovozu z ČLR na trh Unie a vývozem z ČLR na ostatní trhy. Mimo to veřejně dostupné zdroje, například výhled pro celosvětový fotovoltaický trh na období 2013-2017 vydaný asociací EPIA, předpokládají, že fotovoltaický trh v celosvětovém měřítku v příštích letech poroste. Pokud jde o čínský fotovoltaický trh, existují náznaky, že domácí spotřeba v ČLR se značně zvýší (jak předpokládá např. EPIA). S ohledem na výše uvedené se neočekává, že by vývoz hospodářských subjektů Unie na počátku výrobního řetězce směrem do ČLR v důsledku přijatých opatření výrazně poklesl.
(779)
Je třeba rovněž poznamenat, že snížení poptávky v Unii v letech 2013 a 2014 může mít negativní dopad na hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce. Ten však nelze spojovat, alespoň z jeho větší části, s cly. Navíc, pokud jde o výrobce strojního zařízení pro odvětví fotovoltaiky v Unii, vzhledem ke značné volné kapacitě v ČLR je nepravděpodobné, že by jejich vývoz do ČLR mohl významně vzrůst, a to ani v případě, že čínští výrobci zvýší objem výroby. A konečně, údaje shromážděné během šetření naznačují, že by výrobce strojního zařízení mohl ovlivnit též čínský 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví, který předpokládá, že do roku 2015 bude 80 % výrobního zařízení pro články pocházet z ČLR. Pokud bude této změny dosaženo v souladu s pravidly WTO, může to také dále omezit možnost výrobců strojních zařízení v Unii soutěžit na čínském trhu. Výše uvedené tvrzení bylo proto odmítnuto.
(780)
V odpovědi na konečné informace čínská vláda tvrdila, že 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví uvádí pouze některé obecné zásady, které nejsou závazné, neboť se nepočítá s žádnými pravomocemi k jejich prosazování, a že by tento plán proto neměl být považován za náznak toho, že budou možnosti výrobců strojních zařízení v Unii soutěžit na čínském trhu omezené. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že čínská vláda zahrnula odvětví fotovoltaiky mezi strategická odvětví 12. pětiletého plánu a rovněž vydala zvláštní plán pro solární fotovoltaické odvětví. V tomto plánu čínská vláda vyjádřila podporu „hlavním podnikům“ a „klíčovým podnikům“ a zavázala se, že bude „podporovat provádění různých politik na podporu fotovoltaiky“ a „vypracuje celkovou přípravu podpůrných politik pro průmysl, finance, zdanění…“. Kromě toho, jelikož uvedený plán obsahuje základní směrnice, kterých má čínský průmysl dosáhnout během období pěti let, má hluboký dopad na podnikatelské prostředí, a to jak v ČLR, tak v zemích, které s ČLR obchodují. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je zřejmé, že plán omezuje možnost výběru čínských výrobců článků a konkurenční tlak výrobců v Unii, kteří vyrábějí výrobní zařízení vyvážené na čínský trh. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(781)
Jeden spolupracující výrobce surovin zpochybnil vyhlídky na jiné trhy jako náhradu za sníženou výrobu na čínském trhu, a to s ohledem na významnou instalovanou výrobní kapacitu v Číně, kterou by nebylo možné snadno vybudovat jinde. Toto tvrzení se odmítá, neboť neexistují žádné informace o údajném snížení výroby na čínském trhu.
(782)
Jedna ze zúčastněných stran zpochybnila počet zaměstnanců v navazujícím odvětví, citovaný ve 236. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Je třeba objasnit, že počet 4 200 zaměstnanců se vztahuje pouze na spolupracující hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce, jako jsou výrobci zařízení a dodavatel polykrystalického křemíku, a to na základě jejich odpovědí na dotazník, a nikoli na celé odvětví.
(783)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se vyvozuje závěr, že dopad vyrovnávacích opatření na výrobce strojního zařízení by nebyl významný, avšak dopad na dodavatele surovin, s ohledem na možné snížení jejich prodeje do Číny, z krátkodobého hlediska negativní být může.
6.5. Zájem hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie
(784)
Hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie jsou činné především v navrhování projektů, marketingu, komunikaci a montáži fotovoltaických zařízení. Na dotazníky pro navazující subjekty Komise obdržela třináct odpovědí od navazujících subjektů, z toho 7 od provozovatelů, jejichž činnost se přímo týká obdobného výrobku (tj. společnosti připravující projekty a montážní firmy), a šest od poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky (logistiky, dopravy, vztahů s veřejností atd.), tj. od provozovatelů, jejichž činnost není v přímé souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření. Tyto odpovědi na dotazník zahrnovaly odpovědi od jednoho dovozce, který není ve spojení a který byl nakonec považován za navazující subjekt, neboť jeho hlavní činností je montáž (viz 25. bod odůvodnění).
(785)
Ve 242. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení bylo zjištěno, že podíl činnosti hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (montážních společností a společností připravujících projekty), která souvisí s výrobkem, který je předmětem šetření, na jejich celkové činnosti je celkově různý. V průměru v šetřeném období představoval tento podíl 41 %. Ziskovost spolupracujících hospodářských subjektů v souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření, v období šetření činila v průměru 11 %. Pokud jde o pracovní místa, v období šetření zaměstnávalo těchto sedm spolupracujících hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie přibližně 550 osob.
(786)
Několik stran zpochybnilo reprezentativnost údajů týkajících se hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie o obratu, ziskovosti a zaměstnanosti, které Komise odvodila z odpovědí na dotazníky od sedmi navazujících subjektů. Aliance AFASE předložila „průzkum“ provedený mezi svými členy (montážními firmami), který prokázal, že podnikatelská činnosti v odvětví fotovoltaiky je pro většinu montážních firem hlavním zdrojem příjmů. AFASE dále uváděla, že navazující hospodářské subjekty, zejména montážní společnosti, na rozdíl od zjištění uvedených ve 242. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, se pohybují pouze v jednociferném ziskovém rozpětí, které neumožňuje absorpci jakýchkoli cel.
(787)
Pokud jde o reprezentativnost údajů použitých v prozatímním antidumpingovém nařízení, Komise použila všechny údaje poskytnuté těmito navazujícími subjekty, které vyplnily zvláštní dotazník, jakož i podání předložená aliancí AFASE, jak je vysvětleno v 737. bodě odůvodnění výše.
(788)
Pokud jde o tvrzení, že podnikání v odvětví fotovoltaiky je pro montážní společnosti hlavním zdrojem příjmů, další analýza odpovědí na dotazníky, které zaslalo sedm navazujících subjektů (montážní společnosti a společnosti připravující projekty), potvrdila, že činnosti, které se přímo týkají obdobného výrobku, který je předmětem tohoto šetření, představují v průměru přibližně 42 % celkové činnosti těchto subjektů a ziskovost dosahuje v průměru 11 %. Zohlední-li se však i jejich další aktivity (nesouvisející přímo s výrobkem, který je předmětem tohoto šetření), jejich celkový význam se u tří ze sedmi subjektů výrazně zvyšuje. V důsledku toho se příslušný poměr během období šetření pohybuje v rozmezí od přibližně 45 % až do 100 %. Kromě toho u sedmi subjektů (montážních firem a společností připravujících projekty) dosahuje ziskovost činností v odvětví fotovoltaiky, včetně činností, jež nejsou přímo spojené s výrobkem, který je předmětem šetření, v průměru 9 %. Pokud jde o zaměstnanost, činnosti v odvětví fotovoltaiky, včetně činností, jež nejsou přímo spojeny s výrobkem, který je předmětem šetření, představují u těchto sedmi subjektů v období šetření zhruba 660 pracovních míst na plný úvazek. Kromě fotovoltaických projektů a montáží byly tyto subjekty rovněž aktivní v oblasti montáží zařízení pro využití větrné energie a výroby elektrických zařízení.
(789)
Má se za to, že veškerý dopad opatření na navazující hospodářské subjekty musí být především posouzen s ohledem na jejich činnost přímo související s výrobkem, který je předmětem šetření, jejíž ziskovost v období šetření dosahovala v průměru 11 %. I kdyby však byl posouzen na základě celkové činnosti v odvětví fotovoltaiky, jež nesouvisí přímo s výrobkem, který je předmětem tohoto šetření, závěry se výrazně nezmění, neboť celkově různé zohledněné faktory, konkrétně ziskovost a možnost absorbovat část cla, příliš nekolísají (ziskovost klesne z průměrných 11 % na průměrných 9 %). V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana, v jejíchž prostorách Komise uskutečnila inspekční návštěvu, zpochybnila reprezentativnost závěrů o ziskovosti montážních firem a navrhovatelů projektů, které jsou v tomto ohledu údajně založeny pouze na jediné transakci. Tento argument se zamítá, neboť Komise vypočítala ziskovost hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie na základě všech údajů předložených těmito subjekty v jejich odpovědích na dotazník.
(790)
Pokud jde o průzkum provedený aliancí AFASE mezi jejími členy, je především třeba poznamenat, že všechny subjekty měly příležitost se přihlásit na počátku šetření a odpovědět na zvláštní dotazník určený navazujícím subjektům, který obsahoval žádost o nezbytné informace pro posouzení dopadu cel na tyto subjekty. Za druhé, v průzkumu nebyla uvedena totožnost montážních firem, což znemožnilo ověření např. relevance a spolehlivosti poskytnutých údajů. Za třetí, vzhledem k tomu, že řada otázek vznesených v tomto průzkumu se týkala schopnosti montážních firem absorbovat případná cla, postrádal průzkum jakýkoliv odkaz na zisk dosažený těmito společnostmi v období šetření, a tedy chyběl důležitý prvek pro hodnocení dopadu opatření. V důsledku toho nelze z uvedeného průzkumu vyvodit žádné smysluplné závěry.
(791)
Byl vznesen argument, že opatření nejsou v zájmu Unie, neboť zvýší cenu modulů, což odradí konečné uživatele/spotřebitele od toho, aby si tato zařízení pořizovali. Následně by hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie měly mnohem méně zakázek a musely by činnost svých podniků omezit. Toto hodnocení vycházelo ze studie zveřejněné výzkumným ústavem Prognos o možné ztrátě pracovních míst, jež byla předložena v průběhu šetření. Uvedená studie předpovídá, že v případě uložení cel bude ohrožena velká většina pracovních míst na fotovoltaickém trhu EU. Studie staví na odhadu asociace EPIA, podle něhož celkový počet přímých pracovních míst existujících v roce 2011 na všech úrovních fotovoltaického trhu Unie, včetně výrobců v Unii, dovozců, hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie, činí 265 000 pracovních míst. Studie ústavu Prognos, která jako výchozí bod používá odhad celkového počtu přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky z roku 2011, dochází k závěru, že v závislosti na výši cla bude během tří let ztraceno až 242 000 pracovních míst z celkového počtu 265 000 pracovních míst. K většině ztrát pracovních míst údajně dojde na navazujícím trhu, který podle údajů ústavu Prognos v roce 2011 zaměstnával přibližně 220 000 osob.
(792)
Šetření výše uvedený scénář nepotvrdilo a poukázalo na to, že na fotovoltaickém trhu Unie existoval v roce 2011, během období šetření a v roce 2012 mnohem menší počet přímých pracovních míst.
(793)
Šetření v první řadě vyvolalo pochybnosti o správnosti celkového počtu přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky odhadovaného asociací EPIA. Zejména při inspekci na místě provedené v EPIA se ukázalo, že podklady, jež vedly k závěru o 265 000 pracovních místech, byly nepřesné a takový závěr neumožňovaly. Informace získané při inspekci na místě ve skutečnosti ukazují, že počet přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky vypočítaný pro rok 2011 by vykazoval statistickou odchylku až 20 %. Uvedený odhad navíc zahrnuje zaměstnanost v jiných evropských zemích mimo Evropskou unii a zaměstnanost související s výrobkem z tenkého filmu, na který se toto šetření nevztahuje.
(794)
Je třeba vyjasnit, že statistická odchylka 20 % u celkového počtu přímých pracovních míst v odvětví fotovoltaiky podle odhadu Evropské asociace fotovoltaického průmyslu, která může platit nahoru i dolů, vyšla najevo během inspekce na místě u asociace EPIA. Ukazuje se, že je obtížné určit přesný číselný údaj o zaměstnanosti v navazujícím odvětví, neboť je k dispozici jen málo zdrojů, často protichůdných, pro sběr údajů.
(795)
Nehledě na tyto pochybnosti, i kdyby byl pro účely analýzy dopadu navržených opatření použit původní odhad, je nutno poznamenat toto. Odhad se týká pracovních míst v odvětví evropské fotovoltaiky v roce 2011, kteréžto období odpovídalo velmi vysokému počtu fotovoltaických zařízení instalovaných v uvedeném roce v Unii (přibližně 20 GW). Lze tedy předpokládat, že vzhledem ke snížení počtu instalovaných zařízení, který v období šetření dosáhl přibližně 17,5 GW a v roce 2012 dosáhl 15 GW, klesl odpovídajícím způsobem i počet pracovních míst, zejména v navazujících odvětvích, který je přímo úměrný úrovni instalací. Veřejně dostupný odborný tisk v této souvislosti poukázal na to, že v Německu, které je největším vnitrostátním trhem, zaměstnanost v odvětví fotovoltaiky mezi lety 2011 a 2012 klesla ze 128 000 na 100 000 osob, včetně pracovních míst u výrobců. Šetření dále vyvolalo vážné pochyby ohledně toho, zda tento počet zahrnoval pouze pracovní místa s plným úvazkem vyčleněná výlučně pro odvětví fotovoltaiky. V této souvislosti šetření odhalilo, že zejména na navazujícím trhu (montáž) představuje činnost v oblasti fotovoltaiky zpravidla pouze část mnohem širší podnikatelské aktivity, přičemž hlavní činností bývá montáž v oblasti topení nebo elektřiny, instalatérství atd.
(796)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je pravděpodobné, že uložení opatření může vést ke zvýšení cen výrobku, který je předmětem šetření, v Unii, a z krátkodobého hlediska tak může vést ke snížení počtu instalací fotovoltaických zařízení. Nicméně pracovní místa v této části trhu mohou být negativně ovlivněna jen v omezeném rozsahu, a to vzhledem k následujícím skutečnostem. Za prvé činnost související s fotovoltaikou přinejmenším v některých montážních firmách představuje pouze část jejich podnikatelských činností a je také sezonní. Montážní firmy by proto za situace snížené poptávky po fotovoltaických zařízeních měly být schopny vykonávat jiné činnosti. Jelikož cíle v oblasti obnovitelných zdrojů a energetické účinnosti stanovené na úrovni Unie jsou pro členské státy právně závazné, je třeba očekávat, že snížená poptávka po solárních zařízeních bude mít za následek zvýšení poptávky po jiných formách elektrické energie z obnovitelných zdrojů a v oblasti energetické účinnosti. Mnozí zaměstnanci v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie pravděpodobně disponují potřebnými dovednostmi, aby zvýšení poptávky v těchto blízkých odvětvích dokázali využít. Za druhé vzhledem ke stávajícím ziskům na navazujícím trhu (viz 785. bod odůvodnění výše) by subjekty zabývající se montáží měly být schopny část růstu cen absorbovat, a omezit tak dopad na konečné ceny a na poptávku po fotovoltaických zařízeních.
(797)
Nezávisle na uložení cel veřejně dostupné prognózy poptávky po fotovoltaických zařízeních uvádějí, že v roce 2013 pravděpodobně dojde ke snížení poptávky, s výkonem instalovaným v roce 2013 mezi 9,8 GW a 16,5 GW, což by pravděpodobně mělo v každém případě negativní dopad na počet pracovních míst na navazujícím trhu.
(798)
A konečně je třeba podotknout, že k možnému růstu cen fotovoltaických zařízení by pravděpodobně došlo v každém případě, neboť výroba v ČLR pro dodávky na trh Unie je, jak se zdá, do značné míry ztrátová, což je neudržitelná situace.
(799)
Pokud jde o ztráty pracovních míst, informace shromážděné během šetření potvrdily, že navazující odvětví zaznamenalo ztráty pracovních míst v důsledku poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních v Unii přibližně o 5 GW mezi roky 2011 a 2012. Tyto ztráty pracovních míst nelze spojovat s opatřeními, protože se jednalo o vývoj trhu. Kromě toho se předpokládá další snížení poptávky v letech 2013 a 2014, jež povede s největší pravděpodobností k dalšímu úbytku pracovních míst v odvětví fotovoltaiky. Obdobně byl takový vývoj poptávky odhadován hlavními výzkumnými středisky před zahájením šetření, a proto tento úbytek pracovních míst nelze přičíst přijetí opatření.
(800)
Výrobní odvětví Unie předložilo studii konzultanta PriceWaterhouseCoopers („PWC“) o možném účinku opatření na pracovní místa související s fotovoltaickým trhem. Studie společnosti PWC odkazuje na studii společnosti Prognos, která předpokládala vysoký úbytek pracovních míst na fotovoltaickém trhu vyplývající z přijetí opatření, kterou předložila AFASE před přijetím prozatímních antidumpingových cel a kterou se zabývá 791. bod odůvodnění výše. Studie společnosti PWC kritizovala studii společnosti Prognos a poukazovala na skutečnost, že celkový úbytek pracovních míst odhadovaný společností Prognos by ve skutečnosti překročil celkový počet stávajících pracovních míst v odvětví fotovoltaiky v Unii. Pokud jde o dopad cel na trhu Unie, PWC došlo k opačným závěrům než Prognos, neboť předpokládá velmi pozitivní dopad na zaměstnanost v Unii a převahu výhod nad možnými nepříznivými účinky cel (např. na poptávku).
(801)
AFASE tvrdila, že Komise nesdělila zdroj statistické odchylky 20 % u pracovních míst přímo spojených s odvětvím fotovoltaiky, které vypočítala na rok 2011 EPIA.
(802)
Tato statistická odchylka 20 %, která může platit nahoru i dolů, vyšla najevo během inspekce na místě u asociace EPIA. Ukazuje se, že je obtížné určit přesný číselný údaj o zaměstnanosti v navazujícím odvětví, neboť je k dispozici jen málo zdrojů, často protichůdných, pro sběr údajů.
(803)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany tvrdily, že se analýza Komise nevyjadřuje k tomu, že clo pouze přispěje k úbytku pracovních míst v důsledku menšího počtu fotovoltaických zařízení po roce 2011. Bylo namítáno, že tento úbytek pracovních míst, zejména v navazujícím odvětví, je úzce spojen se skutečností, že montážní firmy jsou závislé na instalacích solárních zařízení. Kromě toho AFASE vytkla Komisi, že řádně nezohlednila průzkum, který AFASE provedla mezi svými členy, a podobný průzkum, který provedla UK Solar Trade Association (obchodní sdružení v odvětví solární energie ve Spojeném království) a který údajně tuto závislost dokládal.
(804)
Pokud jde o údajné mlčení Komise k dopadu cel na počet pracovních míst, odkazuje se na 799. a 800. bod odůvodnění výše, které se věnují tvrzením o dopadu opatření na pracovní místa v odvětví fotovoltaiky a kde se uznává, že zaměstnanost v navazujícím odvětví může být v důsledku opatření skutečně krátkodobě ovlivněna.
(805)
S ohledem na průzkum provedený aliancí AFASE a obchodním sdružením v odvětví solární energie ve Spojeném království, v reakci na poskytnutí konečných informací byla sdělena totožnost zúčastněných společností. Průzkumy však zůstaly nedostatečné, neboť například některé odpovědi byly neúplné. Analýza průzkumů odhalila následující skutečnosti. Ohledně průzkumu aliance AFASE je především třeba poznamenat, že většina z 50 zúčastněných montážních firem uvedla, že působí výhradně na fotovoltaickém trhu. 15 z 50 montážních firem prohlásilo, že jsou do určité míry činné rovněž v jiných oblastech, které nesouvisí s odvětvím fotovoltaiky, jako je vytápění, elektrické instalace a větrná energie. V případě průzkumu ve Spojeném království se 21 z celkem 31 zúčastněných společností v této zemi zabývalo také jinými činnostmi mimo odvětví fotovoltaiky. Tento výsledek ukazuje, že s ohledem na téměř polovinu společností připravujících projekty a montážních společností je správný závěr uvedený ve 247. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení o schopnosti provádět jiné činnosti, například instalaci elektrických a topných zařízení, instalatérskou činnost a instalaci dalších zařízení pro zelenou energii. Uznává se však, že se tato schopnost může vyskytovat v menší míře, než se předpokládá v prozatímním antidumpingovém nařízení. Jeho zmírňující dopad na ztrátu pracovních míst tedy může být méně významný, než se původně předpokládalo. Dále je třeba poznamenat, že některé subjekty, které se zúčastnily průzkumu AFASE a obchodního sdružení v odvětví solární energie ve Spojeném království, používají výrobky vyrobené v Unii a některé předpokládají v návaznosti na opatření nákup výrobků nepocházejících z ČLR s cílem vyhnout se zvýšení cen.
Z toho důvodu se očekává, že jejich závislost na čínském dovozu a dopad těchto opatření budou omezeny, neboť tyto společnosti mohou pořizovat výrobky vyrobené v Unii. Za třetí, odhad dopadu opatření na podniky všech hospodářských subjektů, které se průzkumu zúčastnily, neumožnil vyvodit jasné závěry, neboť jejich posouzení se velmi liší. Některé společnosti dokonce nebyly schopny tento dopad posoudit. Za čtvrté, v průzkumu provedeném ve Spojeném království se rovněž rozpětí odpovědí na otázku ohledně počtu fotovoltaických projektů, kterým hrozí v případě uložení cel zrušení, pohybovalo od „nemnoho“ po „všechny projekty“. Některé subjekty nebyly schopny provést odhad. Konečně, v obou průzkumech chyběly otázky na ziskovost zúčastněných hospodářských subjektů, což je důležité pro posouzení možné absorpce zvýšení ceny vyplývajícího z cla, pokud k němu vůbec dojde.
(806)
Několik stran namítalo, že montážní firmy nemohou snadno měnit své činnosti nebo přejít na jiná zařízení pro zelenou energii z důvodu velmi rozdílných potřebných technologií a know-how. Z toho důvodu, pokud by byla cla uložena, byly by nuceny ukončit obchodní činnost. Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana toto tvrzení zopakovala, přičemž tvrdila, že montážní firmy investovaly značné zdroje do specializace na fotovoltaiku, jako je specifická odborná příprava, což mělo dokázat, že kladou hlavní důraz na odvětví fotovoltaiky a že nebudou schopny snadno přejít na jiné činnosti.
(807)
Tento argument nebyl dostatečně podložen, neboť nebylo prokázáno, jaké konkrétní znalosti musí montážní firma mít a jak složité a nákladné je získat. V každém případě orgány uznávají, že montážní firmy vyvinuly specifické know-how pro instalaci fotovoltaických modulů. Toto know-how však bylo vyvinuto poměrně nedávno a staví na základních odborných znalostech montážních firem, jako je instalace elektrických a topných zařízení, instalatérství atd. Bylo rovněž vyvinuto v reakci na nekalé praktiky, konkrétně masivní příliv subvencovaných výrobků z ČLR. Nezávisle na specifických dovednostech zaměstnanců montážních společností je tento argument třeba posoudit souběžně s analýzou provedenou v 792. až 800. bodě odůvodnění výše o stavu zaměstnanosti v navazujícím odvětví, který by mohl být krátkodobě negativně ovlivněn, ale který díky udržitelnému obchodu povede ve střednědobém a dlouhodobém horizontu k nárůstu zaměstnanosti v montážních společnostech. Tento argument byl tedy odmítnut.
(808)
Některé strany zpochybnily schopnost hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie absorbovat byť částečně případné zvýšení ceny. Tento argument nebyl dostatečně podložen, a nebylo tudíž možné posoudit, do jaké míry bylo toto tvrzení přesné. Ziskovost spolupracujících navazujících hospodářských subjektů přímo spojených s dotčeným výrobkem se odhaduje přibližně na 11 %, což ponechává dotyčným hospodářským subjektům možnost absorbovat alespoň částečně určité zvýšení cen, pokud k němu vůbec dojde. V této souvislosti je třeba připomenout, že celkový trend cen směřuje dolů.
(809)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zopakovaly tvrzení, že v důsledku opatření hrozí vážné riziko poklesu poptávky po solárních výrobcích v Unii, což podle těchto stran hovoří proti opatřením. Jedna ze stran tvrdila, že solární energie v současné době disponuje velkou cenovou pružností poptávky a že i omezený nárůst ceny solárních výrobků by měl za následek podstatné snížení poptávky. Tato strana odhadla, že vyrovnávací clo v rozmezí 30 % může omezit poptávku o 8 GW, zatímco clo ve výši 50 % by poptávku omezilo o 10 GW. Ve stejném duchu odkázala AFASE na studii provedenou analytikem trhu, která rovněž předpokládá snížení poptávky až 2 GW v roce 2013 v důsledku cla ve výši 50 %, což je mnohem nižší pokles.
(810)
Strany sice během šetření předložily kromě výše uvedených různé další scénáře poklesu poptávky, ty však neobsahovaly srovnatelné výsledky. Ačkoliv nelze vyloučit, že by cla mohla vést k poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních, kvantifikace takového účinku je obtížná s ohledem na různé faktory, které ovlivňují atraktivitu fotovoltaických zařízení v Unii. Kromě toho i kdyby k takovému snížení krátkodobě došlo, střednědobé a dlouhodobé přínosy vyplývající ze spravedlivého obchodu by podle očekávání převážily nad krátkodobým negativním dopadem. A konečně, AFASE sama uznala, že posoudit přímou vazbu mezi poptávkou a cly by bylo možné až poté, co by byla cla zavedena. Tento argument byl proto odmítnut.
(811)
Jak je uvedeno v 784. bodě odůvodnění výše, Komise obdržela celkem šest odpovědí na dotazník od poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky (logistika, doprava, vztahy s veřejností atd.), tedy od subjektů, jejichž činnost není v přímé souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření. Bylo shledáno, že tyto odpovědi vypovídají o relativním významu činnosti související s odvětvím fotovoltaiky v porovnání s celkovou aktivitou dotčených spolupracujících hospodářských subjektů. I přes některé nedostatky v odpovědích bylo možné díky údajům v dotaznících usoudit, že činnosti těchto subjektů související s odvětvím fotovoltaiky jsou ve srovnání s jejich celkovou činností okrajové. Činnost související s odvětvím fotovoltaiky představovala ve skutečnosti v průměru pouze přibližně 5 % jejich celkového obratu a přibližně 8 % celkové zaměstnanosti. Pokud jde o ziskovost, ta činila v průměru přibližně 7 %. Je však třeba poznamenat, že údaje o ziskovosti nebyly úplné, neboť ne všechny hospodářské subjekty poskytly k tomuto bodu informace. Byl tedy učiněn závěr, že jakýkoli případný dopad opatření na hospodářskou situaci poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky pravděpodobně nebude významný.
(812)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se vyvozuje závěr, že dopad opatření na hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie by z krátkodobého hlediska byl omezeně negativní, s ohledem na vyšší počet smluvně zajištěných montáží než v opačném scénáři, který předpovídala významná výzkumná střediska, ovšem jenž se ve skutečnosti nenaplnil, a v míře, v jaké tato cla nemohou být hospodářskými subjekty navazujícími na výrobní odvětví Unie absorbována. I přes možné snížení poptávky po fotovoltaických zařízeních by montážní firmy měly být schopny provádět jiné činnosti související buď s jinými obnovitelnými zdroji energie, nebo s primární podnikatelskou činností, jak je uvedeno výše. Byl učiněn závěr, že jakýkoli případný dopad opatření na hospodářskou situaci poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky pravděpodobně nebude podle dostupných údajů významný.
6.6. Zájem konečných uživatelů (spotřebitelů)
(813)
Žádná strana přímo zastupující konečné uživatele, jako sdružení spotřebitelů, nepodala připomínky. V daném případě se odkazuje na dva druhy konečných uživatelů: spotřebitele (domácnosti) a další konečné uživatele (např. instituce, další investory). Šetřením se zjistilo, že pouze přibližně jedna čtvrtina stávajících fotovoltaických zařízení v Unii (takzvaná střešní, menší zařízení) byla objednána spotřebiteli. Ostatní zařízení (pozemní, průmyslová a komerční zařízení, která jsou mnohem větší) byla objednána jinými konečnými spotřebiteli.
(814)
Některé strany tvrdily, že v případě přijetí opatření by spotřebitele postihlo zvýšení cen fotovoltaických modulů. Lze očekávat, že v důsledku cel by ceny fotovoltaických modulů na trhu Unie poněkud vzrostly, avšak je pravděpodobné, že spotřebitelů a jiných konečných uživatelů by se to dotklo jen v omezené míře, protože šetření ukázalo, že cena modulu představuje nanejvýš 50 % z celkových nákladů na pořízení fotovoltaického zařízení. Vzhledem k ziskovým rozpětím společností připravujících projekty a montážních firem lze důvodně předpokládat, že případný růst cen modulů pro uživatele může být přinejmenším zčásti absorbován, a tedy zmírněn. Na základě dostupných údajů se vyvozuje závěr, že dodavatelský řetězec přinejmenším zčásti absorbuje opatření s navrhovanou výší cla, a opatření tudíž nemusí mít nutně za následek vyšší maloobchodní ceny pro spotřebitele.
(815)
Dále je třeba podotknout, že pokud by cla nebyla uložena, pravděpodobný zánik výrobního odvětví Unie by mohl vést k tomu, že spotřebitelé budou mít do budoucna k dispozici pouze jeden zdroj dodávek modulů. V rámci tohoto scénáře by čínští vyvážející výrobci byli schopni dále posilovat svou, již tak velmi silnou, pozici na trhu a to by také v krátkodobém výhledu mohlo vést ke zvýšeným cenám ke škodě spotřebitelů/konečných uživatelů. Ovšem vzhledem ke skutečnosti, že výroba v ČLR je ztrátová, by ke zvýšení cen, jak je uvedeno výše, pravděpodobně došlo v každém případě.
(816)
Některé strany tvrdily, že cla by zvýšily cenu výrobku, který je předmětem šetření. Následně by došlo k poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních, neboť ta by byla příliš nákladná pro spotřebitele a nedostatečně atraktivní pro ostatní investory.
(817)
Jak již bylo uvedeno v 752. bodě odůvodnění, i když dočasnému zvýšení cen může v důsledku přijetí opatření dojít, celkový trend cen je klesající, jak potvrzuje několik veřejných zdrojů. Tento argument byl tudíž odmítnut. I když je obtížné vyčíslit možné zvýšení cen v důsledku opatření a následné možné snížení poptávky, je třeba připomenout některé skutečnosti. Za prvé, výrobek, který je předmětem šetření, představuje až 50 % celkových nákladů na fotovoltaické zařízení, a clo tudíž může být přinejmenším částečně absorbováno. Za druhé, hospodářská soutěž výrobního odvětví Unie s výrobci ze třetích zemí, kteří již na trhu Unie působí, bude pravděpodobně držet ceny nízko. Současně by výrobní odvětví Unie mělo být schopno dosáhnout lepších finančních výsledků díky úsporám z rozsahu vyplývajícím z lepšího využití výrobních zařízení a snížení výrobních nákladů. Za třetí, poptávka po fotovoltaických zařízení souvisí nejen s úrovní cen výrobku, který je předmětem šetření, ale také s úrovní zaručených výkupních cen. Při současné nízké úrovni poptávky ve srovnání s výsledky dosaženými v roce 2011 a v období šetření se očekává, že zaručené výkupní ceny by neměly klesnout tak rychle jako v posuzovaném období, což umožní nepřetržité investice do fotovoltaických projektů. Tento argument byl proto zamítnut.
(818)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana zpochybnila výše uvedený závěr. Tvrdila, že klesající cenový trend nemůže být zachován i po přijetí opatření. Strana připomněla, že opatření představují velmi významný nárůst nákladů, který nemůže být plně vyrovnán snížením nákladů nebo dovozem ze třetích zemí. Kromě toho bylo opakovaně zdůrazněno, že výrobní odvětví Unie nebude schopno realizovat nové investice do výrobních a strojních zařízení a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie mohou absorbovat jen malou část, jestliže jejich zisk činí 11 %. Konečně neexistuje důkaz o tom, že by zvýšení ceny mohly kompenzovat zaručené výkupní ceny.
(819)
Je třeba připomenout, že v rozporu s tímto tvrzením se neočekává, že bude zvýšení cen v důsledku opatření moci být plně vyrovnáno, ale spíše že je v důsledku těchto opatření možné pouze přechodné zvýšení cen (viz 247. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení). Takovéto zvýšení ceny může být výsledkem rozdílu v úrovni cen mezi čínskými subvencovanými cenami a jinými než čínskými výrobky. Nicméně informace shromážděné během vyšetřování umožňují tvrdit, že případné zvýšení cen může být částečně absorbováno řadou faktorů s ohledem na zisk v navazujícím odvětví v průměrné výši 11 %. A konečně, pokud jde o tvrzení, že neexistují důkazy, které by naznačovaly, že zaručené výkupní ceny mohou kompenzovat zvýšení cen, lze předpokládat, že zaručené výkupní ceny budou časem upraveny v souladu s vývojem cen projektů.
(820)
Jedna strana tvrdila, že od března 2013 ceny modulů vzrostly v Unii o 20 % a že je od roku 2013 závažný nedostatek zásob. Tento argument nebyl odůvodněn, naopak veřejné zdroje informací potvrzují relativní stabilitu cen ve druhém čtvrtletí roku 2013. I kdyby byly tyto informace správné, pouze by to odpovídalo tomu, že v návaznosti na celní evidenci dovozu bylo zohledněno riziko možného vyrovnávacího cla. Tento argument byl proto odmítnut.
(821)
Jiná strana tvrdila, že fotovoltaické projekty nebudou investorům přinášet výnos, pokud pokles zaručených výkupních cen nebude odpovídat klesajícím nákladům na projekt, včetně ceny modulů, neboť ty představují významnou část nákladů na daný projekt. Za tímto účelem bylo tvrzeno, že cla by zpochybnily životaschopnost mnohých fotovoltaických projektů, neboť zvyšují cenu.
(822)
Jak je uvedeno v 752. bodě odůvodnění výše, celkový trend cen výrobku, který je předmětem šetření, se zdá být klesající. Kromě toho význam zaručených výkupních cen s ohledem na trh klesá, jelikož v některých regionech bylo pravděpodobně dosaženo cenové parity. Argument, že cena fotovoltaických modulů by mohla mít negativní dopad na fotovoltaické projekty včetně otázky jejich životaschopnosti, byl z těchto důvodů zamítnut.
(823)
Jedna zúčastněná strana předložila interní model, aby prokázala, že pokud bude clo zavedeno, životaschopnost mnohých fotovoltaických projektů je v ohrožení.
(824)
Tento model neumožnil náležité vyčíslení rozsahu, v jakém by mohla poklesnout atraktivita investic do fotovoltaických zařízení (např. návratnost investic) v případě zvýšení ceny výrobku, který je předmětem šetření. Nicméně předpoklad, že bude případné clo zcela přeneseno na konečné uživatele nebo spotřebitele, použitý v uvedeném modelu, je nepravděpodobný s ohledem na stávající zisková rozpětí hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie. Navíc investiční rozhodnutí se nezakládá jen na ceně modulů, ale závisí také na mnoha dalších faktorech, včetně mimo jiné existence obecně příznivého rámce pro fotovoltaická zařízení v daném státě, úrovně podpory nebo ceny elektřiny (u cenové parity). Tento argument proto musel být zamítnut.
(825)
Na základě výše uvedených skutečností byl vyvozen závěr, že celkově by přijetí opatření mělo na spotřebitele a konečné uživatele omezený dopad. A to bez ohledu na vliv vnitrostátních režimů podpory k povzbuzení poptávky po fotovoltaických zařízeních. Budou-li vnitrostátní režimy podpory přizpůsobeny vyšším cenám solárních panelů (prostřednictvím vyšších zaručených výkupních cen), může být dopad na spotřebitele nulový.
6.7. Jiné argumenty
(826)
Některé strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie není schopno zásobovat trh Unie v požadovaném množství, a budou-li uložena vyrovnávací cla, existuje vážné riziko nedostatku v Unii, což může vést k dalšímu růstu cen dotčeného výrobku.
(827)
Šetření shledalo, že toto tvrzení není opodstatněné. Výrobní odvětví Unie má od roku 2009 nedostatečně využívané výrobní kapacity. V období šetření činila míra využití výrobní kapacity Unie pro výrobu modulů 41 %, s další rezervní kapacitou přibližně ve výši 5,7 GW; míra využití výrobní kapacity Unie pro výrobu modulů činila 63 %, s další rezervní kapacitou přibližně ve výši 1,2 GW. Díky této rezervní kapacitě by proto výrobní odvětví Unie z krátkodobého hlediska bylo schopno soutěžit o další část trhu. Také ze střednědobého hlediska lze důvodně předpokládat, že výrobní odvětví Unie bude rozšiřovat svou výrobní kapacitu, aby mohlo dosáhnout větších úspor z rozsahu a zajistit další snižování cen. Ostatně ve světě existují i další zdroje dodávek, které působí na trhu Unie a které v případě poklesu dovozu čínských výrobků budou schopny soutěžit o trh Unie. Šetření odhalilo, že stávající rezervní kapacita jiné než čínské výroby mimo Unii činila v období šetření u modulů 5,6 GW a u článků 6 GW. Lze proto dospět k závěru, že vzhledem k prognózám poptávky po fotovoltaických zařízeních v EU v roce 2013 (mezi 9,8 GW a 16,5 GW) a v roce 2014 (mezi 9 GW a 17,1 GW) zveřejněným významnými výzkumnými středisky, jako je EPIA, je celková rezervní kapacita Unii a třetích výrobců mimo Unii dostačující, aby v krátkodobém výhledu nahradila případný výpadek čínských dovozů.
(828)
I za přijetí konzervativnějšího předpokladu ohledně výrobní kapacity v Unii (viz 545. bod odůvodnění výše) by společná rezervní kapacita Unie a třetích zemí byla dostatečná k tomu, aby v krátkodobém horizontu nahradila případný pokles čínského dovozu. Také ze střednědobého hlediska lze důvodně předpokládat, že výrobní odvětví Unie bude rozšiřovat svou výrobní kapacitu, aby mohlo dosáhnout větších úspor z rozsahu, což umožní další snižování cen. Tento argument byl proto odmítnut.
(829)
Některé strany rovněž tvrdily, že uložení cel na dotčený výrobek poškodí rozvoj fotovoltaického trhu v Evropě, a že tudíž nebude dosaženo cílů strategie Evropa 2020 týkajících se obnovitelných zdrojů energie a snížení emisí skleníkových plynů v EU.
(830)
Především je třeba uvést, že splnění cílů stanovených pro rok 2020 nezávisí výlučně na solární energii. Stejně důležité jsou i další ekologické zdroje energie, jako např.: energie získávaná pomocí větru, biomasy, vodní energie atd. Jelikož cíle pro rok 2020 nestanoví žádný konkrétní podíl solární energie, nepředpokládá se, že poněkud nižší počet fotovoltaických zařízení zvýší celkové náklady spojené s realizací strategie Evropa 2020. Kromě toho je cena solárních panelů pouze jedním z mnoha činitelů, které jsou podstatné pro rozvoj odvětví výroby fotovoltaických zařízení v Unii. Stejně důležité jsou: příznivé právní a finanční podmínky na úrovni Unie a na úrovni členských států, lepší přístup k financování projektů v oblasti energie z obnovitelných zdrojů a investice do výzkumu a vývoje. Pokud jde o financování investic do solárních energií, dojde díky uložení cla ke zlepšení situace výrobního odvětví Unie i odvětví fotovoltaiky jako celku. Ve svém důsledku to pravděpodobně podpoří přístup výrobního odvětví Unie a investorů v odvětví fotovoltaiky ke kapitálu. A konečně je třeba znovu připomenout, že cílem tohoto cla není vyloučit čínský dovoz, ale obnovit korektní hospodářskou soutěž. Pokud by se cena dotčeného výrobku zvýšila, údaje o zisku dosahovaném na navazujícím trhu umožňují předpokládat, že tento růst cen by byl zčásti absorbován hospodářskými subjekty působícími na navazujícím trhu. Cena modulů pro konečné uživatele/spotřebitele by se proto neměla výrazně zvýšit, a poptávka po solárních zařízeních by mohla zůstat v předpovězeném rozmezí.
(831)
Na základě výše uvedených skutečností byl vyvozen závěr, že uložení opatření by celkově nemělo výrazný nepříznivý dopad na jiné politiky EU.
6.8. Závěr ohledně zájmu Unie
(832)
Celkové pozitivní důsledky pro výrobní odvětví Unie převažují nad pravděpodobným negativním dopadem na jiné subjekty na fotovoltaickém trhu, včetně konečných uživatelů (spotřebitelů).
(833)
Vzhledem k výše uvedenému byl učiněn závěr, že na základě dostupných informací o zájmu Unie neexistují přesvědčivé důvody proti přijetí opatření týkajících se dovozu dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR.
7. KONEČNÁ VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
(834)
Vzhledem k závěrům, pokud jde o subvencování, újmu, příčinné souvislosti a zájem Unie, by měla být zavedena konečná vyrovnávací opatření, aby se zabránilo působení další újmy výrobnímu odvětví Unie subvencovaným dovozem.
7.1. Úroveň pro odstranění újmy
(835)
Ke stanovení výše těchto opatření byla vzata v úvahu zjištěná subvenční rozpětí a výše cla nezbytná pro odstranění újmy, kterou utrpěli výrobci v Unii, aniž by přitom bylo překročeno zjištěné subvenční rozpětí.
(836)
Při výpočtu výše cla nezbytného k odstranění účinků subvencování působícího újmu se mělo za to, že by případná opatření měla výrobnímu odvětví Unie umožnit pokrýt výrobní náklady a dosáhnout zisku před zdaněním, kterého může přiměřeně dosáhnout toto výrobní odvětví u prodeje obdobného výrobku v Unii za běžných podmínek hospodářské soutěže, tj. bez subvencovaného dovozu. V souladu s judikaturou Tribunálu je takovým ziskem zisk realizovaný na začátku posuzovaného období, tj. před nárůstem subvencovaného dovozu. Proto byl cílový zisk stanoven na 8 % na základě váženého průměrného zisku, kterého dosáhlo výrobní odvětví EU v roce 2009 a 2010 pro moduly a články, když bylo ziskové.
(837)
Po poskytnutí konečných informací výrobní odvětví Unie tvrdilo, že jako úroveň zisku, které výrobní odvětví Unie mohlo v rozumné míře dosáhnout, pokud by nedocházelo k subvencovanému dovozu, by měla být použita ziskovost za rok 2010, spíše než průměrné ziskové rozpětí z let 2009 a 2010. V této souvislosti uvedlo, že ziskovost v roce 2009 byla nedostatečná a okolnosti těchto dvou let byly jasně rozdílné s ohledem zejména na vývoj spotřeby v roce 2010, který podpořil účinky subvencování v tomto roce. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že při stanovení úrovně pro odstranění újmy není důležité, zda průměrné ziskové rozpětí, kterého výrobní odvětví Unie dosáhlo, bylo „dostatečné“. Úroveň pro odstranění újmy by měla být založena na zisku, kterého může být přiměřeně dosaženo při neexistenci subvencovaného dovozu. Vyšetřující orgány mají obvykle za to, že této úrovně bylo dosahováno na začátku posuzovaného období. Jelikož v tomto případě bylo výrobní odvětví Unie ztrátové, pokud jde o prodej článků na začátku posuzovaného období v roce 2009, byla tato metodika nevhodná a bylo považováno za spolehlivější založit stanovení úrovně pro odstranění újmy na průměru ziskového rozpětí v prvním a druhém roce posuzovaného období. V tomto ohledu se také mělo za to, že není důležité, že se okolnosti v těchto dvou letech lišily.
(838)
Další strana zopakovala, že pro moduly a články by měly být stanoveny různé cílové zisky, neboť ziskovost těchto typů výrobků vykázala v průběhu posuzovaného období různé trendy. Zatímco ukazatele byly předloženy odděleně pro každý typ výrobku, závěry vyvozené pro každý ukazatel se týkají výrobku, který je předmětem šetření, jako celku. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto bylo subvenční rozpětí a úrovně pro odstranění újmy stanoveny na tomto základě.
(839)
Na tomto základě byla vypočtena také cena obdobného výrobku nepůsobící újmu výrobnímu odvětví Unie. Cena nepůsobící újmu byla získána připočtením výše uvedeného ziskového rozpětí 8 % k výrobním nákladům výrobců v Unii zařazených do vzorku během období šetření.
(840)
Nezbytné zvýšení ceny pak bylo určeno na základě porovnání vážené průměrné dovozní ceny spolupracujících vyvážejících výrobců v ČLR zařazených do vzorku, jež byla stanovena pro účely výpočtů v souvislosti s cenovým podbízením, náležitě upravené o náklady na dovoz a celní poplatky, s váženou průměrnou cenou obdobného výrobku prodávaného výrobci z Unie zařazenými do vzorku na trhu Unie v období šetření nepůsobící újmu. Veškeré rozdíly, jež byly výsledkem tohoto srovnání, pak byly vyjádřeny jako procento vážené průměrné hodnoty CIF dovozu.
(841)
Jedna strana tvrdila, že prodej výrobců v Unii zařazených do vzorku byl zaměřen na trh špičkových zařízení, jako je sektor obytných/malých komerčních zařízení, pro který platily vyšší zaručené výkupní ceny, a navrhla, aby byly prodejní ceny výrobního odvětví Unie odpovídajícím způsobem upraveny. Je třeba poznamenat, že by toto tvrzení nemělo být rozhodující pro výpočet rozpětí újmy, protože šetření ukázalo, že výrobci v Unii nebyli ziskoví.
7.2. Konečná opatření
(842)
Vzhledem k výše uvedenému a v souladu s článkem 15 základního nařízení by se měla přijmout konečná vyrovnávací opatření ohledně dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z ČLR, a to na úrovni nižší z hodnot odpovídajících subvenčnímu rozpětí nebo rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných subvenčních rozpětí.
(843)
Vzhledem k vysoké úrovni spolupráce vyvážejících výrobců z ČLR bylo clo pro „všechny ostatní společnosti“ stanoveno na úrovni nejvyššího cla, jež má být uloženo společnostem, které byly buď zařazeny do vzorku, nebo během šetření spolupracovaly. Clo pro „všechny ostatní společnosti“ se uplatní na společnosti, které v rámci šetření nespolupracovaly.
(844)
Pro spolupracující čínské společnosti nezařazené do vzorku, které jsou uvedeny v příloze, je konečná sazba cla stanovena jako vážený průměr sazeb pro společnosti zařazené do vzorku.
(845)
Na základě výše uvedeného jsou sazby cel, která budou uložena, stanoveny takto:
Název společnosti
Subvenční rozpětí
Rozpětí újmy
Vyrovnávací clo
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
4,9 %
46,3 %
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
41,8 %
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
48,2 %
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd;
5,0 %
56,5 %
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,
11,5 %
58,2 %
11,5 %
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
11,5 %
58,2 %
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd,
de minimis
64,9 %
0,0 %
Renesola Jiangsu Ltd
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
80,1 %
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
60,1 %
6,5 %
Společnosti uvedené v příloze
6,4 %
51,1 %
6,4 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
80,1 %
11,5 %
(846)
Výše uvedená konečná vyrovnávací opatření se stanoví ve formě valorických cel.
(847)
Individuální sazby vyrovnávacího cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy stav zjištěný během šetření, pokud jde o tyto společnosti. Tyto celní sazby se tedy (na rozdíl od celostátního cla platného pro „všechny ostatní společnosti“) vztahují výlučně na dovoz výrobků pocházejících z dotčené země a vyrobených těmito společnostmi, a tedy vyjmenovanými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není jmenovitě uvedena v článku 1 spolu se svým názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě platné pro „všechny ostatní společnosti“.
(848)
Každou žádost o použití individuální vyrovnávací celní sazby pro jednotlivé společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (103) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. Bude-li to vhodné, bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
(849)
Aby bylo zajištěno řádné vymáhání vyrovnávacího cla, neměla by se zbytková celní sazba vztahovat jen na nespolupracující vyvážející výrobce, ale rovněž na výrobce, kteří v období šetření neuskutečnili žádný vývoz do Unie.
(850)
Opatření se ukládají proto, aby bylo výrobcům v Unii umožněno překonat účinky subvencování působícího újmu. Pokud by nastala nějaká počáteční nerovnováha mezi možným prospěchem pro výrobce v Unii a náklady pro ostatní hospodářské subjekty v Unii, mohla by být vyrovnána tím, že se zvýší a/nebo znovu zahájí výroba v Unii. Nicméně předpokládaný scénář zvýšené výroby v Unii nemusí být v souladu s rozvojem tohoto volatilního trhu. Spotřeba Unie vzrostla u modulů mezi rokem 2009 a 2011 o 264 % a v průběhu šesti měsíců od roku 2011 do období šetření klesla pouze o 43 procentních bodů. Volatilita je ještě výraznější při pohledu na období 2006-2011, kdy spotřeba Unie u modulů vzrostla z méně než 1 GW na téměř 20 GW, což představuje navýšení o přibližně 2 000 % na pouhých 5 let. Tato volatilita bude pravděpodobně pokračovat a prognózy zveřejněné sdruženími podnikatelů vykazují 100 % a větší rozdíly mezi různými scénáři, a to dokonce i ve střednědobém horizontu let 2014-2015.
(851)
Z těchto důvodů se má za to, že je vhodné za těchto výjimečných okolností omezit dobu trvání opatření na pouhé dva roky.
(852)
Toto období by mělo být dostatečné k tomu, aby výrobci v Unii zvýšili a/nebo znovu zahájili svoji výrobu, a zároveň aby nebyla závažně ohrožena situace jiných hospodářských subjektů v Unii. Má se za to, že období dvou let bude nejvhodnější pro analýzu toho, zda v důsledku uložení opatření opravdu došlo ke zvýšení výroby v Unii, a tím byly vyváženy negativní účinky na jiné hospodářské subjekty v Unii.
(853)
Po zveřejnění konečných zjištění jeden výrobce v Unii vznesl argument, že omezená doba trvání 2 let je příliš krátká na zotavení ze vzniklé újmy. Kromě toho bylo argumentováno tím, že doba trvání 2 let neumožní výrobcům v Unii vyhotovit obchodní plány na tento a příští rozpočtový rok. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že opatření budou trvat do prosince 2015, což by mělo výrobcům v Unii k vyhotovení obchodních plánů do roku 2015 stačit.
(854)
Výrobce v Unii navíc nezpochybnil důvody, pro něž je doba trvání omezena na dva roky, zejména volatilitu trhu. Výrobce dokonce výslovně ocenil přezkum v případě, že bude třeba opatření změnit v důsledku změny situace na trhu. Vzhledem k tomu, že pravděpodobnost změny okolností na trhu do dvou let je na tomto nestabilním trhu skutečně vysoká, považuje se za vhodné omezit opatření na dva roky od samého počátku.
(855)
Po poskytnutí konečných informací tvrdil žadatel, že dva roky nestačí k tomu, aby byly uskutečněny investice do výroby uvedené v 852. bodě odůvodnění. Nicméně vzhledem k rozsáhlé nevyužité kapacitě výrobního odvětví Unie je možno zvýšit výrobu lepším využíváním stávající výrobní kapacity, které by mělo být možné, aniž by byly zapotřebí dodatečné investice.
(856)
Žadatel dále namítal, že uložení konečných vyrovnávacích cel na období dvou let je nedostačující k tomu, aby se výrobní odvětví Unie zotavilo z účinků minulého subvencování působícího újmu. Uložení vyrovnávacích cel však nemůže brát v potaz pouze zájmy výrobního odvětví Unie samotného, a je třeba vyvážit možný prospěch pro výrobce v Unii s náklady pro další hospodářské subjekty v Unii. Z toho důvodu dané rozhodnutí omezit opatření na dva roky nadále platí.
(857)
Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě je zamýšleno doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typu používaného v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech, pocházejících nebo dovážených z ČLR (poskytnutí konečných informací). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž se mohly ke konečným informacím vyjádřit.
(858)
Ústní a písemné připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
7.3. Celní evidence a zpětná účinnost
(859)
Jak je uvedeno výše v 7. bodě odůvodnění, Komise přijala dne 1. března 2013 nařízení č. 182/2013, kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky od 6. března 2013.
(860)
Od 6. června 2013 byla celní evidence dovozu za účelem ochrany proti dumpingovému dovozu ukončena přijetím prozatímního antidumpingového nařízení. Pokud jde o současné antisubvenční šetření a vzhledem k výše uvedeným zjištěním by celní evidence dovozu za účelem antisubvenčního šetření v souladu s čl. 24 odst. 5 základního nařízení měla být zrušena.
(861)
Pokud jde o možné zpětné uplatnění vyrovnávacích opatření, je třeba se řídit kritérii stanovenými v čl. 16 odst. 4 základního nařízení. Podle tohoto článku může být konečné vyrovnávací clo uloženo na výrobky, které byly propuštěny do volného oběhu nejvýše 90 dnů přede dnem nabytí účinnosti prozatímních opatření, avšak nikoli před zahájením šetření.
(862)
V tomto případě nebyla uplatněna žádná prozatímní vyrovnávací opatření. V důsledku toho bylo rozhodnuto, že konečné vyrovnávací clo se neuplatní se zpětnou účinností.
8. FORMA OPATŘENÍ
(863)
Po přijetí prozatímních antidumpingových opatření v rámci souběžného antidumpingového šetření (104) skupina spolupracujících vyvážejících výrobců, včetně jejich společností ve spojení v ČLR a v Evropské unii, společně s Čínskou obchodní komorou pro dovoz a vývoz strojních zařízení a elektronických výrobků (dále jen „CCCME“) nabídla společný cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního antidumpingového nařízení (105). Závazek rovněž podpořily čínské orgány. Komise nabídku zvážila a rozhodnutím Komise 2013/423/EU (106) nabídku závazku přijala.
(864)
Po přijetí rozhodnutí 2013/423/EU vyvážející výrobci společně s CCCME předložili oznámení o změně původní nabídky svého závazku. Požadovali, aby byl změněn tak, aby zohlednil vynětí destiček z okruhu výrobků, jak je uvedeno ve 46. a 99. bodě odůvodnění. Kromě toho řada dalších vývozců ve lhůtě stanovené v čl. 8 odst. 2 základního antidumpingového nařízení požádala o zahrnutí do závazku.
(865)
Stejná skupina vyvážejících výrobců spolu s CCCME ve lhůtě stanovené v čl. 13 odst. 2 základního nařízení (107) požádala o to, aby Komise přijala podmínky závazku s cílem zamezit také škodlivým dopadům dovozu subvencovaných výrobků. Prováděcím rozhodnutím 2013/707/EU Komise tuto nabídku s ohledem na konečná cla přijala,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech (tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů), v současnosti kódů KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) a pocházejících nebo zasílaných z Čínské lidové republiky, ledaže by byly v tranzitu ve smyslu článku V GATT.
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články),
-
moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla, která se použije na čistou cenu s dodáním na hranice Unie, před proclením, je pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Celní sazba
Doplňkový kód TARIC
Wuxi Suntech Power Co. Ltd;
Suntech Power Co. Ltd;
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd;
Luoyang Suntech Power Co. Ltd;
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd,
4,9 %
B796
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
B797
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
B791
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
5,0 %
B794
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,
11,5 %
B793
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
11,5 %
B927
Delsolar (Wujiang) Ltd
0 %
B792
Renesola Jiangsu Ltd
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
B921
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
B845
Společnosti uvedené v příloze
6,4 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
B999 (108)
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
1. Dovoz, pro nějž bylo předloženo prohlášení k propuštění do volného oběhu v případě výrobků v současnosti kódů KN ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) a na nějž jsou vystaveny faktury společnostmi, od kterých Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedeny v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, je osvobozen od antisubvenčního cla uloženého podle článku 1, pokud:
a)
společnost uvedená v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU vyrobila, dodala a fakturovala výše uvedené výrobky přímo nebo prostřednictvím své společnosti ve spojení, která je rovněž uvedena v příloze prováděního rozhodnutí 2013/707/EU, buď svým společnostem ve spojení v Unii, které působí jako dovozci a propuštějí zboží do volného oběhu v Unii, nebo prvnímu nezávislému odběrateli, který působí jako dovozce a propouští zboží do volného oběhu v Unii;
b)
k tomuto dovozu je přiložena závazková faktura, což je obchodní faktura obsahující alespoň údaje a prohlášení uvedené v příloze 2 tohoto nařízení;
c)
k tomuto dovozu je přiloženo osvědčení o vývozním závazku podle přílohy 3 tohoto nařízení; a
d)
zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v závazkové faktuře.
2. Celní dluh vzniká v okamžiku přijetí prohlášení k propuštění zboží do volného oběhu:
a)
pokud je u dovozu popsaného v odstavci 1 zjištěno, že není splněna jedna nebo více podmínek stanovených v uvedeném odstavci; nebo
b)
pokud Komise zruší přijetí závazku podle čl. 13 odst. 9 nařízení Komise (ES) č. 597/2009 prostřednictvím nařízení nebo rozhodnutí, které odkazuje na konkrétní transakce, a prohlásí příslušné závazkové faktury za neplatné.
Článek 3
Společnosti, od nichž Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedeny v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, a s výhradou některých podmínek v ní uvedených, vystaví faktury rovněž u transakcí, které nejsou osvobozeny od antisubvenčních cel. Tato faktura je obchodní faktura obsahující alespoň údaje uvedené v příloze 4 tohoto nařízení.
Článek 4
Celní evidence dovozu vyplývající z nařízení (EU) č. 182/2013, kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, se zrušuje.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se do 7. prosince 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. prosince 2013.
COUNCIL IMPLEMENTING REGULATION (EU) No 1239/2013
of 2 December 2013
imposing a definitive countervailing duty on imports of crystalline silicon photovoltaic modules and key components (i.e. cells) originating in or consigned from the People's Republic of China
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Council Regulation (EC) No 597/2009 of 11 June 2009 on protection against subsidised imports from countries not members of the European Community (1), and in particular Article 15 thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission, after consulting the Advisory Committee,
Whereas:
1. PROCEDURE
1.1. Initiation
(1)
On 8 November 2012, the European Commission (the ‘Commission’) announced by a notice published in the Official Journal of the European Union (2) (‘Notice of Initiation’), the initiation of an anti-subsidy proceeding with regard to imports into the Union of crystalline silicon photovoltaic modules and key components (i.e. cells and wafers) originating in the People's Republic of China (‘PRC’ or the ‘country concerned’).
(2)
The anti-subsidy proceeding was initiated following a complaint lodged on 26 September 2012 by EU ProSun (‘the complainant’) on behalf of producers representing in this case more than 25 % of the total Union production of crystalline silicon photovoltaic modules and key components. The complaint contained prima facie evidence of subsidisation of the said product and of material injury resulting therefrom, which was considered sufficient to justify the initiation of a proceeding.
(3)
Prior to the initiation of the proceeding and in accordance with Article 10(7) of Regulation (EC) No 597/2009 (‘the basic Regulation’), the Commission notified the Government of the PRC (‘the GOC’) that it had received a properly documented complaint alleging that subsidised imports of crystalline silicon photovoltaic modules and key components originating in the PRC were causing material injury to the Union industry. The GOC was invited for consultations with the aim of clarifying the situation as regards the contents of the complaint and arriving at a mutually agreed solution. The GOC accepted the offer of consultations which were subsequently held. During the consultations, no mutually agreed solution could be arrived at. However, due note was taken of comments made by the GOC regarding the non-countervailability of the schemes listed in the complaint. Following the consultations, submissions were received from the GOC.
1.2. Parallel anti-dumping proceeding
(4)
On 6 September 2012, the Commission had announced by a notice published in the Official Journal of the European Union (3), the initiation of an anti-dumping proceeding concerning imports into the Union of crystalline silicon photovoltaic modules and key components (i.e. cells and wafers) originating in the PRC.
(5)
On 6 June 2013, the Commission, by Commission Regulation (EU) No 513/2013 (4), imposed a provisional anti-dumping duty on imports of crystalline silicon photovoltaic modules and key components (i.e. cells and wafers) originating in or consigned from the PRC (‘Provisional anti-dumping Regulation’).
(6)
The injury analyses performed in the present anti-subsidy and the parallel anti-dumping investigation are based on the same definition of the Union industry, the representative Union producers and the investigation period and led to identical conclusions unless otherwise specified. This was considered appropriate in order to streamline the injury analysis and to reach consistent findings in both proceedings. For this reason, comments on injury aspects put forward in any of these proceedings were taken into account in both proceedings.
1.3. Registration
(7)
Following a request by the complainant supported by the required evidence the Commission adopted on 1 March 2013 Commission Regulation (EU) No 182/2013 (5) making imports of crystalline silicon PV modules and key components (i.e. cells and wafers) originating in or consigned from the PRC subject to registration as of 6 March 2013.
(8)
Some interested parties claimed that the decision for registration of imports was unfounded, as the conditions were not met pursuant to Article 24(5) of the basic Regulation. However, these claims were not substantiated or based on factual evidence. At the time the decision was taken to register imports the Commission had sufficient prima facie evidence justifying the need to register imports, in particular a sharp increase both in terms of absolute imports and in terms of market share. The claims in this regard had therefore to be rejected.
1.4. Parties concerned by the proceeding
(9)
The Commission officially advised the complainants, other known Union producers, the known exporting producers in the PRC, the PRC authorities and known importers of the initiation of the proceeding. Interested parties were given the opportunity to make their views known in writing and to request a hearing within the time limit set in the Notice of Initiation.
(10)
In view of the apparent high number of exporting producers, Union producers and unrelated importers, all known exporting producers and unrelated importers were asked to make themselves known to the Commission and to provide, as specified in the Notice of Initiation, basic information on their activities related to the product concerned during the investigation period as defined in recital (38) below. This information was requested under Article 27 of the basic Regulation in order to enable the Commission to decide whether sampling would be necessary and if so, to select samples. The authorities of the PRC were also consulted.
(a) Sampling of exporting producers
(11)
Initially 121 Chinese exporting producers/groups of producers provided the requested information and agreed to be included in a sample. The cooperating companies represent more than 80 % of the total Chinese export volume. On the basis of the information received from the exporting producers and in accordance with Article 27 of the basic Regulation the Commission initially proposed a sample of seven exporting producers/groups of exporting producers.
(12)
The selected sample of seven groups of companies consists of the three cooperating exporters with the largest volume of exports of modules, the two cooperating exporters with the largest volume of exports of cells and the two cooperating exporters with the largest volume of exports of wafers. The sample of these seven groups of exporting producers served as the basis to determine the level of subsidisation for those groups as well as the level of subsidisation for all cooperating exporting producers not included in the sample, as required by Articles 15(2) and 15(3) of the basic Regulation. As explained in recital (46) below, the Commission excluded wafers from the product scope in the definitive stage of the investigation. Certain companies were selected into the sample on the basis of their largest volumes of exports of wafers. However, taking into account the fact that the Commission had already investigated these companies, verified the data submitted by them and also the fact that all of these companies had significant exports of modules and/or cells it was not deemed necessary to amend the sample.
(13)
The number of sampled exporting producers was eventually deemed to be eight companies/groups. This is because, although it was initially reported that the Jinko Solar Co. Ltd and Renesola Jiangsu Ltd were related, it was subsequently established that they were not.
(b) Sampling of Union producers
(14)
The Commission announced in the Notice of Initiation that it had provisionally selected a sample of Union producers. All known Union producers and known producers' association were informed about the selection of the provisional sample of Union producers. This provisional sample consisted of nine Union producers out of the around 215 Union producers that were known prior to the initiation of the investigation to produce the like product, selected on the basis of the largest representative volume of production, taking into account the sales volume and the geographical location that could reasonably be investigated within the time available. It was ensured that the sample covers both vertically integrated and non-integrated Union producers. Interested parties were also invited to make their views known on the provisional sample.
(15)
Several interested parties raised the following objections concerning the provisional sample of Union producers:
(i)
Some parties submitted that the limited information provided with regard to the provisionally selected sample was insufficient and prevented them from making any meaningful comments on the proposed sample. In particular, they criticised that the identity of the Union producers was kept confidential and requested that the Member States where the sampled Union producers were located should be disclosed, as well as the selected Union producers' share of production in the total production volume of PV modules and cells and the percentage of production and sales represented by the sampled companies individually and by the sample as a whole.
(ii)
The method used for the selection of the sample was contested on the grounds that it ‘confuses three different steps’, namely the support for the initiation of the investigation, definition of the Union industry and sampling. Therefore, it was claimed that it was unclear whether the Union industry was already defined at the time of the selection of the sample, and therefore whether the sample could be considered as representative. Without defining the Union industry at sampling stage, interested parties were prevented from verifying whether the provisional sample was representative, and thus whether on the basis of the sample, the situation of the Union industry during the investigation period as defined in recital (38) below could be correctly assessed. Furthermore, it was claimed that it was inappropriate to select the provisional sample on the basis of the replies of the Union producers to the examination of the support for the initiation of the investigation.
(iii)
It was also claimed that the provisional sample was selected merely on the basis of companies which have expressed their support to the present investigation.
(iv)
One party claimed that, since vertically integrated companies are included in the provisional sample, the production volume of cells may be double or triple counted which casts doubts on the overall representativity of the sample. It was requested that for vertically integrated producers only the production volume of modules should be counted, but not the volume of cells.
(v)
The same party alleged that the data on which the selection of the sample was based were at least partly unreliable which could have an impact on the representativity of the provisional sample as a whole.
(vi)
One party provided a list containing allegedly around 150 additional Union producers of the like product, claiming that they should have been taken into consideration for the purposes of selecting a sample of Union producers.
(16)
The arguments raised by the parties were addressed as follows: The Union producers requested that their names be kept confidential due to the risk of retaliation. There were indeed real threats against Union producers to harm their business both in the Union and outside. The Commission considered that these requests were sufficiently substantiated to be granted. The disclosure of the location or share in production and sales of individual Union producers selected in the sample could easily reveal the identity of the producer concerned and the requests in this regard had to be rejected.
(17)
The Commission did not ‘confuse’ the determination of the support for the initiation of the investigation, the determination of the Union industry and the selection of provisional sample as these steps remained independent from each other and were decided upon separately. It was not demonstrated to what extent the use of production and sales data provided by the Union producers in the context of the examination of the support for the initiation of the investigation had affected the representativity of the sample. At initiation the Union industry had indeed been provisionally defined. All available information concerning the Union producers, including information provided in the complaint and data collected from Union producers and other parties before the initiation of the investigation, was used in order to provisionally establish the total Union production for the investigation period, as defined in recital (38) below.
(18)
All Union producers that replied to questions related to the support for the initiation of the investigation were considered for the sample, regardless of whether they supported, opposed or expressed no opinion on the investigation. This claim was therefore rejected.
(19)
The question of double/triple counting has been considered when the provisional sample was selected. It appeared that excluding production and sales of cells of the vertically integrated Union producers would not take into consideration the part of the production of cells sold on the free market. It was therefore considered that excluding sales of cells from the total production volume would not necessarily lead to a more representative sample. Furthermore, the representativity of the sample was established not only on the basis of the production volume but also on the basis of the geographical spread and a balanced representation of vertically integrated and non-integrated producers. The relative representativeness of the production volume was calculated at the level of each type of the like product. On this basis, it was considered that the methodology to select the provisional sample was reasonable and the sample is therefore considered representative for the Union industry of the product under investigation as a whole. Therefore, this claim was rejected. As far as the reliability of data is concerned, the sample was selected on the basis of the information available at the time of the selection of the sample as provided for in Article 27 of the basic Regulation. Concerning the reliability of data used in the support of the initiation of the investigation, the investigation found no evidence that the data collected prior to the initiation was significantly deficient. Therefore, it can be reasonably assumed that the basis on which the provisional sample was selected was sufficiently reliable. Therefore, this claim was rejected.
(20)
Concerning the list of around 150 additional Union producers, it should be noted that this information was submitted far outside the deadline set for interested parties to comment on the selection of the provisional sample and for Union producers to come forward and to request to be selected in the sample. Moreover, about 30 of the Union producers contained in this list were in fact known to the Commission at the time of the selection of the sample. Furthermore, all Union producers that made themselves known after the publication of the Notice of Initiation were considered when selecting the sample. On this basis, the representativity of the sample has not been affected. Therefore, this claim was rejected.
(21)
Following receipt of comments, the composition of the sample was revised on the ground that there were indications that one of the selected companies would not have been in the position to fully cooperate. In order to maintain the level of representativity of the sample an additional Union producer was selected. This revised sample consisted thus of ten companies, selected on the basis of the largest representative volume for each level of production, taking into account sales volume on the Union market and geographical location that could reasonably be investigated within the time available. Further to the exclusion of wafers from the definition of the product concerned, and thus from the scope of this investigation (see recitals (42) - (46) - and (349) below), the sample consisted of eight companies. As a result, the revised sample of Union producers accounted, expressed as a percentage of out of the total Union production, between 18 % and 21 % for modules and between 17 % and 24 % for cells and covered vertically integrated and non-integrated producers. Given that a precise percentage would allow calculating the production volume of the above mentioned additional Union producer and thus its identity could be determined, no such precise percentages could be disclosed.
(22)
The Union producers who supplied the Commission with information required for the selection of a sample in the present anti-subsidy proceeding coincide with the Union producers who supplied the relevant information in the parallel on-going anti-dumping investigation. Furthermore, all Union producers selected in the final sample in the anti-dumping investigation have supplied the relevant information in the present anti-subsidy investigation which allowed the Commission to select a sample. Therefore, it was considered appropriate that the final samples of Union producers in both proceedings were identical.
(23)
The GOC reiterated its claim that the use of confidentiality of the names of the Complainants and sampled Union producers is not warranted. As already stated in recital (9) to the provisional Regulation, the Union producers requested that their names be kept confidential due to the risk of retaliation. The Commission considered that these requests were sufficiently substantiated to be granted. The information that has been provided to the Commission in order to substantiate the risk of retaliation cannot be disclosed to third parties, as such disclosure would defeat the purpose of the request for confidentiality. Moreover, in a case, where, as reported by the GOC, a Union producer re-evaluated its position and revealed its identity by filing an application for a Court case against the provisional regulation, there is no longer ground to disclose information on the basis of which anonymity was granted, as the identity has been revealed.
(24)
Following the final disclosure, the China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) reiterated the arguments about the method used for the selection of the provisional sample of the Union producers. It claims in particular that the Institutions have not taken into account 120 producers. The Commission already addressed this issue in recital (9) to the provisional Regulation. Moreover, the Institutions have verified the activities of the companies provided on that list. It turned out that that list mostly includes installers, distributors, related importers and exporting producer in China, Taiwan, and India. It therefore was not apt to demonstrate that the Institutions had overlooked a significant number of Union producers. Moreover, the CCCME has not contested the total Union production by providing alternative figures, nor has it put forward any evidence that the representativity of the sample could have been affected, as none of the alleged additional Union producers would have been selected into the sample, had it been known to the Commission.
(c) Sampling of unrelated importers
(25)
Of the around 250 unrelated importers put forward by the complainant, that the Commission contacted, twenty parties replied to the sampling form attached to the Notice of Initiation, twelve for modules, one for cells. In addition, seven other parties made themselves known but reported no imports or resales of the product concerned. The sample was selected in accordance with Article 27 of the basic Regulation to cover the largest representative volume of imports which could reasonably be investigated within the time available. On this basis a sample of unrelated importers was selected consisting of two importers for modules and one importer for cells, representing around 2 % - 5 % of the total imports from the country concerned. After the receipt of the questionnaire reply, it became however apparent that the core activity of one of the three importers was in fact solar installations and not trading of the product concerned. As to the activity of a second importer, this was that of an importer of modules and not of an importer of cells. Nevertheless, the quality of the information provided in its reply to the questionnaire was not sufficient to include it in the analysis of unrelated importers. In addition, the investigation revealed that a majority of imports of the product concerned entered the Union market through companies related to the exporting producers in the PRC or through installers or project developers.
(26)
Following the imposition of provisional anti-dumping measures in the parallel anti-dumping investigation, the Commission contacted additional importers that had already cooperated in the investigation at the initiation stage by providing basic information on their activities related to the product under investigation during the investigation period, as specified in the Notice of Initiation. The purpose was to determine whether the size of the sample of unrelated importers could be increased. Six companies qualified as unrelated importers trading the product concerned (i.e. purchasing and reselling it) came forward and were willing to cooperate further in the investigation. Out of these six, five replied within the deadline. Out of the five replies received, only three were sufficiently complete and allowed for a meaningful assessment. On this basis, the sample of the unrelated importers was enlarged and consisted of four importers for modules, representing around 2 % - 5 % of the total imports from the country concerned. Given the structure of the unrelated importers, which were mostly small and medium-sized companies, it was not possible to have a sample representing a larger share, given the limited resources at the disposal of the Institutions.
(d) Questionnaire replies and verifications
(27)
The Commission sent questionnaires to the representatives of the PRC (including specific questionnaires for the China Development Bank, Export Import Bank of China, Bank of China, Bank of Shanghai, Sinosure, other relevant financial institutions and state-owned producers of polysilicon, glass and aluminium which supplied these raw materials to the industry concerned during the investigation period), the eight sampled exporting producers in the PRC, other exporting producers in the PRC that requested so, as well as to the sampled Union producers, the sampled unrelated importers and upstream and downstream operators and their associations that made themselves known within the time limits set out in the Notice of Initiation. The Commission also contacted a representative consumer association.
(28)
Replies were received from the GOC, all the sampled exporting producers and their related companies in the PRC, five exporting producers which requested individual examination, from all the sampled Union producers, all the sampled unrelated Union importers and 21 upstream and downstream operators and three of their associations.
(29)
The Commission sought and verified all information deemed necessary for the determination of subsidisation, resulting injury and Union interest. Verification visits were carried out at the premises of the following State authorities and financial institutions, the sampled companies, one unrelated importer, two upstream and four downstream operators, associations and independent consultant:
(a)
Government of the People's Republic of China
-
Chinese Ministry of Commerce, Beijing, China
-
Huaxia Bank, Beijing, China
-
China Development Bank, Beijing, China
-
Export Import Bank of China, Beijing, China
-
China Export & Credit Insurance Corporation (SINOSURE), Beijing, China
(b)
Union producers
-
eight sampled Union producers
(c)
Groups of Exporting producers (and related companies) in the PRC
-
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd, China
-
Delsolar (Wujiang) Ltd. (Wujiang) Co. Ltd., China
-
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd., China
-
JingAo Group, China
-
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, PRC Power Co. Ltd, China
-
Yingli Green Energy Holding Company, China
-
Zhejiang Yuhui Solar Energy Source Co. Ltd and Renesola Jiangsu Ltd, China
-
Jinko Solar Co Ltd, China
(d)
Unrelated importer in the Union
-
IBC SOLAR AG, Bad Staffelstein, Germany
(e)
Upstream operators
-
Roth & Rau AG, Hohenstein-Ernsthal, Germany
-
WACKER Chemie AG, Burghausen, Germany
(f)
Downstream operators
-
Juwi Solar GmbH, Worrstadt, Germany
-
ValSolar SL, Badajoz, Spain
-
Jayme de la Costa, Pedroso, Portugal
-
Sunedison, Spain Construction, Madrid, Spain
(g)
Associations
-
European Photovoltaic Industry Association (‘EPIA’), Brussels, Belgium
(h)
Independent consultant
-
Europressedienst, Bonn, Germany
(30)
The comments submitted by the interested parties were considered and taken into account where appropriate.
(31)
The Association for Affordable Solar Energy (‘AFASE’), representing importers, downstream and upstream operators questioned the legal basis for the visit carried out at the premises of Europressedienst, by claiming that an independent consultant is not an interested party under Article 26 of the basic Regulation. However, findings should be based on reliable and verifiable data wherever possible. Europressedienst has provided information on macroeconomic indicators on the basis of a contract. The Commission carried out an on-the-spot verification at its premises for the sake of the principle of good administration to verify the reliability and correctness of data on which the Commission has based its findings.
(32)
The GOC claimed that its rights of defence in relation to access to the files open for inspection by interested parties were violated because (i) information was missing from the non-confidential files without ‘good cause’ being shown or providing sufficiently detailed summaries, or exceptionally, the reasons for the failure to provide the non-confidential summary, (ii) the non-confidential version of an entire questionnaire response of a Union producer was missing and (iii) the delays to make non-confidential versions of the Union producers' questionnaire responses available for interested parties were excessive.
(33)
(i) Regarding the claim that information was missing from the open file, the interested party did not specify to which information it was referring to. (ii) Its claim that the non-confidential version of an entire questionnaire response has not been made available was incorrect. (iii) As to the delays in making available the non-confidential replies of the questionnaires of the sampled Union producers, it had been explained to the party concerned that the questionnaires were only added to the non-confidential file after having been checked as to their completeness and reasonableness of the summaries. In order to ensure the Union producers' right to anonymity, it was also ascertained that the non-confidential versions of the questionnaires did indeed not reveal the identity of the Union producer concerned. In some cases, the non-confidential versions needed therefore to be corrected accordingly by the party submitting it before they could be made available for other interested parties.
(34)
In any event, it is considered that this did in no way affect the interested parties' rights of defence. The Commission has given all the interested parties the opportunity to respond to the information included in the file open for inspection in time so that their comments could be taken into consideration, when substantiated and warranted before any conclusions were made in the investigation. The interested party had every opportunity to comment on the questionnaires from sampled Union producers also following the provisional and the final disclosure. Therefore, even if the disclosures and the access to the file open for inspection by interested parties are based on different legal provisions, it should be noted that there were ample opportunities for the interested parties to comment on all information made available by any party to the investigation. Therefore, this claim had to be rejected.
(35)
All interested parties were informed of the essential facts and considerations on the basis of which it was intended to recommend the imposition of countervailing duties on imports of crystalline silicon photovoltaic modules and key components (i.e. cells) originating in or consigned from the People's Republic of China (‘the final disclosure’). All parties were granted a period within which they could make comments on the final disclosure.
(36)
The comments submitted by the interested parties were considered and taken into account where appropriate.
1.5. Acceptance of an undertaking in view of definitive duties
(37)
Following final disclosure, the Commission received an amended offer for an undertaking by exporting producers together with the China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products, which covers also the parallel anti-dumping investigation. By Commission Implementing Decision 2013/707/EU of 4 December 2013 confirming the acceptance of an undertaking offered in connection with the anti-dumping and anti-subsidy proceedings concerning imports of crystalline silicon photovoltaic modules and key components (i.e. cells) originating in or consigned from the People's Republic of China for the period of application of definitive measures (6), the Commission has confirmed the acceptance of that undertaking.
1.6. Investigation period and period considered
(38)
The investigation of subsidisation and injury covered the period from 1 July 2011 to 30 June 2012 (the ‘investigation period’ or ‘IP’). The examination of trends relevant for the assessment of injury covered the period from 1 January 2009 to the end of the IP (‘the period considered’).
2. PRODUCT CONCERNED AND LIKE PRODUCT
2.1. Product concerned
(39)
The product concerned was defined at initiation stage as crystalline silicon PV modules or panels and cells and wafers of the type used in crystalline silicon PV modules or panels, originating in or consigned from the PRC. The cells and wafers have a thickness not exceeding 400 micrometres. This product is currently falling within CN codes ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 and ex 8541 40 90.
(40)
The following product types are excluded from the definition of the product concerned:
-
solar chargers that consist of less than six cells, are portable and supply electricity to devices or charge batteries,
-
thin film photovoltaic products,
-
crystalline silicon photovoltaic products that are permanently integrated into electrical goods, where the function of the electrical goods is other than power generation, and where these electrical goods consume the electricity generated by the integrated crystalline silicon photovoltaic cell(s).
2.2. Like product
(41)
The investigation has shown that the product concerned as well as the product produced and sold in the Union by the Union industry have the same basic physical, chemical and technical characteristics as well as the same basic end uses. They are therefore considered as alike within the meaning of Article 2(c) of the basic Regulation.
2.3. Claims regarding product scope
2.3.1. Exclusion of wafers
(42)
Interested parties claimed that wafers should be removed from the product scope since wafers do not share the same basic physical, chemical and technical characteristics as cells and modules. In addition to the arguments brought forward before the publication of the Provisional anti-dumping Regulation, two additional arguments were brought forward in this respect thereafter.
(43)
Firstly, interested parties claimed that wafers can be used for other purposes than for the production of cells, notably the production of integrated circuits and other micro devices. In this respect, it is noted that not all wafers are included in the product scope of this investigation, which is limited to ‘wafers of the type used in crystalline silicon PV modules or panels’, and that those wafers have ‘a thickness not exceeding 400 micrometres’. While wafers certainly do exist in other applications, the investigation never covered wafers which are used in the production of other products such as integrated circuits. In addition, no producers, importers or users involved in the market for these different types of wafers came forwards alleging that their wafers would be subject to registration or provisional anti-dumping duties. It is therefore concluded that these other types of wafers are not subject to the product scope of this investigation. At the same time, this shows that wafers do not necessarily have the same end use as cells and modules.
(44)
Secondly, it is claimed that an unprocessed wafer possesses none of the essential electric properties which distinguish solar cells and modules from other products. In particular, wafers lack the ability to generate electricity from sunlight, which is the key function of crystalline photovoltaic cells and modules.
(45)
Indeed, the investigation showed that only once the wafer is transformed into a cell, the functionality to generate electricity from sunlight arises. The conversion is operated by cells which absorb light and convert it into electricity through crystalline silicon. Cells have a positive-negative junction to collect and forward the electricity that is generated by the cell. To assemble the modules, cells are soldered together with flat wires or metal ribbons to produce a string of cells. Those are laminated between sheets. Mostly glass is used on top and a polymeric backing sheet to the bottom. Frames are usually created to allow the mounting in the field (e.g. on rooftops). The module may or may not have an inverter.
(46)
Due to the different basic physical and technical characteristics, defined during the investigation inter alia as the functionality to generate electricity from sunlight, it was concluded on balance that wafers should be excluded from the definition of the product concerned, and thus from the scope of this investigation.
2.3.2. Physical, chemical and technical characteristics and end uses
(47)
Several interested parties claimed that the investigation cannot cover two products with different physical, chemical and technical characteristics, and therefore modules and cells should be subject to two separate investigations. Moreover, they claimed that it is unclear whether the investigation covers one single product or two separate products and therefore they have no full opportunity to defend their interests.
(48)
The cell-module production is one single production process with different production steps. Cells determine the characteristics of the finished product (i.e. modules). The investigation showed that the cells production is directly and exclusively dedicated to produce modules; modules and cells share the same physical, chemical and technical characteristics (determined by the raw material used) and have the same basic end uses, i.e. are sold for integration into PV solar systems. The modules performance is directly linked to the performance of the cells.
(49)
The Notice of Initiation clearly expressed that modules and cells constitute the product under investigation. Interested parties had therefore full opportunity to defend their interests on the basis of the product concerned as defined. On these grounds, the arguments were rejected.
2.3.3. Different nomenclature
(50)
It was further claimed that modules and cells could not be considered as a single product as they have several different eight-digit CN codes, six-digit subheading and four-digit HS heading. In this respect it is noted that both cells and modules can be declared under customs heading 8541 40 90, while the customs headings under heading 8501 are for electric generators in general and not in particular for solar products. On these grounds, the argument was rejected.
2.3.4. Value added of cells
(51)
Several parties claimed that the value added in the cell conversion process accounts for the largest part of the value of a module and therefore cells must be considered as a separate product.
(52)
The investigation revealed that the cells production is the most technologically sophisticated part in the production process. However, it also showed that the two processing steps are linked to each other and the value added is not concentrated in a particular stage of the production process but is spread over the whole production process. On these grounds, the claim was rejected.
2.3.5. Separate merchant markets
(53)
Some interested parties claimed that modules and cells have separate merchant markets and therefore they should be treated as different products which would also be demonstrated by the fact that a large number of producers are not vertically integrated.
(54)
Modules and cells cannot be considered as separate products whose prices fluctuate only depending on market factors. As a matter of fact their prices are strictly interconnected and affected by the polysilicon price. Likewise, as it has been explained above in recitals (49) above, the product concerned is produced in one single production process with different steps. The fact that some producers are not vertically integrated is due only to business decision and economies of scale and does not reverse this conclusion. On these grounds, this argument had to be rejected.
2.3.6. End use and interchangeability
(55)
Several interested parties claimed that modules and cells must be treated as different products given that they have different end uses and they were not interchangeable.
(56)
As mentioned above the investigation showed that the cell-module production process is one single production process and therefore the question of interchangeability between different steps of a single production process is not applicable. Moreover, modules and cells have the same end use, converting sunlight into electricity and therefore cannot be used in other applications.
2.3.7. Distribution channels
(57)
One interested party claimed that modules and cells do not share the same distribution channels and should therefore not be considered as one single product. The investigation showed that modules and cells can be distributed within different or similar distribution channels. However, the main criteria to define a single product are the same physical, chemical and technical characteristics and end uses. Considering recitals (47) to (49) above, it is concluded that therefore different distribution channels are not considered as a determining element. The argument should therefore be rejected.
2.3.8. Consumer perception
(58)
It was claimed that modules and cells differ substantially in terms of consumer perception and therefore they should not be considered as one single product.
(59)
Likewise as above the main criteria to define a single product are the same physical, chemical and technical characteristics and end uses. Considering recitals (47) to (49) above it is concluded that therefore different consumer perception is not considered as a determining element. The argument should therefore be rejected.
2.3.9. Separate investigations for cells and modules
(60)
Interested parties reiterated that cells and modules are not a single product, and should therefore be assessed separately. Unlike wafers, however, cells and modules do share the same basic property, i.e. the ability to generate electricity from sunlight. These arguments were therefore rejected.
(61)
Following final disclosure, one exporter argued that cells by themselves cannot produce electricity. Allegedly, they need to be integrated into modules to do so. However, each cell by itself has a capacity to generate electricity from sunlight of typically around 4W. While this power may be insufficient for most applications which require an assembly of multiple cells into modules, this does not mean that a cell by itself does not already have the capacity to generate electricity.
(62)
Following final disclosure, one exporter further argued that cells are not just another type of module, but an entirely different product. In effect, a cell is the key component of a module. As a key component, a cell is clearly not ‘an entirely different product’, as modules and cells share the same basic characteristics of generating electricity from sunlight, as indicated in recital (60) above.
(63)
The same party argued in addition that when the samples for Union producers and Chinese exporters were selected, the difference between cells and modules was taken into account. Therefore, different duty rates for modules and cells should have been established. In this respect, it is confirmed that the difference between modules and cells was indeed taken into account when sampling Union producers and Chinese exporters, as indicated in recitals (10) and (14) to the provisional anti-dumping Regulation. This, however, was only done to ensure that the sample is representative and does as such not mean that cells and modules should not be considered a single product concerned, or that separate duty rates should be established for cells and modules. Indeed, in order to ensure that the sample was representative for all product types, it was important to distinguish between cells and modules when selecting the sample. Furthermore, as there was a certain degree of uncertainty with regards to the question as to whether cells and modules were to be regarded as one product or as two separate products, it was necessary to ensure representativity for both possible outcomes.
(64)
Exporting producers claimed that the fact that the undertaking imposes different minimum import prices and volumes for cells and modules allegedly confirms that modules and cells are distinct products requiring two distinct investigations. The different minimum import prices, however, are merely an indication that cells and modules are different groups of product types which are sold at different prices. Therefore, it is necessary to define different prices to make the minimum import prices meaningful.
(65)
Also, the fact that cells and modules are distinct groups of product types is not as such relevant for the definition of the product concerned. For the definition of the product concerned, it is sufficient that the products share the same basic characteristics and end uses, which is the case for modules and cells as described in recitals (46) and (71) respectively.
(66)
The GOC argued that the assessment whether cells and modules are a single product concerned does not address a number of criteria defined by the Appellate Body in EC - Asbestos (7). These criteria are used for the definition of the ‘like product’, not the product concerned. In other words, these criteria have to be used to define the like product, for example the like product produced by Union Industry, which is then compared with the product concerned exported by the Chinese exporting producers. These criteria are therefore not pertinent when defining the product concerned. In any event, the Institutions observe that the application of the criteria used in EC - Asbestos to the definition of the product concerned in the present case would not lead to a different outcome. The first and the second criteria (properties, nature and quality respectively end-uses) are identical to the criteria physical, chemical and technical properties and end-uses used in the preceding recitals. The third criterion (consumers taste and habits) is not really useful for the present case, as cells are the key component of modules; as regards the fourth criterion, tariff classification, it is noted that both cells and modules can be declared under customs heading 8541 40 90, while the customs headings under heading 8501 are for electric generators in general and not in particular for solar products.
(67)
Other interested parties argued that an objective application of the criteria developed by the Court of Justice in previous cases (8) allegedly leads to the conclusion that modules and cells are different products. In this respect, it is noted that the court only indicated a number of criteria which may be taken into account - there is no obligation to use all criteria in all cases, since not all of them may be relevant. These criteria were assessed in recitals (27) to (39) to the provisional anti-dumping Regulation, where it was found that a number of criteria are not relevant in the present case. In the Brosmann case the assessment whether different types of shoes belong to the ‘product concerned’ was also made on the basis of only three criteria which were found to be relevant. As the interested parties did not provide any reasoning why an objective application of the criteria leads one to conclude that modules and cells are distinct products, the argument cannot be accepted.
(68)
In addition, it is recalled that cells and modules have the same basic end uses, i.e. they are sold for integration into PV solar systems. The modules performance is directly linked to the performance of the cells, as indicated in recital (28) to the provisional anti-dumping Regulation.
(69)
One interested party argued that with the exclusion of wafers from the product scope, and due to the significant processing involved to make modules from cells, the argument that cells and modules have the same end uses also stands refuted. It is also argued that the assessment that modules and cells have the same end uses is based on the assumption that wafers, modules and cells have the same production process.
(70)
Firstly, the conclusion that the assessment that modules and cells have the same end uses is based on the production process is wrong. While both statements are indeed in the same recital (36) to the provisional anti-dumping Regulation, this does not mean that one conclusion is based on the other assumption. The word ‘moreover’ separating the two statements makes it clear that the second statement is not based on the first. In addition, the two statements are made to address separate issues under the heading ‘End use and interchangeability’. The first statement concerning the production process addresses interchangeability, while the second statement addresses end use. The underlying assumption that the assessment that modules and cells have the same end uses is based on the assumption that wafers, modules and cells have the same production process is therefore incorrect.
(71)
As to the actual end use of cells and modules, it is not disputed by interested parties that modules and cells are sold for integration into PV solar systems. The conclusion that modules and cells have the same end use is therefore confirmed.
2.3.10. Thin film products
(72)
One interested party claimed that thin film PV products should be included in the definition of product concerned, arguing that they share the same basic physical, chemical and technical characteristics and the same basic end uses.
(73)
Thin film PV products are clearly excluded from the product definition (see recital (40) above). Indeed, thin film PV products have different physical, chemical and technical characteristics compared to the product concerned. They are produced via a different production process and not from crystalline silicon which is the main raw material to produce modules and cells. They have lower conversion efficiency and a lower wattage output and therefore they are not suitable for the same types of applications than those of the product concerned. On these grounds, the arguments had to be rejected.
2.3.11. Semi-finished products
(74)
Furthermore it was claimed that cells should be considered as semi-finished feeder products while modules are end products, therefore they should not be considered as one single product.
(75)
As mentioned above, the main criteria to define a single product are the same physical, chemical and technical characteristics and end uses. Considering recitals (47) to (49) above it is concluded that therefore the difference between semi-finished or finished products is not considered as a determining element. The argument should therefore be rejected.
2.3.12. Solar chargers
(76)
One interested party requested the exclusion of solar panels dedicated solely to 12V battery charging on the basis that they have a different end use than the modules for grid connection due to the fact that they generate much lower voltage and therefore are not suitable for grid connection.
(77)
According to the Notice of Initiation solar chargers that consist of less than six cells, are portable and supply electricity to devices or charge batteries are excluded from the product under investigation. Modules of more than six cells dedicated only to battery charging have the same basic characteristics and performance as the modules for grid connection. They use an open voltage circuit which has a lower voltage than the circuit used in modules for grid connection. Despite this difference the investigation has revealed that this type of modules can be connected to the grid. The lower voltage can be easily compensated by an increase in dimension and/or number of cells. Therefore modules dedicated to battery charging, and consisting of more than six cells, fall within the definition of the product concerned.
(78)
Interested parties also claimed that the definition of ‘solar chargers that consist of less than six cells’ is too narrow, and should be extended to products with a similar function which are not covered by this definition such as products with a similar size using a larger number of smaller cells.
(79)
In addition, interested parties claimed that the definition of ‘silicon PV products that are permanently integrated into electrical goods’ is too narrow, as only the complete electrical good is excluded, while solar components for integration into the electrical goods are not necessarily excluded.
(80)
Indeed, an analysis of the arguments brought forward by the various interested parties showed that it is more appropriate to define the exclusion of such products on the basis of technical standards rather than the number of cells. In particular, it was established that the definitions of standard ‘IEC 61730-1 Application Class C’ more appropriately define the products which should be excluded from the scope of the measures.
(81)
Following definitive disclosure, comments were received concerning the exclusion based on the international standard mentioned above. It was argued that rather than referring to the standard, it would be more appropriate to define the exclusion on the basis of the output voltage and the power output as ‘modules or panels with a output voltage not exceeding 50 V DC and a power output not exceeding 50 W solely for direct use as battery chargers in systems with the same voltage and power characteristics’. This claim could be accepted, and the exclusion is finally determined according to this definition.
2.3.13. Roof-integrated solar modules
(82)
Another interested party claimed that roof-integrated solar modules should be excluded from the product scope of the investigation, since they combine the functionality of a solar module with that of a roof tile or slate. As such, they are not directly interchangeable with a standard solar module.
(83)
The investigation has, however, shown that both standard modules and the roof-integrated solar module have to comply with the same electrical standards. And while the roof-integrated solar module cannot be simply replaced with a standard module, it can be replaced by a standard module plus roof tiles or slate. These products therefore have the same basic technical property of generating electricity from sunlight. The added functionality (which is otherwise provided by roofing material) is not considered substantial and does not warrant an exclusion of roof-integrated solar modules from the product scope.
(84)
Following definitive disclosure, the same interested party argued that the absence of dual-interchangeability between roof-integrated solar modules and standard solar modules is an indication that roof-integrated solar modules should be excluded from the scope of the measures, referring to the footware (9) case in general and special technology athletics footwear ‘STAF’ in particular. However, the reasons for the exclusion of STAF were numerous, and the absence of dual interchangeability by itself was not considered a sufficient ground by the General Court in the Brosmann (10) case, which confirmed that very different product such as city trotters and hiking boots can indeed be considered product concerned in a single anti-dumping investigation despite their differences.
(85)
In addition, the interested party argued that the absence of production in the EU and the fact that the interested party holds intellectual property rights is allegedly a confirmation that roof-integrated solar modules are innovative and different from any other product. However, referring again to the footwear case mentioned by the interested party, the General Court held in Brosmann that ‘the absence of Community production of that type of footwear and the existence of a patent are not conclusive.’ (11). As a result, patented technology footwear was considered product concerned in that case.
(86)
The interested party also argued that roof-integrated solar modules should be excluded from the definition of the product concerned, since they are sold at substantially higher prices than standard modules. Also, in the footwear case STAF above a certain price were excluded from the definition of the product concerned. In this respect, it is noted that a roof-integrated solar module does combine the functionality of a solar module and roof tile or slate, as indicated in recital (83). A direct comparison of prices is therefore not meaningful, as the added functionality naturally leads to higher prices.
(87)
In response to this argument, the interested party argued that on the basis of this argumentation, it would be impossible to ever invoke price differences as an additional indicator warranting the exclusion from the product scope. However, this interpretation is too far-reaching. What is said in the previous recital is merely that in this particular case where the roof-integrated modules combine the functionality of the product concerned plus another product (in this case roof tile or slate), the price is naturally not meaningful. This in no way means that in other cases the price difference cannot be a useful indicator to establish whether a product should be excluded from the definition of the product concerned.
(88)
Lastly, the interested party argued that its supplier of roof-integrated solar modules should be granted access to the minimum price undertaking. However, it appears that the Chinese exporter did not co-operate in the investigation, and as a non-cooperating party is not eligible to participate in the undertaking. These requests can therefore not be accepted.
2.3.14. Mono and multi-crystalline cells
(89)
One interested party claimed that there was no production of mono crystalline cells in the Union, and that its exports of mono crystalline cells were not competing with the EU industry. Investigation showed however that there was indeed production of mono crystalline cells in the Union. This argument is therefore rejected. In any event, the General Court held in Brosmann that the absence of Community production of a particular product type is not decisive.
2.3.15. ‘Consigned from’ clause
(90)
Some interested parties argued that the extension of the scope of the investigation to products ‘consigned from’ the PRC was unjustified, while the case was initiated only against products originating in the PRC.
(91)
However, goods consigned from the PRC were already covered at the initiation stage. In point 5 of the Notice of Initiation it is stated that ‘companies which ship the product concerned from the People's Republic of China but consider that part or even all of those exports do not have their customs origin in the People's Republic of China are invited to come forward in the investigation and to furnish all relevant information’. It is therefore clear that all companies consigning goods from the PRC had the opportunity to co-operate in this investigation. Furthermore, since the product under investigation frequently incorporates components and parts from different countries, it was also announced in point 5 of the Notice of Initiation that ‘special provisions may be adopted’ to address this issue.
(92)
It is therefore considered that all affected economic operators were duly informed of the possibility that special provisions in respect of goods consigned from the PRC may be adopted, if appropriate, and were invited to co-operate in the investigation. Thus the scope of the investigation was not extended to products ‘consigned from the PRC’, since these were covered from the outset.
(93)
Following disclosure, interested parties argued that irrespective of the provisions in the Notice of Initiation referred to in recital (91), the investigation was limited to goods originating in the PRC and did not assess the impact of goods consigned from the PRC.
(94)
In this respect, it is noted that the following steps were taken to ensure that all goods consigned from the PRC were assessed during the investigation, and not only goods originating in the PRC:
-
All companies which ship the product concerned from the PRC were invited to come forward in the investigation irrespective of the origin of the goods.
-
In Annex A of the Notice of initiation, exporters were asked to report information for all products manufactured by the company. This information was not limited to goods originating in the PRC.
-
On the basis of this information, which contained all exports to the EU irrespective of the origin of the goods, a representative sample was selected.
-
The sampled producers received a questionnaire for ‘producers exporting to the European Union’, and the PRC was referred to as ‘country concerned’, not country of origin. It was therefore clear that all goods irrespective of the origin of the goods were investigated.
(95)
On this basis, it is concluded that the investigation covered all goods originating in or consigned from the PRC, and that the findings of the investigation, including subsidization and injury, cover all goods originating in or consigned from the PRC.
(96)
Following final disclosure, interested parties argued that the complaint contained only prima facie evidence concerning imports of solar panels originating in the PRC, not goods consigned from the PRC. In this respect, it needs to be clarified that the complaint indeed covered goods ‘from the PRC’, which can be seen from the cover page submitted by the applicant bearing the stamp. Before this page, there is another page on the file which indeed uses the wording ‘originating in the People's Republic of China’. But this case was not part of the document submitted by the complainant, but added as a cover page by the Commission Services, using the name of the investigation rather than repeating the title of the complaint. It is therefore considered that the complaint covered all goods from the PRC, whether originating in the PRC or not.
(97)
Chinese exporting producers further argued that exporting producers in third countries cannot reasonably be expected to have known that their products could also be targeted by the investigation. In this respect it is noted that the measures do not apply to goods which are in transit in the sense of Article V GATT. Therefore, exporting producers which have no operations in the PRC are not affected by the measures. Furthermore, no exporting producers in third countries came forward raising the issue that the products they export are subject to the measures.
(98)
The same exporting producers argued that exporting producers in third countries were not asked to come forward, and not given the opportunity to show that their products are not subsidised. The Institutions consider that those exporting producers without any operations in the PRC are not affected by the measures, as their goods, if consigned from the PRC, will have been in transit. All other exporting producers were informed by the Notice of Initiation that their operations are part of the investigation.
2.3.16. Conclusion
(99)
In view of the above, the product scope is definitively defined as crystalline silicon PV modules or panels and cells of the type used in crystalline silicon PV modules or panels, originating in or consigned from the People's Republic of China, unless they are in transit in the sense of Article V GATT. The cells have a thickness not exceeding 400 micrometers. This product is currently falling within CN codes ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 and ex 8541 40 90.
(100)
The following product types are excluded from the definition of the product concerned:
-
solar chargers that consist of less than six cells, are portable and supply electricity to devices or charge batteries,
-
thin film photovoltaic products,
-
crystalline silicon photovoltaic products that are permanently integrated into electrical goods, where the function of the electrical goods is other than power generation, and where these electrical goods consume the electricity generated by the integrated crystalline silicon photovoltaic cell(s).
-
modules or panels with a output voltage not exceeding 50 V DC and a power output not exceeding 50 W solely for direct use as battery chargers in systems with the same voltage and power characteristics.
3. SUBSIDISATION
(101)
The complainant alleged that the PRC is heavily subsidising its photovoltaic industry (‘PV industry’) and referred to a number of policy and planning documents as well as legislation which are the basis for the state support in the sector. The Commission reviewed and analysed the documents mentioned in the complaint as well as additional documents submitted by the GOC and sampled exporting producers in the course of the investigation and found that many of them indeed show that the PV industry in the PRC receives preferential treatment in many areas.
(102)
The GOC included the PV industry amongst ‘strategic’ industries in the 12th Five-year Plan (12). The GOC has also issued a specific plan for the solar photovoltaic industry (subordinate to the main 12th Five-year Plan), i.e. The 12th Five-year Plan for the Solar Photovoltaic Industry. In this plan the GOC expressed its support for ‘superior enterprises’ (13) and ‘key enterprises’ (14), committed itself to ‘promote the implementation of various photovoltaic support policies’ (15), and ‘formulate overall preparation of supporting policies on industry, finance, taxation …’ (16).
The Decision No 40 of the State Council suggests that the GOC will actively support the development of new energy industry and expedite the development of solar energy (17), instructs all financial institutions to provide credit support only to encouraged projects (the category in which the PV projects belong) and promises the implementation of ‘other preferential policies on the encouraged projects’ (18). Another State Council Decision of 10 October 2010 talks about expansion of the ‘intensity of fiscal and financial policy support’, encourages the financial institutions to ‘expand the credit support’ and promises to ‘make use of the fiscal preferential policies such as risk compensation’ (19) for new strategic industries, a category where the solar PV industry belongs. The National Outline for the Medium and Long-term Science and Technology Development (2006-2020) promises to ‘give the first place to policy finance’, ‘encourage financial institutions to grant preferential credit support to major national scientific and technological industrialisation projects’ 							, to 							‘Encourage financial institutions to improve and strengthen financial services to high-tech enterprises’ and to ‘implement the preferential tax policies to promote the development of high-tech enterprises’ (20).
Also the Law of the PRC on Scientific and Technological Progress lists a number of measures for the support of strategic industries including the solar PV industry. Inter alia, it shows that the state shall encourage and give guidance to financial institutions in supporting the development of high and new technology industries by granting loans (21), instructs the policy oriented financial institutions to give priority to the development of high and new technology industries in offering financial services (22), provides for ‘discount interest and guaranty to the loans’ received by certain enterprises and ‘special aid’ by the policy oriented financial institutions to projects encouraged by state (23). The practical applications of these measures are detailed below.
3.1. Preliminary remarks
(103)
Both the GOC and the sampled Chinese exporting producers submitted questionnaire replies and accepted on-spot visits (24) in order to verify the replies.
(104)
With respect to the GOC, following the analysis of the questionnaire reply, the Commission sent a deficiency letter and a pre-verification letter, followed up with subsequent correspondence concerning the agenda of the verification visit. The Commission provided to the GOC ample time for the preparation and submission of its representations whenever this was requested and justified. Indeed, a substantial deadline extension was granted to the GOC, i.e. 30 days extension for the reply to the questionnaire which resulted in an eventual deadline of 69 days for the submission of the questionnaire reply and the Commission gave the GOC 25 days for the reply to the deficiency letter. Therefore, overall, the GOC has had more than three months to provide the requested information requested by the Commission.
(105)
During the on-spot verification visit to the Chinese Ministry of Commerce in Beijing and four financial institutions (China Development Bank, Export Import Bank of China, Huaxia Bank and SINOSURE) the Commission endeavoured to verify information provided on the basis of the supporting documents that were used to prepare the GOC's response, in line with the provisions of Articles 11 and 26 of the basic Regulation. In doing so, the Commission came preliminarily to the conclusion that the lack of information and supporting documents available from the GOC did not allow a proper verification of the reply to the questionnaire. Moreover, certain information was not submitted at all although it was specifically requested and certain questions were simply not replied to. Consequently, the GOC was made aware of the consequences of non-cooperation in accordance with Article 28(1) and (6) of the basic Regulation.
(106)
The GOC also submitted that the Commission was imposing an unreasonable burden on the GOC and that it had requested irrelevant and unnecessary information in the questionnaire and subsequent deficiency letter.
(107)
With respect to the requested information it is noted that the Commission requested only information concerning allegations in the complaint that is deemed necessary for the purposes of arriving at a representative finding and remained consistent in its requests by asking for the same data and information during the investigating process and requesting the GOC to explain the submitted information and its implication for the investigated schemes. In other words, the Commission only requested information that was necessary to assess the existence and level of subsidisation available to the product concerned pursuant to the subsidy schemes alleged in the complaint.
3.2. Non-cooperation
(108)
As already referred to in recital (105) above, following the on spot verification visits, on 23 May 2013, the Commission notified the GOC that it was considering the application of facts available in accordance with Article 28 of the basic Regulation. The Commission sent this letter, since it had come to the preliminary conclusion that the lack of information and supporting evidence available from the GOC did not allow for a proper verification of the reply to the anti-subsidy questionnaire, deficiency letter and other submissions made by the GOC in the course of the proceeding at hand. Moreover, it was found on spot that certain information was also withheld in the questionnaire reply and subsequent submissions by the GOC, although it had been specifically requested by the Commission. In addition certain questions were simply not replied to. The potential application of facts available concerned the government plans, projects, various legislation and other documents; Preferential policy loans, other financing, guarantees and insurance; PBOC circulars; verifications at banks; Export credit insurance and Sinosure verification; the Golden Sun Demonstration programme; direct tax exemption and reduction programmes; indirect tax and import tariff programmes; provision of inputs at less than adequate remuneration: polysilicon, aluminium extrusions and glass; and the provision of Land Use Rights.
(109)
In its letter of 3 June 2013 the GOC objected the Commission's preliminary intention to apply the provisions of Article 28 of the basic Regulation, reasoning that the conditions required to disregard the information submitted or even to ‘fill in information gaps’ had not been met in this case.
(110)
The GOC claimed that ‘doubts’ as to the accuracy of information, which arise solely from the fact that information submitted could not be verified to the Commission's ‘utmost’ satisfaction, should not lead to that information being disregarded. The Commission disagrees with this claim as it does not represent the reality. Indeed, the Commission did not ‘disregard’ any of the information solely on the basis that it could not verify it during the on-the-spot verification visit. However, if the information and explanation provided by the GOC was found to be either contradictory and/or incomplete when compared to the other information available to the Commission and, at the same time it was not possible to verify it during the on spot verification visit, the Commission could not take such information at its face value. Due weight is attached to each piece of information depending on the degree of non-cooperation from the GOC. It is also noted that the Commission did not take an issue with the format in which the information was provided, as the GOC alleged, but rather with its inaccuracy and/or incompleteness.
(111)
The GOC also claimed that some of the information requested by the Commission involved such a burden that the GOC did not have the practical ability to provide it. In this respect it is noted that the Commission requested only information which was necessary to verify the allegations made by the complainant (and supported by prima facie evidence) and gave the GOC ample time and opportunity to submit such information. In addition, the Commission is fully aware that the significant number of detailed allegations of the complainant in this case obliged it to request a substantial amount of information from the GOC. However, as explained above (recitals (104) to (107)), the information sought was not excessive and due time was allowed for it to be provided.
(112)
Further the GOC pointed to the distinction between disregarding the submitted information and supplementing the information received with facts actually on records. While the Commission is fully aware of this distinction and acts in line with the relevant provisions of Article 28 of the basic Regulation it must point out that when the submitted information is in contradiction with other information available on the same matter to the Commission it is not possible to supplement this information. On such occasions (e.g. submitted information on the ownership of banks) the Commission had to decide which information is more reliable. In doing so the Commission ensured that the use of facts available is not punitive and is based on facts actually available.
(113)
The GOC claimed that the Commission had no grounds on which to consider the GOC as being non-cooperative in this case as it either ignored or misunderstood its obligation to consider the ‘practical ability’ of the GOC to respond to its demand. According to the GOC, the investigation as a whole has been unduly burdensome such that cooperation in general has been rendered impossible, and the Commission as an investigating authority has continually refused to work with the GOC so as to mitigate such burdens. This claim is a clear misinterpretation of facts. The Commission, to meet its legal obligations following the receipt of properly documented complaint and at the same time to respect relevant WTO jurisprudence, requested from the GOC only the information necessary to verify and assess the allegations in the complaint supported by sufficient evidence. The Commission offered assistance to the GOC in the cover letter to the questionnaire as well as in the questionnaire itself. Also in the deficiency letter, the GOC was invited to contact the Commission should it have any questions concerning the requested information. The Commission also granted exceptionally long deadline extensions for the information to be submitted (see recital (104) above). Furthermore, in this investigation, the Commission requested transaction-specific information from GOC only with regard to the sampled exporters, not to all solar panel producers in China, thus narrowing down the potential volume of required information to a major extent. The Commission notes that the GOC appears to conflate arguments concerning its practical ability to provide data with other issues.
For example, when discussing the Commission's allegedly excessive request for information on banks and financial institutions, it bases it argument mainly on the alleged insufficiency of the complaint, claiming that it is based on ‘illegal determinations’ in the Coated Fine Paper case. Therefore, the GOC's complaint seems to relate to the quality of evidence for initiation, not its practical ability to provide information. Indeed, in its letter of 3 June 2013 the GOC repeated its claim from the previous submissions that initiation of many of the programmes did not meet the evidentiary threshold of the Article 11.2 of the WTO SCM Agreement and that by initiating on these programme the Commission violated Article 11.3 of the WTO SCM Agreement. The Commission already replied to these claims in a letter and Memorandum to the GOC and since no new claims were raised in the letter of 3 June 2013 there is no need to re-address the same claims for second time in this regulation.
(114)
The GOC also claimed that the Commission did not provide the GOC enough time to complete the questionnaire. This is simply incorrect. As explained in recital (104) above the Commission granted to the GOC substantial extensions of deadlines, providing the GOC maximum possible time without this having a substantial negative impact on the timely completion of the case. The time allowed for the completion of the questionnaire and reply to the deficiency letter was substantially more than the time required by Article 11(2) of the basic Regulation.
(115)
The GOC claimed that the Commission ignored its request for aid in determining the relative necessity of the questionnaire responses for the purposes of avoiding facts available determinations. In its submission it referred to its request to the Commission to explain the purpose of particular requested information and to which factual determinations it would lead, in order to ‘ensure that it could cooperate to the best of its practical ability while at the same time providing the most essential information’. Naturally, the Commission could not know before the actual information is provided to what conclusions it will lead. The GOC also claims that the Commission structured the questionnaire so as to make it ‘functionally impossible’ to complete and the Commission engaged in ‘fishing expeditions.’ The Commission categorically rejects these allegations. As explained above, the questionnaire only requested the information which was necessary to make its determination.
(116)
It was also claimed by the GOC that the Commission insisted on the provision of documents which the GOC could not by law produce or compel to be produced and in this context referred to relevant EU and WTO law which make it clear that only false or misleading information should be disregarded and that it had no ‘practical ability’ to provide certain information of which, as state secret or otherwise, its internal laws strictly prohibit dissemination. It further claimed that the relevant provisions of WTO ADA and ASCM which envisage ways in which confidential information can be provided to investigating authorities and granted ‘confidential treatment’ do not always apply in the case where the information is to be provided by the authority of third country, in this case the GOC. The GOC also claimed that the Commission will fall foul of the ASCM if it refuses to recognise the legal distinction between a government's practical ability to provide information which it is legally prohibited from releasing, on one hand, and other sorts of confidential information for which it may request confidential treatment in the normal course of an investigation.
(117)
The Commission did not disregard any information which the GOC did not produce, whatever the reason, because it is simply not possible to disregard something that was not provided. On the other hand in a situation where the GOC did not provide, or make available for inspection, certain information, and information of a similar nature was available to the Commission from other sources (mostly publicly available, but also from cooperating exporting producers or submitted by certain banks during on-spot investigations); the Commission included this information in the case file and used it in its determination. The Commission does not agree with the claim that the WTO ADA and ASCM provisions which envisage ways in which confidential information can be provided to investigating authorities and granted ‘confidential treatment’ do not apply to the GOC. In this regard, the GOC is claiming that governments should be held to a different standard of cooperation than that of exporters and that situation of governments warrants a ‘modicum of comity’ to which exporters are not entitled. With regard to the conduct of countervailing duty investigations, the Commission does not agree. GOC is one of the interested parties in the proceeding for the purpose of the basic Regulation and at the same time, as an ‘interested Member’, the PRC is bound by the WTO provisions and jurisprudence.
Article 28(1) of the basic Regulation states: ‘In cases in which any interested party refuses access to, or otherwise does not provide necessary information within the time limits provided in this Regulation, or significantly impedes the investigation, provisional or final findings, affirmative or negative, may be made on the basis of the facts available.’ Article 12.7 of the WTO SCM Agreement, explicitly refers to the consequences of non-cooperation by governments (‘Interested Member’): ‘In cases in which any interested Member or interested party refuses access to, or otherwise does not provide, necessary information within a reasonable period or significantly impedes the investigation, preliminary and final determinations, affirmative or negative, may be made on the basis of the facts available.’ Therefore when the investigating country, in this case, the EU, exercises its WTO rights in a countervailing duty investigation and requests information deemed necessary for the purpose of the investigation, governments and exporters are under the same obligation to cooperate. In the course of the investigation the GOC often referred to rules on confidentiality as a reason for not providing requested information, for example, the PBOC circulars, for verification purposes It is noted that even if the GOC was, as it claims, ‘legally prohibited from releasing such information’ it is still bound by its WTO obligations to provide information deemed necessary for the investigation. In this regard, provisions of the municipal law or internal rules of a WTO Member cannot absolve it from its WTO obligations to cooperate with investigations; in such cases of conflict, it is incumbent upon the GOC to suggest ways in which access can be afforded to information so that it can be adequately verified. Notwithstanding the above, the GOC never actually explained this claim and never provided any evidence (e.g. the legal provision by which it is ‘legally prohibited’ from releasing such information) in this regard.
(118)
Furthermore the GOC claimed that the pre-verification letter of 25 March 2013 was not sufficiently detailed and it did not contain specific questions which will be addressed during the on-the-spot verification visit. In this respect it must be noted that while there is no requirement for the Commission to send a list of all questions which will be asked during the on spot verification (and the Commission does not consider this appropriate), the pre-verification letter of 25 March 2013 contained a very specific and detailed list of issues and documents which would be addressed in line with Article 26(3) of the basic Regulation and WTO requirements. However, the letter made it clear that the list was non-exhaustive and that other issues and evidence may be addressed if appropriate. In this respect it should also be noted that the GOC did not object the contents of this letter prior to the verification, although on the other hand it refused to discuss some points not explicitly raised in the letter, such as information on biggest banks in the PRC, involvement of China Communist Party (‘CCP’) in the management of certain banks or access of some banks to the foreign currency reserves of State Administration of Foreign Reserves, claiming not to be ready to reply to questions on these issues.
(119)
The GOC also argued that the Commission was not flexible during the on-spot verification visit and in fact ‘fixed a peremptory time-limit in regard to any requests for changes by the GOC’. In the same vein it claimed that the Commission did not accept any of the ‘workable’ solutions proposed by the GOC concerning the verification at National Bureau of Statistics (NBS) and refused to extend the verification until Monday 22 April 2013 to verify NBS. Furthermore, the Commission officials started the verifications with a delay virtually each working day because, according to the GOC, of their late arrival.
(120)
In respect of the above claims, the Commission underlines that the degree of flexibility shown by its officials on the spot has been full and unconditional. The Commission officials have exceptionally offered to verify documents and evidence the GOC sought to introduce well after the close of a certain subject, well beyond the regular working hours on a number of occasions. This was done several times, even if it meant having to move at a very late hour to other verifications sites and/or return to sites where the Commission officials had already been and had already provided an opportunity to verify documents. Unfortunately, however, the GOC did not take up these offers in the cases in question, which strongly suggest that the failure to submit the documents requested by the Commission during the regular hours had not been due to their time constraints or to the unwillingness of the Commission to verify them. As regards the delay on the start of the verification visit, the Commission notes that the officials were present on time every day but that, unfortunately, some delays were caused by the daily registration procedures to access the different verification sites required by the GOC or simply by the lack of GOC representatives to accompany the officials when they arrived at verification sites which forced them to wait long time before the start. The Commission also notes that the verification visits lasted every day well beyond the normal working hours, and that it was the GOC that cancelled the afternoon session of the verification visit the first day as the representatives of the Ministry of Technology decided not to participate in the visit (see recital (122)). In fact, if the GOC had accepted all the repeated offers by the Commission officials to verify documents beyond the working hours, the visits would have lasted longer and it was because of the GOC failure to fully cooperate that this was not the case.
(121)
The GOC further contested the Commission's practice not to accept new documents and evidence which require verification after the end of the verification session to which they belong. In this respect it must be clarified that it is not and never was the intention of the Commission to disregard information provided in this way outright. The Commission took account of all the information submitted, analysed its quality (e.g. the extract of audited financial statements is treated in different way from a simple excel table or word document with figures not supported by any official source) and attributed it the appropriate weight given the fact that it was unable to verify this information during the on-the-spot verification visit.
(122)
Concerning the six documents (25) submitted by the GOC in the course of the investigation and the content of which the GOC refused to discuss during the on-the-spot verification visit, the GOC claimed that the Commission has no basis to apply facts available in line with Article 28 of the basic Regulation. It also claimed that the Commission failed to assist the GOC in understanding the requirement to provide these documents and to demonstrate that all the documents concerned were relevant despite that the GOC ‘had specifically invited the Commission before the start of the verification to assist the GOC in understanding the requirement to provide these documents and to demonstrate that that all the documents concerned were relevant’. In this respect, firstly, it is noted that all the documents directly pertain the industry concerned (26) and therefore their inclusion within the scope of verification was highly relevant.
Secondly, the wording the GOC used in its letter to the Commission of 11 April 2013 was different than the one referred to in its letter of 3 June 2013. In fact the GOC stated, in its letter of 11 April 2013, that the verification of said documents ‘is suspended unless the Commission can convincingly demonstrate to what extent these documents are considered relevant to the current investigation, in particular the alleged subsidies’. Since all these documents directly concern the industry concerned and even particular subsidy schemes such as preferential lending or preferential tax schemes, as is obvious from their wording the Commission did not understand what could be added to demonstrate their relevance even more. It was surprising for the Commission that the GOC did not appear to have a problem with the relevance of these documents when they were submitted, but only when the Commission requested explanations.
(123)
In its letter of 23 May 2013 the Commission stated that it was prevented from verifying most of the submitted information to original documentation and cross-checking it with the source data which were used to prepare the replies of the GOC in respect to the information on the financial market and financial institutions in the PRC. The GOC objected that given the ‘very general and unspecific quote’ the Commission has not provided the GOC an opportunity to meaningfully comment and therefore does not enable the GOC to exercise its right of defence in proper way. This claim does not represent reality. In the questionnaire the Commission asked very specific questions and, in line with normal practice of many investigating authorities it attempted to verify the GOC answers during the on spot verification visit.
(124)
In particular, the GOC in its reply to the questionnaire stated that ‘the loans to the industry concerned account for very small portion of the total loans granted. For example, some banks have described in their appendix questionnaire that the loans granted to the industry concerned accounted for less than 1 % of total loans’. During the verification the GOC was not able to support this statement with any evidence at all and simply referred the Commission to the banks.
(125)
The Commission also requested statistics on the loans to the industry concerned. The GOC claimed that it does not keep such records. When the Commission inquired whether the GOC attempted to compile such statistics and requested this information from the banks the CBRC (Banking regulatory authority in the PRC) official present during the verification replied that he did not know about this as another department in the CBRC would be responsible for statistics. No statistics as requested in the questionnaire and repeatedly in the deficiency process were submitted by the GOC. The Commission indicated again in its pre-verification letter that this topic would be covered.
(126)
With regard to banks, the Commission also inquired during the verification visit about the risk and creditworthiness assessment, overall operating situation, management situation, credit level, financial usage, repayment ability, guarantee pattern and business cooperation between the banks and the borrowers, as the GOC made claims concerning these issues in its reply to the questionnaire. Again, despite the fact that these topics were indicated in the pre-verification letter the GOC was not able to provide any evidence supporting its own claims and referred the Commission to the banks.
(127)
In its reply to the deficiency letter the GOC submitted some information concerning the percentage of government ownership in some banks. It is noted that initially the GOC in the questionnaire reply stated that it does not possess such information and that it only submitted information in this respect after the Commission pointed out that Article 24 of the Commercial Bank Law actually requires banks to report this information to the CBRC. When the Commission inquired during the verification visit what was the source of this information, the CBRC official present stated that he did not know as another department of the CBRC is responsible for the collection of such data. According to Article 2 of the Interim Regulations on the Boards of Supervisors in Key State-owned Financial Institutions (submitted by EXIM Bank in its reply to the deficiency letter) 								‘the list of state-owned financial institutions to which the State Council dispatches boards of supervisors shall be recommended by the administrative organ for boards of supervisors in state-owned financial institutions’. Since this legal provision refers to the administrative organ for boards of supervisors in state-owned financial institutions, it seems that the GOC is aware of which financial institutions it owns. Nevertheless, the Commission was not able to verify this information or even to identify the source of the information because of the non-cooperation from the GOC. The publicly available information suggests that there are also other state-owned banks (which provided loans to the sampled exporting producers) in addition to those reported by the GOC in its reply to the deficiency letter (27).
(128)
In its letter of 3 June 2013 the GOC claimed that the Commission did not either in its questionnaire or in the deficiency letter, ‘ask for the “supporting evidence or data source”’ and ‘now suddenly alleges lack of supporting evidence or data source’. To set the record straight the Commission, like any other investigating authority, verifies the data submitted by all parties in the proceeding and the GOC was aware of this as Commission pointed out already in its questionnaire and in the cover letter to the questionnaire that the replies could be subject to verification. Moreover, in its pre-verification letter the Commission included also this particular topic among the issues to be covered during the verification (28). Therefore the fact that the Commission is asking for supporting evidence of the statements made by the GOC was certainly not a surprise for the GOC but the standard procedure followed but the Commission in each and every case.
(129)
When, during the verification, the Commission asked the GOC to submit a list of 10 biggest banks in the PRC and the share of the market they represent, the CBRC replied that it is able to submit such information but that it could not answer the question before it was submitted in a written format. The Commission explained that a question asked during the verification visit orally has the same validity as any questions submitted in writing and pointed to the fact that for the other oral questions the GOC did not request their submission in writing before replying. In spite of this clarification, the GOC still did not provide the information.
(130)
In the questionnaire the Commission requested documents which were the basis for the establishment of the CBRC and provided it with the mandate. The GOC submitted a document from the National People's Congress simply stating that the CBRC shall be created. When the Commission inquired whether there are any other documents specifying the mandate and purpose of the CBRC, the CBRC official present stated that there are many other laws concerning the CBRC but that, if the Commission wanted to obtain these documents it should have requested them before the verification. It is noted that in the questionnaire the Commission requested the GOC to ‘provide documents which were the basis for the establishment of this authority and provided it with the mandate’ and therefore, it had requested these documents before the verification.
(131)
When the Commission requested statistics and reports from the banks which provided loans to the sampled exporters for the IP it pointed to Article 33 of the Law of the PRC on Regulation of and Supervision over the Banking Industry (29) which suggests that the CBRC collects such statistics. The CBRC official present stated that he had to seek permission from the legal department first but he did not provide any information in this respect before the end of the verification. Again it must be noted that the Commission requested this information in the questionnaire and deficiency letter and it had indicated in its pre-verification letter that statistics would be a topic for the verification.
(132)
The GOC further claimed that the allegations in the complaint concerning Chinese banks being public bodies are based merely on simple assertions of state shareholding which in turn are based on ‘illegal’ determinations in the Coated Fine Paper case. This claim is a misinterpretation of facts in the complaint. In the complaint, the complainant, in addition to the state ownership, refers, inter alia, to the loans provided by banks based on political directives, to the government agencies directing financial institutions to increase credit and lending to enterprises for promoting new technologies and products (including the PV industry). The Coated Fine Paper findings on Chinese banks being public bodies were based on more elements than merely ownership (e.g. government intervention and guidance of banks to direct preferential lending to the paper industry via Government plans) and these findings are fully in line with EU and WTO law. In addition, the findings on the status of state-owned banks as public bodies were confirmed in Organic Coated Steel as well.
(133)
The GOC also continued to claim that it was not in its practical ability to provide information on 3,800 banks and financial institutions which exist in the PRC and that, in any event the CBRC does not retain records concerning the percentage of government ownership in banks. The Commission does not understand why the GOC is referring repeatedly to all banks in the PRC in connection with the GOC ownership in them when the information requested was explicitly limited to those banks ‘where the GOC has direct or indirect shareholdership’ (30). As explained in recital (127) above the claim of the GOC that the CBRC (or any other government authority) does not retain records on its ownership share of the banks seems to be in contradiction with several Chinese legal provisions.
(134)
In its letter of 3 June 2013 the GOC repeated its claim that it does not have the authority to require ‘independent banks’ to produce confidential information and pointed to the letter that had allegedly been sent to the banks on this matter. It is true that during the verification the GOC showed the original of the letter intended for the banks, but when the Commission requested the GOC to submit evidence to show to which banks and financial institutions this letter was sent the GOC was not able to provide such evidence. The GOC also alleged that some of the institutions indicated in Annex 7 to the deficiency letter were not banks. In this regard the Commission notes that these institutions had been notified to the Commission by the sampled exporting producers as institutions which extended loans to them.
(135)
The GOC claimed that the Commission never addressed the issue of the PBOC Circulars YinFa [2003] and [2004] in its questionnaire or in the deficiency letters. It is noted that in the pre-verification letter the Commission included ‘PBOC regulations/circulars/internal documentation concerning interest rates regulation in the PRC’ amongst the topics to be covered during the verification. It is obvious that both circulars fall into this category. In its reply to the deficiency letter the GOC even referred to an article on the PBOC website which referred to one of the circulars. However the GOC did not provide any circulars from PBOC at all and only submitted information from the PBOC website which was incomplete in respect of the governance of interest rates on loans and deposits in China when compared to Circulars YinFa [2003] and [2004] which are both available on the web. It is also noted that the GOC did not refuse to submit these documents on the basis that it was not prepared for such question but rather because of the alleged confidentiality of the circulars. In this regard it must be noted that the GOC's claim concerning the confidentiality of the PBOC circulars is inconsistent with its own practice in this proceeding. In its comments to definitive disclosure the GOC submitted full version of another PBOC Circular to support its claim that the special loans provided by state-owed commercial banks (SOCBs) were repealed and the confidentiality alleged elsewhere did not seem to be an obstacle. In respect to the extracts from the PBOC website, the Commission took note of them and, did not disregard their content. However to have the complete information on the matter also required the information in the two circulars which complemented the information submitted by the GOC.
3.3. Individual Examination (‘IE’)
(136)
Claims for IE were submitted by 6 cooperating exporting producers pursuant to Article 27(3) of the basic Regulation, i.e. companies CNPV Dongying Solar Power Co. Ltd., Jiangsu Runda PV Co., Ltd., Kinve Solar Power Co., Ltd (Maanshan), Phono Solar Technology Co. Ltd., Shandong Linuo Photovoltaic Hi-Tech Co. Ltd., and Shandong Linuo Solar Power Holdings Co. Ltd. It was not possible to grant these companies individual examinations as, due to the high number of alleged subsidy schemes and time consuming nature of the investigation, it would be unduly burdensome and could prevent completion of the investigation in good time.
3.4. Specific Schemes
(137)
On the basis of the information contained in the complaint the Commission sought information related to the following schemes, which allegedly involved the granting of subsidies by the Governmental authority:
(i)
Preferential policy loans, other financing, guarantees and insurance
-
Preferential policy loans;
-
Provision of credit lines;
-
Export credit subsidy programmes;
-
Export Guarantees and Insurances for Green Technologies;
-
Benefits provided through granting of access to offshore holding companies and loan repayments by the government;
(ii)
Grant Programmes
-
Export product research development fund;
-
Subsidies for development of ‘Famous Brands’ and China World Top Brands Programme;
-
Funds for outward expansion of industries in Guandong Province;
-
The Golden Sun demonstration programme;
(iii)
Direct Tax Exemption ad Reduction programmes
-
The two free/three half programme for foreign invested enterprises (FIEs);
-
Income tax reduction for export-oriented FIEs;
-
Income tax benefit for FIEs based on geographical location;
-
Tax reduction for FIEs purchasing Chinese-made equipment;
-
Tax offset for research and development by FIEs;
-
Tax refunds for reinvestment of FIE profits in export oriented enterprises;
-
Preferential tax programmes for FIEs recognised as high or new technology enterprises;
-
Tax reduction for high and new-technology enterprises involved in designated projects;
-
Preferential income tax policy for enterprises in the northeast region;
-
Guandong province tax programmes;
(iv)
Indirect Tax and Import Tariff Programmes
-
VAT exemptions and import tariff rebates for the use of imported equipment;
-
VAT rebates on FIE purchases of Chinese-made equipment;
-
VAT ad tariff exemptions for purchases of fixed assets under the foreign trade development funds programme;
(v)
Government provision of goods and services for less than adequate remuneration
-
Government provision of polysilicon for less than adequate remuneration;
-
Government provision of aluminium extrusions for less than adequate remuneration;
-
Government provision of glass for less than adequate remuneration;
-
Government provision of power;
-
Government provision of land and land-use rights for less than adequate remuneration.
3.4.1. Preferential policy loans, other financing, guarantees and insurance
(a) Non-cooperation and the use of facts available
- Financial market and institutions in China
(138)
The Commission requested from the GOC information concerning the proportion of loans provided by the banks where the GOC is the largest or sole shareholder, banks where the GOC has a shareholding stake but is not the largest shareholder, banks where the GOC is not a shareholder and banks which are foreign owned, to both industry as a whole and to the industry concerned by this proceeding. The GOC replied that it does not retain records of the amounts and percentages of the loans provided by the state-owned banks and that the GOC also does not retain the records of loans for the PV industry. The GOC did not suggest any alternative source for this information.
(139)
The Commission attached a specific questionnaire (Appendix A) intended for the banks/financial institutions to the initial anti-subsidy questionnaire and asked the GOC to forward it to the banks/financial institutions which provided loans to the industry concerned. The purpose of Appendix A was to verify allegations in the complaint that Chinese state-owned banks are public bodies. Inter alia, the Commission sought information concerning the structure of government control in those Chinese banks and the pursuit of government policies or interests with respect to the photovoltaic industry (i.e. board of directors and board of shareholders, minutes of shareholders/directors meetings, nationality of shareholders/directors, lending policies and assessment of risk with respect to loans provided to the cooperating exporting producers). In the reply to the questionnaire, the GOC submitted a reply to Appendix A only for five banks (the China Development Bank (CDB), the EXIM Bank, the Bank of Shanghai, the Bank of China (31) and the Huaxia Bank). In the deficiency letter, the Commission repeated its initial request for information. To facilitate the cooperation of the GOC, it provided a list of banks/financial institutions which provided loans to sampled companies and asked again the GOC to forward Appendix A to these entities. No additional replies to Appendix A were submitted with the reply to the deficiency letter.
(140)
The Commission also sought information about the state ownership of the banks and financial institutions. In its questionnaire reply, the GOC stated that it does not retain any records concerning the ownership shares and it did not provide any suggestion on how to obtain this information. When the Commission, in its deficiency letter, pointed out that it is mandatory to include this information in the Articles of Association of the banks and these are accessible by the GOC as a shareholder, the GOC submitted shareholding information of 16 banks. However, except for five banks, for which the GOC referred to the annual reports as a source, it did not provide any supporting evidence for this information and neither did it disclose what the source data for this information was. Concerning the other banks which provided loans to the industry concerned, the GOC did not provide any information at all concerning its ownership stake. Consequently, the Commission was unable to verify the accuracy and correctness of the reported data concerning the state's ownership stakes in the banks and other financial institutions.
(141)
The GOC claimed that the BB rating applied to the sampled exporting producers (for the purpose of the loan benchmark) is ‘extremely unfavourable’ and that the Commission ‘in light of the actual facts of the case did not explain how did it come to the conclusion that this is the accurate or most reasonable conclusion. The GOC further claimed that this methodology amounts to “an impermissible adverse inference”.’ Although this claim was made in relation to the one of the previous cases (i.e. Coated Fine Paper) and before the disclosure of the information concerning the rating applied to the sample exporting producers in this proceeding, it should be noted that the Commission did not apply ‘adverse facts available’ in this case or in any other cases to which the GOC referred in its submission. The Commission had only drawn appropriate conclusions from the facts on the record, which showed a lack of proper credit risk assessment, see recitals (175) to (178). It should be pointed out that during the IP the Chinese PV industry was making heavy losses and it was clear that its financial status was extremely difficult. Several credit risk assessments supplied by sampled companies demonstrated that a BB assessment for the IP as a whole was not unreasonable. In fact some credit risk assessments clearly demonstrate that several Groups were in fact more or less insolvent.
- Verification at banks
(142)
In its pre-verification letter the Commission envisaged the verification of the banks which submitted replies to the Appendix A to the questionnaire and provided a large proportion of loans to the sampled exporting producers, i.e. the China Development Bank, the Export-Import Bank of China, the Bank of Shanghai and the Huaxia Bank and it included a detailed list of subjects that would be covered during the verification. In the initial questionnaire intended for the GOC, the Commission had already made it clear that the information provided in the questionnaire replies might be subject to an on-the-spot verification. In the pre-verification letter the Commission had also stated that the GOC was ‘requested to make all supporting documents available that were used to prepare your substantive response, including original source documents and applications’. Two other major providers of preferential financing to the sampled exporting producers either did not submit requested information at all (Agricultural Bank of China) or the information was submitted on their behalf without a possibility to verify it (Bank of China).
- Bank of Shanghai
(143)
In its pre-verification letter of 25 March 2013 the Commission notified the GOC of its intention to verify the Bank of Shanghai (‘BoS’) and offered in order to facilitate the verification visit for the GOC, should it be necessary, to extend the verification visit until 22 April 2013 (32). In its initial reply to the pre-verification letter of 5 April, the GOC did not confirm whether the verification of BoS would take place but enquired whether the Commission would be willing to verify the Bank of Shanghai in another location to the rest of the verification (i.e. Shanghai instead of Beijing). To facilitate the verification visit, the Commission exceptionally agreed to this; however, it urged the GOC to confirm the verification in Shanghai by 9 April at the latest (i.e. three working days before the start of the verification in Beijing) in order for the team to be able to arrange the practicalities related to such a change in the verification planning. Only on 11 April (one working day before the start of verification) did the GOC confirm that the BoS was available for verification on 23 or 24 April 2013. On the same day the Commission communicated to the GOC that because of such late confirmation it was not possible to arrange for the changes in the schedule. Moreover, the dates proposed by the GOC (23 or 24 of April) were beyond the period agreed between the GOC and the Commission in which the verification was due to be carried out and even beyond the extension offered by the Commission. As a result the Commission was unable to verify the reply to the Appendix A submitted by the BoS and information concerning loans provided by this bank to the sampled exporting producers. Consequently the Commission in its letter of 23 May 2013 informed the GOC that it is considering the application of Article 28 of Regulation (EC) No 597/2009 in respect to the unverified information submitted by the BoS.
(144)
In its letter of 3 June 2013 the GOC claimed that the verification of BoS did not take place because of the inflexibility on the Commission side, that the Commission did not propose any alternative dates for the verification and simply ‘declined to consider the verification of Bank of Shanghai’. These claims are simply incorrect. The Commission stated clearly in its pre-verification letter that it was initially proposed to verify the banks on 17 and 18 April 2013 with a possibility of additional day on 22 April, leaving it to the GOC to propose appropriate times to visit the banks throughout the whole period of verification (i.e. full working week plus additional day). Yet the GOC proposed dates for verification of BoS outside this window and did so only one working day before the start of verification visit. In the Commission's view, the flexibility offered was more than sufficient and altogether six alternative days were offered for the verification of BoS, contrary to the GOC's claim.
- Hua Xia Bank
(145)
In its letter of 23 May 2013 the Commission explained to the GOC that it was unable to verify certain parts of Huaixia Bank's (‘Huaxia’) reply to Appendix A, namely the ownership structure, the creditworthiness assessment of the sampled exporting producers and the risk premiums charged to different industries and in particular to the industry concerned.
(146)
In its reply of 3 June 2013 the GOC claimed that Huaxia explained the ownership structure and provided further details and explanations to the Commission concerning its shareholders, that the creditworthiness assessment of clients is covered by bank secrecy laws and contractual agreements between the banks and its clients.
(147)
In respect to the ownership structure it is noted that in its reply to the Appendix A Huaxia claimed that it was incorporated 											‘without any government shares’ and did not disclose any information on the government ownership even though this was specifically requested by the Commission in the Appendix A. The Commission pointed out that this is in contradiction to the other information provided by the GOC and that Huaxia admitted that some of the shareholders are state-owned and provided a paper with information in Chinese on some of them. It is still not clear from the information submitted by Huaxia what is the proportion of state ownership of the bank.
(148)
As for the creditworthiness assessment, the Commission notes that the bank was able to provide such document for one of the companies (after protecting the identity of the company with some modifications in the document) while for the other requested documents it claimed that they are covered by secrecy laws and contractual agreements between the banks and its clients. This discrepancy of treatments difficult to understand.
- Export Import Bank of China
(149)
In its letter of 23 May 2013 the Commission informed the GOC that the replies of the Export-Import Bank of China (‘EXIM’) to the Appendix A and to the deficiency letters were incomplete and that EXIM failed to submit certain documents which were specifically requested, i.e. Articles of Association, the Notice of Establishing Export-Import bank of China Issued by the State Council or Measures for the management of Export Sellers's Credit for Hi-Tech products of the Export -Import Bank of China. Concerning the Articles of Association, the GOC claimed in its letter of 3 June 2013 that EXIM, because of its internal policy, could not submit Articles of Association (which is an internal management document) but referred to the on-line version which was allegedly offered to be consulted on the laptop provided by EXIM during the verification. The Commission is puzzled by this explanation which makes no sense. If the document was available on-line during the verification the Commission see no reason why it could not have been submitted as repeatedly requested already in the questionnaire, deficiency letter and again during the verification. In fact, the claim that EXIM made this document available on the laptop during the verification is incorrect. EXIM stated that the Commission should review the document online but the Commission official explained that they do not have internet access on the verification premises. In addition, EXIM did not even provide a link to the online version of Articles of Association.
(150)
As for the other two documents, EXIM reasoned that they could not be provided because of their confidential nature and internal rules. It was the EXIM itself which stated in its reply to the deficiency letter that the ‘EXIM bank was formed and operates in accordance with The Notice of Establishing Export-Import Bank of China Issued by the State Council and The Articles of Association of Export-Import Bank of China’. Therefore this was deemed an essential document for verification of the allegations in the complaint that EXIM is public body, but the Commission was denied access to this document. In this context it is noted that another policy bank, i.e. CDB provided a similar document concerning its establishment and also several other State Council notices were submitted in this investigation. Also EXIM did not support its claims on the confidentiality by any evidence whatsoever. In addition, as explained in recital (117), governments cannot simply invoke internal rules in order to avoid obligations under the SCM Agreement and basic Regulation. The same applies for the Measures for the management of Export Sellers's Credit for Hi-Tech products of the Export-Import Bank of China where EXIM claimed also confidentiality without any supporting evidence and even refused to discuss the purpose of this document.
(151)
EXIM also failed to provide information on the composition of the Board of Directors and Board of Supervisors, which was repeatedly requested, with the explanation that ‘the composition of the Board of Directors is changing’ and that the Commission's questions concerning the CCP affiliations of the members of the Board's ‘are invasive and inappropriate questions in the context of an anti-subsidy investigation.’ The fact that the composition of the Board of Directors is changing is not relevant for the purpose of this investigation. What is relevant is how the state is represented in the Boards of EXIM; however, the GOC and EXIM refused to provide this information. The Commission also considers the CCP membership of senior management of the EXIM (and all banks in this matter) essential for the purpose of establishing the extent of state influence on the banks' management. According to the CCP Constitution 											‘The Party must uphold and improve the basic economic system, with public ownership playing a dominant role and different economic sectors developing side by side…’ (33), therefore the examination of influence of the CCP in EXIM was deemed to be necessary for the purpose of this investigation and in particular to assess the level of state control in the banks.
(152)
Concerning the statistics on the export of different categories of products already requested in the questionnaire and which EXIM is legally obliged to report to the CBRC, the GOC claimed in its letter of 3 June 2013 that it needed more time to prepare such information. In this respect it is noted that, since the Commission requested this information already in the initial questionnaire, the GOC had more than three and a half months to prepare this information but failed to do so. EXIM alleged that ‘this type of information can be found in annual reports’; however, this is incorrect. The information in the annual reports the GOC referred to covers different periods than the information requested by the Commission in the questionnaire and during the verification visit.
(153)
The GOC rightly claimed that in the questionnaire reply it submitted, inter alia, the amounts of export credits for exports of mechanical and electrical products and new high-tech products. It is noted the Commission never contested the submission of these figures. The Commission contested the fact that, when it attempted to verify these figures during the verification visit, EXIM was not able to provide any supporting evidence or even explain where are these figures come from. Similarly, the Commission was not allowed to verify the data concerning the proportion of export credits to the PV industry which the GOC submitted in the questionnaire reply. Interestingly enough, EXIM did not consider any of these figures confidential but when the Commission asked for the source data to verify them, EXIM refused the access to it, citing confidentiality reasons. EXIM applied the same reasoning concerning the amounts of export credits given to the sampled producers and cooperating producers. It reported figures in the reply to the deficiency letter but did not allow the Commission to verify it on the basis of the confidentiality. Effectively, it was not possible to verify the vast majority of the statistics submitted by EXIM.
(154)
The EXIM also refused to explain and support with relevant evidence the credit ratings of the sampled exporting producers and the analyses which led to these ratings.
- China Development Bank (‘CDB’)
(155)
In its letter of 3 June 2013 the GOC was concerned that the Commission asked ‘personal questions concerning the political party affiliations of members of the Boards and senior management’. This is not correct. The questions concerning the links of the Board members and senior management to the CCP were purely of technical character and, as explained in the recital (151) above, the reason for asking them was to help determine the role of the CCP in Chinese economy.
(156)
During the verification the Commission attempted to verify the creditworthiness assessment of the sampled exporting producers. CDB provided some general information but refused to disclose any information in relation to creditworthiness assessment of the sampled exporting producers or even the risk evaluation and assessment report of the PV industry.
(157)
In the reply to the deficiency letter the CDB submitted a figure concerning the risk premium charged for the industry concerned. During the verification the CDB corrected its reply in this respect but did not provide any supporting evidence for this figure or explanation of what was the basis for this figure, despite repeated requests from the Commission during the verification visit.
(b) Chinese state-owned banks are public bodies
(158)
The complainant claims that SOCBs in the PRC are public bodies within the meaning of Article 2(b) of the basic Regulation.
(159)
The WTO Appellate Body (AB), in its report in United States - Definitive Anti-Dumping and Countervailing Duties on Certain Products from China (34) (the AB report) defined a public body as an entity that ‘possesses, exercises or is vested with governmental authority’. According to the AB, evidence that government exercises meaningful control over an entity and its conduct may serve as evidence that the relevant entity possesses governmental authority and exercises such authority in the performance of governmental functions. Where the evidence shows that the formal indicia of government control are manifold, and there is also evidence that such control has been exercised in a meaningful way, then such evidence may permit an inference that the entity concerned is exercising governmental authority (35). The AB also considered that public bodies are also characterised by the ‘performance of governmental functions’ (36) which would ‘ordinarily be considered part of governmental practice in the legal order of the relevant Member’ (37).
(160)
The following analysis focuses on whether the SOCBs in question perform functions which are ordinarily considered part of governmental practice in China and, if so, whether they exercise government authority when doing so. The investigation has established that the Chinese financial market is characterised by government intervention because most of the major banks are state-owned. The Chinese authorities have provided only very limited information concerning shareholding/ownership of banks in the PRC. However, as further outlined below, the Commission compiled available information in order to arrive at a representative finding. In performing its analysis whether banks are entities possessing, vested with or exercising government authority (public bodies) the Commission also sought information concerning not only the government ownership of the banks but also other characteristics such as the government presence on the board of directors, the government control over their activities, the pursuit of government policies or interests and whether entities were created by statute.
(161)
From the available information it is concluded that the state-owned banks in the PRC hold the highest market share and are the predominant players in the Chinese financial market. According to the 2006 Deutsche Bank Research on the PRC's banking sector (38), the state-owned banks' share may amount to more than 2/3 of the Chinese market. For the same matter the WTO Trade Policy Review of China noted that 										‘The high degree of state ownership is another notable feature of the financial sector in China’ (39) and ‘there has been little change in the market structure of China's banking sector, which is dominated by state-owned banks’ (40). It is pertinent to note that the five largest state-owned commercial banks (the Agricultural Bank, the Bank of China, the Construction Bank of China, the Bank of Communications and the Industrial and Commercial Bank) appear to represent more than half of the Chinese banking sector (41). The government ownership of the five-largest state-owned banks was also confirmed by the GOC in its reply to the deficiency letter.
(162)
The Commission also requested information concerning the structure of government control in those Chinese banks and the pursuit of government policies or interests with respect to the photovoltaic industry (i.e. board of directors and board of shareholders, minutes of shareholders/directors meetings, nationality of shareholders/directors, lending policies and assessment of risk with respect to loans provided to the cooperating exporting producers). Nevertheless, as noted in recital (139) above, the GOC provided only very limited information in this respect and did not allow the verification of much of the submitted information. Consequently, the Commission had to use the facts available. It concluded on the basis of the available data that those banks are controlled by the government by means of ownership, administrative control of their ‘commercial’ behaviour including the limits set on the deposits and loans interest rates (see recitals (164) - (167) below) and in some cases even by the statutory documents (42).
The relevant data used in order to arrive at the aforesaid findings is derived from information submitted by the GOC, the annual reports of Chinese banks that were either submitted from GOC or publicly available, information retrieved from the 2006 Deutsche Bank Research on China's banking sector (43), WTO Policy review on China (2012) (44), China 2030 World Bank Report (45) or 2010 OECD Economic survey on China (46), information submitted by the co-operating exporting producers and information existing in the complaint. As for foreign banks, independent sources estimate that they represent a minor part of the Chinese banking sector and consequently play an insignificant role in policy lending; with relevant information suggesting that this may represent as little as 2 % of the Chinese market (47). Relevant publicly available information also confirms that Chinese banks, particularly the large commercial banks, still rely on state-owned shareholders and the government for replenishment of capital when there is a lack of capital adequacy as result of credit expansion (48).
(163)
With respect to the banks that provided loans to the cooperating exporting producers, the majority of them are state-owned banks. Indeed, on the basis of the available information (49) it was found that the state-owned banks and other state-owned entities provided the great majority of loans to the cooperating exporting producers. These included the major commercial and policy banks in the PRC like the China Development Bank, the EXIM Bank, the Agricultural Bank of China, the Bank of China, the China Construction Bank and the Industrial and Commercial Bank of China. With respect to the remaining state-owned banks concerned, again the Commission requested the same information mentioned above concerning the government control and the pursuit of government policies or interests with respect to the photovoltaic industry. No such detailed information was provided. It is therefore concluded that the banks are controlled by the government. Such a meaningful control is evidenced inter alia by the governmental policy of support to the industry in question, which directs banks to act in a particular supportive manner (see recital (102) above). For these reasons the state-owned commercial and policy banks in the PRC should be considered public bodies.
(164)
Another sign of GOC involvement in the Chinese financial market is the role played by the PBOC in setting the specific limits on the way interest rates are set and fluctuate. Indeed, the investigation established that the PBOC has specific rules regulating the way interest rates float in the PRC. According to the information available, these rules are set out in the PBOC's Circular on the Issues about the Adjusting Interest Rates on Deposits and Loans-Yinfa (2004) No 251 (‘Circular 251’). Financial institutions are requested to provide loan rates within a certain range of the benchmark loan interest rate of the PBOC. For commercial bank loans and policy bank loans managed commercially there is no upper limit range but only a lower limit range. For urban credit cooperatives and rural credit cooperatives there are both upper and lower limit ranges. For preferential loans and loans for which the State Council has specific regulations the interest rates are not allowed to float upwards. The Commission sought clarifications from the GOC on the definition and wording stated in the Circular 251 as well as to its preceding legislation (Circular of the PBOC concerning expansion of Financial Institution's Loan Interest Rate Float Range - YinFa [2003] No. 250). However, as described in the recital (135) above, the GOC refused to provide these Circulars which prevented the Commission from verifying their content and seeking explanations. Since the GOC did not provide any relevant information in this respect which would suggest the situation changed since March 2013 when the Commission concluded its anti-subsidy investigations concerning Organic Coated Steel (50) it is established that the PBOC is involved in and influences the setting of interest rates by state-owned commercial banks. The GOC did not provide any evidence that the situation as established in the Coated Fine Paper and Organic Coated Steel investigations has changed. Therefore, on the basis of facts available and the other evidence cited above, it was concluded that the situation concerning the methodology for determining interest rates was the same during the entire IP.
(165)
Limits on the loans interest rates together with the ceilings imposed on deposit rates create a situation in which the banks have guaranteed access to cheap capital (because of the deposit rates regulation) and are able to lend to the selected industries at favourable rates.
(166)
Banks are also subject to legal rules which require them, inter alia, to carry out their loan business according to the needs of the national economy (51), provide credit support to encouraged projects (52) or give priority to the development of high and new technology industries (53). Banks are under an obligation to follow these rules. The sampled exporting producers belong to the categories of encouraged projects as well as to the high and new technology industries category.
(167)
Various independent information sources suggest that the state involvement in the Chinese financial sector is substantial and on-going. For example the finding of the (i) IMF 2006 Working Paper suggested that the bank liberalisation in the PRC is incomplete and credit risk is not properly reflected (54); (ii) the IMF 2009 report highlighted the lack of interest rate liberalisation in China (55); (iii) the IMF 2010 Country Report stated that cost of capital in China is relatively low, credit allocation is sometimes determined by non-price means and high corporate saving is partly linked to low cost of various factor inputs (including capital and land) (56); (iv) the OECD 2010 Economic Survey of China (57) and OECD Economic Department Working Paper No. 747 on China's Financial Sector Reforms (58) stated that ownership of financial institutions remains dominated by the State, raising issues as the extent to which banks' lending decisions are based purely on commercial considerations while banks' traditional role appears to be that of government agencies with ties to the government.
(168)
On the basis of the above evidence, it is concluded that state-owned commercial and policy banks perform government functions on behalf of the GOC, namely mandatory promotion of certain sectors of the economy in line with state planning and policy documents. The extensive government ownership in the state-owned banks and other information on links between the state-owned banks and the government (including the non-cooperation of the GOC in this regard) confirms that the banks are controlled by the government in the exercise of their public functions. The GOC exercises meaningful control over state-owned commercial and policy banks through the government's pervasive involvement in the financial sector and the requirement for state-owned banks to follow government policies. State-owned commercial and Policy banks are therefore considered to be public bodies because they possess, are vested with, and exercise, governmental authority.
(c) Private banks in the PRC are entrusted and directed by the GOC
(169)
The Commission also analysed whether the privately owned commercial banks in the PRC are entrusted or directed by the GOC to provide preferential (subsidised) loans to the photovoltaic producers, within the meaning of Article 3(1)(a)(iv) of the basic Regulation.
- Existence of a GOC policy
(170)
From the section above concerning state involvement in the photovoltaic sector (recital (101)) and from the findings described below it is clear that the GOC has a policy to provide preferential lending to the photovoltaic sector, because public bodies (state-owned commercial banks) (59) are engaged in such provision and hold a predominant place in the market, which enables them to offer below-market interest rates.
- Extension of policy to private banks
(171)
The Commercial banking law [2003] applies in the same way to state-owned commercial banks and privately owned commercial banks. For example Article 38 of this law instructs all Commercial banks (i.e. also those which are privately owned) to ‘determine the loan rate in accordance with the upper and lower limit of the loan rate set by the PBOC’, Article 34 of the Commercial Banking Law instructs the commercial banks to ‘carry out their loan business upon the needs of national economy and the social development and with the spirit of state industrial policies’.
(172)
Several government planning documents policy papers and laws refer to the preferential lending to the PV industry. For example, the State Council Decision of 10 October 2010 to encourage development of 7 new strategic industries promises the expansion of the intensity of fiscal and financial policy support to the strategic industries (60) (PV industry is listed amongst them), encourages financial institutions to ‘to expand the credit support’ to these industries and to ‘make use of the fiscal preferential policies such as risk compensation’. Also the National Outline for Medium and Long-term Science and Technology Development (2006-2020) which identifies the Solar energy and photovoltaic cells under the Key fields and themes of priority (61) promises to ‘encourage financial institutions to grant preferential credit support to major national scientific and technological industrialisation projects’ and instructs the government to ‘guide various financial institutions and private capitals to participate in science and technology development’ 											. The Law of the PRC on Scientific and Technological Progress (Order N.82 of the President of the PRC) defines that the state shall encourage and give guidance to financial institutions to support the development of high and new technology industries by granting loans and that the policy-oriented financial institutions shall give priority to the development of high and new technology industries (62). According to the same law the policy-oriented financial institutions shall, within the scope of their business, offer special aid to enterprises' projects of independent innovation encouraged by state (63).
(173)
Further the above-mentioned limitation on the setting of interest rates by the PBOC (recitals (164) and (165)) is also binding for privately -owned commercial banks.
(174)
The above citations from laws and regulations relevant for the banking sector show that the GOC policy to provide preferential lending to the photovoltaic industry extends also to privately-owned commercial banks and in fact the GOC instructs them to ‘carry out their loan business upon the needs of national economy and the social development and with the spirit of state industrial policies’ (64).
- Credit risk assessment
(175)
The Commission requested relevant information from the GOC in order to assess how the banks in the PRC are performing credit risk assessment of the PV companies before deciding whether to grant them loans or not and deciding on the conditions of the loans which are granted. In the Appendix A to the questionnaire the Commission requested information on how the banks take account of risk when granting loans, how the creditworthiness of the borrower is assessed, what are the risk premiums charged for different companies/industries in the PRC by the bank, which are the factors the bank takes into account when assessing the loan application, the description of the loan application and approval process etc. However, neither the GOC nor the individual banks identified in the questionnaire provided any evidence in this respect (with one exception referred to in recital (176) below. The GOC provided only replies of general nature not supported by any evidence whatsoever that any kind of credit risk assessment actually takes place.
(176)
During the verifications of one of the banks the Commission was able to review one risk assessment. Part of that credit risk assessment referred to government support for the solar companies and state plans to promote the photovoltaic industry in general and this fact was reflected positively in the credit rating awarded to this company. This is an example of how the government policy (and subsidies directed to a certain sector) influences the decision-making of the banks when deciding on the terms of financing to solar companies.
(177)
The Commission also requested similar information from the cooperating exporting producers and attempted to verify it during the on-spot verification visits of sampled exporting producers. Most of the exporting producers replied that banks request certain documents and perform some kind of credit risk analysis before the loans are granted. However, they could not support their claims with any evidence. During the on-spot verification, the Commission asked for the evidence that the banks requested such documents or that these documents were provided to the banks by the companies, or any kind of report issued by the banks proving that such credit risk analysis was performed. But the sampled groups of exporting producers were not able to provide such evidence, neither were they able to provide any other evidence supporting their claims.
(178)
The information concerning credit risk assessment was repeatedly requested from interested parties as it is considered crucial inter alia account taken of the information referred to in recital (167) above.
(179)
In view of the above, the findings concerning the credit risk assessment in the PRC apply to state-owned commercial banks, privately owned commercial banks as well as to the policy banks. Indeed the above evidence leads to the conclusion that private banks in the PRC are required to follow government policies with regard to lending, in particular to the PV sector and to act in the same way as state-owned banks, which have been found in recital (168) to be public bodies. It is therefore concluded that private banks are entrusted and directed by the GOC to carry out functions normally vested in the government, within the meaning of Article 3(1)(a)(iv) of the basic Regulation.
(180)
In addition, the above evidence demonstrates that even if the state-owned banks were not considered to be public bodies, they would also be considered as entrusted and directed by the GOC to carry out functions normally vested in the government, within the meaning of Article 3(1)(a)(iv) of the basic Regulation.
(d) Distortions of Chinese financial market
(181)
From information collected throughout this investigation it can be concluded that the state-owned banks' share amounts to more than 2/3 of the Chinese market. The five largest state-owned commercial banks (the Agricultural Bank, the Bank of China, the Construction Bank of China, the Bank of Communications and the Industrial and Commercial Bank ) represent more than half of the Chinese banking sector (65). In addition, the China Development Bank and the China Export-Import Banks are fully state-owned. These seven banks provided the big majority of loans to the eight sampled exporting producers in the Solar panel case. This pervasive state-ownership combined with the distortions of the Chinese financial market and with the Chinese Government's policy to direct cheap money towards selected industries, undermines the level playing field in international trade and provides an unfair advantage to Chinese producers.
(182)
Banks in the PRC are not entirely free to decide the conditions of the loans. In respect of interest rates they are bound to stay within the limits set by the People's Bank of China (PBOC). These limits together with the ceilings imposed on deposit rates create a situation in which the banks have guaranteed access to cheap capital (because of the deposit rates regulation) and are able to lend this on at favourable rates to selected industries.
(183)
Banks are also subject to legal rules which require them, inter alia, to carry out their loan business according to the needs of national economy (66), provide credit support to encouraged projects (67) or give priority to the development of high and new technology industries (68). Banks are under obligation to follow these rules.
(184)
According to recent findings some big commercial banks in the PRC were granted access to state foreign exchange reserves (69). This significantly decreases their cost of capital and this ‘cheap money’ is used for USD and EUR loans for selected companies and projects in line with the ‘going out’ policy. Thus, they are able to offer conditions which normal commercial banks cannot match.
(185)
Another major distortion in the financing of the photovoltaic industry is the special privileged position of the China Development Bank (‘CDB’) which is the major lender to this industry and provided big bulk of loans and credit lines to the sampled exporting producers. The CDB is financed almost completely by bond sales rather than by deposits and it is, after the Ministry of Finance, the second biggest bond issuer in the country. Through this special mechanism the CDB is able to finance itself cheaply and subsequently is able to offer loans at preferential conditions to selected industries (70).
3.4.1.1. Preferential loans
(a) Introduction
(186)
The complainant alleged that the GOC subsidizes its PV industry through preferential loans and directed credit.
(b) Legal basis
(187)
The following legal provisions provide for preferential lending in China: Law of the PRC on Commercial Banks, General Rules on Loans (implemented by the People's Bank of China), Decision No 40 of the of the State Council on Promulgating and Implementing the Temporary Provisions on Promoting the Industrial Structure Adjustment.
(c) Findings of the investigation
(188)
Having regard to the totality of the evidence, it is concluded that the vast majority of loans to the sampled groups of exporting producers are provided by state-owned banks which have been found to be public bodies in recital (168) above, because they are vested with government authority and exercise government functions. There is further evidence that these banks effectively exercise government authority since, as it is explained in recital (164), there is a clear intervention by the State (i.e. the PBOC) in the way commercial banks take decisions on interest rates for loans granted to Chinese companies. In these circumstances, the lending practices of these entities are directly attributable to the government. The fact that banks exercise government authority is also confirmed by the way Articles 7 and 15 of the General Rules on Loans (implemented by the PBOC), Decision 40 and Article 34 of the Law on Commercial Banks act with respect to the fulfilment of the government industrial policies. There is also a great deal of circumstantial evidence, supported by objective studies and reports, that a large amount of government intervention is still present in the Chinese financial system as already explained in recitals (172) and (178) above. Finally, the GOC failed to provide information which would have enabled a greater understanding of the state-owned banks' relationship with government as explained in recitals (139) and (140). Thus, in the case of loans provided by state-owned commercial banks in the PRC, the Commission concludes that there is a financial contribution to the PV producers in the form of a direct transfer of funds from the government within the meaning of Article 3(1)(a)(i) of the basic Regulation. In addition, the same evidence shows that SOCBs (as well as privately owned banks) are entrusted or directed by the government and this consequently means that a financial contribution exists within the meaning of Article 3(1)(a)(iv) of the basic Regulation.
(189)
In view of the analysis in recitals (169) to (178) above, it is also determined that privately-owned banks are entrusted and directed by the GOC to provide loans to the PV producers and that a financial contribution exists under Articles 3(1)(a)(i) and 3(1)(a)(iv) of the basic Regulation.
(190)
A benefit within the meaning of Articles 3(2) and 6(b) of the basic Regulation exists to the extent that the government loans, or loans from private bodies entrusted or directed by the government, are granted on terms more favourable than the recipient could actually obtain on the market. Non-government loans in the PRC do not provide an appropriate market benchmark, since it has been established that privately-owned banks are entrusted and directed by the GOC and therefore be presumed to follow the lending practices of the state-owned banks. Therefore, benchmarks have been constructed using the method described in recitals (198) - (200) below. Use of this benchmark demonstrates that loans are granted to the PV sector at below-market terms and conditions.
(191)
The PV industry belongs to the encouraged category according to Decision No. 40. Decision No 40, is an Order from the State Council, which is the highest administrative body in the PRC and in that regard the decision is legally binding for other public bodies and the economic operators. It classifies the industrial sectors into ‘Encouraged, Restrictive and Eliminated Projects’. This Act represents an industrial policy guideline that along with the Directory Catalogue shows how the GOC maintains a policy of encouraging and supporting groups of enterprises or industries, such as the PV/New Energy industry, classified by the Directory Catalogue as an ‘Encouraged industry’. With respect to the number of industries listed as ‘Encouraged’ it is noted that these represent only a portion of the Chinese economy. Furthermore, only certain activities within these encouraged sectors are given ‘encouraged’ status. Decision No 40 also stipulates under Article 17 that the ‘Encouraged investment projects’ shall benefit from specific privileges and incentives, inter alia, from financial support. On the other hand, with reference to the ‘Restrictive and Eliminated Projects’, Decision No 40 empowers the state authorities to intervene directly to regulate the market. In fact, Articles 18 and 19 provide that the relevant authority prevents financial institutions from supplying loans to such ‘Restrictive and Eliminated Projects’. It is clear from the above that Decision No 40 provides binding rules to all the economic institutions in the form of directives on the promotion and support of encouraged industries, one of which is the PV industry.
(192)
As explained in recital (172) above the GOC directs preferential lending to the limited number of industries and the PV industry is one of them. Taking all the above into consideration it becomes clear that the authorities only allow the financial institutions to provide preferential loans to a limited number of industries/companies which comply with the relevant policies of the GOC. On the basis of the evidence on the file and in the absence of the cooperation from the GOC on this matter it is concluded that the subsidies in form of preferential lending are not generally available and are therefore specific in the meaning of Article 4(2)(a) of the basic Regulation. Moreover, there was no evidence submitted by any of the interested parties suggesting that the subsidy is based on objective criteria or conditions under Article 4(2)(b) of the basic Regulation.
(d) Conclusion
(193)
The investigation showed that all sampled exporting producers benefited from the preferential lending in the investigation period.
(194)
Accordingly, the financing of the PV industry should be considered a subsidy.
(195)
In view of the existence of a financial contribution, a benefit to the exporting producers and specificity, this subsidy should be considered countervailable.
(e) Calculation of the subsidy amount
(196)
The amount of countervailable subsidy is calculated in terms of the benefit conferred on the recipients, which is found to exist during the IP. According to Article 6(b) of the basic Regulation the benefit conferred on the recipients is considered to be the difference between the amount that the company pays on the government loan and the amount that the company would pay for a comparable commercial loan obtainable on the market.
(197)
As explained above (recital (190)), since the loans provided by Chinese banks reflect substantial government intervention in the banking sector and do not reflect rates that would be found in a functioning market, an appropriate market benchmark has been constructed using the method described below. Furthermore, due to the lack of cooperation by the GOC, the Commission has also resorted to facts available in order to establish an appropriate benchmark interest rate.
(198)
When constructing an appropriate benchmark for RMB denominated loans, it is considered reasonable to apply Chinese interest rates, adjusted to reflect normal market risk. Indeed, in a context where the exporters' current financial state has been established in a distorted market and there is no reliable information from the Chinese banks on the measurement of risk and the establishment of credit ratings, it is considered necessary not to take the creditworthiness of the Chinese exporters at face value, but to apply a mark-up to reflect the potential impact of the Chinese distorted market on their financial situation.
(199)
The same situation applies for the loans denominated in foreign currencies. The BB rated corporate bonds with relevant denominations issued during the IP were used as a benchmark.
(200)
With respect to the above as explained in recitals (138) to (140), both the GOC and the cooperating exporting producers were requested to provide information on the lending policies of the Chinese banks and the way loans were attributed to the exporting producers. Although repeatedly requested, such information was not obtained. Accordingly in view of this lack of cooperation and the totality of facts available, and in line with the provisions of Article 28(6) of the basic Regulation, it is deemed appropriate to consider that all firms in China would be accorded the highest grade of ‘Non-investment grade’ bonds only (BB at Bloomberg) and apply the appropriate premium expected on bonds issued by firms with this rating to the standard lending rate of the People's Bank of China. The benefit to the exporting producers has been calculated by taking the interest rate differential, expressed as a percentage, multiplied by the outstanding amount of the loan, i.e. the interest not paid during the IP. This amount was then allocated over the total turnover of the co-operating exporting producers.
(201)
The subsidy rate established with regard to this scheme during the IP for the sampled exporting producers amounts to:
Preferential policy loans
Company/Group
Subsidy Rate
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, PRC and related companies
1,14 %
Yingli Green Energy Holding Company and related companies
0,61 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd and related companies
0,25 %
JingAo Group and related companies
0,92 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd and related companies
1,80 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. and related companies
0,02 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,84 %
Jinko Solar Co Ltd and related companies
0,85 %
3.4.1.2. Provision of credit lines
(a) Introduction
(202)
The complainant had alleged that the Chinese banks extended disproportionate credit lines to the Chinese exporters of product concerned. The investigation confirmed that indeed all investigated companies received huge credit lines from Chinese banks which were in most cases provided free of charge or subject to very small fees. In normal market circumstances such credit lines are subject to substantial commitment and administration fees which allow the banks to compensate for the costs and risks.
(b) Findings of the investigation
(203)
The EC-Aircraft panel report confirmed that such credit lines, over and above the effects of the individual loans, can be potential direct transfers of funds under Article 3(1)(a) (i) of the basic Regulation and thus financial contributions. The panel found that the benefit of a potential transfer of funds arises from the mere existence of an obligation to make a direct transfer of funds. The panel also found that a credit line could, in and of itself, confer a benefit to the recipient firm and was thus a potential transfer of funds separate from any direct transfers of funds in the form of individual loans (71).
(204)
The credit lines were provided to the sampled exporting producers by the same banks as the preferential loans described above. As established above these banks are public bodies (recitals (158) to (166)) or are entrusted and directed by the GOC to provide preferential financing to the PV industry (recitals (169) to (178)).
(205)
As explained above (recitals (158) to (185)) the Chinese market is distorted by laws and practices of the state-owned banks and it was found that in most cases the credit lines were provided free of charge or subject to very small fees. In normal market circumstances such credit lines are subject to substantial commitment and administration fees which allow the banks to compensate for the costs and risks.
(206)
The amount of benefit is represented by the fees normally applicable to commercial credit lines extended to the companies from which the sampled exporting producers were relieved in most cases. The Commission used the fees applied to the credit line extended to one of the sampled exporting producers by a foreign commercial bank.
(207)
The PV industry belongs to the encouraged category according to the Decision No. 40. Decision No 40 is an Order from the State Council, which is the highest administrative body in the PRC and in that regard the decision is legally binding for other public bodies and the economic operators. It classifies the industrial sectors into ‘Encouraged, Restrictive and Eliminated Projects’. This Act represents an industrial policy guideline that along with the Directory Catalogue shows how the GOC maintains a policy of encouraging and supporting groups of enterprises or industries, such as the PV/New Energy industry, classified by the Directory Catalogue as an ‘Encouraged industry’. With respect to the number of industries listed as ‘Encouraged’ it is noted that these represent only a portion of the Chinese economy. Furthermore, only certain activities within these encouraged sectors are given ‘encouraged’ status. Decision No 40 also stipulates under Article 17 that the ‘Encouraged investment projects’ shall benefit from specific privileges and incentives, inter alia, from financial support. On the other hand, with reference to the ‘Restrictive and Eliminated Projects’, Decision No 40 empowers the state authorities to intervene directly to regulate the market. In fact, Articles 18 and 19 provide that the relevant authority prevents financial institutions from supplying loans to such ‘Restrictive and Eliminated Projects’. It is clear from the above that Decision No 40 provides binding rules to all the economic institutions in the form of directives on the promotion and support of encouraged industries, one of which is the PV industry.
(208)
As explained in recitals (172) and (192) above the GOC directs the preferential lending of which the provision of credit lines is essential part to the limited number of industries. The PV industry belongs to this group of industries and benefits from discriminatory preferential lending.
(209)
Taking all the above into consideration it becomes clear that the authorities only allow the financial institutions to provide preferential credit lines to a limited number of industries/companies which comply with the relevant policies of the GOC. On the basis of the evidence on the file and in the absence of the cooperation from the GOC on this matter it is concluded that the subsidies in form of disproportionate credit lines are not generally available and are therefore specific in the meaning of Article 4(2)(a) of the basic Regulation. Moreover there was no evidence submitted by any of the interested parties suggesting that the subsidy is based on objective criteria or conditions under Article 4(2)(b) of the basic Regulation.
(c) Conclusion
(210)
The investigation showed that all groups of sampled exporting producers benefited from credit lines provided free of charge or at below-market rates in the investigation period.
(211)
Accordingly, the extension of such credit lines to the PV industry should be considered a subsidy.
(212)
In view of the existence of a financial contribution, a benefit to the exporting producers and specificity, this subsidy should be considered countervailable.
(d) Calculation of subsidy amount
(213)
The provision of credit lines free of charge or for below-market fees is considered a provision of financial services (Article 3(1)(a)(iii) of the basic Regulation) for less than adequate remuneration. The amount of countervailable subsidy is calculated in terms of the benefit conferred on the recipients, which is found to exist during the IP. Because of the market distortions described in recitals (158) to (185) above the adequacy of the remuneration for the financial services (in this case provision of credit lines) could not be determined in relation to prevailing market conditions in the PRC. Therefore in accordance with Article 6(d)(ii) of the basic Regulation the benefit conferred on the recipients is considered to be the difference between the amount that the company pays for the provision of credit lines by Chinese banks and the amount that the company would pay for a comparable commercial credit line obtainable on the market. Credit lines could also be considered as a potential transfer of funds under Article under Article 3(1)(a)(i) of the basic Regulation.
(214)
One of the sampled exporting producers obtained a credit line from the bank whose headquarters is established in a financial jurisdiction other than the PRC and this credit line was subject to commitment and arrangement fees as is the usual practice on world financial markets. Although the credit line was extended by the Chinese subsidiary of the bank in question, it is considered to be a reasonable proxy for a benchmark. It was considered appropriate to use the fees applied to this credit line as a benchmark in accordance with the Article 6(d)(ii) of the basic Regulation.
(215)
The level of the fees used a benchmark was applied pro-rata to the amount of each credit line in question to obtain the amount of subsidy (minus any fees actually paid). In cases where the duration of the credit line was more than one year, the total amount of subsidy was allocated over the duration of the credit line and an appropriate amount attributed to the IP.
(216)
The subsidy rate established with regard to this scheme during the IP for the sampled exporting producers amounts to:
Provision of credit lines
Company/Group
Subsidy Rate
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, and related companies
1,97 %
Yingli Green Energy Holding Company and related companies
2,14 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd and related companies
1,09 %
JingAo Group and related companies
1,28 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd and related companies
0,92 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. and related companies
0,24 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,50 %
Jinko Solar Co Ltd and related companies
2,59 %
3.4.1.3. Export credit subsidy programmes
(217)
The investigation confirmed that no benefits had been received under the programme by the sampled companies during the IP.
3.4.1.4. Export Guarantees and Insurances for Green Technologies
(a) Introduction
(218)
The complaint alleged that the China Export & Credit Insurance Corporation (‘Sinosure’) provides export credit insurance on preferential terms to producers of the product concerned inter alia through a programme termed ‘Green Express’. According to the complaint, Sinosure's export credit insurance is not even adequate to cover the long-term operating costs and losses of this programme.
(b) Non-cooperation and use of facts available
(219)
As mentioned in recitals (104) and (105) above, the Commission requested information in the questionnaire, in the deficiency letter and during the on-spot verification visit to the GOC and Sinosure that was not provided by the GOC and/or Sinosure.
(220)
The Commission requested the institutional framework and the relevant documents governing the operations of Sinosure as the State official export credit insurer. The GOC submitted only a Notice issued jointly by the Ministry of Commerce (‘MOFCOM’) and Sinosure in 2004, but failed to submit a number of other relevant documents including for instance the so-called 840 Plan included in the Notice by the State Council of 27 May 2009 (72).
(221)
As regards the verification of the questionnaire reply and Annex 1 concerning Sinosure, the Commission was unable to obtain a number of documents and to verify a number of elements requested on spot. In particular, Sinosure did not submit the following information and evidence requested by the Commission: (a) the 2012 financial statements, which, reportedly, would not yet be available yet on Sinosure's website; (b) the relevant documentation concerning the export credit insurance with two of the sampled cooperating exporters, including contracts, risk assessment, correspondence and proof of payments of premia; (c) specific information on the senior managers appointed by the State Council; (d) evidence concerning the elements and advantages listed in the 2004 Notice jointly issued by MOFCOM and Sinosure, including on the limitation approval, on the rate flexibility and the discount within the premium floating range; (e) evidence concerning the long-term operating costs and profits of the export credit insurance activity; (f) evidence concerning the assessment of the market situation in the photovoltaic sector.
(222)
The Commission was also unable to verify a number of elements included in the questionnaire reply concerning Sinosure operations, including in particular its answers concerning the risk assessment, the actual setting of the premium and the application and approval process, given the refusal by Sinosure to discuss the specific contracts with the sampled cooperating exporters. Sinosure was also unable to clarify or submit supporting documents for some inconsistencies in the figures or other elements contained in its questionnaire and deficiency letter replies identified by the Commission.
(223)
The GOC and Sinosure sought to justify this lack of cooperation on the basis of confidentiality concerns during the verification visit and in the GOC letter of 3 June 2013. In this regard, the pre-verification letter and subsequent email correspondence made it very clear that the Commission required the verification to be meaningful and would obviously take all necessary precautions to protect the confidential information submitted or simply just provided for inspection, in accordance with its legal obligation to protect this information ensured by the relevant strict EU rules. With regard to the documents Sinosure tried to submit well after termination of the verification visit and for which it failed to allow proper verification by the Commission, they cannot be taken into account as they were specially prepared for the investigation and the Commission could not verify the source documents.
(224)
Given this lack of cooperation by the GOC and Sinosure, the Commission was unable to verify a number of elements concerning the provision of export credit insurance cover by Sinosure to the sampled cooperating exporting producers of the product concerned. Therefore, some of the Commission's findings are based on the information available on the record in accordance with Article 28 of the basic Regulation.
(c) Sinosure is a public body
(225)
The investigation has established that Sinosure is a public body within the meaning of Article 2(b) of the basic Regulation and of the relevant WTO jurisprudence (73) as it possesses exercises or is vested with governmental authority. In particular, the GOC exercises meaningful control over Sinosure (74) and Sinosure exercises governmental authority in its performance of governmental functions.
(226)
The Commission notes that the activity of export credit insurance performed by Sinosure is integral part of the broader financial sector where it is established that the government intervention directly interferes and distorts the normal functioning of the financial market in the PRC (see recitals (185) and following above).
(227)
Sinosure performs governmental functions in its role as the sole official institution for export credit insurance in the PRC. It is therefore in a monopolistic position in the export credit insurance market. The company confirmed that this market is not open, although there are some international competitors conducting business indirectly in the PRC.
(228)
The government exercises full ownership and financial control over Sinosure. Sinosure is a State sole proprietorship owned 100 % from the State Council. The registered capital of RMB 4 billion comes from the venture fund of export credit insurance in line with the state finance budget. Furthermore, the State injected in 2011 RMB 20 billion through the China Investment Corporation, the sovereign wealth fund of China. (75) The Articles of Association (‘AoA’) state that the business competent department of the company is the Ministry of Finance, and also requires the company to submit financial and accounting reports and the fiscal budget report to the Ministry of Finance for examination and approval.
(229)
With regard to government control, as a state sole proprietorship Sinosure does not have a Board of Directors. As for the Board of Supervisors, all of the supervisors are appointed by the State Council and execute their duties according to the ‘Interim Regulation on the Board of Supervisors of Important State-owned Financial Institution.’ The senior management of Sinosure is also appointed by the government. The company's Annual Report 2011 (‘AR 2011’) shows that the Chairman of Sinosure is the Secretary of the Party Committee, and the majority of the Senior Management are also Members of the Party Committee. Given the refusal by Sinosure to submit further information on the Senior Management, it can be concluded that the management is direct expression of the government that directly appoints the members of the Board of Supervisors as well as of the Senior Management. On this basis, Sinosure is meaningfully controlled by the GOC.
(230)
The performance of government functions and policies by Sinosure emerges so clearly and explicitly that it can be concluded that the company is a direct expression of the government itself. Sinosure's Annual Report 2011 contains several statements in this respect, namely: Sinosure ‘proactively carried out the policy function of an ECA … and achieved a good start in the first year of the 12th “Five-Year Plan” period’ (p. 4 AR 2011); ‘the furtherance of corporate reform reinforced the policy function of Sinosure as an ECA. The CCCPC Conference on Economy has laid emphasis on such function and made clear requirements on credit insurance, which lined out our growth path’ (p. 5 AR 2011); ‘In the year of 2011, Sinosure implemented CPC Central Committee's and State Council's strategies, decisions and arrangements as well as state policies on diplomacy, foreign trade, industry and finance, gave full play to its policy function and achieved a fast growth’ (p. 11 AR 2011); ‘Sinosure fully executed the state policy of “Special Arrangement for Export Financing Insurance for Large Complete-set Equipment” and fulfilled its obligations laid out by the State’ (p. 11 AR 2011).
(231)
The institutional framework and other documents issued by the GOC under which Sinosure operates further prove its function as a public body and that it is vested with the authority to carry out governmental policies. The Notice on the Implementation of the Strategy of Promoting Trade through Science and Technology by Utilising Export Credit Insurance (Shang Ji Fa [2004] No. 368 of 26 July 2004) was issued jointly by MOFCOM and Sinosure in 2004 and still governs Sinosure's activities. Among the objectives of this Notice is the promotion of the export of high and new technology and of high value-added products through the further use of export credit insurance. The Notice explicitly mandates Sinosure to support the key export industries specified in the Directory of Chinese High and New Technology Products of 2006. This Directory includes ‘Solar Power Cells and Modules’ among the eligible products and therefore they can be considered to be directly supported by Sinosure. The following advantages are laid down in the Notice: a ‘green channel’, that is a specific support for products covered in the catalogue, which should receive approval within five days if the underwriting conditions are met and the limitation approval for insurance with priority; claim speed, to be completed within three months of receipt of the claim documents; rate flexibility, consisting of the highest discount to the premium rate within the floating range of Sinosure. The Notice also foresees that regional and local commerce authorities shall take further measures to support the products covered in the Directory. The Notice requires Sinosure to tailor the underwriting model based on the national industrial policy and the characteristics of high and new technology product exports and to provide support to the innovation and R&D industries especially supported by the state.
(232)
The Commission is aware of other documents proving that Sinosure directly carries out governmental policies benefiting inter alia the exporting producers. The so-called 840 plan is detailed in the Notice by the State Council of 27 May 2009 (76). This name refers to the use of USD 84 Billion as export insurance and it is one of the six measures launched by the State Council in year 2009 to stabilize export demand further to the global crisis and the consequent increased demand for export credit insurance. The six measures include notably an improved coverage of export credit insurance, the provision of short-term export credit insurance on a scale of USD 84 billion in 2009 and a reduction of the premium rate. As the only policy institution underwriting export credit insurance, Sinosure is indicated as the executor of the plan. As for the reduction of the insurance premium, Sinosure was required to ensure that the average rate of short-term export credit insurance would be reduced by 30 % on the basis of the overall average rate in 2008.
(233)
The so-called 421 plan was included in the Notice on the issues to implement special arrangements for financing of insurance on the export of large complete sets of equipment issued jointly by the Ministry of Commerce and the Ministry of Finance on 22 June 2009. This was also an important policy supporting China's ‘going out’ policy in response to the 2009 global financial crisis and provided USD 42.1 billion of financing insurance to support the export of large complete sets of equipment. Sinosure and some other financial institutions would manage and provide the funding. Enterprises covered by this document could enjoy the preferential financial measures, including export-credit insurance. Due to the non-cooperation of the Government of China, the Commission was unable to request additional details on the application of this notice. In the absence of evidence to the contrary, the Commission has reason to believe that the PV equipment and the PV sector are also covered by this document.
(234)
Other documents showing government support to the provision of short-term export credit insurance include two documents concerning increased financial support to Strategic Emerging Industries (‘SEIs’). The Notice by the State Council on Cultivation and development of the State Council on Accelerating Emerging industries of strategic decision, Guo Fa [2010] No. 32 of 18/10/2010, at Para 7(C) encourages financial institutions to increase financial support. The Implementation guidelines for the development of SEIs issued jointly by all ministries responsible (i.e. National Development and Reform Commission, Ministry of Commerce, Ministry of Science, and Ministry of Industry and Information Technology, Ministry of Environmental Protection, Ministry of Finance, State Administration of Taxation, General Administration of Customs, General Administration of Quality Supervision, Inspection Intellectual Property Office) Guo Fa [2011] No. 310 of 21 October 2011, also specifically refers at Para (Xxvii) to the active support by way of inter alia export credit insurance to strategic emerging industries. These strategic emerging industries focus on products, technologies and services to develop the international market, aerospace, high-end equipment manufacturing, a large amount or stimulate domestic patented technology and standard export strategic emerging industrial products. Therefore, in the absence of evidence to the contrary there is reason to believe that also the product concerned and the sampled exporters qualify as ‘strategic emerging industries’ and are entitled to the ensuing benefits.
(235)
On the basis of the above elements, the Commission concludes that Sinosure is a public body as it is vested with government authority to carry out government policies, is meaningfully controlled by the government and exercises government functions.
(d) Legal Basis
(236)
The legal bases for this programme are the following: the Notice on the Implementation of the Strategy of Promoting Trade through Science and Technology by Utilising Export Credit Insurance (Shang Ji Fa [2004] No. 368), issued jointly by MOFCOM and Sinosure; the Export Directory of Chinese High and New Technology Products of 2006; the so-called 840 plan included in the Notice by the State Council of 27 May 2009; the so-called the so-called 421 plan included in the Notice on the issues to implement special arrangements for financing of insurance on the export of large complete sets of equipment, issued jointly by the Ministry of Commerce and the Ministry of Finance on 22 June 2009; Notice on Cultivation and development of the State Council on Accelerating Emerging industries of strategic decision (Guo Fa [2010] No. 32 of 18 October 2010), issued by the State Council and its Implementing Guidelines (Guo Fa [2011] No. 310 of 21 October 2011).
(e) Findings of the investigation
(237)
As Sinosure is a public body vested with government authority and executing governmental laws and plans, the provision of export credit insurance to producers of the product concerned constitutes a financial contribution in the form of potential direct transfer of funds from the government within the meaning of Article 3(1)(a)(i) of the basic Regulation.
(238)
With regard to the rebate of part of the premium paid by the exporting producers by the local authorities, this also constitutes a direct transfer of funds in the form of a grant according to Article 3(1)(a)(i) of the basic Regulation.
(239)
A benefit within the meaning of Articles 3(2) and 6(c) of the basic Regulation exists to the extent that Sinosure provides export credit insurance cover on terms more favourable than the recipient could normally obtain on the market, or that it provides insurance cover that would otherwise not be available at all on the market. An additional benefit within the meaning of Article 3(2) received by the exporting producer is the cash rebate of part of the insurance premium paid to Sinosure by some of the local authorities where some exporting producers were established.
(240)
The 2004 Notice listed all the range of benefits conferred by Sinosure and/or by the local authorities for enterprises falling in the 2006 Directory and complying with the national policies. The investigation has shown that the insurance agreements concluded between Sinosure and the sampled exporting producers, and the rebates of part of the premia granted by the local authorities fully reflect these benefits. The ‘Green Express’ treatment consists of the simplification and the speed in dealing with the process of providing cover and settling the claims with a rapid assessment of the loss and subsequent accelerated payment to the client.
(241)
The investigation also showed that the measures taken further to the 2009 financial crisis and detailed in the 840 plan and in the 421 plan, and later on in the 2011 measures in favour of strategic emerging industries, provided substantial benefits to the exporting producers. These measures increased the availability of insurance cover and further reduced the premium charged by Sinosure, despite the difficult economic situation and the substantially increased risks for Sinosure in providing insurance cover, and they are fully reflected in the insurance cover provided by Sinosure to the exporting producers. In particular, the investigation showed that the conditions and the premium charged in the relevant years covering the IP have remained substantially the same or have improved, despite the increase in the claims for default paid out by Sinosure and the substantially deteriorating situation of the PV sector.
(242)
With regard to the existence of a benefit, the Commission first examined to what extent Sinosure's premiums covered the cost of short-term export credit insurance. Sinosure made the argument based on Item (j) of the WTO Agreement on Subsidies and Countervailing Measures (‘SCM’), which considers as a ‘prohibited’ export subsidy under Article 3(1)(a) of that agreement the provision of export credit insurance programmes at premium rates which are inadequate to cover the long-term operating costs and losses of the programmes. In its questionnaire reply, Sinosure simply referred to the profits and losses realised over the last five years and concluded that since overall it made a profit during this period, the provision of short-term export credit insurance to the exporting producers did not constitute a subsidy under the WTO SCM Agreement. As explained above (see recitals (221) and (222)), the Commission asked Sinosure to provide specific information and evidence concerning the long-term profitability of its export credit insurance activities, including premium income and operating costs and losses of the programme in accordance with the WTO SCM Agreement. However, Sinosure failed to submit the documents and evidence requested during the verification visit, insisting on the overall profitability data as shown in its audited Annual Reports.
(243)
The Commission notes that, even if it would simply rely on Sinosure's Annual Reports without being able to verify the figures and the elements contained in these Reports, it would not be able to conclude that Sinosure has achieved long-term profits on its export credit insurance division, which corresponds to the ‘programme’ referred to in Item (j). Sinosure carries out a number of activities in addition to export credit insurance, and the figures and data reported in the Annual Report are consolidated data for all these activities and there is no precise breakdown of each of these activities. From some of the Annual Reports (but not the recent one) it appears that the short-term export credit insurance is by far the most important activity for Sinosure, but no precise percentages are available. As Sinosure refused to provide the requested information and evidence with regard to this latter activity only, which is required to carry out the analysis of the ‘programme’ under Item (j) of Annex 1of the WTO SCM Agreement, the Commission has to base its findings on the evidence available on record.
(244)
The Commission notes at the outset that according to Article 11 of Sinosure's Articles of Association the company operates at breakeven. In other words, by statute Sinosure does not aim to maximize its profits, but has to aim merely to breakeven in accordance to its function as the sole official export credit insurer in the PRC. As explained above, the records on file have shown that the legal and policy environment in which Sinosure operates requires the company to execute the government policies and plans in fulfillment of its public policy mandate. Among the selected industries and enterprises specifically supported by the State, the exporting producers have had full access to export credit insurance provided by Sinosure at preferential rates even in the aftermath of the global crisis of 2009 and even when the photovoltaic sector has experienced an unprecedented crisis including during the IP. Therefore, Sinosure provides unlimited availability of insurance cover for the PV sector and the extremely low insurance premium it offers do not reflect the actual risks incurred in insuring the exports in this sector. Based on all these elements on the record, it could already be concluded that it cannot be excluded that the premium rates charged by Sinosure are likely to be inadequate to cover its long-term operations, and in fact this would appear likely.
(245)
In the absence of cooperation by Sinosure, the Commission considered even additional elements further supporting this conclusion. The evidence publicly available explicitly already shows that in fact Sinosure operates in a situation of long-term operating losses (77). The Commission also analyzed the relevant figures in the income statement of Sinosure's Annual Reports covering the years 2006 through 2011 submitted by Sinosure to justify the profitability figures reported in its questionnaire reply. These figures show that Sinosure included a significant long-term operating loss from its combined insurance activities that exclude investment income and other income. More specifically, in each single year between 2006 and 2011 (with the sole exception of 2010) the claims paid out are already (almost) equal or (far) exceed the net premiums earned by Sinosure. If the operating expenses and the commission expenses are also subtracted from the net premiums, the result is an even more substantial loss. The figures show that despite the modest gain in 2010, in the overall period the operating loss on the insurance operations is significant. It emerges from the Annual Reports that the significant contributors to Sinosure's overall income are investment income and other income, which are not relevant for assessing the viability of its export credit insurance programme. As short-term export-credit insurance constitutes the bulk of Sinosure's business activity, in the absence of evidence to the contrary it is concluded that Sinosure has sustained a significant long-term loss from its export credit insurance programme.
Given that Sinosure makes losses on its export credit insurance programme, the existence of a benefit is determined by comparing the premiums paid by the exporting producers to those available on the market. Sinosure is the sole official export credit insurer and therefore fully controls the domestic market In the absence of any commercial benchmark in the PRC for such instruments and given that the financial market in the PRC is distorted by government intervention, it is reasonable to use a benchmark outside the PRC i.e. premiums charged in a normal market situation. On this basis, as described in the section below on calculation of the subsidy amount, the premiums are at below-market rates and a benefit is conferred.
(246)
The above subsidies are contingent upon export performance within the meaning of Article 4(4)(a) of the basic Regulation because they cannot be obtained without exporting. In addition, they are also specific under Article 4(2)(a) of the basic Regulation because access is limited to certain enterprises. The solar cells and modules are explicitly listed in the 2006 Directory of High and New Technology Products, which is the condition to enjoy the preferential treatment laid down in the 2004 Notice. Furthermore, one of Sinosure's main objectives is to implement the national policies and plans, including the 12th five-year plan on the PV sector. The 840 plan and the 421 plans also benefit the PV sector among a few other sectors singled out in those plans (see recitals (232) and (233)). The PV sector is also considered as one of the encouraged industries according to Decision No. 40 and other planning documents and laws (see recital (207) and (208)). This industry also falls in the category of the ‘Strategic and Emerging industries’ enjoying a number of benefits according to governmental policies (see recital (102)). Most of the exporting producers also have the formal status of High and New Technology enterprises, which confers them a number of advantages because of the advantageous governmental policies.
(247)
It is therefore evident that the benefits granted by Sinosure or by the local authorities reimbursing part of the insurance premium are not available for all of the industrial sectors and for all of enterprises, but they are restricted only to those sectors and enterprises that specifically comply with the relevant government support policies and their underlying documents. The Commission concludes that the benefits granted by Sinosure and/or by the local authorities to the producers of the product concerned are specific in the meaning of Article 4(2)(a) of the basic Regulation. Furthermore, as there was no evidence suggesting that the subsidy is based on objective criteria or conditions under Article 4(2)(b) of the basic Regulation, the benefit is specific also in this respect.
(f) Conclusion
(248)
The investigation showed that six groups of sampled exporting producers benefited from the export credit insurance provided by Sinosure in the investigation period.
(249)
The provision of export credit insurance by Sinosure to the PV industry is to be considered a subsidy, to the extent that premiums are at below-market rates.
(250)
In view of the existence of a financial contribution, a benefit to the exporting producers and specificity, this subsidy should be considered countervailable.
(g) Calculation of the subsidy amount
(251)
The amount of countervailable subsidy is calculated in terms of the benefit conferred on the recipients, which is found to exist during the IP. The calculation of the benefit is akin to the situation involving loan guarantees. According to Article 6(c) of the basic Regulation the benefit conferred on the recipients is considered to be the difference between the amount of the premium that the company pays on the short-term insurance provided by Sinosure and the amount of the premium that the company would pay for comparable export-credit insurance obtainable on the market.
(252)
As short-term export credit insurance provided by Sinosure is the result of governmental policy objectives and as Sinosure is in a monopolistic situation in the domestic market in its function as the sole official export credit agency, an appropriate market benchmark has been constructed using the method described below. Furthermore, due to the lack of cooperation by the GOC and Sinosure, the Commission has also resorted to facts available in order to establish an appropriate market premium for the insurance provided to the PV producers.
(253)
The Commission believes that the most appropriate benchmark for which information is readily available are the premium rates applied by the Export-Import Bank (‘Ex-Im Bank’) of the United States of America. According to publicly available information, (78) the Ex-Im Bank is the official export credit agency of the US federal government and is self-sustaining. The activities of Ex-Im Bank include export credit insurance and other activities, such as working capital guarantees and loan guarantees (buyer financing). Its mission is to create and support U.S. jobs by supporting U.S. exports to international buyers. The Ex-Im bank acts as a government corporation by the Congress of the United States. There are therefore a number of similarities with Sinosure and the bank is considered to be an appropriate benchmark institution.
(254)
The benchmark premium has been calculated by reference to the actual fees charged for exports to OECD countries for whole turnover policies with a 90 % coverage of the amount insured and a duration of 120 days. The actual premium is the median average for the five different categories of foreign buyers depending on their solvency and risk of default. This represents the closest available benchmark to calculate the premium that the producers of the product concerned would need to pay on the market.
(255)
The amount of benefit was calculated using the information supplied by the GOC and relates to Sinosure amounts covered by export credit insurance and the fees paid in the IP for such insurance. The information supplied by the co-operating companies for Sinosure was not used because it was clear that the GOC was more complete (for example not all companies reported their Sinosure policy in the questionnaire reply or declared it during the on spot verification).
(256)
With regard to the payment of part of the insurance premium by the local authorities, the benefit is calculated as being the level of rebates and grants made to the sampled companies covering the IP period.
(257)
The subsidy rate established with regard to this scheme during the IP for the sampled exporting producers amounts to:
Export Guarantees and Insurances
Company/Group
Subsidy Rate
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, and related companies
0,58 %
Yingli Green Energy Holding Company and related companies
0,95 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd Solar Group and related companies
0,71 %
JingAo Group and related companies
0,50 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd and related companies
0,39 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. and related companies
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,63 %
Jinko Solar Co. Ltd and related companies
0,00 %
3.4.1.5. Benefits provided through granting of access to offshore holding companies and loan repayments by the government
(258)
The investigation confirmed that no benefits had been received under the programme by the sampled companies during the IP.
3.4.2. Grant programmes
3.4.2.1. Export product research development fund
(259)
The investigation confirmed that no benefits had been received under the programme by the sampled companies during the IP.
3.4.2.2. Subsidies for development of ‘Famous Brands’ and China World Top Brands Programme
(260)
The Commission found that some sampled exporting producers benefited from these schemes in the IP. However, because of the small amounts of benefits received and their negligible impact on the subsidy margin, the Commission did not consider it necessary to analyse the countervailability of the schemes.
3.4.2.3. Funds for outward expansion of industries in Guandong Province
(261)
The investigation confirmed that no benefits had been received under the programme by the sampled companies during the IP.
3.4.2.4. The Golden Sun demonstration programme
(a) Introduction
(262)
The complaint alleged that the producers of the product concerned received subsidies under the Golden Sun Demonstration Programme (‘Golden Sun’) implemented by the government of China in July 2009. It contained prima facie evidence that four among the sampled exporters had received direct subsidies for the product concerned under this programme. Further, it showed that one of the sampled exporters had been selected as the supplier of the product concerned with respect to 70 % of the total capacity installed by project operators (i.e. companies producing and selling electricity produced from PV systems) in 2011. The complaint also contained information suggesting that Golden Sun funding was not allocated in a transparent and competitive manner to project operators.
(b) Non-cooperation and use of facts available
(263)
The Commission requested information on the Golden Sun programme in the questionnaire, in the deficiency letter and during the on-spot verification visit to the GOC which the GOC failed to provide, as specified in more details in recitals (104) and (105) above.
(264)
As for the information requested in the questionnaire and in the deficiency letter, the GOC has persistently maintained that this grant programme is not intended for the producers of the product concerned. As a consequence, the GOC has failed to provide replies to a number of questions concerning the programme and the benefits for the producers of the product concerned by answering ‘not applicable’. The GOC also failed to submit all the relevant laws, regulations, administrative guidelines and other acts as requested in the questionnaire, limiting itself to the submission of the main legal basis only.
(265)
At the beginning of the verification session on the Golden Sun programme, the Commission asked the GOC to submit all the annexes to the main legal basis already submitted and whether it intended to submit additional official documents concerning the programme. The GOC submitted the requested annexes but replied that it did not intend to submit any additional document. The Commission then showed to the GOC a budget document concerning the actual projects financed and corresponding amounts awarded under this programme issued by the Ministry of Finance (‘MOF’) that had been submitted by cooperating exporters (MOF Document No. 965 [2010] of 2 December 2010). The appendices to this document show that one of the sampled exporters received substantial Golden Sun funding for its own projects and also as supplier of the eligible equipment for several projects funded by the Golden Sun programme. The representatives of MOF present at verification were aware of the document shown, and the Commission requested them to submit all similar budget documents issued by the MOF for the years of implementation of the Golden Sun programme. While the MOF representatives agreed in principle to submit these documents, they never submitted them to the Commission.
(266)
The Commission also showed MOFCOM the budget documents concerning the Golden Sun Programme, issued by the local Department of Finance of a province and a municipality, submitted by one of the cooperating exporters, and asked the GOC to submit the relevant similar documents (i.e. issued by provinces or municipalities) concerning the programme. The GOC replied that it did not have these documents since they concerned provinces and/or municipalities and thus it could not submit them.
(267)
In its letter of 3 June 2013, the GOC restated its position that the Golden Sun programme is not intended for the producers of the product concerned and clarified that while these producers may have benefitted from this programme, they did so as project operators of power plants and not as producers of solar panels, since only projects operators can receive subsidies under this programme. This letter also claims that the Commission only asked for three specifically named documents that were submitted by the GOC. This is incorrect as the Commission asked at verification for specific budget documents issued by MOF (also expressly mentioned in the Commission letter of 23 May 2013) and by local departments where the exporting producers were located (referring to specific documents submitted by the exporting producers), which the GOC decided not to provide.
(268)
The Commission also requested specific information on Golden Sun disbursements received by one sampled cooperating exporter where this exporter had supplied the product concerned and received directly the proceeds from the government. The GOC again was not in a position to explain the situation and provide any details during the verification visit and simply contacted the legal counsel of the company, who had purportedly explained that the situation had been clarified with the Commission officials during the verification visit, which was not entirely the case. Additional details on the situation are explained below in recitals (276)-(278). As further specified in recitals (275)-(278) below, the investigation has established that the sampled cooperating producers have indeed benefited from grants under the Golden Sun programme including specifically for the supply of the product concerned. The GOC position that this programme does not benefit the production of the product concerned has been indisputably contradicted by the evidence and facts verified in the investigation.
(269)
Given this lack of cooperation by the GOC, the Commission was unable to verify several crucial aspects of the Golden Sun programme and of the actual benefits conferred to the producers of the product concerned. This was in addition to the failure by the GOC to submit all the relevant documents requested, notably the budgetary documents on the Golden Sun appropriations issued by the MOF for the years of implementation of the programme. Therefore, certain findings of the investigation are based on the best facts available on record in accordance with Article 28 of the basic Regulation.
(c) Legal Basis
(270)
The main legal basis is the Notice concerning the Implementation of the Golden Sun Demonstration Programme of 16 July 2009 and the annexed Golden Sun Demonstration programme Interim Measures for Financial Assistance Fund Management, File CaiJian No. 397 [2009] issued by the Ministry of Finance, the Ministry of Science, and the National Energy Board; Circular regarding the Successful implementation to Assignments to The Golden Sun Demonstration Programme, File No. 718 [2009]; Circular regarding the Successful Fulfilment of the Golden Sun Demonstration Programme 2010, File No. 622 [2010]; Circular on Instructions on Finance Subsidy Budget Indexes for Construction Costs to The Golden Sun Demonstration Programmes 2010, File No. 965 [2010] of 2 December 2010 issued by of the Ministry of Finance; Circular with respect to Distribution of the Budgetary Target for the Fiscal Subsidy Appropriated for The Golden Sun Programmes 2011, JCJ File No. 336 of 1 September 2011 issued by the Hebei Department of Finance; the Circular with respect to Distribution of the Budgetary Target for the Fiscal Subsidy Appropriated for The Golden Sun Programmes 2011, HCJ File No. 135 of 8 November 2011 issued by the Hengshui Municipal Finance Bureau.
(d) Findings of the investigation
(271)
The Golden Sun programme was established in 2009 for promoting the technological progress and scaled development of the distributed solar PV system industry. The authorities responsible for the programme at central level are the Ministry of Finance, the Ministry of Science and the National Energy Board. The Notice on Implementation of the Golden Sun Programme lists a number of criteria to be eligible for funds under this programme, including: a) that enterprises be included in the local Golden Sun demonstration project implementation plan; b) have an installed capacity of not less than 300 kWh; c) have a construction period of no more than one year and an operation period of no less than twenty years; d) owners of the PV projects must have total assets of at least RMB 100 million and capital of at least 30 % of the investment costs; e) the producers of integrated system and key equipment used for the PV generation projects should be selected via bidding procedures. Eligible projects can receive up to 50 percent of the total investment costs from the government, whereas this ceiling is increased to 70 percent for project owners located in remote areas without an established electrical grid.
(272)
As for the procedure, enterprises willing to receive funding under the programme must submit their applications and supporting documents to the relevant government authority. The finance, technology and energy departments at the provincial level responsible for the organisation of the programme submit a joint summary report to the Ministry of Finance, Ministry of Science and the National Energy Board which are responsible for reviewing the provincial projects with regards to, the technical programs, the building conditions, the financing and all other aspects. Following final approval by the government, the Ministry of Finance allocates the funds directly to the project owner and will keep the relevant approval and disbursement documents.
(273)
In practice, project operators submit funding applications to the government after entering into a contract with supplier(s) of the eligible PV equipment (i.e. namely the product concerned). According to the relevant legislation those suppliers of the eligible PV equipment are selected via bidding procedures. However, the GOC has not clarified how it exercises its discretion in selecting project operators for the local Golden Sun demonstration project implementation plans, and how these project operators select in turn the supplier of the eligible PV equipment. The GOC and interested parties have not shown that the selection process is open, transparent and non-discriminatory, as they have failed to provide the relevant documentation. There is no indication that any foreign PV equipment has been purchased. A substantial part of the eligible PV equipment has been provided by one single sampled cooperating producer. On the basis of facts available, the Institutions conclude therefore that the Golden Sun Programme has been used as a means to create artificial demand for the products of selected Chinese producers of the product concerned. If the government considers the project eligible it is supposed to grant the funds.
(274)
The Golden Sun programme confers a subsidy within the meaning of Article 3(1)(a)(i) and Article 3(2) of the basic Regulation in the form of a transfer of funds from the GOC in the form of grants to the producers of the product concerned.
(275)
In particular, the investigation has established that several sampled cooperating producers have directly received grants under the Golden Sun programme for the installations of solar-generated power equipment at their premises. These grants paid out to the sampled cooperating producers offset part of the costs that otherwise they would incur are therefore directly linked to the product concerned.
(276)
Moreover, the investigation has established that sampled cooperating producers have also benefited from funding under this programme for the purpose of supplying the product concerned to unrelated project operators. In particular, during the on-the-spot investigation it was found that one sampled cooperating exporting exporter had received directly from the GOC a substantial lump-sum payment for all of the 40 projects funded under the Golden Sun programme for which it had supplied the product concerned. Such an amount had not been reported by the sampled cooperating exporting producer in its questionnaire response. The 2010 Circular from the Ministry of Finance showed that this cooperating exporter was chosen to supply the product concerned to several unrelated project operators belonging to both the private and the public sector. The Commission tried to seek information from the GOC with regard to this direct payment to the sampled cooperating exporter, as Article 13 of the Interim Measures on the Golden Sun programme in the 2009 Notice specifically requires that the grants be paid directly to the project operator (i.e. not to the supplier of the PV equipment) and the GOC explicitly confirmed this element at verification. As explained above, the GOC was unable to provide any explanation during the verification visit as to why a sampled exporter had received direct funding. In its letter of 3 June 2013, the GOC limits its comments to one of the 40 project only, simply stating that there had been a financial arrangement between the project operator and the sampled cooperating exporting producer because the operator did not have sufficient money to pay the sampled exporting producer and therefore they agreed that the subsidy would be paid directly to the sampled cooperating exporting producer. As this unsubstantiated and very concise explanation concerned only one project involving the sampled cooperating exporter out of the 40 projects listed in the MOF document is completely insufficient for the Commission to clarify the situation.
(277)
The sampled cooperating exporter sought to justify in its letter of 24 June 2013 that the direct payment for 40 projects concerned was not reported as it constituted a ‘user’ subsidy for the project operator and not for the supplier. This exporter did confirm that it had received the direct lump-sum payment linked to the supplies in the 40 projects listed in the MOF circular, adding that it is possible for the government to transfer funds directly to the supplier and that the reason for this is to ensure that these grants are used only for the authorised PV systems and to facilitate control. However, the exporter focused its reply on one project for which documents have been collected on spot and ignored all the other 39 projects for which it directly received Golden Sun funding. Although the exporter proved that the funds for this particular project had been booked as an account receivable and not as a prepayment of government grant, no other evidence has been submitted on the actual completion of this or any of the other projects, including on the actual supply of the product concerned for which funds had been received. Its explanation also did not shed light on the inconsistency of the government direct payments with the relevant implementing rules cited above, which provide that proceeds are normally transferred by the GOC to the project operator and not to the equipment supplier.
(278)
The Commission considers the GOC explanation concerning the financial arrangement between the sampled cooperating exporter and the project operator to be unconvincing, because it seems odd that two private parties may decide autonomously to enter into an arrangement involving the action of a government (i.e. a direct payment from the government to the supplier in derogation to Article 13 of the 2009 Notice) without the government also having been involved or perhaps even being aware of it. The GOC has failed to provide more substantial evidence and comments on this aspect of direct payments to suppliers and has decided to limit its reply to only 1 unnamed project out of the 40 projects carried out by the sampled cooperating exporters. The explanations provided by this exporter are also silent on this comment by the GOC on the difficult financial situation of the operator concerning a project that the GOC has not specified. Furthermore, the statements by the exporter concerning the possibility for a direct payment and the underlying rationale do not find any confirmation from other sources and from the GOC.
(279)
In light of the above limited and contradictory comments submitted by the GOC and by the sampled cooperating exporter, the only point in common and the conclusion that can be drawn is that the direct payment of the lump-sum from the GOC to the sampled cooperating exporter was necessary to make sure that this exporter would receive the proceeds because there would be a risk of non-payment linked to the financial difficulty of the project operator. The fact remains that the sampled cooperating exporter was not able to explain how it had used the lump-sum payment from the government, whether the PV equipment was finally provided to the project operators and what price, if any, had been paid by the project operators. Given the absence of other evidence available on file or otherwise reasonably available to the Commission, it is therefore concluded on the basis of Article 28 of the basic Regulation that the lump-sum payment to the cooperating exporter constitutes a direct grant within the meaning of Article 3(1)(a)(i) of the basic Regulation.
(280)
The Commission further concludes that the grants provided to the suppliers of the product concerned, either as project operators or when allegedly supplying PV equipment to unrelated project operators, confer a benefit to them in accordance with Article 3(2) of the basic Regulation. As project operators, the funding under the Golden Sun programme allows producers of the product concerned to save installation costs of solar-generated power equipment at their premises. As suppliers of PV equipment to unrelated project operators, the funding under the Golden Sun programme is directly kept by the producers of the product concerned without the need to effectively provide the equipment and/or shields them from the risk of non-payment of unrelated project operators. In the latter case, producers of the product concerned obtain a payment that otherwise they would not have obtained from the unrelated project operator.
(281)
This subsidy scheme is also specific within the meaning of Article 4(2)(a) of the basic Regulation given that the legislation itself, pursuant to which the granting authority operates, limits access to this scheme only to the specific project operators meeting the several criteria listed in the legislation and more broadly only to project operators involved in the solar power sector. Furthermore, as neither the selection of the supplier of PV equipment nor the selection of the project operators are based on an open, transparent and non-discriminatory competitive process and that direct payments from the GOC to the suppliers of PV equipment take place, the scheme is also specific because only certain suppliers of PV equipment can de facto benefit from it. This programme does not meet the non-specificity requirements of Article 4(2)(b) of the basic Regulation, given that the eligibility conditions and the actual selection criteria for enterprises to be included in the local project implementation plans and for the final projects to be selected on the basis of the different technical and financial aspects are not objective and do not apply automatically.
(e) Conclusion
(282)
The Golden Sun programme is a specific subsidy in the form of grant. The investigation has established that some of the sampled cooperating exporters have benefited from this subsidy.
(f) Calculation of the subsidy amount
(283)
The subsidy rate established with regard to this scheme during the IP for the sampled exporting producers amounts to:
Golden Sun Demonstration Programme
Company/Group
Subsidy Rate
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, and related companies
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company and related companies
0,24 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd and related companies
0,09 %
JA Group
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd and related companies
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. and related companies
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,02 %
Jinko Solar Co. Ltd and related companies
0,05 %
3.4.3. Direct Tax Exemption and Reduction programmes
3.4.3.1. The two free/three half programme for foreign invested enterprises (FIEs)
(a) Introduction
(284)
The complaint alleged the existence of specific legislation dating back to 1991 to encourage foreign investment in China through the Foreign Invested Enterprise and Foreign Enterprise Income Tax Law (‘FIE Tax Law’). Among the benefits for so-called Foreign Invested Enterprises (‘FIEs’) there is a subsidy programme referred to as ‘Two Free/Three Half’, which provides for a complete direct tax exemption for the first two years of profitability of FIEs and for half of the applicable income tax rate for the following three years.
(285)
The two free/three half programme also exists in a different variant for companies recognised as New and High Technology Enterprises and that are located in certain designated areas. The benefits under this variant of the programme can also apply beyond the year 2013. The investigation found that one of the cooperating exporters (Yingli Hainan) enjoy benefits under this programme starting in 2011 with full tax exemption for the years 2011 and 2012 and 50 % reduction of the tax rate in the following three years.
(286)
The Commission sought to verify this programme during the verification visit with the GOC. However, the GOC failed to provide information on this different variant of the two free/three half programme. In its letter of 3 June 2013, the GOC argued that this programme was not alleged in the complaint and is not a replacement programme of the variant of the two free three half programme for FIEs alleged in the complaint, which applies without geographic limitations. The Commission takes note of these explanations given by the GOC and understands that this tax programme is formally a separate programme than the two free three half programme for FIEs. However, given that its benefits continue after the alleged expiry of the FIE scheme, the mechanics, the nature and the effects of its benefits are the same as the ones under the programme for FIEs and that it has been reported by one of the sampled cooperating exporters, it considers that it has a close nexus with the two free/three half FIE programme, as a continuation of the same programme, and that it should be countervailed. In this regard, the Commission notes that Article 10(1) of the basic Regulation permits investigation of any ‘alleged subsidy’ identified by the complainant and does not refer to any ‘alleged subsidy programme’. Since in this case both programmes involve the same subsidy i.e. corporate tax revenue foregone, the Commission is entitled to investigate them as a single subsidy.
(b) Legal basis
(287)
The legal basis of this programme is Article 8 of the FIE Tax Law and Article 72 of the Implementation Rules of the Income tax Law of the People's Republic of China of Foreign-Invested Enterprises and Foreign Enterprises. According to the GOC, this programme has been terminated with the adoption on 16 March 2007 of the Enterprise Income Tax Law (‘EIT Law’) of 2008 at the 5th Session of the 10th National People's Congress of the People's Republic of China, namely Article 57 of the EIT Law, with a phase-out of its benefits until the end of the year 2012.
(288)
The legal basis of the special two free three half program is Decree No. 40 [2007] i.e. Notice of the State Council on the Implementation of Transitional Preferential Policies on Income Tax for High-tech Enterprise Set up in Special Economic Zone and Shanghai Pudong New District, based on Article 57 (3) of the PRC Enterprise Income Tax Law, along with the Administrative Measures for the determination of High and New Technology Enterprises.
(c) Findings of the investigation
(289)
Only productive enterprises with foreign investment scheduled to operate for a period of not less than ten years are exempted from income tax. The exemption starts from the year in which the enterprise begins to make a profit for the first two years, followed by a reduction of fifty per cent of the applicable tax rates for the following three years.
(290)
For the special variant scheme, eligible enterprises must also have the recognised status of New and High Technology enterprises with the specific administrative certification, that is enterprises with core intellectual property and that can also satisfy the conditions set out in Article 93 of the Implementation Regulations of the PRC EIT Law.
(291)
Any company that intends to apply for this scheme has to file the Annual Corporation Income Tax Return Form and the Appendices and financial statements with the State Administration of Taxation. These practices also apply to the special variant scheme.
(292)
The GOC argued that this programme has been progressively phased out since the entry into force of the EIT Law in 2008 and its benefits are available until the end of the year 2012. The GOC has also stated that there is no replacement programme for FIEs and the tax treatment of FIEs is now the same as for other corporate taxpayers. The Commission notes that this tax programme has conferred benefits during the IP as several PV producers have benefited from it during the IP. Furthermore, it cannot be ruled out that benefits are still available under this programme or that a similar replacement programme is available or will be enacted in the future. Indeed, as explained above, the investigation showed that there are also other variants of the ‘two free/three half’ programme which continue to benefit solar panel manufacturers. Therefore, this programme is found to be still countervailable.
(293)
The special variant scheme was used by one cooperating exporter, i.e. Yingli Green Energy.
(d) Conclusion
(294)
This programme constitutes a subsidy within the meaning of Article 3(1)(a)(ii) and Article 3(2) of the basic Regulation in the form of foregone government revenue which confers a benefit upon the recipient companies.
(295)
This subsidy scheme is specific within the meaning of Article 4(2)(a) of the basic Regulation given that the legislation pursuant to which the granting authority operates, limits the access to this scheme only to certain enterprises that qualify as FIEs and that comply with the specific criteria laid down in the relevant legislation.
(296)
Accordingly, this subsidy should be considered countervailable.
(297)
For the variant scheme it should be considered a subsidy within the meaning of Article 3(1)(a)(ii) and Article 3(2) of the basic Regulation in the form of foregone government revenue which confers a benefit upon the recipient companies.
(298)
This subsidy scheme is specific within the meaning of Article 4(2)(a) of the basic Regulation given that the legislation itself, pursuant to which the granting authority operates, limited the access to this scheme only to certain enterprises and industries classified as encouraged, such as the PV industry. The scheme is also specific under Article 4(3) because eligibility is limited to certain regions.
(299)
Accordingly, this variant should be considered countervailable.
(e) Calculation of the subsidy amount
(300)
The amount of countervailable subsidy is calculated in terms of the benefit conferred on the recipients which is found to exist during the IP. The benefit conferred on the recipients is considered to be the amount of total tax payable according to the normal tax rate, after the deduction of what was paid with the reduced preferential tax rate. The amounts countervailed are based on the figures in the companies' tax return for the year 2011. As the audited tax return for the tax year 2012 was not available at any of the sampled cooperating exporters, the figures for the whole of the year taxable 2011 were taken into account.
(301)
In accordance with Article 7(2) of the basic Regulation this subsidy amount (numerator) has been allocated over the total sales turnover of the cooperating exporting producers during the IP, because the subsidy is not contingent upon export performance and was not granted by reference to the quantities manufactured, produced, exported or transported.
(302)
The subsidy rate established with regard to this scheme during the IP for the sampled exporting producers amounts to:
The two free/three half programme
Company/Group
Subsidy Rate
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, and related companies
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company and related companies
0,35 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd and related companies
0,00 %
JingAo Group and related companies
0,47 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd and related companies
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. and related companies
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd and related companies
1,03 %
3.4.3.2. Income tax reduction for export-oriented FIEs
(303)
The investigation confirmed that no benefits had been received under the programme by the sampled companies during the IP.
3.4.3.3. Income tax benefit for FIEs based on geographical location
(304)
The investigation confirmed that no benefits had been received under the programme by the sampled companies during the IP.
3.4.3.4. Tax reduction for FIEs purchasing Chinese-made equipment
(305)
The investigation confirmed that no benefits had been received under the programme by the sampled companies during the IP.
3.4.3.5. Tax offset for research and development by FIEs
(a) Introduction
(306)
The complaint alleged that FIEs are entitled to preferential tax policies for their R&D activities by way of a 150 percent tax offset of their expenses if these were increased by 10 percent or more as compared to the previous year.
(307)
The GOC claimed that this scheme has been terminated with the enactment of the EIT law in 2008 and that no phase-out period was available. However, several sampled cooperating exporters reported that they have benefitted from a similar programme under the 2008 EIT law, showing that the preferential R&D cost offset programme for FIEs has been replaced by a specific programme in 2008. The GOC has not provided further information on the 150 % tax offset in its questionnaire reply or in the reply to the deficiency letter.
(b) Legal basis
(308)
This scheme is provided by Article 30(1) of the EIT Law and from Article 95 of the Regulations on the Implementation of Enterprise Income Tax Law of the PRC (‘EIT Implementing Regulations’), and Administrative Measures for the Determination of High and New Technology Enterprises (Guo Ke Fa Huo [2008] No. 172), and Article 93 of the EIT Implementing Regulation, along with the Notice of the State Administration of Taxation on the issues concerning Enterprises Income Tax Payment of High and New Technology Enterprises (Guo Shui Han [2008] No. 985).
(309)
Article 95 states that an additional 50 % deduction of R&D expenditures mentioned in Item 1 of Article 30 shall be granted for such expenditures for high and new technology products so that they are subject to an amortization based on 150 % of the intangible assets costs.
(c) Findings of the investigation
(310)
As noted above the GOC did not provide any relevant information for this scheme in the replies to the questionnaire and deficiency letter. This scheme was already countervailed in the Coated Fine Paper investigation (79) and in the Organic Coated Steel investigation (80). The relevant legal provisions indeed show that this scheme provides a benefit limited to companies which are formally recognised as High and New Technology Enterprises. These companies also have to incur R&D expenses for the purpose of developing new technologies, new products and new crafts. Eligible enterprises can offset an additional 50 % of their R&D expenses against their income tax liability. Also expenses from intangible R&D assets entitle eligible companies to a 150 % deduction of the actual costs borne by these companies.
(311)
The investigation established that companies benefiting from this scheme shall file their Income Tax Return and relevant Annexes. The actual amount of the benefit is included in both the tax return and Annex V. Only companies that have obtained the formal certificate recognising them as High and New Technology enterprises are entitled to this scheme.
(d) Conclusion
(312)
This scheme constitutes a subsidy within the meaning of Article 3(1)(a)(ii) and Article 3(2) of the basic Regulation in the form of revenue foregone by the government which confers a benefit upon the recipient companies.
(313)
This subsidy is specific within the meaning of Article 4(2)(a) of the basic Regulation as the legislation itself limits the application of this scheme only to certain enterprises formally recognised as High and New Technology enterprises and that incur R&D expenses to develop new technologies, new products and new crafts.
(314)
Accordingly, this subsidy should be considered countervailable.
(e) Calculation of the subsidy amount
(315)
The amount of countervailable subsidy is calculated in terms of the benefit conferred on the recipients, which is found to exist during the IP. The benefit conferred on the recipients is considered to be the amount of total tax payable according to the normal tax rate, after the subtraction of what was paid with the additional 50 % deduction of the actual expenses on R&D for the approved projects. The amounts countervailed are based on the figures in the companies' tax return for the year 2011. As the audited tax return for the tax year 2012 was not available at any of the sampled cooperating exporters, the figures for the whole of the year taxable 2011 were taken into account.
(316)
In accordance with Article 7(2) of the basic Regulation, this subsidy amount (numerator) has been allocated over the total sales turnover of the cooperating exporting producers during the IP, because the subsidy is not contingent upon export performance and was not granted by reference to the quantities manufactured, produced, exported or transported.
(317)
The subsidy rate established with regard to this scheme during the IP for the sampled exporting producers amounts to:
Tax offset for research and development
Company/Group
Subsidy Rate
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, and related companies
0,10 %
Yingli Green Energy Holding Company and related companies
0,49 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd and related companies
0,00 %
JingAo Group and related companies
0,02 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd and related companies
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. and related companies
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,29 %
Jinko Solar Co. Ltd and related companies
0,33 %
3.4.3.6. Tax refunds for reinvestment of FIE profits in export oriented enterprises
(318)
The investigation confirmed that no benefits had been received under the programme by the sampled companies during the IP.
3.4.3.7. Preferential tax programmes for FIEs recognised as high or new technology enterprises
(319)
The investigation confirmed that no benefits had been received under the programme by the sampled companies during the IP as the companies benefited from the new programme which replaced this preferential treatment. The details are discussed under point 3.4.4.8. below.
3.4.3.8. Tax reduction for high and new-technology enterprises involved in designated projects
(a) Introduction
(320)
This programme allows an enterprise recognised as High and New Technology Enterprise to benefit from a reduced income tax rate of 15 % as compared to the ordinary rate of 25 %. This programme has been found countervailable by the EU in the Coated Fine Paper investigation and in the Organic Coated Steel investigation; it has also been found countervailable by the US authorities.
(b) Legal basis
(321)
The legal basis of this programme are Article 28 (2) of the EIT Law along with the Administrative Measures for the Determination of High and New Technology Enterprises (Guo Ke Fa Huo [2008] No. 172), and Article 93 of the EIT Implementing Regulation, along with the Notice of the State Administration of Taxation on the issues concerning Enterprises Income Tax Payment of High and New Technology Enterprises (Guo Shui Han [2008] No. 985).
(c) Findings of the investigation
(322)
This scheme applies to recognised High and New Technology Enterprises that need key support from the State. These enterprises shall have core independent intellectual property rights and must meet a number of requirements: (i) their producers are included in the scope of the products in the High-Tech Fields with Key State Support; (ii) the total expenses for R&D shall account for certain proportion of total sales income; (iii) income from high and new technology products shall account for certain proportion of the total sales income; (iv) the personnel engaged in R&D shall account for a certain proportion of the total staff; (v) the other requirements set by the 2008 Administrative Measures for High and New Tech Enterprises are met.
(323)
Companies benefiting from this scheme must file their Income Tax Return and relevant Annexes. The actual amount of the benefit is included in both the tax return and Annex V.
(d) Conclusion
(324)
Accordingly, the scheme should be considered a subsidy within the meaning of Article 3(1)(a)(ii) and Article 3(2) of the basic Regulation because there is a financial contribution in the form of foregone government revenue which confers a benefit upon the recipient companies. The benefit for the recipient is equal to the tax saving enjoyed through this programme according to Article 3(2) of the basic Regulation.
(325)
This subsidy is specific within the meaning of Article 4(2)(a) of the basic Regulation since it is limited to the enterprises receiving the certification of High and New Tech Enterprises and complying with all the requirements of the 2008 administrative measures. Furthermore, there are no objective criteria established by the legislation or the granting authority on the eligibility of the scheme and this is not automatic pursuant to Article 4(2)(b) of the basic Regulation.
(326)
Accordingly, this subsidy should be considered countervailable.
(e) Calculation of the subsidy amount
(327)
The amount of countervailable subsidy is calculated in terms of the benefit conferred on the recipients, which is found to exist during the IP. The benefit conferred on the recipients is considered to be the amount of total tax payable according to the normal tax rate, after the deduction of what was paid with the reduced preferential tax rate. The amounts countervailed are based on the figures in the companies' tax return for the year 2011. As the audited tax return for the tax year 2012 was not available at any of the sampled cooperating exporters, the figures for the whole of the year taxable 2011 were taken into account.
(328)
The subsidy rate established with regard to this scheme during the IP for the sampled exporting producers amounts to:
Tax reduction for high and new-technology enterprises involved in designated projects
Company/Group
Subsidy Rate
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, and related companies
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company and related companies
0,42 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd and related companies
0,35 %
JingAo Group and related companies
0,13 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd and related companies
0,86 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. and related companies
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd and related companies
0,00 %
3.4.3.9. Preferential income tax policy for enterprises in the northeast region
(329)
The investigation confirmed that no benefits had been received under the programme by the sampled companies during the IP.
3.4.3.10. Guangdong province tax programmes
(330)
The investigation confirmed that no benefits had been received under the programme by the sampled companies during the IP.
3.4.4. Indirect Tax and Import Tariff Programmes
3.4.4.1. VAT exemptions and import tariff rebates for the use of imported equipment
(a) Introduction
(331)
This programme provides an exemption from VAT and import tariffs in favour of FIEs or domestic enterprises for imports of capital equipment used in their production. To benefit from the exemption, the equipment must not fall in a list of non-eligible equipment and the claiming enterprise has to obtain a Certificate of State-Encouraged project issued by the Chinese authorities or by the NDRC in accordance with the relevant investment, tax and customs legislation. This programme was countervailed in the anti- subsidy proceedings concerning Coated Fine Paper and Organic Coated Steel.
(b) Legal basis
(332)
The legal bases of this programme are Circular of the State Council on Adjusting Tax Policies on Imported Equipment, Guo Fa No. 37/1997, Notice of the Ministry of Finance, the General Administration of Customs and the State Administration of Taxation on the Adjustment of Certain Preferential Import Duty Policies, Announcement of the Ministry of Finance, the General Administration of Customs and the State Administration of Taxation [2008] No. 43, Notice of the NDRC on the relevant issues concerning the Handling of Confirmation letter on Domestic or Foreign-funded Projects encouraged to develop by the State, No. 316 2006 of 22 February 2006 and Catalogue on Non-duty-exemptible Articles of importation for either FIEs or domestic enterprises, 2008.
(c) Findings of the investigation
(333)
This programme is considered to provide a financial contribution in the form of revenue forgone by the GOC within the meaning of Article 3(1)(a)(ii) of the basic Regulation as FIEs and other eligible domestic enterprises are relieved from payment of VAT and/or tariffs which would be otherwise due. It therefore confers a benefit on the recipient companies in the sense of Article 3(2) of the basic Regulation. The programme is specific within the meaning of Article 4(2)(a) of the basic Regulation since the legislation pursuant to which the granting authority operates limits its access to enterprises that invest under specific business categories defined exhaustively by law and belonging either to the encouraged category or the restricted category B under the Catalogue for the guidance of industries for foreign investment and technology transfer or those which are in line with the Catalogue of key industries, products and technologies the development of which is encouraged by the State. In addition, there are no objective criteria to limit eligibility for this programme and no conclusive evidence to conclude that eligibility is automatic under Article 4(2)(b) of the basic Regulation.
(d) Calculation of the subsidy amount
(334)
The amount of countervailable subsidy is calculated in terms of the benefit conferred on the recipients, which is found to exist during the IP. The benefit conferred on the recipients is considered to be the amount of VAT and duties exempted on imported equipment. In order to ensure that the countervailable amount only covered the IP period the benefit received was amortized over the life of the equipment according the company's normal accounting procedures.
(335)
The subsidy rate established with regard to this scheme during the IP for the sampled exporting producers amounts to:
VAT exemptions and import tariff rebates for the use of imported equipment
Company/Group
Subsidy Rate
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, and related companies
0,24 %
Yingli Green Energy Holding Company and related companies
0,44 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd and related companies
0,38 %
JingAo Group and related companies
0,35 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd and related companies
0,78 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. and related companies
0,07 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,63 %
Jinko Solar Co. Ltd and related companies
0,00 %
3.4.4.2. VAT rebates on FIE purchases of Chinese-made equipment
(a) Introduction
(336)
This programme provides for an exemption from VAT for the purchase of domestically-produced equipment by FIEs. To benefit from the exemption, the equipment must not fall in a list of non-eligible equipment and the value of the equipment must not exceed a certain threshold. This programme was in the anti- subsidy proceedings concerning Coated Fine Paper and Organic Coated Steel.
(b) Legal basis
(337)
The legal bases are Provisional Measures for the Administration of Tax Refunds for Purchases of Domestically-manufactured Equipment by FIEs, the Trial Measures for Administration of Tax Rebate from the Purchase of Chinese-made Equipment for Foreign-invested Projects and the Notice of the Ministry of Finance and the State Administration of Taxation on the Cancellation of the Rebate Policy for Domestic Equipment Purchased by Foreign-invested Enterprises.
(c) Findings of the investigation
(338)
The GOC in its reply to the anti-subsidy questionnaire claimed that this program had been discontinued starting 1 January 2009 and referred to the Circular of the Ministry of Finance and the State Administration of Taxation on the Discontinuation of the Rebate Policy on the Purchase of Domestically Manufactured Equipment by Foreign Investment Enterprises (CAISHUI{2008} No. 176). However the investigation had shown that several sampled exporting producers benefited from this scheme during the investigation period. The sampled exporters concerned submitted detailed information concerning this scheme, including the amount of benefit received. Taking this into account it was concluded that the GOC did not provide accurate information concerning this programme and as the situation of some exporting producers shows this programme still continues.
(339)
Since none of the requested information was provided by the GOC, the Commission relied on the information submitted by the sampled exporting producers.
(340)
This programme is considered to provide a financial contribution in the form of revenue forgone by the GOC within the meaning of Article 3(1)(a)(ii) of the basic Regulation as FIEs are relieved from payment of VAT which would be otherwise due if they were not exempted. It therefore confers a benefit on the recipient companies in the sense of Article 3(2) of the basic Regulation. The programme is specific within the meaning of Article 4(2)(a) of the basic Regulation since the legislation pursuant to which the granting authority operates limits its access to foreign invested enterprises that purchase domestically-manufactured equipment and fall under the encouraged category and the restricted B Category of the Catalogue of Foreign-funded Industries and equipment purchased in the domestic market listed in the Catalogue of key industries, products and technologies the development of which is encouraged by the State. Further, the Trial Measures for Administration of Tax Rebate from the Purchase of Chinese-made Equipment for Foreign-invested Projects and the Notice of the Ministry of Finance limit the benefit to the FIEs that belong to the encouraged category in the Guiding Catalogue of foreign invested industries or the Catalogue of advantageous foreign-invested industries in the Central and Western regions in China. In addition, there are no objective criteria to limit eligibility for this programme and no conclusive evidence to conclude that eligibility is automatic under Article 4(2)(b) of the basic Regulation. The programme is also specific under Article 4(4)(b) of the basic Regulation because it is contingent upon the use of domestic over imported goods.
(d) Calculation of the subsidy amount
(341)
The amount of countervailable subsidy is calculated in terms of the benefit conferred on the recipients, which is found to exist during the IP. The benefit conferred on the recipients is considered to be the amount of VAT exempted on domestic equipment. In order to ensure that the countervailable amount only covered the IP period the benefit received was amortized over the life of the equipment according the usual industry practice.
(342)
The subsidy rate established with regard to this scheme during the IP for the sampled exporting producers amounts to:
VAT rebates on FIE purchases of Chinese-made equipment
Company/Group
Subsidy Rate
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, and related companies
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company and related companies
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd and related companies
0,00 %
JingAo Group and related companies
0,07 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd and related companies
0,03 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. and related companies
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,15 %
Jinko Solar Co. Ltd and related companies
0,05 %
3.4.4.3. VAT ad tariff exemptions for purchases of fixed assets under the foreign trade development funds programme
(343)
The investigation confirmed that no benefits had been received under the programme by the sampled companies during the IP.
3.4.5. Government provision of goods and services for less than adequate remuneration
3.4.5.1. Government provision of polysilicon for less than adequate remuneration
(344)
The investigation confirmed that no benefits had been received under the programme by the sampled companies during the IP.
3.4.5.2. Government provision of aluminium extrusions for less than adequate remuneration
(345)
The investigation confirmed that no benefits had been received under the programme by the sampled companies during the IP.
3.4.5.3. Government provision of glass for less than adequate remuneration
(346)
The investigation confirmed that no benefits had been received under the programme by the sampled companies during the IP.
3.4.5.4. Government provision of power
(a) Introduction
(347)
The complainant alleged that some Chinese producers of polysilicon have benefited from the cheap electricity provided at less than adequate remuneration.
(b) Findings of the investigation
(348)
The investigation established that many of the sampled exporting producers had a related polysilicon producer within their company group. It was found that one of the sampled groups of exporting producers, i.e. LDK Solar, received regularly significant electricity fee subsidies from the Financial Bureau of Xin Yu Economic Zone. Although in this case the company did not benefit directly from the lower electricity rate than otherwise available on the market, the significant rebates provided by the Financial Bureau of Xin Yu Economic Zone eventually resulted in a situation where the company received benefits from the provision of cheap electricity and are thus functionally equivalent to government provision at below-market prices. In any event, even if the rebate is considered as a grant, the measure is closely connected to the complainant's allegation and falls within the scope of the investigation. In fact, the company concerned in the LDK Group received a near total refund of its electricity fees due in the IP.
(349)
LDK Solar group received, through its related polysilicon producer, a financial contribution in the sense of Article 3(1)(a)(iii) of the basic Regulation in that that local government provided electricity fee subsidies, or in the sense of Article 3(1)(a)(i). This constitutes a government financial contribution in the form of provision of goods other than general infrastructure within the meaning of the basic regulation. Alternatively, it is a direct transfer of funds.
(350)
LDK Solar received a benefit within the meaning of Article 3(2) of the basic Regulation to the extent that the government has provided electricity for less than adequate remuneration. It has been established that this exporter was, because of the electricity fee subsidies, effectively subject to a rate lower than the rate generally available. The direct transfer of funds confers a benefit because it is a non-repayable grant not available on the market.
(351)
The subsidy in form of provision of the cheap electricity by means of a rebate to one of the sampled producers is specific within the meaning of Article 4(2)(a) of the basic Regulation as the electricity fees subsidies have only been paid to LDK. The subsidy is also regionally specific to certain enterprises within the Xin YU Economic zone. The non-cooperation of LDK and the GOC in reporting this subsidy has led to the above findings being made on the basis of facts available.
(c) Calculation of subsidy amount
(352)
The subsidy amount was equal to the amount of the rebate covering the IP period.
(353)
The subsidy rate established with regard to this scheme during the IP for the sampled exporting producers amounts to:
Electricity at LTAR
Company/Group
Subsidy Rate
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, and related companies
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company and related companies
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd and related companies
0,00 %
JingAo Group and related companies
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd and related companies
2,45 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. and related companies
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd and related companies
0,00 %
3.4.5.5. Provision of land use rights for less than the adequate remuneration
(a) Introduction
(354)
The complainant alleged that Chinese producers of the product concerned receive land-use rights from the GOC for less than adequate remuneration in that the national or local governments do not provide the rights consistent with market principles.
(355)
The GOC claimed that there is a standardised and orderly competitive land market in which land use rights must be publicly traded in accordance with the law in the land market. The GOC also stated that industrial and commercial land should be obtained by compensation for the use in open market by bidding, auction and competition and ‘regardless of the number of bids or the initial price, the price finally paid is representative of the market price which is determined by free market supply and demand’. The GOC also claimed that the LUR transfer shall not include restrictions in the announcement of transfer through tendering, auction and quotation that affect fair competition.
(356)
The GOC did not provide any data with respect to the actual land-use rights prices and initial land prices formulated by the government. The information provided by the GOC in respect of LUR transactions as requested in the questionnaire was incomplete. When correcting its initial reply to the questionnaire during the verification visit, it also confirmed that some of the reported transactions were subject to bidding procedure. However, no details on the number of bids and the difference between initial and final price, as requested in the questionnaire, was provided.
(357)
During the verification the Commission requested from the GOC evidence to support its claims concerning the transfers of LUR in China is assigned through bidding, quotation or auction. It is noted that according to Article 11 of Provisions on Assignment of the State-owned Construction Land Use Right through Bid Invitation, Auction and Quotation the responsible state authority issues public notice whenever the bidding/auction/quotation process takes place. On this basis, the Commission requested all public notices for the transactions which were subject to these procedures in order to collect and verify information requested in the questionnaire. The GOC did not provide any of these notices as it claimed that ‘they do not exist anymore’. As a result the Commission was unable to verify the information concerning the LUR transactions of sampled exporting producers.
(358)
The Commission informed the GOC of its consideration to apply provisions of Article 28 of Regulation (EC) No 597/2009 in respect to this subsidy scheme and since the GOC in its reply to Commission letter of 23 May 2013 did not provide a satisfactory explanation or any new evidence concerning this issue, the Commission had to base its findings on the best facts available, i.e. in this case on the information submitted by the sampled exporting producers and other publicly available information.
(359)
The Commission also requested from the GOC, under the assumption that there is no market price for land in the PRC, its views on possible benchmarks. Although this was only an assumption and by no means a finding or conclusion at the time when the questionnaire was sent to the GOC, the GOC expressed its view that this assumption is false and did not provide any concrete information on possible benchmarks. The GOC only submitted that ‘to the extent that any benchmark should be used, it should be the prices that Chinese industries which are not favoured would have to pay for similar land’. Since the GOC did not disclose which industries are not ‘favoured’ and neither did it provide any information on prices which these industries are paying for industrial land in China, the Commission was unable to assess whether they constitute a suitable benchmark. In this respect it is noted that in its previous investigations concerning Coated Fine Paper and Organic Coated Steel the Commission found that the provision of LUR to these industries also does not respect market principles.
(b) Legal basis
(360)
The land-use right provision in China falls under Land Administration Law of the People's Republic of China.
(c) Findings of the investigation
(361)
According to Article 2 of the Land Administration Law, all land is government-owned since, according to the Chinese constitution and relevant legal provisions, land belongs collectively to the People of China. No land can be sold but land-use rights may be assigned according to the law. The State authorities can assign such rights through public bidding, quotation or auction.
(362)
The cooperating exporting producers have reported information regarding the land they hold as well as most of the relevant land-use rights contracts/certificates, but only very limited information was provided by the GOC about pricing of land-use rights.
(363)
As mentioned above the GOC claimed that the land-use rights in China are assigned through bidding, auction and competition. This is also provided for in the Article 137 of the Real Right Law of the People's Republic of China.
(364)
However, it was found that this system as described by the GOC does not always work in the same way in practice. During the verification of sampled exporting producers, the Commission obtained some notices issued by relevant authorities concerning LUR available for transfer. While one notice specifically limits the potential buyers of the LUR to the photovoltaic industry (81), another sets limits to the price initially set by the authorities and does not allow the market to determine the price. (82) The auctions themselves were not seen to provide a real competition because in many of the examples viewed during the on spot verifications of exporting producers only one company made a bid (only the sampled PV producer) and therefore their opening bid (the value set by the local Land Bureau) formed the final price per square metre.
(365)
The above evidence contradicts the claims of the GOC that the prices paid for LUR in the PRC are representative of the market price which is determined by free market supply and demand and that LUR transfer shall not include restrictions in the announcement of transfer through tendering, auction and quotation that affect fair competition. It was also found that some sampled exporting producers received refunds from local authorities to compensate for the (already low) prices which they paid for the LURs.
(366)
In addition to the low prices, some of the sampled exporting producers received other funds related to the purchase of LURs which effectively decreased the actual price paid for the LURs even more.
(367)
The findings of the proceeding confirm that the situation concerning land provision and acquisition in the PRC is unclear and non-transparent and the prices are often arbitrarily set by the authorities. The authorities set the prices according to the Urban Land Evaluation System which instructs them among other criteria to consider also industrial policy when setting the price of industrial land (83).
(368)
Also, the independent publicly available information suggest that the land in the PRC is provided for below the normal market rates (84)
(d) Conclusion
(369)
Accordingly, the provision of land-use rights by the GOC should be considered a subsidy within the meaning of Article 3(1)(a)(iii) and Article 3(2) of the basic Regulation in the form of provision of goods which confers a benefit upon the recipient companies. As explained in recitals (364) to (367) above, there is no functioning market for land in the PRC and the use of an external benchmark (see recital (372) below) demonstrates that the amount paid for land-use rights by the sampled exporters is well below the normal market rate. In addition, the refunds from local authorities are direct transfers of funds which confer a benefit because they are non-repayable grants not available on the market. The subsidy is specific under Article 4 2(a) and 4 2(c) of the basic Regulation because the preferential access to industrial land is limited only to companies belonging to certain industries, in this case the photovoltaic industry, only certain transactions were subject to a bidding process, prices are often being set by the authorities and government practices in this area are unclear and non-transparent. The situation concerning land in the PRC is also discussed in the IMF Working Paper which confirms that the provision of LUR to Chinese industries does not respect market conditions (85).
(370)
Consequently, this subsidy is considered countervailable.
(e) Calculation of the subsidy amount
(371)
As it was concluded that the situation in the PRC with respect to land-use rights is not market-driven, there appear to be no available private benchmarks at all in the PRC. Therefore, an adjustment of costs or prices in the PRC is not practicable. In these circumstances it is considered that there is no market in the PRC and, in accordance with Article 6(d)(ii) of the basic Regulation, the use of an external benchmark for measuring the amount of benefit is warranted. Given that the GOC did not cooperate or failed to submit any proposal for an external benchmark the Commission had to resort to facts available in order to establish an appropriate external benchmark. In this respect it is considered appropriate to use information from the Separate Customs Territory of Taiwan as an appropriate benchmark. This information was also used in previous investigations concerning Coated Fine Paper and Organic Coated Steel.
(372)
The Commission considers that the land prices in Taiwan offer the best proxy to the areas in the PRC where the cooperating exporting producers are based. The majority of the exporting producers are located in the developed high-GDP areas in provinces with a high population density.
(373)
The amount of countervailable subsidy is calculated in terms of the benefit conferred on the recipients, which is found to exist during the IP. The benefit conferred on the recipients is calculated by taking into consideration the difference between the amount actually paid by each company (reduced by the amount of local government refunds) for land use rights and the amount that should have been normally paid on the basis of the Taiwanese benchmark.
(374)
In doing this calculation, the Commission used the average land price per square meter established in Taiwan corrected for currency depreciation and GDP evolution as from the dates of the respective land use right contracts. The information concerning industrial land prices was retrieved from the website of the Industrial Bureau of the Ministry of Economic Affairs of Taiwan. The currency depreciation and GDP evolution for Taiwan were calculated on the basis of inflation rates and evolution of GDP per capita at current prices in USD for Taiwan as published by the IMF in its 2011 World Economic Outlook. In accordance with Article 7(3) of the basic Regulation this subsidy amount (numerator) has been allocated to the IP using the normal life time of the land use right for industrial use land, i.e. 50 years. This amount has then been allocated over the total sales turnover of the co-operating exporting producers during the IP, because the subsidy is not contingent upon export performance and was not granted by reference to the quantities manufactured, produced, exported or transported.
(375)
The subsidy rate established with regard to this scheme during the IP for the sampled exporting producers amounts to:
Land Use Rights at LTAR
Company/Group
Subsidy Rate
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, and related companies
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company and related companies
0,77 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd and related companies
0,65 %
JingAo Group and related companies
1,31 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd and related companies
4,28 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. and related companies
0,32 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
1,73 %
Jinko Solar Co. Ltd and related companies
1,66 %
3.5. Comments of parties after definitive disclosure
(376)
The GOC objected the fact that certain information from the definitive disclosure document was cited by some media and interested parties following the disclosure. In this respect it is noted that the Commission did not make the document public. But it is not possible for the Commission to control the actions of several hundred interested parties which received the disclosure document. If some of the parties decided to make the disclosure document public or to express their opinion on the document the Commission had no means to prevent them to do so.
3.5.1. Comments of the GOC concerning allegedly erroneous statements in the definitive disclosure document
(377)
The GOC claimed that the Commission has violated the ‘ample opportunity’ requirement of Article 12.1 of the SCM Agreement. According to the GOC the extensive deadline extensions granted by the Commission for the reply to the questionnaire (as detailed in recital (104) above) were not sufficient for this purpose. The GOC further claimed that what is the ‘reasonable period’ under Article 12.7 of the ASCM would also constitute ‘ample opportunity’ under Article 12.1 of the ASCM for all other questionnaire-type documents. The GOC also claimed that it could only reach out to the sampled exporting producers once the sample was finalised and therefore the time granted for the response between the receipt of the questionnaire and sampling decision was meaningless. The GOC claimed that the Commission's ‘desire’ to complete the investigation quickly seems to trump the ‘non-negotiable requirement’ to accord an ample opportunity under Article 12.1. The Commission does not agree with these claims as it did its utmost to grant the maximum possible time to the GOC to submit replies to the questionnaire and deficiency letter. The GOC was also advised that it would be possible to submit requested documents up to the date of the verification visit.
The Commission did not preclude the GOC from submitting any information throughout the proceeding and on a number of occasions reminded the GOC of the possibility to request hearings where the information and views of the GOC could be presented. It is noted that no information submitted by the GOC throughout the proceeding was rejected for the reason of timing. The claim of the GOC that the time granted for the response between the receipt of the questionnaire and the sampling decision was useless is not correct. A major part of the questionnaire concerned the overall level of subsidisation of the industry/product concerned and the GOC was not in any way limited by the sampling decision to collect information of general nature. More importantly, following the selection of the sample the GOC had still 43 days to collect information specific to the sampled exporting producers. The Commission acted in accordance with Article 12.1 of the SCM Agreement and granted to the GOC ample opportunity to present all evidence which it considered relevant, bearing in mind that such an obligation cannot be open-ended, in order to ensure timely completion of the investigation.
(378)
The GOC also claimed that the Commission initially requested detailed information about non-sampled exporting producers which was not ‘necessary information’ for the purpose of the investigation that is based on sampling. In this respect it is noted that at the time when the questionnaire intended for the GOC was dispatched, the decision on whether there will or will not be sampling applied in this proceeding was not final. After the Commission received sampling replies from the Chinese exporting producers and it was apparent that the cooperation from exporters' side was high, and once it became clear that the sampled exporters would cooperate by replying adequately to their questionnaires, the Commission did not insist on provision of company specific information on subsidisation from non-sampled exporting producers. Therefore the Commission does not agree with this.
(379)
The GOC claimed that in the definitive disclosure document the Commission erroneously stated that the GOC withheld certain information in the questionnaire reply and subsequent submissions. This is not correct. As the Commission already stated, in its letter of 23 May 2013 to the GOC, the GOC had failed to provide the requested information in respect to the state-owned financial institutions, documents related to Sinosure and provision of export credit insurance, documents related to the Golden Sun Demonstration Programme, and information related to the provision of Land-Use Rights.
(380)
According to the GOC the Commission had not applied facts available as a mechanism to complete the missing information as prescribed by Panels and the WTO disputes (86) and instead ‘it has applied adverse inferences in a punitive manner and further violated the provisions of SCM Agreement’. The GOC further claimed that the Commission did not use facts available ‘solely for the purpose of replacing information that may be missing but as the specific basis for all its findings of subsidisation in complete disregard of the significant amount of information provided by the GOC and financial institutions involved most often on ground of the alleged failure to provide perfect answers or to prove every figure’. This is not what the Commission did. All information including plans and legislation submitted by the GOC was considered and analysed and the findings are based on these documents as provided by the GOC, wherever those documents were made available and verification confirmed their accurateness. The frequent citations from these documents supporting the findings are an example of how the Commission treated the information submitted by the GOC. In recital (110) above the Commission clearly explains the only situations when the information submitted was not taken at its face value.
(381)
The GOC further claimed that the Commission contradicted itself when in the definitive disclosure document it claimed that in this investigation it did request transaction specific information only with regard to the sampled exporters and elsewhere in the same document it stated that ‘the government questionnaire is not limited to the sampled exporters.’ This is not true. The Commission did not make contradictory statements. As already explained in the recital (378) above the Commission limited its initial request on the provision of the company specific information to the sampled exporting producers following the decision to apply sampling. However, in order to assess the countervailability of the alleged subsidy schemes, the Commission requested also other information than information related to sampled exporting producers, such as information concerning financial markets in China or market for land use rights. It is therefore mentioned that ‘the government questionnaire is not limited to the sampled exporters’.
(382)
The GOC also claimed that the Commission seems to overlook that information cannot simply be rejected if it is not made available for verification. This is not how the Commission treated information in this proceeding. On no occasion was the ‘non-availability of verification’ the sole reason for not accepting such information in full. However, when other information on the file was contradicting it and at the same time the GOC was not able to support it with any sort of evidence, such information could not be accepted at its face value.
(383)
According to the GOC, the Commission in paragraph 85 of the definitive disclosure document (replicated above in recital (117)) ‘acknowledged’ that the GOC does not control banking and financial institutions and cannot compel them to provide information. It is noted that the Commission is not aware of such statement and after reviewing the text of the recital it does not seem to be the case.
(384)
The GOC claimed that the Commission seemed to concur with the GOC that the national laws cannot be superseded in the case of an investigation by the requirements of the EU's basic Regulation or the SCM Agreement. The link the GOC made to the non-provision of allegedly confidential information is missing the point. The Commission however argued (recital (117) above) that the provisions of municipal law or internal rules of the WTO Member cannot absolve it from its WTO obligations to cooperate with the investigations and in case of conflict it is up to the GOC to suggest the ways in which access can be afforded to information so that it can be adequately verified. The GOC referred to the situation when one bank official provided one credit risk assessment for a sampled company as an example of suggesting a way to verify allegedly limited information and stated that ‘the Commission was still not satisfied’. On the contrary, as is clear from the wording of recital (148) above), the Commission did not take an issue with the verification of this particular document and took this information fully into account in its findings. However, this was an exceptional situation and unfortunately was not replicated for most of the information of similar nature requested in this proceeding.
(385)
In this regard, the GOC continued to claim that ‘sensitive internal documents’ of banks were envisaged to be relevant information under the SCM Agreement, and their non-production could not lead to the application of facts available. The Commission finds this statement much too sweeping and does not see how proper verification (carried out with due confidentiality procedures in place) could be undertaken in all cases if such documents (including those involving transactions with clients) are simply withheld. In the absence of verifications, facts available may have to be used to fill gaps in fact-gathering.
(386)
The GOC repeatedly claimed that the pre-verification letter did not contain specific questions concerning verification and referred to the Commission letter of 23 May 2013 which used this wording. The Commission, however, in paragraph 86 of the definitive disclosure document (replicated as recital (118) above) stated that the pre-verification letter of 25 March 2013 contained a very specific and detailed list of issues and documents which would be addressed during the verification, fully in line with the Article 26(3) of the basic Regulation and the WTO requirements. The absence of a list of specific questions, provision of which has no basis in the basic Regulation or WTO rules, is not an excuse for the GOC being unable to fully cooperate during the verification.
(387)
The GOC claimed that the Commission showed a complete absence of flexibility during the verification. This is a misinterpretation of facts and situation before and during the verification visit. As already explained in paragraphs 88 - 90 of the definitive disclosure document (replicated as recitals (120) - (122) above) the degree of flexibility shown by the Commission was full and unconditional. Unfortunately, attempts by the GOC to provide information which there was no possibility to verify within the schedule of the on-site visits meant that such information could not be cross-checked and given the weight of a verified document. The GOC also reminded the Commission of WTO case law from the EC-Salmon panel that whether documents are ‘verifiable’ is not always determined only by the possibility of on-the-spot investigations and claimed that the Commission cannot reject information simply because it is not available at verification visits. The Commission notes that such information, not being susceptible to on-spot verification to test is reliability and accuracy, may be given less weight that if it had been properly verified and that this sometimes happened in the present case.
(388)
The GOC contests the Commission's alleged practice not to accept new documents and evidence which require verification after the end of the verification session to which they belong. As already explained in the paragraph 89 of the definitive disclosure document (replicated in recital (121) above) this is not and never was the case. It is true that the Commission cannot normally accept documents as verification exhibits once the verification session is over and it is not practically possible to verify such documents, but nothing prevents the GOC from submitting such documents in writing which in fact happened in this case as well.
(389)
The GOC claimed that the Commission did not explain the reason for requesting the six documents referred to in recital (122) above and on this basis their verification was not permitted. This claim was already raised by the GOC in its letter of 3 June 2013 and the Commission fully replied to it in recital (122) above. It is noted once again that all these documents concern the industry concerned and even relate to particular subsidy schemes such as preferential lending or preferential tax schemes. Therefore it is obvious from their names and content that they were relevant for the investigation. However the GOC simply refused to answer any questions in this respect during the verification, citing the alleged irrelevance of the document for the proceeding as the only reason.
(390)
The GOC claimed that it could not provide the supporting evidence for the information it provided in the questionnaire reply concerning percentage of loans granted to the industry concerned as this information was held by the banks which are independent entities and not GOC departments and that the Commission should verify the figures at the banks. GOC referred to the provisions of the Commercial Banking Law which stipulates that the banks shall carry out their business in accordance with the law (Article 4) and there shall be no interference by local governments or government departments at various levels, public organisations or individuals in the business operation of the banks (Article 5). The fact is that the GOC made a statement in the questionnaire reply and it was not able to support it all. The banks which the Commission attempted to verify were also not able to support this information with any information whatsoever. If this is to be considered as acceptable practice, the investigated party could simply make any statement which supports its case and the investigated authority would have to accept it without having a chance to verify whether it represents reality. This is even more important taking into account that this particular information is in contradiction with other information on the file. There are also other articles in the Commercial Banking Law which oblige the banks to carry out their loan business upon the needs of national economy and the social development and with the spirit of the state industrial policies (Article 34). As correctly pointed out by the GOC in its comments, the banks shall carry out their business activities in accordance with law, i.e. also with the said provisions of Article 34 of the Commercial Banking Law. Therefore, this supposed bright line between the government and the banks was not borne out by the facts.
(391)
The GOC claimed that it provided all the information in respect to the ownership of the banks that it possesses. It also claimed that the reported figures concerning bank ownership are the official figures of CBRC and therefore there was no reason to believe that the information provided by the GOC is false or misleading and apply provisions of Article 28 of the basic Regulation. Further the GOC stated that it was not aware what the source for the Commission statement in paragraph 95 (replicated in recital (127) above) of the definitive disclosure document was (‘The publicly available information suggests that there are also other state-owned banks which provided loans to the sampled exporting producers’), i.e. in addition to those reported by the GOC as being state-owned in its reply to the deficiency letter. These claims could not be accepted. It is noted that the GOC initially claimed in its questionnaire reply that it does not possess any information concerning its ownership in the banks. Only after the Commission pointed out in the deficiency letter that, according to the Chinese legislation, the GOC must collect such information, did the GOC provide some information in this respect. During the verification the CBRC official refused to support the figures on bank ownership with any evidence, refused to provide the source of the information and did not explain where it comes from. It is also noted that the GOC did not contest the fact that at least 5 other banks named by the Commission in the definitive disclosure document (see footnote in recital (127)) are state-owned.
(392)
The GOC disagreed with the statement in the paragraph 97 of the definitive disclosure document (replicated in the recital (129) above) that CBRC refused to answer the question concerning the 10 biggest banks in China because it was not submitted in writing and claimed that the Commission misinterpreted the facts, because the main reason for not replying was that since this question was not in the pre-verification letter they needed time to prepare for it. In fact it is the GOC which misinterprets the facts concerning this issue. The Commission did not insist on immediate answer, but the CBRC refused to even look at the question on the pretext that it was not provided in advance in writing. If the reason was insufficient time to prepare the answer the GOC could have submitted the reply later during the verification or by email (although without possibility for the Commission to verify it) as it has done with several other documents. However the GOC did not do this.
(393)
GOC claimed that it provided all the documents concerning the establishment and the mandate of the CBRC which the Commission requested in the questionnaire, and that since the Commission did not raise any issues with this in the deficiency letter and did not ask for this documents in the ‘list of documents to be provided before the start of verification visit’ in Annex 2 to the pre-verification letter the GOC did not feel obliged to provide any other documents. This is not true. The Commission requested all documents which were basis for the establishment and the mandate of the CBRC but the GOC provided only some of them. It was only on the basis of the statement of the CBRC official that the Commission learned that there are also other documents in this respect. In fact the reply of the GOC in the questionnaire in this respect was incomplete and misleading as the GOC (CBRC) clearly knew about the existence of such additional documents as was admitted by the CBRC during on-the-spot verification.
(394)
The GOC claimed that during the verification the Commission did not actually request the statistics and reports from the banks which provided loans to the sampled exporters for the IP. They claimed that the Commission only requested the 2012 statistical report submitted to the CBRC by the Bank of China and for this the CBRC official had to check with the legal services involved due to the confidentiality obligations. This is not correct. During the verification the Commission repeated its request from the questionnaire and deficiency letter for the statistics from all banks which provided loans to sampled exporters to be provided (87).
(395)
The GOC further claimed that the reference of the complainant in the complaint to the Coated Fine Paper case in which the Commission found ‘on the basis of adverse inferences’ that the SOCBs were acting as public bodies is an ‘unsubstantiated assertion lacking context with regard to the nature and existence of a subsidy granted to the exporting producers of the product concerned and cannot therefore be considered as a sufficient evidence’ of the existence of financial contribution by a government or public body within the meaning of Article 11.2 of the SCM Agreement. Firstly it must be pointed out that the findings concerned in the Coated Fine Paper case were not based on adverse inferences but on facts available in accordance with Article 28 of the basic Regulation and there is no subsequent ruling which would confirm the claim of the GOC that the Commission finding in this respect is based on the ‘improper’ use of facts available. On the contrary, the Commission made similar findings in respect of the SOCBs in another anti-subsidy case concerning imports from China, Organic Coated Steel, and also other investigating authorities have come to the conclusion that Chinese SOCB's are public bodies, notably the United States, in a finding which was upheld by the WTO Appellate Body. (88)
(396)
The GOC continued to claim that the Commission requested certain information from all banks established in China and that it was not within the GOC's practical ability to provide such information for ‘over 3 800’ banks. The Commission disagrees with this claim and once again refers to the deficiency letter where, following the GOC reply to the questionnaire, it limited the scope of the information requested only to banks where the GOC has direct or indirect shareholdership (89).
(397)
GOC also claimed that the Commission statement that it took account of the summary of the PBOC circulars in question from the website submitted during the verification is incorrect and that this is proved by paragraph 133 of the definitive disclosure documents (replicated in recital (164) above). This is not correct. The recital (164) does not contradict the content of the website extracts. It takes it into account but also relies on the actual content of the Circular which was, in fact, never contested by the GOC to date as not being accurate.
(398)
The GOC claimed that the Commission ‘has extracted certain terms and phrases out of context from various documents’, misinterpreted others and tried to tie them together in order to establish that the GOC promotes the industry producing product concerned or to establish that the SOCBS are public bodies. It argues that a ‘complete reading’ of these documents (plans, outlines and decisions) would demonstrate that the Commission's findings lack legal basis and are not based on evidence. This is not correct. The Commission analysed and considered all the documents, including those referred to in recital (102) in their totality, in exactly the manner which the GOC advocates.
(399)
Concerning the Decision No 40, the GOC claimed that in the definitive disclosure document the Commission quoted from it out of contexts ‘to distort its correct meaning’. According to the GOC it is clear from other provisions of Decision No 40 that it is geared towards the development of the use of renewable energy sources rather than classifying solar modules and cells as target of any expected development policy as proposed by the Commission. It is not true that the Commission's reference to the text of Article V of the Decision No 40 was out of context. The Commission is not arguing whether one of the purposes was or was not the development of the use of renewable energy sources. The fact is that in the Decision No 40 the State Council identified new energy industry and solar energy as prioritised industries and therefore they fell under the encouraged category of projects in the Guiding Catalogue of the Industrial Restructuring. Taking into account Articles 17, 18 and 19 of the Decision No 40 the financial institutions may only grant loans to industries/companies belonging to this category. This is a clear indication that the PV industry producing, inter alia, solar modules and cells is prioritised.
(400)
The GOC claimed that there is no reference in the text of the State Council Decision of 10 October to the solar modules and cells or to the PV industry and that if any fiscal support has been encouraged it is with regard to the objectives pertaining to the use of alternative energy which have no bearing on the development of module and cell production in general. The Commission disagrees. It must be noted that this Decision of State Council does not seem to aim exclusively on the promotion of the use of alternative energy sources. From its title (Decision of the State Council on Accelerating the Incubation and Development of Strategic Emerging Industries) as well as from the content (inter alia Articles 1(1),1(2),2(2)) it is clear that he aim is to support the development of selected industries (in this case strategic emerging industries). This is also confirmed by the fact that the objectives set in this Decision pertain directly to the output and performance of the strategic emerging industries (Article 2(3). Also, there is clear link in the Decision between strategic emerging industries and the PV industry which produces, inter alia, solar modules and cells. Firstly there is no doubt that the PV industry is a segment of alternative energy industry which is referred to in Article 2 of the Decision as an industry the state should incubate and develop. Secondly the sampled exporting producers belong to the category of high-tech industries which are mentioned in Article 2(2) of the Decision. Similarly the 12th five-year plan includes the solar power industry amongst the strategic industries and also the 12th Five Year Plan for the Solar Photovoltaic Industry confirms that the State Council Decision ‘has listed solar photovoltaic industry in important field of strategic emerging industries, which our country will develop in the future’. (90)
(401)
According to the GOC, the Commission cited the Medium and Long-term Science and Technology Plan but failed to refer to single instance or provision where this document defines high-technology enterprises as including module and cell producing enterprises or the PV industry in general. According to the GOC the objectives of the Outline are only focused towards developing of alternative energy sources to reduce dependence on fossil fuels. The Commission disagrees. The majority of the investigated sampled exporting producers have been awarded high and new-technology enterprise certificates and on this basis benefited from subsidies the provision of which was limited to high and new-technology enterprises (e.g. tax exemptions). The same types of individual support programmes which are mentioned in this Plan were used by the sampled exporters.
(402)
The GOC claimed that the statement of the Commission that the Law of the PRC on the Scientific and Technological Progress lists a number of measures for the support of strategic industries including the solar PV industry is not based on any facts and that this law does not mention the PV industry or strategic industries and there is no basis to claim that the product concerned is included in the scope of this law. This is not correct. The basis for this statement are Articles 18 and 34 of this law. According to Article 18 the State shall encourage and give guidance to financial institutions on supporting the development of high and new technology industries. According to Article 34 the Policy-oriented financial institutions shall offer special aid to enterprises' projects encouraged by the State. The PV industry fall within the category of high and new technology industries and the also fall within the category of enterprises whose projects are encouraged by the State. Moreover Article 17 of the same law promises preferential tax policies to, amongst others, entities which are engaged in projects covered by national scientific and technological plans. From the recital (401) above it is clear that the projects of companies in the PV industry fall within this scope. In conclusion, there are at least three clear indications that the PV industry and companies producing and exporting product concerned are included in the scope of this law.
(403)
The GOC also claimed that the Commission has considered plans, decisions and laws of the PRC as having the same legal effect and value and this is contrary to the principles of legal interpretation, the legislation law of China and the repeated arguments made by the GOC. According to the GOC the reference to the general 5 year plan and specific PV plan has no legal reference because no positive evidence that the plans are legally binding was provided. This is not correct since the claim of the GOC that the plans are not binding is not supported by other evidence on the file. To the contrary, the text of the Plan as submitted by the GOC in the questionnaire reply clearly states: ‘This plan was deliberated and approved by the National People's Congress, and it has the effect of law.’ (91) The GOC in its comments to the definitive disclosure stated: ‘According to the Legislation Law of China, the Constitution, laws, administrative legislation, local regulations, and rules are the legislation in China.’ Since the plan has an effect of law and the GOC confirmed that laws are the legislation in China the Commission arrived to the conclusion that the plan is indeed legally binding. According to the explanation of the GOC during the verification visit the sectoral and regional 5-year plans stem from the general plan 5 year plan, therefore the Commission had no basis to treat the sectoral PV five year plan (2011-2015) differently than the general 5 year Plan.
(404)
GOC cites the ‘guidelines issued by the Commission on reimbursement/refunds’ as an example of a similarly non-binding document in the EU context. The Commission supposes that the GOC refers to the ‘Commission Notice concerning the reimbursement of anti-dumping duties’ (OJ C 127 of 29.5.2002 p. 10). In fact, it is not accurate to characterise these guidelines as non-binding because they bind the Commission to the extent that they do not violate superior rules. The Commission has determined that China's plans are legally binding. However, even assuming hypothetically this was not the case, it is clear that the national, sectoral and regional plans, emanating as they do from the highest levels of government and setting out government policy with regard to economic and industrial development, would have a high probative value with regard to the de-facto mandatory nature of their stated objectives. It is equally clear that they could be invoked by the government to reprimand entities that were not implementing them correctly. Therefore, they would still be highly relevant to determinations relating to government intervention in the economy and to the direction and control of certain industries.
3.5.2. Comments of parties concerning preferential policy loans, other financing, guarantees in insurance
(405)
The GOC claimed that its failure to provide responses to Appendix A should not lead to the application of facts available in accordance with Article 28 of the basic Regulation. According to the GOC, if the Commission really intended to verify the allegations in the complaint that the Chinese state-owned banks are public bodies it would not have needed to load the questionnaires with requests for internal, sensitive, transaction-specific data concerning banks many of which were not in any way owned by the government. In this regard the GOC referred to the information concerning individual loans provided by the bank to the sampled exporting producers. The Commission does not agree with this claim. The purpose of the information requested in Appendix A was to verify whether the Chinese banks are public bodies and whether they are entrusted and directed by the government. With the exception to the information on individual loans the GOC did not specify which other requested information it considered not to be relevant for that purpose.
(406)
It is recalled that the questions in Appendix A sought information on the ownership of the banks, on the composition of the board of directors and board of shareholders, minutes of shareholders/directors meetings, links of the senior management to the state authorities, sectoral breakdown of the loans, lending policies and assessment of risk with respect to loans provided to the cooperating exporting producers. The GOC claimed that for the findings on public bodies such request was ‘manifestly unreasonable’ and the scope of requested information was too broad. GOC also claimed that the ‘threshold’ determination whether the entity is or is not a public body must be made before such information was even requested. The Commission does not agree. In the view of high standards set by the WTO AB in DS 379 (92) all the requested information is necessary, including findings on the extent of government involvement in the financial system. For instance, evidence that entities act in a non-commercial manner can be to show entrustment and direction, if combined with indications of government inference. In any event, it should be noted that once co-operation from the sampled exporting producers was forthcoming, the Commission decided to limit the requested information on loans to these firms and did not draw any inferences from the GOC's failure to provide other information on individual loans which was originally requested. However, all other requests for information remained relevant to the investigation. Concerning the claim of the GOC that it could not have provided some of the information on the Appendix A it is noted that the GOC has refused to provide the Appendices A in their totality with the exception of several banks. Taking the above into account it was concluded that the GOC failed to provide the remainder of requested information within the reasonable period.
(407)
The GOC, invoking the WTO US-Hot-Rolled Steel Appellate Body Report (Para.99) (93), argues that it did not have the practical ability to provide the Commission's ‘unreasonable’ requests for information and that the Commission's failure to address this issue, and to link the various requests to the factual determinations to which they related, meant that the Commission has not acted in good faith. Although the case cited relates to cooperation by exporters in an anti-dumping case, the Commission accepts that, in the case of government questionnaires in CVD cases, there is a need to strike a balance between the information required and the practical ability of the respondent to comply. However, this balance must be struck in the context of all the facts. Determinations with regard to the status of state-owned banks in China as public bodies had already been made in the Coated Fine Paper and Organic Coated Steel cases and in this case the complainant provided sufficient prima facie evidence to show that the state-owned banks remained public bodies. Therefore, the GOC should have expected a fact-intensive enquiry if it wished to rebut this allegation. Unfortunately, the GOC continued to make claims e.g. that it had little or no information on the government ownership of banks (a highly relevant factor in the public body determination), that suggested that it was not acting to the best of its ability and refusing access to necessary information. This is one of the ‘limited circumstances’ where Article 12.7 of the SCM Agreement can be applied (according to the WTO Panel Report (94). In addition, while the Commission was aware that its requests for information were, of necessity, quite extensive, cooperation is a two-way process and the GOC's reaction was initially to simply demand explanations of which factual determinations the requests were tied to (something that cannot be determined in advance) rather than to propose ways in which the requests for information could be addressed in a reasonable manner.
(408)
Concerning the verification of the Bank of Shanghai the GOC claimed that the fact that the verification did not take place is not a sufficient reason to apply facts available and that in any event it is Commission's own fault that the verification did not take place. In reply the Commission notes that the factual situation in respect to the organisation of the verification visit of the Bank of Shanghai was described in paragraphs 111 and 112 of the definitive disclosure document (replicated in recitals (143) and (144) above). There was no change in the factual situation concerning this verification and the Commission does not agree with the GOC's interpretation of these facts and maintains that it made its best efforts for the verification to take place but this was not possible because of the obstructions in the side of the GOC. The GOC invokes the WTO Panel Report (95), which concluded that the absence of an on-spot visit does not exhaust all possibilities of verifying documents. However, in the present investigation, the GOC only informed the Commission of the bank's availability for verification one working day before the verification of the GOC started (after the already extended deadline for such a confirmation), thus closing off any possibility of an on-spot visit because arrangements had been made and could not be changed. In these circumstances it is concluded that the GOC did not act to the best of its ability and the Commission does not see any way in which the checks provided by an on-spot visit could have been replicated by any other means.
(409)
The GOC claimed that the Commission cannot disregard the information provided by the HuaXia Bank in regards of its ownership structure for the reason that it is not ‘ideal in all aspects’. The Commission notes that the reason for not accepting this information was not that it was not ideal in all aspects. As already explained in the recital (147) above, the HuaXia Bank did not disclose any information on the government ownership until the verification visit even though this was requested by the Commission already in the initial questionnaire. After the Commission pointed out that the HuaXia Bank has some state-owned shareholders the bank submitted a sheet of paper with the information from unknown source and in addition this information was in discrepancy with other information on the file. It was not possible to accept such information.
(410)
In respect of the HuaXia Bank's decision to provide only some of the creditworthiness assessments as described in recital (148) above the GOC claimed that the Commission received a reasonable explanation of why the other assesments could not be provided. The Commission does not agree. Since it was clearly stated in the pre-verification letter that such documents will be subject of the verification visit the explanation that the ‘two risk assessment reports were dealt with by other branches of the Bank and the responsible employees were unavailable at the moment’ was not satisfactory. In addition, the GOC raises the argument, repeated elsewhere in its comments, that information could not be produced because of client confidentiality. The Commission notes that there are provisions for the treatment of confidential information in its countervailing duty investigations (96) and that, in any event, most of the Commission's requests, on this and other issues, were to inspect, rather than copy, such information. In any event, the Commission notes that a strict application of the ‘client confidentiality’ principle could make verification of much relevant information in CVD investigations impossible. In such situations, it would become impossible to cross-check exporter's replies on many issues and to make random inspections of recipients of certain schemes in cases where there was no cooperation from exporters or where the investigation was conducted on an aggregate basis.
(411)
The GOC claimed that EXIM Bank fully cooperated with the investigation and certain documents requested by the Commission could not be provided due to internal policy rules, state secrecy, confidentiality or other laws. Therefore non-provision of these documents cannot lead to the application of facts available. In accordance to the Commercial Banking Law these documents could not be provided by the EXIM Bank officials during the verification. In this respect, and contrary to the Commission assumption, the basic Regulation and the SCM Agreement cannot supersede the sovereign laws of the PRC. GOC also claimed that the questions on political party affiliations of senior officials are irrelevant and disturbing for the GOC. The Commission disagrees. While WTO rules (on which the basic Regulation is largely based) may not ‘supersede’ domestic law, this does not prevent inferences being drawn by the Commission when such domestic laws appear to frustrate reasonable requests for information. Furthermore, the fact is that while EXIM Bank provided some responses in the reply to Appendix A it refused to support almost any of this information by source data or any sort of evidence. Therefore the information has only a value of oral statement, not supported by verified written documents. If this practice were to be accepted the EXIM Bank could have provided virtually any information and the investigating authority would have had to accept it without being able to assess its accuracy.
The questions on the political party affiliations and CCP units within EXIM Bank (an any other bank in this matter) are highly relevant for the purpose of establishing the extent of state influence on the banks' management in the light of the particular role of CCP under the Constitution of the PRC. In addition to the justification of such questions which the Commission offered in the recital (151) above it is also noted that in accordance with CCP Constitution, all organisations, including private commercial enterprises, are required to established ‘primary organisations of the party’ if the firm employs at least three party members. These organisations guarantee and oversee the implementation of the principles and policies of the Party and the state and supports the meeting of shareholders, board of directors, board of supervisors, and managers in the exercise of their functions and powers according to law (97). The Company Law of the PRC also obliges all companies in China to set up a CCP organisation within their organisational structure to carry our activities of the CCP (98).Therefore, the CCP is demonstrably linked to the activities of the GOC and to the operation of all kinds of firms and institutions in China; it is therefore legitimate to ask questions about party affiliations in this respect.
(412)
Concerning the verification of CDB the GOC made the same claim in regards of the questions on political affiliations of management and the role of CCP in the bank. In this respect the Commission refers to the justifications in recitals (151) and (411) above. The GOC also claimed that the CDB could not provide the requested credit risk assessment reports because of the confidentiality reasons and that it provided a template of the credit rating and also a concrete example of credit risk assessment with the company name blanked out. It is noted that the credit rating template and the credit rating for unknown company of unknown industry is not an evidence of the credit risk assessment of one of the sampled exporters as requested by the Commission. With regard to the confidentiality issues, the Commission refers to the explanation in Recital (410).
(413)
The GOC claimed that the Commission's finding that the SOCBs are public bodies is inconsistent with Article 1.1 of the SCM Agreement because the Commission has not based its determination on any evidence whatsoever and has not provided a reasoned and adequate analysis of its determination that government involvement in the Chinese financial sector is so substantial that banks are required to follow preferential policies. The Commission fundamentally disagrees with this claim. The independent information referred to in recitals (162) to (168) shows that the banks implement the preferential policies and this is also clear from several Chinese plans, laws and policy documents referred to in recital (102) above. The Commission reviewed, analysed and cited a number of documents published by the international organisations including WTO, World Bank, IMF and OECD all of which conclude that the Chinese banking sector is subject to the significant state interventions in particular with regards to privileged recipients of loans and interest-rate setting.
(414)
The GOC challenges the relevance of several documents used as best facts available to which the Commission referred in relation to the public body determination concerning the SOCBs. As a preliminary remark, it must be pointed out that the Commission had to resort to best facts available only because of the non-cooperation of GOC and its refusal to provide the requested information.
(415)
The GOC claimed that the Deutsche Bank Research report (‘DB report’) which the Commission cited in the recital (161) describes a historical situation in China and cannot provide a positive basis to assess the Chinese banking sector 7 years later. Firstly, the GOC is wrong in claiming that the report provides a basis to assess situation ‘7 years later’. The report is from 2007 and the IP, which is the relevant period for the assessment of the banking sector in China for the purpose of this proceeding, starts in the year 2011. Therefore the report refers to a situation 4 years before the relevant period. Secondly the DB report is not the only document on which the Commission relies in its findings but only a starting point of the Commissions analysis of the Chinese banking sector and its ownership structure in particular. Thirdly the other information which the Commission referred to for the purpose of establishing the ownership structure of the Chinese banking sector (WTO, IMF and OECD reports and working papers) is in line with the findings of the DB report. In this context it must be noted that the GOC itself only provided a minimum of the repeatedly requested information in this respect and never actually contested the Commission's findings on the level of state ownership in the banking sector and state interference in the banking system on factual basis.
(416)
The GOC also challenges the Commission's reference to the 2012 WTO Trade Policy Review report with the claim that the statement that ‘there has been generally little change in the market structure of China's banking sector’ was stated in comparison to the previous review period in year 2010. The Commission does not disagree with this claim. In fact the Commission, in its definitive disclosure document, cited the WTO Trade Policy Review reports from 2010 and 2012 in the same recital (161) in order to demonstrate that very little has changed in the period of two years. While the 2010 report stated that ‘the high degree of state ownership is another notable feature of the financial sector in China’ the 2012 report confirmed that little changed in this respect. The GOC also cited from the 2012 report and on the basis of these citations claimed that the report contradicts the Commission's assessment in recital (161) above. This claim could not be accepted. None of the citations from the report reproduced in the GOC's comments to definitive disclosure contradicts or even put in question the Commission's assessment in recital (161).
(417)
The GOC also claimed that the Commission's findings in recital (162) above lack positive evidence because the Commission (in addition to the DB report and WTO Trade Policy Reviews discussed in recitals above) ‘simply refers to the World Bank Report and the Economic survey etc., but does not provide any reasoned and adequate explanation to support its findings’. This claim could not be accepted. In this respect it is noted that the World Bank report states, inter alia, the following: ‘Despite impressive progress in reforming and deepening the financial sector in the past three decades, China's financial system remains repressed and suffers from key structural imbalances. The current system, characterized by dominance of state-owned banks, strong state intervention, and remaining controls on interest rates, has been remarkably successful in mobilizing savings and allocating capital to strategic sectors during China's economic take-off’, or ‘In parallel, direct and indirect controls of financial institutions must give way to armslength market-based arrangements. This would mean an autonomous central bank adopting open market operations and using interest rates, rather than credit ceilings, to manage liquidity. Commercial banks would use commercial principles and creditworthiness analysis, rather than follow government signals, to guide lending’ and ‘The government at all levels has been closely involved in the commercial operations of financial institutions, either through holding of shares or indirect influences, mainly because it is heavily dependent on the use of commercial bank credit for policy goals’. The 2010 OECD Economic Survey on China describes the PBOC policies on lending rates floor and deposit rate ceiling as a disincentive for the banks to price risk appropriately and a counter productive measure for competition in the banking sector and states that the purpose is to safeguard profitability of the predominantly state-owned banking sector.
(418)
The GOC further claims that the Commission's determination that the PBOC is involved in and influences the setting of interest rates by State-owned commercial banks lacks proper reasoning and evidentiary basis. In this respect the GOC stated that the Commission ought to have known that in July 2013, the floor lending rates were abolished. Firstly it must by noted that the Commission did not analyse the situation of the banking market in China in July 2013 as it was not relevant for this investigation. Secondly the claim that the Commission's determination lacks proper reasoning and evidentiary basis is incorrect. The relevant circulars clearly state the PBOC sets limits on lending as well as on deposit rates. And thirdly, the OECD Economic Survey: China 2010 cited in recital (162) above also confirms the existence of such limits.
(419)
The GOC claimed that the ‘Commission knew that the circulars, including the 8 June and 8 July 2012 circulars issued after the Coated Fine Paper findings had altered the interest rate practice of the PBOC in significant way’. This is incorrect. The Commission could not know if or how exactly the practice changed as the GOC refused to provide these circulars. Even the summaries from the PBOC websites submitted during the verification, but which the GOC incorrectly claims that the Commission completely disregarded, confirm that such limits still exist.
(420)
The GOC also claimed that ‘the Commission did not appear to base its finding on actual’ facts available ‘which contradicts the historical information that the Commission possessed, but rather made it incumbent upon the GOC to prove that the state of affairs examined during the Organic Coated Steel had changed.’ In view of the explanation in the recitals (415) - (419) above it is clear that this claim is incorrect. There are no facts available on the file which contradict Commission's findings and the findings are not based only on the historical information but on positive evidence, based on all the information relevant for the IP.
(421)
The GOC claimed that the four points claimed by the Commission in the recital (166) above are incorrect and lack proper legal assessment. GOC argued that the reference to the Article 34 of the Commercial Banking Law that banks are ‘to carry out their loan business according to the needs of the national economy’ is completely neutral. It is not clear what the GOC meant by the term ‘neutral’ but according to the plans, policy documents and laws cited in recital (102) above the development of the PV industry and its financial and other support seems to be amongst the needs of national economy in China. In the context of the financial support encouraged and expressed in these documents it is clear that the banks shall support the companies belonging to the PV industry. Concerning the finding that the banks are subject to legal rules which require them to provide credit supports to encouraged projects for which the Commission relied on the wording of the State Council Decision No 40, the GOC claimed that ‘it is absolutely misplaced’ because the Decision does not state or indicate that the solar industry is an encouraged project. This claim is also incorrect. From recital (399) above, it is clear that the solar industry belongs to the category of encouraged industries/ projects. The GOC made a similar claim concerning the Law of the PRC on Scientific and Technological Progress and the Commission's finding that it requires the banks to give priority to the development of high and new technology industries and that the sampled producers fall in the high-tech category. According to the GOC, the Commission did not make any legal analysis on the issue of whether the solar industry of modules and cells production described as high-tech industry falls within the scope of this law. This is not correct. The Commission made a clear link between the category high-tech industries and the solar industry producing modules and cells. This is explained in detail in recital (402) above.
(422)
The GOC claimed that the Commission statement that the state involvement in the Chinese financial sector is substantial and on-going is not supported by positive evidence. The GOC contested the evidence cited by the Commission and claimed that the 2009 IMF report which highlights the lack of interest rate liberalisation is irrelevant because the interest rates have been completely liberalised in China. This is not correct. The evidence on the file confirms that the interest rates liberalisation in China is not finished and this was also confirmed by the PBOC officials present during the verification visit. In regards of the 2010 IMF Country Report referred to by the Commission the GOC claimed that the Commission completely disregarded IMF findings on financial sector liberalisation. This is not true. The Commission did not disregard any relevant findings of the IMF in this report which were relevant. The IMF findings to which the GOC referred to in its comments are not contradicting any of the Commission's findings on the state involvement in the Chinese financial sector and certainly not in respect of the state ownership or loan and deposits interest rate policy. The fact that the Report stated that progress has been made in recent years in developing a more market-based financial system in China does not mean that the Report said that there actually is a market-based financial system in China. With regard to the OECD surveys cited by the Commission, the GOC claimed that it cannot be concluded that banks do not operate independently in China on the basis ‘of one phrase to the exclusion of significant progress with regard to the liberalisation of the banking sector’. Concerning this claim it must be noted that the Commission never made any conclusion on the basis of ‘one phrase’ but as demonstrated in the above text, on the basis of several documents compiled by independent international organisations.
(423)
The GOC claimed that the Commission's analysis concerning the public body determination ‘is completely flawed’ and its conclusion in recital (168) above is inconsistent with the WTO AB's interpretation of the term ‘public body’ in the US - Definitive Anti-dumping and countervailing duties on Certain Products for China. One exporting producer also claimed that the Commission's reasoning concerning public body determination is ‘legally erroneous’. The GOC claimed that the Commission failed to establish that SOCBs posses, are vested with, and exercise governmental authority and that it has not established i) that the functions in question which are alleged to be performed by the SOCBs are those that are executed by a government in general, i.e. are governmental functions in the first place, ii) the common features which the SOCBs share with the government besides the shareholding which was also not established for all the SOCBs; and iii) that all the SOCBs posses the requisite governmental authority in order to be able to exercise it or were vested with the power to execute the governmental functions concerned. These claims had to be rejected. The Commission refers to its analysis of this issue in recitals (158) - (167). Lending is mentioned in the subsidy definition under Article 3.1(a)(i) of the basic Regulation as a government function. In the present investigation SOCBs are instructed by a requirement, through plans and other policy documents, to promote certain sectors, including the PV sector. On the basis of facts available, it was also concluded that there is substantial government ownership of banks in China and that the government exercises meaningful control over the SOCBs. Since the GOC did not provide the requested information on the government ownership of all SOCB's in China, the Commission made its findings on the facts available. Thus, the Commission concludes that the SOCBs act as an arm of government performing a public function in implementing the GOC's preferential lending policies to certain sectors.
(424)
The GOC also claimed that the Commission failed to establish direction or entrustment of private banks in China and in particular that the Commission has not established that the GOC gave an explicit and affirmative delegation or command or responsibility or authority to the private banks and the SOCBs to provide preferential loans. The Commission does not agree with this claim. As explained in recitals (170) - (173), there is a government policy in China to provide preferential lending support the PV industry. Private banks are obliged to implement that government policy: The GOC through the Law on Commercial Banks instructed all banks in China to ‘carry out their loan business upon the needs of national economy and the social development and with the spirit of the state industrial policies’. These needs and state industrial policies are, inter alia, set in various plans and policy documents and the provision of preferential financing to selected industries including the PV industry is one of them. The GOC also claimed that the relevant Article of the Law on Commercial Banks has been extracted out of context and that it does not explicitly demonstrate any delegation or command, grant of responsibility or exercise of authority by the GOC on any commercial bank. The Commission does not agree that the Article 34 has been taken out of context as already explained in recital (390) above and considers its wording a clear, legally binding instruction to all banks in China. The Commission also does not agree with the GOC's claim that the documents providing for the preferential lending to the PV industry referred to in recital (102) are ‘inadequate legal basis’. This is explained in length in recitals (399) - (403) above.
(425)
One exporting producer claimed that the Commission has not demonstrated foreign-owned banks in China are entrusted and directed by the GOC. This claim had to be rejected. The Commission demonstrated entrustment and direction for all privately owned banks in China (inter alia recitals (169) - (172) and (424) above) and the banks with foreign ownership belong to this category.
(426)
In respect of the entrustment and direction determination the GOC also claimed that the Commission had made conclusions on the basis of credit risk assessment of one sampled exporter provided by one bank and applied them to all banks in China and thereby used adverse inferences in this regard. It is noted that the GOC as well as the banks refused to provide any other credit risk assessments of other sampled exporting producers. Since the Commission was forced to apply facts available in this regard and the credit risk assessment mentioned above is best facts available the Commission partly based its conclusions on this document. But it is reiterated that the conclusions were made on the basis of facts available and not adverse inferences.
(427)
The GOC objected to the Commission's assessment of the distortion of the Chinese financial market ‘as it is legally flawed’. The GOC claimed that there is no evidence pertaining to the IP which would indicate that the SOCBs account for 2/3 of the Chinese financial market. The Commission disagrees with this claim. In the absence of the information on the banking sector ownership which was repeatedly requested but not provided by the GOC the Commission applied fact available. The Commission referred to the DB report in this respects which states that the SOCBs account for more than 2/3 of the Chinese financial market. This is further corroborated by the evidence from the WTO, IMF, OECD and World Bank documents which confirm that the state presence in the Chinese banking sector had not significantly changed in the IP. The GOC also claimed that the Commission's statement concerning the interest rates (namely that the banks are bound to stay within the limits set by the PBOC)is incorrect because the floor lending rate has been completely abolished. This is not correct. It is true that the GOC in its comments claimed that the floor lending rates has been abolished in July 2013, but this is more than one year after the end of the IP. It is also correct to say that the ceilings on the deposits rates are still in place. Therefore the Commission's finding that the banks are not entirely free to decide the conditions of the loans (at least in regards to the IP) is correct and supported by the evidence on the file. The GOC also disputed the Commission's findings in recitals (183) - (188) on the basis of the alleged non-relevance of several plans, policy documents and laws cited by the Commission. Commission does not agree with this claim and refers to the recitals (399) - (403) above where it explained why these documents are relevant for such findings.
The GOC also stated that the Commission's finding that certain banks were granted access to the SAFE foreign exchange reserves is misplaced because the evidence to which the Commission referred only named EXIM Bank and CDB and explained that the loans sourced from these reserves are only given to state-owned enterprises. The Commission does not agree. The evidence only states that when this program started it was initially available only to policy banks CDB and EXIM, but also mentions a major loan of the Bank of China, which indicates that the initial restriction has been removed. Also the claim that the evidence ‘clearly states that the loans are given to only state-owned enterprise like Sinopec’ is not accurate. It actually stated that major state-owned enterprises are preferred, but does not indicate that the provision of such loans was limited to them. And in any event, given the size of the EXIM Bank and CDB and their impact on the financial market in China, even if the program was limited to them it would mean a significant distortion of the financial market as a whole.
(428)
The GOC also claimed that the Commission has not established specificity in regards of preferential lending and its specificity analysis is legally incoherent because it did not establish whether the Decision No 40 refers to projects or industries. According to the GOC the fact that the ‘extremely wide array of economic sectors and industries are covered by Decision No. 40, this document does not explicitly limit access of the alleged subsidy to certain enterprises as is required to be established by the WTO jurisprudence’. The Commission does not agree with this claim. With respect to encouraged projects, it is recalled that these cover only certain activities within limited number of industrial sectors and thus this categorisation, covering only a subset of enterprises in China, cannot be considered as of a general nature and non-specific. The Commission considered this as the most natural interpretation in the absence of any explanation (and corroborating documents) as to how the GOC precisely applied the notion of the PV industry e.g. for the purposes of Decision 40 and the related Guiding Catalogue of the Industrial Restructuring. Moreover as explained in recital (102) above the solar PV industry also belongs to the category of strategic industries as defined by the 12th five-year plan and on this basis enjoys access to preferential financing which is clear from the citations from various planning and policy documents and laws in the same recital.
(429)
The GOC also claimed that the Commission has not established the existence of benefit concerning preferential lending because the use for the external benchmark for the purpose of the benefit establishment was not supported by the Commission findings. According to the GOC, the Commission had no basis to apply the BB rating as it did not provide any evidence that the BB rating is more likely to be undistorted credit rating that any other rating and its application ‘reflects the impermissible adverse inferences made in violation of Article 12.7 of the SCM Agreement’. This claim had to be rejected. Given the distortions and the lack of proper creditworthiness or risk assessment of the sampled exporting producers by the lending banks, the Commission could not have taken the credit rating (if they had any at all) of the individual exporting producers at its face value. The BB rating is in this case not adverse inference and it is not unfavourable for the exporting producers because it is the best non- investment rating on the market.
(430)
The complainant claimed that the Commission should have used a less favourable credit rating than BB grade for the benchmark construction for some exporting producers which were in particularly bad financial situation. For the reasons explained in Recital (429) above, the Commission considered the BB rating (non-investment grade) to appropriately reflect the financial situation of sampled exporting producers during the IP.
(431)
The complainant also requested that the Commission discloses the calculation of mark-up for loans in Chinese currency. The Commission explained the methodology in paragraph 169 of definitive disclosure document (replicated in recital (198) above). In line with the methodology from Coated Fine Paper and Organic Coated Steel proceedings the Commission adjusted the Chinese interest rates by adding the interest differential between the best rated bonds and BB rated bonds traded on markets in the IP.
(432)
One exporting producer claimed that the Commission, in order to establish the benefit from preferential lending should compare the lending rates of the ‘favoured’ industries with those of the ‘non-favoured’ industries. In view of the Commission analysis of the financial market (recitals (181) - (185)) this claim had to be rejected. Taking into account the established distortions the interest rates in Chinese financial market are deemed to be unreliable.
(433)
The GOC also claimed that for the EUR and USD loans the Commission should not resort to the external benchmark because one of the key elements on which the Commission based its distortion analysis, i.e. the PBOC limitations on interest rates does not exist for such loans. This claim had to be rejected. The PBOC limitations on the interest rates are just one of the key elements which the Commission used in its analysis of the Chinese financial market. As explained in recitals (180) - (185) above there is number of other distortions which justified on their own the use of external benchmark also for EUR and USD denominated loans.
(434)
Several exporters and the GOC claim that the Agreements between exporters and certain state-owned banks (referred to as ‘the Agreements’ in this section) are not equivalent to credit lines and do not amount to a financial contribution because they do not contain an obligation or commitment for the bank to provide future funding under particular terms and conditions. They also refer to the conclusions of the EC-Aircraft panel, which stated that the ‘mere possibility’ that a government may transfer funds under the fulfilment of a pre-defined condition will not be sufficient to demonstrate the existence of a financial contribution. They noted the panel's statement that the contractual arrangement should ‘in and of itself, be claimed and capable of conferring a benefit on the recipient that is separate and independent to the benefit that might be conferred from any future transfer of funds.’
(435)
With regard the findings of the EC-Aircraft panel, the Commission notes that such findings are not exhaustive with regard to the scope of credit lines or other similar agreements an do not bind the Commission's interpretation of the basic Regulation in this case. Nevertheless, the Commission does not disagree with the panel's conclusions, but with the application of those conclusions to the present investigation by the GOC. The Agreements normally provide for the state-owned bank to lend up to the requisite amount of money, sometimes in conjunction with possible improvements in the performance of the firm involved. So, on the one hand, the text of the Agreements may contain textually less explicit or automatic obligations concerning the terms and conditions of future lending than those which feature some types of Credit Line Agreements. They are sometimes supplemented by separate loan or credit agreements. However, it has been noted that loans under these Agreements are usually made on very similar, not to say identical terms. On the other hand, the Agreements contain a number of provisions which go far beyond the normal language of credit line agreements and which amount to the creation of a guaranteed support mechanism by the bank in question. The Commission considers that in this case the written provisions of the Agreements are not necessarily conclusive, because ‘obligations’ or ‘commitments’ to transfer funds may be expressed in written or unwritten form and that their existence should be determined on the basis of the totality of the facts on the record.
(436)
On this basis, the exact nature of the commitments or obligations of the state-owned banks under the Agreements depends upon:
(a)
The text of the Agreements: The Commission notes that provisions in the most significant agreements involving large state-owned banks and particular exporting producers are broadly similar. The agreements establish a close link between the bank and exporter with regard to a transfer of funds. They provide for the transfer of the requisite amount of money, sometimes upon the fulfilment of certain conditions related to performance and credit rating. The Agreements entitle the firm to ‘favourable treatment’ when applying for a loan compared to firms which have not signed such agreements. Some of the amounts of potential funding are huge compared to the firms' annual turnover. The amounts of credit promised to the sampled exporters accounted for more than 3 times their annual turnover. Furthermore, the Agreements provide for the bank to give strong support to the development of the company in question. There are references to ‘a long-term stable strategic partnership’ between the bank and the firm, to the bank giving ‘priority’ to the firm's key construction projects, offering ‘long-term stable financial support’ to the firm ‘in respect of its asset acquisition and reorganization, fundamental formation of each business unit, technical improvement project, “Go Global” project and other businesses….’ and helping the firm to ‘formulate a medium and long term development planning by virtue of its professional advantages, institutional advantages and performance advantages.’ Agreements also mention that they comply with national macro-economic and industrial policy. Therefore, it would seem that the strategic support given to the firm, combined with the ‘favourable treatment’ accorded by the Agreements make it highly likely that the firm will be automatically eligible to draw down loans from the Agreements.
(b)
The nature and objectives of the lenders: The lenders are state-owned banks which have been found to be public bodies or other banks which have been found to be entrusted and directed by the government and therefore act as an arm of the GOC. They have also been found to provide loans at well below market rates. For example, certain Agreements refers to the bank's ‘financing advantage’ and its support for ‘high-tech industry…having priority in development with the government concession’.
(c)
The government attitude towards the borrower: Borrowers belong to the strategic emerging industries as shown in the recital (102) above.
(d)
The degree of cooperation of the government with the investigation: The providers of the credit lines (state-owned banks and banks entrusted and directed by the government) have failed to fully cooperate with the investigation and findings relating to them have been made on facts available.
(e)
The market perception of the Agreements: Companies seem to value the Agreements as evidence that they have the state backing behind them and publicly announce the conclusions of such agreements to send a positive signal to markets and potential investors. For instance, on 9 July 2010, Yingli Solar issued a press release announcing a ‘strategic cooperation agreement’ with CDB, under which CDB ‘expects to grant credit facilities with an aggregate maximum amount of RMB 36 million to support Yingli Group and its affiliates’. The Chief Financial Officer of Yingli stated that, 													‘This agreement raised two parties' cooperation to a new level, which we believe will give us the ability to pursue opportunities that will allow us to strengthen our leadership position in the PV industry.’ Jinko Solar, on 26 January 2011, characterised an RMB 50 billion credit facility from the Bank of China as a ‘strategic cooperation agreement’ which would ‘further strengthen our position as a leading solar product manufacturer’. The press release went on to state that ‘With the long-term financial support of the BOC, we are confident we will deliver excellent results in 2011 as well as meet our long-term growth targets.’ On 14 April 2010, Trina Solar was reported as intending to use the $4.4 billion credit agreement with CDB ‘for market expansion’. All these announcements suggest that the exporting producers concerned see the Agreements as an established, rather than an uncertain, source of financing
(f)
Operation of the Agreements: Numerous individual loans have been drawn down by exporting producers i.e. the agreements lead to an actual transfer of funds, usually at well below market rates.
(437)
On the basis of all the evidence, it is concluded that the Agreements are offered by the banks as part of a government strategy to promote the PV industry and are considered to be of great value by the exporters concerned, irrespective of whether any funds are actually transferred. This contradicts the arguments of the parties that they are effectively of no value. Although the Agreements have the characteristics of normal credit lines, they go beyond the terms and conditions of normal credit lines and are effectively strategic partnerships between public bodies and firms to pursue government policy. In this regard, they operate as a mechanism of state support/guarantee, which enhance the market position of the exporters concerned and enable them to expand their capacity and output with the certainty that they will receive the required funding. In the absence of such support/guarantee, the exporters would evidently be perceived by the markets as being in a weaker position. Consequently, they qualify as a potential transfer of funds or as a provision of financial services. Such a valuable ‘guarantee’ would have some value in the market and, at the very least, would involve the payment of a substantial fee. In view of this, the Agreements also confer a benefit which is, in the words of the EC-Aircraft panel ‘separate and independent to the benefit that might be conferred from any future transfer of funds’, due, inter alia, to the potential obligation of payments by the Government. They are more than just a vague ‘promise to provide’ cheap ‘financing’ (99) and clearly make the recipients ‘better off’ than they would be absent the Agreement.
(438)
With regard to the amount of the benefit, this has been established on the basis of the fees charged for credit line obtained by one of the sampled exporting producers. This credit line was granted by a bank whose headquarters is established in the financial jurisdiction other than PRC and it is shows all the elements of commercial credit lines available on world financial markets and other agreements found in the commercial sector. It is also noted that this credit lines is not substantially different in its conditions from the other commercial credit lines obtained by the sampled exporting producers, where fees are charged, including those from foreign banks. In view of the above analysis, this is a conservative benchmark, as the evidence indicates that the Agreements are in reality more valuable to firms as a stand-alone measure than a standard credit line. However, the Commission considered the required fees to serve as reasonably proxy for those that would be payable under the Agreements.
(439)
The GOC also claimed that the banks which undertook the Agreements with the sampled exporters are not public bodies or were not entrusted by the government to do so. This claim had to be rejected. The banks involved were the same banks which provided preferential financing and in the recitals (159) - (168) and (169) - (180) above the Commission provided a detailed explanation why they are public bodies and/or why they are entrusted and directed by the GOC.
(440)
The GOC claimed that the Commission's claim that in normal market circumstances credit lines are subject to substantial commitment and administration fees is groundless as such fees only apply to ‘committed credit lines’. This claim had to be rejected. As stated in the recital above the credit line used as a benchmark is not substantially different in its conditions from the other commercial credit lines obtained by the sampled exporting producers, including from banks outside China. Moreover one of the banks which concluded several such agreements with sampled exporting producers seems to charge similar fees to its clients abroad (100).
(441)
The GOC also claimed that the Commission has not provided evidence to support its statement that the Government provision of credit lines (i.e. the Agreements) is part of preferential lending. This is not correct. The provision of credit lines is the standard part of financing provided by banks to companies and the Agreements are separate and distinct measures falling under the scope of preferential lending. As stated in recital (102) above the GOC provides through a number of planning and policy documents and laws for the preferential financing to the PV industry. In addition numerous loans were drawn under these agreements, which clearly shows that they are an integral part of preferential financing of the PV industry.
(442)
One exporting producer claimed that the provision of credit lines is not a specific subsidy. This claim had to be rejected. As explained in recital (441) above the provision of credit lines is an integral part of preferential lending and therefore the specificity analysis in recitals (191), (192), (209) and (428) above equally applies to the provision of credit lines.
(443)
According to the complainant, the Commission should have established a subsidy margin for the use of export buyers credits, as the EXIM Bank refused to cooperate. The Commission should have used the information in the complaint and the US DOC findings in the similar PV case. This claim could not be accepted. The Commission investigated the allegations in the complaint but no evidence was found that the sampled exporting producers benefited from such measures during the IP. It is noted that the investigation periods for the US case and for the case at hand were different.
3.5.3. Comments of parties concerning Export Guarantee and Insurance for green technologies
(444)
With regard to the documents requested by the Commission at the verification visit as specified in recitals (220) and (221), the GOC claimed that it has not been clarified when the 840 Plan was requested, that Sinosure's 2012 financial statements were not available at the time of verification, and that information concerning the sampled companies were confidential and in any event the relevant contracts were not held at the headquarters of Sinosure. The Commission refers to its explanations included in recitals (219), (220), and (223) which deal with all these arguments. With regard to the 840 Plan, the Commission adds that it asked for all of the relevant documents concerning the activity of Sinosure and the alleged subsidy programme benefiting the sampled exporters, and that this 840 Plan is certainly relevant for its findings, together with all the other documents specified in recital (236), as supported by the explanations in recital (232). As for the Sinosure's 2012 financial statements, the Commission asked for the trial accounts, if the 2012 financial statements were not finalised, but Sinosure also refused to provide any trial accounts for 2012.
(445)
The GOC also claimed that there is no legal or factual evidence to support the conclusion that the photovoltaic industry is a ‘strategic industry’ and that this would be the result of a presumption. The Commission refers to the explanation in recital (231) and recalls that this point was specifically confirmed by the GOC during the verification visit. With regard to the similar claim concerning the 840 plan, the 421 plan and the measures to support ‘Strategic Emerging Industries’ and to the claim that the plans would not be legally binding, the Commission refers to the explanations in recitals (232) - (234) respectively. It further notes that the GOC has failed to submit these documents and discuss them with the Commission, and that there is no evidence on the record proving that the Commission conclusions are incorrect.
(446)
The GOC and one sampled exporter claim that the rebates and grants for the payment of export credit insurance premia granted by the local authorities have been illegally countervailed because it has not been established that they constitute subsidies within the meaning of the WTO SCM Agreement. The Commission refers to its analysis on the findings of the investigation and in particular to recitals (239) and (247). The Commission further notes that the rebates and grants are inextricably interlinked with the export credit insurance programme because their repayment is the consequence of the payment of the premium to Sinosure under the main export credit insurance policy. Last but not least, these rebates also fall under the scope of the Notice [2004] No. 368 issued jointly by MOFCOM and Sinosure, which provides that ‘the regional and local government authorities shall jointly make further effort to implement further support measures to the products included in the Directory and the high and new technological enterprises for export credit insurance’.
(447)
The GOC also challenge the finding concerning Item (j) of Annex 1 of the WTO SCM Agreement that Sinosure short-term export credit insurance programme was operated at premium rates inadequate to cover the long-term operating costs and losses of the programme. In support of this the GOC cites the jurisprudence of the WTO Panel finding in US-Upland Cotton and presents explanations based on different sets of figures and arguments contained in Sinosure Annual Reports. The GOC also questions the Commission reference to Article 11 of Sinosure's Articles of Association and to the article from the law firm Stewart Law. The Commission restates all of its arguments in recitals (242) - (245) and recalls that its conclusions are based on the best available evidence in the file due to the lack of cooperation of the GOC which prevented the Commission from obtaining the relevant information it had asked for. For its findings, the Commission considered a number of elements and evidence on file, among which were Sinosure's Article of Association and the article from the law firm Stewart Law. The Commission considers that, while none of these elements is determinant in itself, these and all the other elements are relevant for its determination. As for the US-Upland Cotton jurisprudence, the Commission has fully taken it into account in its findings and the quotes of this jurisprudence from the GOC are indeed very pertinent.
(448)
In challenging the Commission analysis in recital (245), the GOC submits a table with figures taken from the Income Statement of Sinosure's publicly available Annual Reports for the period 2006-2011 and concludes that it is evident that the premiums received were higher than the operating costs of the programme. First, the Commission notes that the table provided by the GOC does not include in the relevant row concerning amounts of the commissions paid by Sinosure but only the operating expenses. Second, the figures indisputably show that in each single year from 2006 until 2011 with the exception of 2010 the amounts of net premium are never higher than the amounts of the net claims plus the operating expenses, even ignoring the payments of commissions which have been omitted by the GOC. This includes the year 2011, which partly covers the investigation period, and the amount of the loss is quite substantial in certain years (e.g. 2008). Third, the Commission notes that for 2010 the GOC has indicated a disproportionately low amount of net claims paid (premiums paid are stated to be 20 times higher than the claims paid), which is not reflected in the Annual Report of 2010. This amount reported by the GOC for the year 2010 is based on massive ex-post adjustments concerning recovery of claims and change in outstanding claims reserves which only appear in the Annual Report of 2011 with reference to the year 2010. These adjustments appear to be of an extraordinary and abnormal nature and are only reflected in the report of the following year. The Commission also notes that for 2011 the GOC has instead reported the amounts included in the 2011 Annual Report. The Commission finds subsequent adjustments difficult to reconcile with the actual situation, especially given the absence of cooperation and of further explanation by the GOC or Sinosure in the course of the investigation.
According to US-Upland Cotton as quoted by the GOC itself, ‘the reference to “long-term” in item (j) to refer to a period of sufficient duration as to ensure an objective examination which allows a thorough appraisal of the programme and which avoids attributing overdue significance to any unique or atypical experiences on a given day, month, trimester, half-year, year or other specific time period 									’. The Commission considers the period 2006-2011 as a sufficiently long-term period to consider, and Sinosure has incurred a loss in each year of this period. The situation of 2010 is either to be considered unique or atypical if one takes into account the adjusted figures in the 2011 Annual Report and thus of limited significance, or the ordinary unadjusted figures in the 2010 Annual Report must be taken into account as relevant which show that the result is just slightly above break-even. Given the significant losses incurred in other years, this confirms the Commission findings that Sinosure is, overall, in a position of long-term loss during the period 2006-2011. In addition, even if the data from 2010 were taken into account as being representative, the fact remains that Sinosure made losses in five out the six years from 2006 to 2011. The other tables and sets of figures submitted by the GOC to challenge the Commission findings on item (j) WTO SCM Agreement cannot be reconciled with other information present on the record and/or are not verifiable, In any event, they do not by themselves demonstrate that Sinosure broke even on its short-term export credit insurance programme during the period 2006-2011.
(449)
As for the benchmark for the calculation of the benefit, the GOC considers the establishment of an out-of-country benchmark inconsistent with the SCM Agreement, but it does not add any argument to justify this claim. The Commission refers to its explanation in recital (245).
(450)
The GOC and one sampled cooperating exporter challenge the benchmark used in that the Commission has not justified why: (i) the premium calculation is based on US EXIM bank data; (ii) it has used Italy as the importing country and not Germany, which is the main export market for the product concerned; (iii) it has taken the time period of 120 days and not 60 days or any other shorter period; (iv) it has not used the premium calculation for direct exports but rather for the Financial Institution Buyer Credit (FIBC) Export Insurance. With regard to (i), the Commission refers to recital (253). With respect to (ii), the Commission believes that Italy represents the right balance between the EU country with the lowest risk and EU countries with significantly higher risks and consequently premia charged, which are also markets for the product concerned. As for (iii), in the absence of a specific simulation based on a period of 90 days available on the EXIM Bank website the Commission considers the duration of 120 days as the most appropriate to represent the terms of sales during the investigation period. With regard to (iv), the Commission was not able to obtain a simulation for the calculation of the premium for direct exports and considers this benchmark to reflect the general risk situation in the country of purchase.
(451)
One sampled cooperating exporter claims that it has purchased export credit insurance for some of its exports but it has paid regular insurance premia and did not enjoy the Green Express programme or any other beneficial treatment alleged by the complaint. In the absence of evidence proving this claim, the Commission refers to its findings on this programme in Section 3.4.1.4 if this regulation. As regards ‘Green Express’, the Commission refers to its findings in recital (240) and notes that this constitutes a specific aspect of Sinosure's short-term credit insurance programme and that the Commission findings are not limited to this aspect but to the programme as a whole.
3.5.4. The Golden Sun demonstration programme
(452)
The GOC further argues that this programme provides grants for ‘distributed solar PV systems’ rather than for the producers/exporters of the product concerned and that the relevant criteria in the legislation are not directed to module and cell producers. In this respect the GOC claims to have provided the relevant documentation on the programme and that even coordinated with the sampled companies to prove this point. Three sampled cooperating exporters claim that this is a ‘user subsidy’ and does not confer a benefit to the product concerned, and therefore it is not countervailable within the meaning of Articles 1(1) and 3(2) of the basic Regulation, Article VI:3 GATT 1994, and Article 19.1 of the WTO SCM Agreement. These exporters refer to the EU decision in the Biodiesel from the United States case (Recital 97 of the Commission Regulation (EC) No 194/2009, OJ L 67 of 12.03.2009 p. 50 and to the WTO jurisprudence in U.S.-Lead Bars (Paras 6.50, 6.53, 6.56 and 6.57 of the Panel Report), Canada-Measures Affecting the Export of Civilian Aircraft (Para. 9.112 of the Panel Report), Brazil-Export Financing Programme for Aircraft (Para. 7.24 of the Panel Report), and Canada-Measures Affecting the Export of Civilian Aircraft (Paras. 157 and 159 of the Appellate Body Report).
(453)
The Commission refers to its findings of the investigation and in particular to Recitals (243) - (246) of this Regulation, which provide exhaustive explanations on the above arguments and confirm that the determination is consistent with the relevant provisions and with the jurisprudence quoted by the GOC and the cooperating sampled exporters. The Commission restates that the grants under the programme are directly linked to the product concerned because the eligible ‘distributed solar PV systems’ specifically include the supply of modules and cells as a significant part of the projects and therefore the nexus between the benefit conferred by the government and the product concerned is direct and inextricable. As also specified particularly in Recitals (244) and (245), the investigation has confirmed that direct payments have been effected by the GOC to several sampled cooperating exporters (i.e. the purpose of installing solar panels to generate energy for their own use, including in the production process of the product concerned) using inter alia their own manufactured solar modules and cells. It has also been established that the direct payments made to the exporters in their capacity as suppliers of the product concerned to third-party project operators are in fact at odds with the provisions in the relevant legislation and that the GOC has failed to provide evidence to reconcile the situation (see namely Recitals (245) and (246)).
The limited explanation provided by the GOC and the sampled cooperating exporter that the direct transfer of funds, in violation of the Chinese legislation, was necessary because the project operator was in financial difficulty and to ensure that the grants would be used only for authorised PV systems strongly indicates that, in the absence of this direct transfer from the government, the sampled cooperating exporter acting as supplier would not have been able to receive any money for the supply of the product concerned and that the government would not have been able to ensure that the subsidy would be used for its intended purpose. From this perspective and in the absence of further evidence these payments must be viewed as a direct grant from the GOC to the producer of the product concerned, which would not otherwise have received any money for the supply of the product concerned (assuming that this supply ever took place, for which again there is no evidence on the record). On this basis the Commission believes that the arguments raised by the GOC and by the sampled cooperating exporters are legally unfounded.
(454)
The GOC also claims that for situations in which the benefits from the programme concerned the supply of the product concerned to unrelated project operators, the Commission was obliged to conduct a pass-through analysis to establish this point, citing the WTO decision in US-Softwood Lumber IV (paras. 141 and 142 of the Appellate Body Report). The Commission refers to the explanations in Recitals (244) - (246) and in Recital (352) above to dismiss this claim. Furthermore, due to the non-cooperation of the GOC and interested parties, the Commission was not in a position to carry out a pass-through analysis. Therefore there is no question of pass-through and the WTO jurisprudence quoted is irrelevant in this situation given that the proceeds were directly paid to the producers of the product concerned and directly linked to the supply of inter alia the product concerned. Since these payments were non-repayable grants, there is a financial contribution (a direct transfer of funds) and the Commission is entitled to presume that they confer a benefit to the recipient (the producers), in the absence of any evidence on further use made of the sums concerned. Had payments under this programme been made by the government to third-party project operators and the equipment acquired for fair market value, there would be no benefit to the exporters concerned. However, in a situation where payments are made to the exporting producers, the amounts used by these companies for the installation of solar panels confer a benefit because it relieves them of costs they would otherwise have incurred in this process. If the exporting producer is unable to demonstrate that a part of the grant has been transferred to third-party users, it is presumed, on the basis of facts available, that this part of the grant confers a benefit to the exporter as a general subsidy which benefits the company's activities as a whole. This is the case here.
(455)
Two sampled cooperating exporters claim that the Golden Sun programme is not specific because the relevant requirements in the Chinese legislation are objective and all enterprises meeting them can benefit from the programme, and eligibility is open to all companies, whether or not manufacturers of the product concerned. The Commission refers to its finding of specificity in Recital (247) showing that the conditions and selection criteria are not objective and do not apply automatically. The relevant required criteria confirm that the programme is limited only to the limited subset of enterprises able to fulfil them, namely those with a substantial installed capacity of at least 300kWh and with substantial assets of at least RMB 100 million. The selection criteria also refer to the need for the recipient enterprises to be included in the local Golden Sun demonstration project implementation plan, and the investigation has established that the inclusion in these local plans depend on a discretionary decision of the competent authorities not transparent and not based on objective criteria. The Commission adds that eligible ‘distributed solar systems’ rely on the manufacture and supply of solar-powered generating equipment the bulk of which is made by solar modules and cells. Therefore, contrary to the arguments of the sampled exporters this scheme is also specific in that only producers of solar systems, or in other words producers of the product concerned, are in practice eligible for the benefits under this programme either directly in their quality as project owners or indirectly in their alleged quality as suppliers of the product concerned to projects owners.
Therefore, also considering the absence of cooperation of the GOC that has failed to provide all the budget documents requested by the Commission (see Recitals (234)-(239)), it is concluded that this programme is also de facto specific under Article 4(2)(c) of the basic Regulation because mainly producers of the product concerned in fact benefit directly or indirectly from this programme. The subsidy is also used by a limited number of enterprises (the producers of the product concerned), or is used predominantly or disproportionately by these firms, since they are only a subset of the allegedly potential recipients but seem to receive all the funding.
3.5.5. Direct Tax Exemption and Reduction programmes
3.5.5.1. The two free/three half programme for foreign invested enterprises
(456)
The GOC reiterates its argument that the programme concerning foreign invested enterprises (FIEs) alleged in the complaint was terminated as of 2013. The Commission notes that the investigation period ends well before the year 2013 and thus benefits granted under this programme during the IP are countervailable. This is confirmed by the finding of the investigation, which has found benefits conferred during the IP under this programme to several sampled cooperating exporters. The benefits conferred under the programme, even if the programme was terminated in 2013, also continue in the future.
(457)
The GOC and one sampled cooperating exporter further claim that the variant scheme for High and New Technology Enterprises (HNTEs) cannot be countervailed on the basis of Article 10(1) of the basic Regulation as it was not alleged in the complaint. The Commission refers to its detailed rebuttal of this argument contained in recital (286). The Commission also recalls that the GOC has decided not to cooperate during the investigation concerning the variant of this programme. In addition to these elements, the Commission notes that the complaint lists other preferential direct tax schemes for HNTEs in addition to the two free/three half variant for FIEs (section 4.2.5.1 of the complaint), that is either the tax reductions for HNTEs (section 4.2.5.9 of the complaint) or the preferential tax programmes for FIEs recognised as HTNE (section 4.2.5.8 of the complaint). Therefore, this programme may also be considered to have a very close nexus with either or both of these other alleged tax programmes in that it concerns a reduction of the direct tax rate and is specifically targeting the same set of beneficiaries HNTEs. Once again, cooperation by the GOC could have allowed the Commission to assess properly and thoroughly all the elements that relate to the nexus with the programmes alleged in the complaint and to fill any information gaps that are present in the complaint, which is based on the prima facie evidence reasonably available to the complainant. On the basis of these arguments, the Commission restates that countervailing this programme is fully in line with Article 10(1) of the basic Regulation, as this provision allows for the investigation of any ‘alleged subsidy’ identified by the complainant, not just to a specific programme. In this case, the alleged subsidy, the foregoing of government tax revenue targeting the same type of beneficiaries, is common to all the programmes in question.
(458)
With regard to the calculation of the subsidy amount, two sampled cooperating exporters argue that the Commission has erroneously used the full year figures in the 2011 Annual Income Tax Return despite the fact that the IP covers half of 2011 and half of 2012, and this violates the calculation method in Section E(a)(ii) of the Commission Guidelines for the calculation of the amount of subsidy in countervailing duty investigations, OJ C 394, 17.12.1998, p. 6. One of these exporters further claims that, since the full 2012 tax return was not available at the time of verification, for 2012 the Commission should have based its calculation on the quarterly income tax declarations concerning the first half of the year 2012 collected on spot and/or on the profit and loss tables for 2012, which show that the company was in a loss position.
(459)
The Commission refers to recital (300) and restates the importance that the calculation of benefit be based on final audited tax returns for a certain tax year. The Commission adds that the final settlement of the 2011 tax return during the IP makes any benefit claimed on the return final, further underlying the correctness of its approach. The Commission cannot base its calculation on quarterly tax returns, because these returns reflect the on-going provisional situation at the time of filing and by definition do not take into account the final consolidated situation of the annual tax year. The objective of these returns is to ensure liquidity to the government in case taxes are provisionally due, but they reflect only the partial situation at the time of filing. It may well be the case that if the company turns a substantial profit in the last two quarters of the year that more than offset the losses in the initial quarters, then it will report a taxable profit on the final tax return. Therefore while the provisional tax returns in 2012 give a partial indication of the situation of the exporter at the time of filing and explains why the Commission collected them, their relevance is not absolute as it cannot be excluded that the situation at the end of the fiscal year as shown on the definitive return is completely different. As for the profit and loss tables concerning the year 2012, the Commission notes that financial accounting does not always correspond to the fiscal accounting and it may well be that the obligation to report items of income and loss for direct tax purposes may substantially differ from the reporting obligations for accounting purposes. There may also be adjustment for tax purposes that are not fully reflected on the financial accounts. In sum, the fact that a company is in a loss position in its financial accounts does not necessarily mean that it will be in the same loss position in its final tax return. Based on these arguments the Commission confirms that the subsidy calculation for direct tax schemes must necessarily rely on the final figures appearing on the final audited income tax return and not on periodical tax statement or on definitive or trial accounting statements.
3.5.5.2. Tax offset for research and development by FIEs
(460)
The GOC claims to be informed for the first time that the Commission is countervailing an R&D programme which is not a replacement programme of the R&D programme for FIEs alleged in the complaint. The GOC relies on similar arguments used for the previous scheme as explained in recital (457) and argues that countervailing this scheme violates Articles 11 and 13 of the WTO SCM Agreement. The GOC goes on to claim that the R&D programme for FIEs was terminated in 2008 and the new R&D programme included in the new Chinese Enterprise Income Tax Law is not a replacement programme since it does not refer to FIEs and it does not require the R&D expense to be 10 % higher than the previous year.
(461)
The Commission notes that the GOC did not provide information on this scheme in the reply to the questionnaire reply and to the deficiency letter, but that this scheme was already countervailed in previous investigations (see recital (310)). However, the Commission also notes that this programme was discussed during the verification visit with the GOC and that the relevant implementation provisions were collected as an exhibit (they had also been submitted by one of the sampled exporters). Therefore the GOC's allegation that it is the first time that it was informed of the potential countervailability of this programme is unfounded, also given that several sampled cooperating exporters with which the GOC coordinated its reply have reported this programme in their questionnaire replies. The GOC was fully aware of this fact since it inspected several times the non-confidential file. The findings of the investigation show that this programme is countervailable (recitals (310) - (314) above). The Commission adds that this programme is clearly a replacement of the previous programme targeting FIEs, because of the close nexus shown by the same form and amount of the tax benefit (additional tax offset deductible from the taxable base), the same ratio and the same underlying situation (eligible costs for R&D activities) with only slight variations. These slight variations were brought in line with the reform of the new EIT law in 2008, but the nature and substance of the programme remains fundamentally the same. The Commission also refers to the arguments on the standard of initiation set out in recital (457).
(462)
The GOC and one sampled cooperating exporter also claim that this programme is not specific because the Commission has not demonstrated that obtaining the certificate of HNTE is limited to certain enterprises. The Commission refers to its explanation in recital (313) above and in recitals (321) and (325) concerning another tax programme for the HNTEs. The Commission adds that the implementing rules for the application of this programme (see recital (321)) here further confirm the specificity finding of HNTEs as only companies in sectors supported by governmental policies and eligible under the relevant Government Catalogues and Guidelines can obtain the relevant certificate. For instance, only enterprises engaged in an R&D project prescribed in the High and New Tech Fields under the Key Support of the State and the Guidelines for Current Priorities for Development in Key Sectors of the Hi-Tech Industry of 2007 by the NDRC or R&D activities included in the scope of the Notice of the State Council on Implementing the Several Supporting Policies for the Outline of the State Medium and Long-term Scientific and Technological Development (2006-2020), No. 6 [2006] of the State Council) can obtain this certificate. It is therefore clear that this tax programme is limited only to those specific companies in the relevant sectors and R&D activities supported by the GOC, including companies in the encouraged PV sector.
(463)
With regard to the calculation of the subsidy amount, two sampled cooperating exporters argue that the Commission has erroneously used the figures in their 2011 Annual Income Tax Return whereas the IP covers half of 2011 and half of 2012, and that this violates the calculation method in Section E(a)(iii) of the Commission Guidelines for the calculation of the amount of subsidy in countervailing duty investigation of 1998. The Commission refers to all the arguments developed in Recital (459) which are equally pertinent to dismiss this claim for this programme. Furthermore, the Commission notes that the argument concerning a purported tax loss position in the 2012 tax year has limited or no relevance, because a tax deduction can be carried forward by five additional tax years and set off against any taxable income declared in the five following years. Therefore, even if the Commission would accept that these companies have made a tax loss in the year 2012 or the final audited 2012 tax return were available and would show a tax loss (which is not the case here), it would still take account of the benefits under this programme as it could not be excluded that the benefits from the tax deduction accrued in 2012 would be used as soon as the company would report taxable income in any of the following five tax years.
3.5.5.3. Tax reduction for high and New Technology Enterprises involved in designated projects
(464)
The GOC and one cooperating exporter argue that this programme is not specific, that specificity analysis is not based on any facts, and that the requirements to obtain HTNE states should be considered objective criteria or conditions governing the eligibility for the subsidy and the eligibility for this programme is automatic. With regard to the specificity finding concerning the limitation of this programme and of the R&D tax offset also to HNTEs, the Commission refers to its explanation in recitals (321) and (325), and also to recital (462) equally applicable for this programme. The Commission restates that in particular the implementing measures and documents listed above show that the application of this programme and the recognition of HNTE status, far from being available to all enterprises and relying on objective criteria, is limited only to certain sectors and enterprises supported by the GOC on the basis of criteria that do not appear to be objective or neutral. The eligibility for benefits under this programme is also not automatic but depends on the granting of HNTE certificate, which is released after a discretionary procedure by the competent authorities and is therefore not automatic.
(465)
One cooperating exporter claims that the Commission erroneously calculated the subsidy benefit from this programme because it used the 2011 audited tax return whereas the quarterly tax declarations for Q1 and Q2 of 2012 were available and collected at verification, and in any event the Commission could have requested copy of the final annual income tax declaration for 2012 as soon as it would have been available. This exporter also argues that if the 2011 tax return is used to calculate the subsidy benefit, then the 2011 company turnover and not the turnover during the IP should be used. The Commission refers to its explanation in recital (459) above. The Commission further notes that in its pre-verification letter to the sampled exporters, including the exporter in question, it had specifically requested the original full tax statements/returns for fiscal years covering the IP and the three preceding years. Therefore this cooperating exporter could and should have submitted the 2012 return as soon as available, and the Commission notes that it has not done so even as recently as it sent its comments to the disclosure document. With regard to the argument that the Commission should use the 2011 turnover to calculate the benefit, it notes that the amount of benefit from the 2011 tax return is considered to be reasonably reflective of the situation in the IP, especially as the payment of tax for 2011 was due in the IP (month) and final data for 2012 were not available at the time of verification. In any event, the Commission cannot use different denominators to measure different subsidies, otherwise the percentage figures will not be comparable and consistency in the calculation is not guaranteed. The Commission finally adds that it does not have verified figures for the 2011 turnover but it only has verified turnover figures for the IP.
3.5.6. Comments of parties concerning the provision of land use rights for less than adequate remuneration
(466)
The GOC claimed that the Commission did not determine the specificity under Articles 2.1 and 2.2 of the ASCM and did not clearly substantiate its determination of specificity on the basis of positive evidence, as required by Article 2.4 of the ASCM. According to GOC the Commission had not provided any factual evidence as to which are the certain industries that are accorded LURs at preferential rates and the legal basis of its assessment that the industry producing solar cells and modules forms part of these industries. One exporting producer made similar claim. These claims had to be rejected. The Commission cited in the recital (364) above the examples of the LUR notices where the relevant authorities limited the potential buyers for the set price to the photovoltaic industry and set price limits on the LUR purchased by the sampled exporting producers. In the absence of any other information requested from the GOC and, given the government support to the PV industry, along with discretionary and non-transparent nature of the allocation of land-use rights, the Commission considered that this information establish the existence of specificity.
(467)
The GOC and several exporting producers claimed that the LUR benchmark selected by the Commission is not adequate. The GOC also claimed that the Commission did not do its best to identify a benchmark that approximates the market conditions that would prevail in the absence of the distortion as required by the WTO Panel ruling inthe US - Definitive Anti-Dumping and Countervailing Duties on Certain Products from China (101). This claim had to be rejected. The Commission indeed looked in detail in the various indicators and compared Taiwan and PRC as a whole as well as individual Chinese provinces concerned. After such an analysis the Commission considers Taiwan as an appropriate benchmark because of the totality of the information on the file i.e. (i) the comparable level of economic development and economic structure prevailing in Taiwan and big majority of the Chinese provinces and cities where the co-operating exporting producers are established, (ii) the physical proximity of China and Taiwan, (iii) the high degree of industrial infrastructure that both Taiwan and these Chinese provinces have, (iv) the strong economic ties and cross border trade between Taiwan and the PRC, (v) the high density of population in the Chinese provinces concerned and in Taiwan, (vi) the similarity between the type of land and transactions used for constructing the relevant benchmark in Taiwan with those in the PRC and (vii) the common demographic, linguistic and cultural characteristics in both Taiwan and the PRC. Furthermore, most of the provinces concerned are considered top manufacturing provinces in the PRC.
Although the GDP per capita of Taiwan and these provinces and cities is not identical, the GDP of these provinces and cities has grown rapidly in recent years i.e. they are catching up with Taiwan. In addition, recent data suggest that the both PRC as a whole, as well as the provinces and cities concerned have much higher GDP growth rate than Taiwan, i.e. they are catching up very fast. However, it is important to note that the exact comparison made between the GDP of a non-market economy (the PRC) and the GDP of a well- established market economy (Taiwan) is not a decisive fact because it is normal for a non-market economy to lag behind a functioning market economy in terms of GDP. In addition, many other factors e.g. planning rules, environmental policy may affect the supply and demand of industrial land. The real issue is what would be the ‘prevailing market conditions’ with regard to LUR in the Chinese provinces concerned if it was a functioning market economy and on the basis of all evidence, it is concluded that they would be very similar to those of Taiwan.
3.5.7. Other comments
(468)
The complainant claimed that the Commission should disclose additional subsidy schemes found during the investigation and also establish subsidy margins for such schemes not mentioned in the complaint. In this respect it is noted that the all the subsidies which met the legal requirements for initiation were investigated by the Commission.
(469)
The complainant claimed that the Commission should have established a subsidy margin with regards to the provision of polysilicon for less than adequate remuneration on the basis of the information in the complaint and on the basis of the US DOC findings in similar PV case. The Commission investigated this programme and, on the basis of the information received from sampled exporting producers and the GOC, concluded that there was no benefit from this programme during the IP, principally because import prices of polysilicon were lower than prices charged by Chinese suppliers. It is noted that the investigation period for the US case and for the case at hand were different.
(470)
The complainant also claimed that the Commission should have established a subsidy margin with regards to provision of electricity for less than adequate remuneration. This claim had to be rejected. The Commission did not find sufficient evidence that the sampled exporting producers, with the exception of LDK, benefited from preferential provision of electricity in the IP.
(471)
The GOC claimed that the Commission's calculation methodology resulted in the ‘double counting at the level of the ant-dumping and anti-subsidy margin calculations’. According to the GOC the Commission should have deducted the subsidy margin calculated for the export credit insurance programme from the dumping margins on the basis that it is an export subsidy. The GOC also claimed that the Commission should have deducted from the dumping margin the subsidy margins calculated on the basis of out-of-country benchmarks. It reasoned that ‘part of dumping calculated based on an analogue country normal value is actually same subsidisation that has been countervailed in the parallel anti-subsidy investigation’. Neither of these claims would have any impact on the level of the resulting measures as in the present case the combined duties are limited by the injury margin. The GOC also confirmed this in the comments to definitive disclosure document. Therefore it was not considered necessary to address the substance of these claims.
3.6. Amount of countervailable subsidies
(472)
The amounts of countervailable subsidies in accordance with the provisions of the basic Regulation, expressed ad valorem, for the investigated companies are set out in the table below:
Exporting producer
Definitive subsidy margin
Wuxi Suntech Power Co. Ltd;
Luoyang Suntech Power Co. Ltd;
Suntech Power Co. Ltd;
Wuxi Sun-Shine Power Co. Ltd;
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd,
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Shanghai Jinglong Solar Energy Technology Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd,
de minimis
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd and related companies
6,5 %
Other co-operating companies (Annex 1)
6,4 %
All other companies
11,5 %
(473)
In accordance with Article 15(3) of the basic Regulation, the total subsidy margin for the cooperating companies not included in the sample is calculated on the basis of the total weighted average subsidy margin established for the cooperating companies in the sample, i.e. 6,4 %.
(474)
Given the high level of cooperation of Chinese exporting producers, the ‘all other companies’ duty was set at the level of the highest duty to be imposed on the companies, respectively, sampled or cooperating in the investigation. The ‘all other companies’ duty will be applied to those companies which had not cooperated in the investigation.
4. INJURY
4.1. Definition of the Union industry and Union production
(475)
The like product was manufactured by around 215 producers in the Union. They constitute the Union industry within the meaning of Article 9(1) of the basic Regulation and will hereafter be referred to as ‘the Union industry’. The Institutions have verified claims by interested parties that there was a higher number; this verification has revealed that the alleged additional producers were in reality mostly exporting producers, importers related to those, distributors and installers.
(476)
All available information concerning the Union industry, including information provided in the complaint, macroeconomic data provided by Europressedienst, an independent consultancy firm (‘the consultant’) and the verified questionnaire responses of the sampled Union producers were used to establish the total Union production in the IP since complete public information on production was not available. As modules and cells are imported into the Union under customs headings covering other products not subject to the present investigation and the reported import volumes are in tonnes, Eurostat could not be used to determine import volumes and values, which were based on the data provided by the consultant. When possible, the data received from the consultant were cross-checked with other available public sources and with the verified questionnaire replies.
(477)
On this basis, the total Union production was estimated to be around 4 GW for modules and 2 GW for cells during the IP.
(478)
As indicated in recital (21) above, nine Union producers were selected in the sample representing 18 % - 21 % of the total Union production of modules and 17 % - 24 % of the total Union production of cells.
(479)
Several parties contested the fact that data provided by the consultant were used to determine, inter alia, Union production, Union production capacity as well as other macroeconomic injury indicators concerning the Union industry and import data. These parties questioned the independence of the consultant alleging that it was linked to the complainant. They also requested clarifications on what basis the consultant was selected by the Commission and questioned its expertise in collecting economic data related to the PV sector. In this regard, it was claimed that the Commission should have based its findings on data from other available sources, in particular known research institutes. Lastly, a reference to Best Practices for the submission of economic evidence and data collection in cases concerning the application of Articles 101 and 102 of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) and in merger cases was made by AFASE to contest the reliability of the data submitted by the consultant.
(480)
As regards the alleged links between the consultant and the complainant, the relevant interested parties did not submit any evidence showing that such links existed. Likewise, the investigation did not bring into light any evidence of a relationship going beyond purely commercial character. Following final disclosure one interested party claimed that there were indications that the prima facie evidence provided by the complainant Union industry in the complaint were based on data provided by the same consultant. Even though it is acknowledged that findings for some indicators were indeed similar to the evidence provided in the complaint that does not necessarily mean that they were established on the basis of one source only. In this regard, the complaint provides the various sources used. The claims in this regard had therefore to be rejected.
(481)
The Commission considered it appropriate to make use of this consultancy in the current investigation, due to the unavailability from other publicly available sources of the necessary macroeconomic data covering the total Union market as well as import data. Prior to selecting Europressedienst the Commission assessed the methodology used by the consultant for the collection of the relevant data as well as the consultant's ability to provide the necessary data separately for all product types and for the entire period considered.
(482)
Furthermore, during the investigation, data provided by the consultant were counter checked when possible with other available sources and were confirmed. In this respect, it is noted that several research companies specialised in collecting PV statistics exist on the market and the figures reported are almost never identical. This is due to the fact that precise figures are difficult to derive for any research institute and therefore the reported PV market indicators will always be based on estimates, independently of the provider of such figure. In this context, the cross-checking exercise carried out by the Commission consisted of comparing the trends of the data received from the consultant with the trends of the same data published by other research companies, the Commission's Joint Research Center (‘JRC’) and the EPIA on the same topics, when available. No significant differences were noticed as a result of the cross-checking exercise and the trends of the indicators for which the cross-checking was done were similar. Provisional anti-dumping findings were therefore not solely based on data provided by the consultant but also on the Commission's own analysis and assessment of these data. In addition, as mentioned above in recital (8), after the imposition of provisional anti-dumping measures a verification visit took place at the premises of the consultant. The Commission carried out the on-the-spot check at the consultant's premises to verify the reliability of the methodology and data supplied. The on-the-spot check was carried out as a follow-up of the cross-checking of the data by the Commission and to obtain further assurance as regards the reliability and quality of the data and related methodology. The on-the-spot verification was considered appropriate in application of the principle of good administration, even if those data were not provided by an interested party but by a consultant. As a result, the Commission was further reassured of the reliability of the data provided by the consultant.
(483)
One party claimed that the methodology of cross checking used by the Commission was not explained in sufficient detail and requested that the other sources used for the cross checking should be disclosed. This party argued further that the methodology used was in any event invalid insofar that only trends of various sources were compared and not absolute values.
(484)
As far as the other sources used to cross check the data provided by the consultant are concerned, these were reports published by the JRC and by ‘EPIA’ on the same topics. As for the comparison of data with other sources it is noted that they showed not only similar trends but also similar magnitudes. Therefore, it was concluded that the methodology used was appropriate and the claims in this regard were rejected.
(485)
The consultant's main activity is collecting data linked to the PV sector and developing an up-to-date database of companies active in the PV market. These data are published in specialised photovoltaic magazines and also used by individual companies for which it carries out specialised research. The database developed by Europressedienst is regularly up-dated and re-published. In addition, the consultant has several years of experience in this sector. More precisely, the methodology of the consultant is to collect, cross-check and agglomerate information using various sources available in the market. To this end, it collects the data via standard questionnaires sent to the companies listed in the database or via phone, especially from the Union producers, or during the specialised fairs, notably from producers in third countries. When the information cannot be obtained through the channels just mentioned, Europressedienst checks the financial reports of companies in the photovoltaic sector or co-operates on a freely basis with other research institutes with a view to obtaining or cross-checking the data. It was verified that these sources were used by the consultant in its daily activity. In the light of the above, it was considered appropriate to make use of Europressedienst's services in the present investigation and the parties' claims in this respect were therefore rejected.
(486)
With regard to the Best Practices for the submission of economic evidence issued by the competent service of the Commission (‘the Best Practices’), the following remarks should be made. First of all, it is a document that cannot engage the Commission, as it has not been adopted by the College, but published by the competent service with the purpose of providing recommendations to parties as to how to present economic evidence. Secondly, the Best Practices concern the submission of economic analysis and data used in competition investigations pursuant to Article 101 and 102 TFEU and in merger cases. The applicable rules, standards of proof and investigating powers of the Commission in those competition cases cannot be compared to trade defence investigations, to which an entirely different set of rules applies.
(487)
Several parties contested the methodology used by the consultant claiming that it would not reach recognised scientific standards. However, as mentioned above in recital (481) above, the methodology was assessed and the resulting data were cross-checked and verified and as a result were considered in line with other published data and therefore reasonably reliable. Specific points raised by certain interested parties, were clarified bilaterally and made available in the open file of the investigation for inspection by interested parties.
(488)
The CCCME argued that the methodology of data aggregation was not clarified. This claim was rejected as the relevant information was made available to all interested parties in the file open for inspection by interested parties.
(489)
After final disclosure, several parties reiterated their concerns on the selection of the consultant by the Commission and on the quality of the data supplied. In this respect it was claimed that the consultant's data can be ordered and purchased on an ad hoc basis to meet the specifically identified requests of potential clients and may therefore not be objective. In addition, CCCME contested that the data collected by the consultant can be considered as positive evidence within the meaning of Article 3(2) of the basic Regulation since the data was to a large extent based on assumptions and estimations. Furthermore, it was claimed that the data supplied were not sufficiently supported by evidence in the file and that they were not of an affirmative, objective and verifiable character.
(490)
In respect of these claims, reference is made to the recitals (481) - (482) above where additional information was provided regarding the selection of the consultant. In addition, it is noted that the Commission hired the consultant on the basis of the best available information at that moment in time and in full compliance with the Commission Financial Regulation applicable to the procedure. Furthermore, it is recalled that the consultant's capacity to provide all the needed data in due time was of great importance since the Commission was bound to statutory deadlines for the publication of the provisional findings in the on-going investigation.
(491)
As regards the quality of the data supplied and whether it can be considered as positive evidence in accordance with Article 3(2) of the basic Regulation, as mentioned above in recital (482), the consultant's methodology for collecting the data was examined and it was assessed that it was of satisfactory quality. In addition, as also mentioned above in the same recital, the data supplied by the consultant were cross-checked when possible with other sources and found to be reasonably accurate. Finally, it is noted that the consultant has one database which is up-dated on a regular basis, independently of the clients' needs and requests. The same database is used to aggregate and deliver PV statistics to various clients, and therefore the allegation that data were not objective had to be rejected.
(492)
After final disclosure, one interested party claimed that the Commission had not disclosed the sources, the methodology used and the companies with which the consultant co-operated to compile the macroeconomic data supplied. Another interested party reiterated that the methodology applied by the consultant suggests inaccurate results. Several interested parties requested further information concerning the methodology used by the consultant such as the average response rates to the questionnaires/interviews, the percentage of data collected through each channel, how these were verified, the approximations/assumptions used to generate the data, the number of companies for which approximations were made, and at least a range of the number of employees of the consultant.
(493)
In respect of these claims, it is noted that subsequently to the imposition of the provisional measures, the Commission provided interested parties with the methodology and with the sources used by the consultant in aggregating the data and addressed specific questions of the interested parties in this regard following the provisional anti-dumping disclosure. The additional requests for information of the interested parties concerned following final disclosure are considered to be covered by the information made available after the imposition of provisional duties to the extent that the confidentiality limitations allowed it. In addition, it is underlined that the Commission verified on-the-spot the way the data had been collected and aggregated by the consultant and the relevant underlying assumptions for aggregating the data. The results of the verification were satisfactory and the Commission was reassured of the reasonableness of the underlying assumptions and of the quality of the data supplied by the consultant. Furthermore, the parties did not contest the data as such.
(494)
After final disclosure, another party requested clarifications with regard to the number of Union producers considered by the consultant in its data collection and the overlap between these and the around 215 Union producers known to the Commission. In this respect, it is clarified that the Union producers considered by the consultant are largely the same than the ones known to represent the Union industry in this investigation mentioned in recital (475) above.
(495)
After final disclosure, one party claimed that the Commission has conducted the injury analysis in an inconsistent manner since it was done separately for modules and cells while the injury and subsidy margin calculations had been established as a weighted average for modules and cells together. In this respect, it is noted that while indicators were shown separately for each product type, the conclusions reached for each indicator refer to the product under investigation as a whole. It is also recalled that modules and cells are one single product and therefore the subsidy margins and the injury elimination level were established on this basis. Therefore, the claim was rejected.
(496)
Finally, another party claimed that the calculation of the values of macroeconomic indicators during the IP was wrongly based on a simple average of the years 2011 and 2012 as such methodology would not be objective and would not lead to results reflecting the reality during the IP. It is clarified that a simple average of the data was only used in case where there were similar trends in the periods concerned. In case trends were different, the methodology was adapted accordingly by taking into consideration market reality. The party concerned did not develop to what extend the results of the methodology used would not reflect market reality. These claims were therefore rejected.
4.2. Determination of the relevant Union market
(497)
Part of the Union industry is vertically integrated and a substantial part of the Union industry's production was destined for captive use, in particular for the production of cells.
(498)
In order to establish whether or not the Union industry suffered material injury and to determine consumption and other economic indicators, it was examined whether and to what extent the subsequent use of the Union industry's production of the like product (‘captive’ use) had to be taken into account.
(499)
In order to provide a picture as complete as possible of the situation of the Union industry, data have been analysed for the entire activity of the like product and it was subsequently determined whether the production was destined for captive use or free market.
(500)
It was found that the following economic indicators related to the Union industry should be examined by referring to the total activity (including the captive use of the industry): consumption, sales volume, production, production capacity, capacity utilisation, growth, investments, stocks, employment, productivity, cash flow, return on investment, ability to raise capital and magnitude of the amount of the countervailable subsidies. This is because the investigation showed that those indicators could reasonably be examined by referring to the whole activity as the production destined for captive use was equally affected by the competition of imports from the country concerned. Hereinafter the captive and the free market together are referred to as ‘total market’.
(501)
As regards profitability, the analysis focused on the free market since prices in the captive market were found not to always reflect market prices and did not have an impact on this indicator.
(502)
Several parties argued that the injury should have been assessed separately for the captive and for the free market. One party argued that data relating to cells destined for captive use should have been excluded from the injury assessment on the grounds that they were not affected by the subsidised imports.
(503)
The investigation has shown that vertically integrated Union producers were forced to import subsidised products (cells) and to cease production of these products at cost above the import price, as a consequence of the price pressure exerted by the subsidised imports. Furthermore, the investigation also revealed that the free market and the captive market displayed the same trends in prices, which also showed that they were equally affected by the imports concerned.
(504)
After final disclosure, several parties reiterated that the Commission failed to provide an adequate and reasoned analysis of the captive market or why a separate analysis had not been carried out. One party claimed that no information was provided about the significance of the Union production destined for captive use. In addition, it was claimed that recital (106) to the provisional anti-dumping Regulation concluding that prices in the captive market did not always reflect market prices, contradicted the conclusions set out in recital (503) above that the free market and captive market displayed similar trends in prices.
(505)
It is firstly noted that recital (105) to the provisional anti-dumping Regulation sets out the reasons as to why it was considered appropriate to examine injury indicators (except for profitability) referring to the total activity of the Union industry including captive use. In this regard it is recalled, as set out in the same recital, that the investigation revealed that the production destined for captive use was equally affected by the competition of the imports from the PRC, which as such was not contested by the interested parties concerned. Therefore, the claim that no explanations were given as to why no separate analysis took place had to be rejected. Likewise, as it follows from this conclusion, it had also to be rejected that such separate analysis of the captive market should have taken place.
(506)
Secondly, while on the basis of the above the significance of the Union production destined for captive use was not considered an essential element, it is noted that the Union production of cells destined for captive use represented about half of the total production in the IP. Finally, it is clarified that the fact that prices in the captive market do not reflect the prices in the free market is not necessarily contradicting the fact that both prices followed the same trends, as they may still be at different levels or price movements may be at a higher or lower degree and thus depicting a different picture. On the basis of the above, the claims concerning the captive market were rejected.
(507)
The parties concerned did not provide any information which could have devaluated this finding. On these grounds, the claims in this respect were rejected.
4.3. Union consumption
(508)
The Union consumption comprised the total volume of imports of the product concerned and the volume of total sales of the like product in the Union, including those destined for captive use. No complete data for the total sales of the Union industry on the Union market were available. Furthermore, imports into the Union were registered under customs headings covering other products not subject to the present investigation and the reported Eurostat import volumes were in tonnes. Consequently, Eurostat could not be used to determine import volumes and values. Therefore, the Union consumption was based on data provided by the consultant as described above and cross-checked with public sources such as market researches and publicly available studies and with the verified questionnaire replies.
(509)
Union consumption developed as follows:
Table 1-a
Union consumption for modules (in MW)
2009
2010
2011
IP
Total market
5 465
12 198
19 878
17 538
Index (2009=100)
100
223
364
321
Source: Europressedienst
Table 1-b
Union consumption for cells (in MW)
2009
2010
2011
IP
Total market
2 155
3 327
4 315
4 021
Index (2009=100)
100
154
200
187
Source: Europressedienst
(510)
In the period considered, the total Union consumption increased by 221 % for modules and by 87 % for cells between 2009 and the IP, but decreased in the IP compared to 2011. In overall terms the Union consumption of the product under investigation grew significantly when compared to its 2009 level.
(511)
One interested party argued that data concerning the Union consumption of the product under investigation vary significantly, depending on the source used. This party argued that reliable data can only be established on the basis of the information gathered from specialised institutions or research centres. In view of the explanations and conclusions reached in the recitals (481) to (483) above concerning the reliability of the data provided by the consultant used in the investigation, this argument was rejected.
(512)
The same party argued that Union consumption should not be established by merely adding up available module production capacities in the Union and that rather the module consumption for the Union's industry own projects should be deducted therefrom. This argument was rejected, as consumption of modules was established on the basis of newly installed capacities in the Union. This is a common practice for determining the module consumption. For cells, the consumption was determined on the basis of the Union production of modules.
(513)
Another party argued that that the methodology described by the consultant admits the difficulty to establish reliable consumption figures. It was further argued that import data as well as export sales from the Union industry were either based on unverifiable estimations or incomplete data and that the cross checking of the Commission was not sufficient to allow the conclusion that those data were indeed reliable and accurate.
(514)
As already mentioned above in recitals (481) to (482) above the quality of the data and the methodologies used to collect them was verified by the Commission during an on-spot visit on the basis of which it was considered that the methodologies used were appropriate and the results accurate and reasonably reliable. This claim was therefore rejected.
4.4. Imports from the country concerned
4.4.1. Volume and market share of the imports from the country concerned
(515)
Imports into the Union from the country concerned developed as described in the tables below. Figures are reported only in indexes and in ranges for reasons of confidentiality. This is because imports made by the exporting producer for which no subsidies were found as mentioned in recital (472) above, have been deducted from the total imports from the PRC.
Table 2-a
Imports of modules from the PRC (in MW)
2009
2010
2011
IP
Import volumes from PRC
Index (2009=100)
100
251
462
408
Market share in total market
60 % - 65 %
68 % - 73 %
75 %-80 %
78 % - 83 %
Source: Europressedienst
Table 2-b
Imports of cells from the PRC (in MW)
2009
2010
2011
IP
Import volumes from PRC
Index (2009=100)
100
273
491
506
Market share in total market
5 % - 10 %
12 % - 17 %
17 % - 22 %
22 % - 27 %
Source: Europressedienst
(516)
Over the period considered, import volumes to the Union from the country concerned increased considerably by around 300 % for modules and by more than 400 % for cells. This led to significant market share increases of the imports from the country concerned into the Union. More specifically, the market shares of imports from the country concerned increased from [60 % - 65 %] to [78 % - 83 %] for modules and from [5 % - 10 %] to [22 % - 27 %] for cells. In overall terms the imports of the product concerned from the PRC increased significantly in terms of volume and market share between 2009 and the IP.
(517)
It should be noted that the increase in imports from the country concerned was much higher than the increase in the Union consumption for the product concerned. Consequently, the exporting producers were able to benefit from Union's growing consumption and their position on the market became stronger due to larger market shares.
(518)
One interested party argued that data concerning import volumes of the product under investigation vary significantly, depending on the source used. This party argued that reliable data can only be established on the basis of the information gathered from specialised institutions or research centres. In view of the explanations and conclusions reached in the recitals (481) to (483) above, concerning the reliability of the data used in the investigation, this argument was rejected.
(519)
After final disclosure, one interested party contested the methodology to determine the total import value from the PRC claiming that it had been based on transactions made at CIF level duty unpaid and it is therefore doubtful whether these transactions had been destined for Union consumption. In respect of this claim, it is clarified that the total import value from PRC as provided by the consultant had not been used in the findings and that only import volumes and import prices were determined during the investigation. As the methodology to determine import prices was not contested as such by the interested party concerned reference is made to the relevant findings in recitals (520) to (528) below. Therefore, the above claim was rejected
4.4.2. Prices of imports and price undercutting
(520)
The average price of imports into the Union from the country concerned developed as follows:
Table 3-a
Import price of modules from PRC (in EUR/kW)
2009
2010
2011
IP
Import prices
2 100
1 660
1 350
764
Index (2009=100)
100
79
64
36
Source: Europressedienst and verified sample questionnaire replies
Table 3-b
Import price of cells from PRC (in EUR/kW)
2009
2010
2011
IP
Import prices
890
650
620
516
Index (2009=100)
100
73
70
58
Source: Europressedienst and verified questionnaire replies
(521)
The average import price from the PRC dropped significantly over the period considered for modules and cells. For modules, the average import price decreased by 64 %, from 2100 EUR/kW in 2009 to 764 EUR/kW in the IP. Likewise, the average import price of cells from PRC dropped by 42 %, from 890 EUR/kW to 516 EUR/kW.
(522)
In overall terms, the price of the product concerned decreased significantly between 2009 and IP.
(523)
One cooperating unrelated importer claimed that import prices should have been established on the basis of its imports of the product concerned in the Union as provided by this importer during the investigation. However, the data provided by this importer during the investigation only represented a fraction of the total imports in the Union and no meaningful conclusions could be drawn as to the average import price of all imports from the PRC during the whole period under consideration covering several years on this basis. Therefore, this claim was rejected.
(524)
Another party claimed that the methodology to determine the prices was not explained, in particular as to how the data of various sources had been merged and reconciled. In addition it was argued that importation costs should have been based on the verified information collected during the investigation rather than on estimates.
(525)
It is considered that the methodology made available to interested parties is sufficiently complete to understand as to how figures were established. As far as ‘importation’ cost is concerned, it is clarified that an adjustment was made to on-the-spot-prices to arrive to CIF prices. The estimation made was confirmed with the data collected during the investigation.
(526)
In order to determine price undercutting during the IP, the weighted average sales prices per product type of the sampled Union producers charged to unrelated customers on the Union market, adjusted to an ex-works level, were compared to the corresponding weighted average prices per product type of the imports from the cooperating Chinese exporting producers to the first independent customer on the Union market, established on a CIF basis, with appropriate adjustments for post-importation costs, i.e. custom clearance, handling and loading costs. The average post-importation costs of the sampled importers of modules were used when their data were available.
(527)
The price comparison was made on a type-by-type basis for transactions at the same level of trade, duly adjusted where necessary, and after deduction of rebates and discounts. The result of the comparison, when expressed as a percentage of the sampled Union producers' turnover during the IP, showed weighted average undercutting margins within the ranges of [19,8 % - 37,5 %] for modules and [12,6 %-53,8 %] for cells, and [19,8 %-37,5 %] in overall terms for the product concerned.
(528)
It should be noted that for one sampled exporting producer a negative price undercutting for cells was calculated. However, as the exported quantities were not significant this cannot be considered representative. Moreover, another sampled exporting producer, contested the source for the adjustment for mono cells to multi cells, without however substantiating the argument. Indeed the specific adjustment was not contested by the exporting producer nor did they provide any new information or evidence, therefore this claim was rejected.
4.5. Economic situation of the Union industry
4.5.1. General
(529)
Pursuant to Article 8(4) of the basic Regulation, the Commission examined all relevant economic factors and indices having a bearing on the state of the Union industry. As mentioned in recitals (14) to (22) above, sampling was used for the examination of injury suffered by the Union industry.
(530)
For the purpose of the injury analysis, the Commission distinguished between macroeconomic and microeconomic injury indicators. The Commission analysed the macroeconomic indicators for the period considered on the basis of the data obtained from the independent consultant as cross checked whenever possible with other available sources and from the sampled Union producers' verified questionnaire responses. The Commission analysed the microeconomic indicators on the basis of the sampled Union producers' verified questionnaire responses.
(531)
For the purpose of this investigation, the following macroeconomic indicators were assessed on the basis of information relating to all producers of the like product in the Union: production, production capacity, capacity utilisation, sales volume, market share, growth, employment, productivity, magnitude of the amount of countervailable subsidies and recovery from past subsidisation or dumping.
(532)
The following microeconomic indicators were assessed on the basis of information relating to the sampled producers of the like product in the Union: average unit prices, unit cost, labour costs, inventories, profitability, cash flow, investments, return on investments and ability to raise capital.
(533)
One interested party claimed that market conditions of the product concerned differ per Member State and that therefore the injury analysis should be made at the level of each Member State separately. This allegation was not substantiated. In addition, the investigation did not reveal any particular circumstances justifying an injury analysis per Member State. This claim was therefore rejected.
(534)
Some parties questioned the overall reliability of macroeconomic injury indicators used by the Commission for the purpose of this investigation. They argued that the trends established for a number of these indicators diverged from the trends for the same indicators established for the sampled Union producers. Particular reference was made to Union production, productivity, sales, average labour costs and employment.
(535)
The macroeconomic indicators were established in relation to all producers in the Union. In case the same data are compiled in relation to individual Union producers or a group of Union producers (i.e. the sampled Union producers), the trends are not necessarily identical, as e.g. the weight of each company considered is not taken into consideration in such comparison. Therefore, the results of the exercise of comparing the macroeconomic indicators for all Union producers and those for sampled Union producers are not necessarily meaningful and do not allow for the conclusion that the one or the other set of data is unreliable. In any event, when comparing the trends of the macroeconomic indicators of the Union industry with the same consolidated indicators of the sampled Union producers, differences in trends can be noted for several indicators, such as the production, production capacity, sales volumes, employment and productivity of the Union industry between 2011 and the IP. For all these indicators, the sampled Union producers performed better than the overall Union industry. The reason is that in the IP many Union producers, not included in the sample, stopped their production or became insolvent, thus having a negative impact on the macroeconomic indicator calculated at the Union level. These claims were therefore rejected.
(536)
One interested party claimed that the conclusion as set out in recital (153) to the Provisional anti-dumping Regulation that the analysis of the situation of the Union industry showed a clear downward trend of all main injury indicators was based on data provided by the consultant. In this respect, it is clarified that, on the one hand, the macroeconomic indicators, as listed in Tables 4-a to 6-c to the Provisional anti-dumping Regulation, were based on data obtained from the consultant and cross-checked when possible with other available sources. On the other hand, the microeconomic indicators, as listed in the Tables 7-a to 11-c to the Provisional anti-dumping Regulation, were based on data collected from the sampled Union producers and verified on-the-spot by the Commission. It should also be noted that determinant factors for the injurious situation of the Union industry such as the profitability levels of the Union industry, the average sales price in the Union as well as price undercutting calculations were based on data collected from the sampled Union producers and exporting producers as verified on-the-spot. The above claim was therefore rejected.
4.5.2. Macroeconomic indicators
4.5.2.1. Production, production capacity and capacity utilisation
(537)
The total Union production, production capacity and capacity utilisation developed as follows over the period considered:
Table 4-a
Modules - production, production capacity and capacity utilisation (MW)
2009
2010
2011
IP
Production volume
2 155
3 327
4 315
4 021
Index (2009=100)
100
154
200
187
Production capacity
4 739
6 983
9 500
9 740
Index (2009=100)
100
147
200
206
Capacity utilisation
45 %
48 %
45 %
41 %
Source: Europressedienst
Table 4-b
Cells - production, production capacity and capacity utilisation (MW)
2009
2010
2011
IP
Production volume
1 683
2 376
2 723
2 024
Index (2009=100)
100
141
162
120
Production capacity
2 324
3 264
3 498
3 231
Index (2009=100)
100
140
151
139
Capacity utilisation
72 %
73 %
78 %
63 %
Source: Europressedienst
(538)
The overall Union production of modules increased by 87 % during the period considered. Production reached a peak in 2011 and then dropped in the IP. The Union production of modules increased at a much slower pace than the growth in consumption, which more than tripled during the same period. Against the background of a significant increase in consumption, the Union producers doubled their production capacity for modules during the period considered. However, in spite of higher production levels, the Union industry's capacity utilisation rate decreased by 4 percentage points, reaching only 41 % during the IP.
(539)
The Union production of cells increased by 20 % in overall terms during the period considered. It reached a peak in 2011 and decreased after that in the IP. The Union production of cells followed the trend of Union consumption with a slower increase until 2011 and then a more pronounced fall in the IP. In line with the evolution of Union consumption, the Union industry first increased their capacity by 51 % until 2011 and then this decreased during the IP. In overall terms, the capacity increased by 39 % during the period considered. The capacity utilisation rate increased until 2011 reaching a peak of 78 % and then decreased by 15 percentage points during the IP. Overall, the capacity utilisation of the Union industry of cells decreased over the period considered reaching 63 % during the IP.
(540)
Therefore, the Union industry expanded their capacity in response to an increased consumption. However, the Union industry's production levels increased at a much slower pace than the consumption, which led to a decrease of the capacity utilisation rates for the product concerned during the period considered.
(541)
AFASE claimed that the production volume established for modules and cells in recital (537) above and the production capacity of the Union industry established for modules and cells in the same recital were overestimated and provided data from other sources (i.e. EPIA, IMS and BNEF) showing lower volumes. These figures are those retained in recital (537) above.
(542)
The production volume established in recital (537) above is based on information covering both publicly listed companies and non-listed companies. The development of the Union production as established in recital (537) above is furthermore in line with the development of Union consumption established in recital (509). To the contrary the data provided by AFASE on production volumes showed different trends with the Union consumption as established in recital (509) and with the statistics of Union consumption published by the EPIA.
(543)
As far as production capacity is concerned, the investigation revealed that the findings as set out in recital (537) included the production capacities of companies that filed for insolvency or stopped production during the IP, while they had not sold their production plants and machinery and thus able to resume production very quickly. Likewise, as mentioned above in recital (542), the figures in recital (537) included data from non-listed companies.
(544)
Finally, the data provided by the independent consultant were counter-checked and verified and found to be reasonably accurate. On the basis of the above, the data provided by AFASE based on other available sources were not found to be necessarily in contradiction with the findings of the Provisional anti-dumping Regulation.
(545)
In any event, accepting the figures provided by AFASE would not have an impact on the overall finding that the Union industry suffered material injury as the trend of these indicators, i.e. Union production and Union production capacity would be even more pronounced.
(546)
One cooperating unrelated importer argued that production volume, production capacity and capacity utilisation should have been established on the basis of the data of the sampled Union producers only. However as these are macroeconomic indicators they should be established at the level of all Union producers in order to establish a meaningful and complete picture of the situation of the Union industry. This claim was therefore rejected.
(547)
After final disclosure, one party requested the Commission to clarify how the annual Union production had been calculated by the consultant. Another party requested the Commission to give further explanations concerning the reconciliation of the different data available related to the total Union production capacity. Another party suggested that the total Union production and production capacity should have been obtained from the Union producers selected in the sample as this would have given a more reliable result. In this regard, it was alleged that publicly available data were imprecise due to the confidential character of these data and that any research centre or consultant had to base its analysis on a number of estimations and assumptions.
(548)
It is clarified that the annual Union production was calculated on the basis of the figures reported by the Union producers to the consultant. When the annual production of a certain Union producer could not be obtained for a specific year, this was estimated by applying the capacity utilisation rate from the previous year to the new production capacity of that year. The Institutions have also compared the figure obtained by the consultant with the figures reported in the replies of the Union industry to the standing questionnaires prior to initiation. Both figures are similar.
(549)
As regards the request to provide further explanations concerning the reconciliation of the different data available for Union production capacity, it is noted that this information had already been provided in the open file open for inspection to the interested parties. Therefore, this request was rejected.
(550)
Finally, the Union production and production capacity are macroeconomic indicators and therefore have to be established at the level of the entire Union industry rather than on the level of the sampled Union producers.
(551)
After final disclosure, one party argued that the methodology used to collect production data (mainly interviews and visits of production sites) did not allow for reliable results due to the confidential character of these data and as a consequence the reluctance of companies to disclose them. Such methodology cannot therefore be considered as adequate. This was allegedly confirmed by the fact that although a much higher number of Union producers was used by the consultant than the one taken into account by the Commission during the examination of standing at initiation stage, the total production volume established by the consultant is lower than the total production volume established by the Commission for the purpose of the examination of the standing. This party further claimed that consequently the information related to this injury indicator cannot be considered as positive evidence within the meaning of Article 8(1) of the basic Regulation.
(552)
It is first clarified that the number of producers taken into consideration by the consultant on the one hand and the Commission on the other hand was largely the same and that the argument that results were inconsistent had therefore to be rejected. It is further recalled that the data collected by the consultant were cross checked with other sources wherever possible and it was found that the estimations were sufficiently reliable. It is therefore confirmed that the information on production data provided by the consultant was considered as positive evidence within the meaning of Article 8(1) of the basic Regulation.
4.5.2.2. Sales volumes and market share
(553)
The Union industry's sales volume and market share developed as follows over the period considered:
Table 5-a
Modules - sales volume and market share (in MW)
2009
2010
2011
IP
Sales volume on the Union market
1 037
1 890
2 683
2 357
Index (2009=100)
100
182
259
227
Market share
19 %
15 %
13 %
13 %
Source: Europressedienst
Table 5-b
Cells - sales volume and market share (in MW)
2009
2010
2011
IP
Sales volume total market
1 470
1 913
2 245
1 545
Index (2009=100)
100
130
153
105
Market share
68 %
57 %
52 %
38 %
Source: Europressedienst
(554)
During the period considered, the sales volume of modules increased by 127 %. However, in the context of an increase in consumption of 221 %, this was translated into a decrease of the Union industry's market share from 19 % in 2009 to 13 % during the IP. As regards cells, the Union industry's sales increased only marginally by 5 % while consumption increased by 87 % resulting in a market share reduction from 68 % in 2009 to 38 % in the IP. In response to a growing consumption, the Union industry's sales of modules and cells grew much less than the imports from the country concerned. Thus, the Union industry could not benefit from the growing consumption. As a consequence, the market shares for modules and cells decreased over the period considered.
(555)
One interested party claimed that the market share of the Union industry for modules was already only 19 % in 2009 and that a decrease by 6 percentage points during the period considered cannot be considered as injury.
(556)
The decrease in market share by 6 percentage points over the period considered has to be seen against the background of an increase of the Union consumption for modules by over 200 % over the same period. As mentioned above, even under the scenario of an increased consumption it could not increase its sales volume accordingly and suffered losses in market share. This argument had therefore to be rejected.
(557)
One party argued that the methodology used to collect sales data (mainly interviews and visits of production sites) did not allow for reliable results due to the confidential character of these data and as a consequence the reluctance of companies to disclose them. Such methodology cannot therefore be considered as adequate. Likewise, they cannot be considered as positive evidence within the meaning of Article 8(1) of the basic Regulation. As mentioned above in recital (482) above the data collected by the consultant were cross checked with other sources wherever possible and it was found that the estimations were sufficiently reliable. It is therefore confirmed that the information on sales data provided by the consultant was considered as positive evidence within the meaning of Article 8(1) of the basic Regulation.
4.5.2.3. Employment and productivity
(558)
Employment and productivity developed as follows during the period considered:
Table 6-a
Modules -employment and productivity
2009
2010
2011
IP
Number of employees
11 779
15 792
17 505
16 419
(Index 2009 = 100)
100
134
149
139
Productivity
(kW/employee)
183
211
247
245
(Index 2009 = 100)
100
115
135
134
Source: Europressedienst
Table 6-b
Cells - employment and productivity
2009
2010
2011
IP
Number of employees
5 281
5 937
5 641
4 782
(Index 2009 = 100)
100
112
107
91
Productivity
(kW/employee)
319
400
483
423
(Index 2009 = 100)
100
126
151
133
Source: Europressedienst
(559)
Employment for modules increased between 2009 and the IP by 39 %, while it decreased by 9 % for cells. However, it is noted that employment increased until 2011 and then decreased during the IP for modules. For cells, employment increased until 2010 and then decreased during 2011 and IP. The total productivity showed positive trends for modules and cells increasing by 34 % and 33 %. This is partly due to the efforts of the Union industry to respond to the pressure of the subsidised imports from the PRC.
(560)
Therefore, in line with the decrease in Union production of modules between 2011 and the IP, employment for modules also decreased during the same period. For cells, the employment increased until 2010 and then decreased in 2011 and in the IP while the Union production of cells grew steadily until 2011 and then started to fall.
(561)
Following final disclosure, one party claimed that the methodology to establish total employment in the Union during the period considered was incorrect. This party alleged that wherever the employment rate of a specific Union producer was not available, the average employment of those Union producers for which this information was available was taken into consideration instead. This had to be rejected as the methodology to establish total employment was different, i.e. in case employment data for a certain Union producer was not available, this figure was estimated on the basis of data of that same company from the previous year(s). As mentioned above in recital (482) this methodology was verified and found reasonable. Therefore, the claim was rejected.
4.5.2.4. Magnitude of the amount of the countervailable subsidies and recovery from past subsidisation or dumping
(562)
All subsidy margins are significantly above the de minimis level. As regards the impact of the magnitude of the amount of the countervailable subsidies on the Union industry, given the volume and prices of imports from the country concerned, the impact can be considered substantial.
(563)
Since this is the first anti-subsidy proceeding regarding the product concerned, no data are available to assess effects of possible past dumping or subsidisation.
4.5.3. Microeconomic indicators
4.5.3.1. Prices and factors affecting prices
(564)
The average sales prices of the sampled Union producers to unrelated customers in the Union developed as follows over the period considered:
Table 7-a
Modules - average sales prices in the Union
2009
2010
2011
IP
Average sales price in the Union on free market
(EUR/kW)
2 198,75
1 777,15
1 359,35
1 030,83
(Index 2009 = 100)
100
81
62
47
Cost of production
(EUR/kW)
2 155,02
1 599,44
1 400,13
1 123,60
(Index 2009 = 100)
100
74
65
52
Source: verified questionnaire replies
Table 7-b
Cells- average sales prices in the Union
2009
2010
2011
IP
Average sales price in the Union on free market
(EUR/kW)
1 525,09
1 160,99
777,62
474,91
(Index 2009 = 100)
100
76
51
31
Cost of production
(EUR/kW)
1 647,10
1 021,67
1 057,56
745,61
(Index 2009 = 100)
100
62
64
45
Source: verified questionnaire replies
(565)
Sales prices fell sharply i.e. by 53 % for modules and by 69 % for cells during the period considered. Sales prices fell continuously throughout the period considered, but the decrease in prices was particularly pronounced during the IP where they collapsed to unsustainable levels. Over the period considered the cost of production fell by 48 % for modules and by 55 % for cells. The Union industry could neither benefit from its continuous efforts to increase its cost efficiency nor from the impact of the decrease in cost of the main raw material, polysilicon. This was mainly due to the increasing price pressure of the subsidised imports which had a negative effect on the sales prices of the Union industry which decreased even more than efficiency gains. This can be seen in the negative trend of the Union industry's profitability as described in recital (579) below. Overall there was a significant decrease of the average sales price and the cost of production of the like product with devastating effect on Union industry's profitability.
(566)
One interested party contested the findings that the decrease of the average sales prices had a devastating effect on the profitability of the Union industry. It claimed that the average cost of the Union industry decreased equally and that therefore a decrease in price is natural. However, as described in recital (565) above, the investigation established that Union industry sales price decreased even more than its average cost of production and therefore such decrease in costs was not reflected in the Union industry' profitability. It is therefore confirmed that the decrease in sales price of the Union industry had a devastating effect on the profitability of the Union industry and the claims in this regard were rejected.
(567)
Another party contested the conclusion in recital (138) to the provisional anti-dumping Regulation that prices were at unsustainable levels in the IP, claiming that this would be for market forces to decide. The same party also objected to the conclusion in the same recital that the Union industry was not able to benefit from cost decreases due to the price pressure of the subsidised imports. In this regard, the Institutions observe the following: ‘unsustainable level’ refers to the fact that the Union industry was selling at loss, and therefore could not survive in the long term. The question whether the price level is sustainable is therefore only a question of the relationship between production costs and prices. By ‘not being able to benefit from cost decreases’, it is referred to the fact that costs fell less quickly than prices. Both those statements are backed up with evidence in recital (138) to the provisional anti-dumping Regulation. Therefore, this argument had to be rejected.
4.5.3.2. Labour costs
(568)
The average labour costs of the sampled Union producers developed as follows over the period considered:
Table 8-a
Modules - average labour costs per employee
2009
2010
2011
IP
Average labour cost per employee (EUR)
38 194
40 793
41 781
42 977
(Index 2009 = 100)
100
107
110
113
Source: verified questionnaire replies
Table 8-b
Cells - average labour cost per employee
2009
2010
2011
IP
Average labour cost per employee (EUR)
49 677
49 357
49 140
49 350
(Index 2009 = 100)
100
99
99
99
Source: verified questionnaire replies
(569)
Between 2009 and the IP, the average labour cost per employee for modules continuously increased overall by 13 %. Regarding cells, the average labour cost remained stable throughout the period considered and slightly decreased by 1 % between 2009 and 2010 but then remained stable until the IP. The overall increase of labour cost can be partly explained by the simultaneous increase in productivity (modules and cells) and the evolution of inflation.
(570)
One interested party claimed that there has not been any inflation during the period considered and that therefore the overall increase of labour costs could not have been caused by this factor.
(571)
In contrast to what was claimed by the party concerned, the investigation revealed that there has been inflation during the period considered and that the increase in labour cost, limited to modules, can be explained by the inflation and the increase in productivity.
(572)
One interested party claimed that the injurious situation of the Union industry was caused by the increase in labour costs and the parallel decrease in productivity. However, first it should be noted that labour cost remained stable in case of cells, while productivity increased both for cells and modules. Therefore, the increase of the latter can be explained by increased productivity. Moreover the investigation has shown that labour costs do not represent a significant part of the cost of production, as already cited in recital (203) to the provisional anti-dumping Regulation. Therefore, this argument had to be rejected.
4.5.3.3. Inventories
(573)
Stock levels of the sampled Union producers developed as follows over the period considered:
Table 9-a
Modules - inventories
2009
2010
2011
IP
Closing Stocks (in kW)
28 612
40 479
74 502
65 415
(Index 2009 = 100)
100
141
260
229
Source: verified questionnaire replies
Table 9-b
Cells - inventories
2009
2010
2011
IP
Closing Stocks (in kW)
16 995
23 829
76 889
68 236
(Index 2009 = 100)
100
140
452
402
Source: verified questionnaire replies
(574)
Stocks increased significantly i.e. by 129 % for modules and by 302 % for cells over the period considered. Concerning modules, stocks increased continuously reaching very high levels in 2011 (by 160 %), while it decreased in the IP but still remaining at very high levels in comparison with the beginning of the period considered. Concerning cells, the development was even more pronounced, with an increase in stocks between 2009 and 2011 more than 350 %. Likewise, the stocks decreased during the IP but remained at very high levels in comparison with the beginning of the period considered.
(575)
The investigation showed that given the adverse current situation, Union producers would tend to hold limited stocks for the like product, basing their production on orders. Therefore, the increase in stocks for the like product over the period considered is not a relevant factor in establishing if the Union industry suffered material injury.
(576)
One party argued that the presentation of the stock values in recital (141) to the provisional anti-dumping Regulation was misleading as stocks were expressed in kW rather than MW unlike the Union industry's production volume.
(577)
Whether stocks are expressed in kW or in MW as such was considered irrelevant in the determination whether or not the Union industry suffered material injury. The argument was therefore rejected.
(578)
After final disclosure, several parties claimed that stocks should have been determined for the whole Union industry and that the figures of only ten Union producers were not representative. It is clarified that the stocks were considered as a microeconomic indicator and should therefore be established on the basis of the information collected on a per company basis, in this case from the sample of Union producers considered as representative for the whole Union industry. The above claim was therefore rejected.
4.5.3.4. Profitability, cash flow, investments and return on investments, ability to raise capital
(579)
Profitability and cash flow developed as follows over the period considered:
Table 10-a
Modules - profitability and cash flow
2009
2010
2011
IP
Profitability of sales in the Union to unrelated customers (% of sales turnover)
2 %
10 %
-3 %
-9 %
Cash flow
13 %
10 %
12 %
3 %
Source: verified questionnaire replies
Table 10-b
Cells - profitability and cash flow
2009
2010
2011
IP
Profitability of sales in the Union to unrelated customers (% of sales turnover)
-8 %
12 %
-36 %
-57 %
Cash flow
75 %
52 %
-0,3 %
-46 %
Source: verified questionnaire replies
(580)
Profitability of the sampled Union producers was established by expressing the pre-tax net profit of the sales of the like product to unrelated customers in the Union, as the percentage of the turnover of such sales.
(581)
The profitability decreased sharply and turned to losses over the period considered for the like product. The profitability dropped by 11 percentage points for modules and by 49 percentage points for cells.
(582)
Profitability for the like product increased between 2009 and 2010 but then decreased significantly in 2011 where Union industry realized losses and further decreased significantly in the IP. Losses were particularly high for cells.
(583)
The trend of net cash flow, which is the ability of the sampled Union producers to self-finance their activities, likewise followed a negative trend between 2009 and the IP. Thus, decreasing by 10 percentage points for modules with a slight increase in 2011, the highest decrease of the cash flow occurred between 2011 and the IP. The decline of cash flow for cells was more pronounced than modules and reached significantly negative levels during the IP. Therefore, the cash flow for the like product decreased over the period considered.
(584)
The figures below represent the evolution of investments and return on investments of the sampled Union producers in relation to the total market during the period considered:
Table 11-a
Modules - investments and return on investments
2009
2010
2011
IP
Investments (EUR)
12 081 999
50 105 017
64 643 322
32 730 559
(Index 2009 = 100)
100
415
535
271
Return on investments
-15 %
19 %
-15 %
-17 %
Source: verified questionnaire replies
Table 11-b
Cells - investments and return on investment
2009
2010
2011
IP
Investments (EUR)
31 448 407
34 451 675
10 234 050
6 986 347
(Index 2009 = 100)
100
110
33
22
Return on investments
-4 %
10 %
-20 %
-19 %
Source: verified questionnaire replies
(585)
The table above shows that the Union industry increased its investments by 171 % for modules between 2009 and the IP. This was mainly linked to the significant additions of capacity. However, during the same period, the Union industry decreased its investments by 78 % for cells; the investments made were mainly linked to R&D as well as improving and maintaining production technology and process in order to improve efficiency. Since the Union industry could not afford making additional investments for cells during the period considered, the level of investments during the IP was rather low. As investments were financed basically by cash flow and intercompany loans, the decrease in the cash flow had immediate effect on the level of investments made.
(586)
The return on investments (‘ROI’) was expressed as the profit in percentage of the net book value of investments. ROI of the like product followed the similar negative trends as the other financial performance indicators between 2009 and the IP for all the three types of product. For cells, while there was an increase in 2009 and 2010, ROI decreased significantly in 2011 reaching negative levels. For modules, ROI was at negative levels throughout the period considered, except in 2010 where it reached 19 %. Overall, it decreased during the period considered reaching -17 % in the IP for cells, i.e. by 1 %, however still remaining at significant negative levels, i.e. -19 %. Overall ROI for the like product showed negative trends during the period considered.
(587)
The ability to raise capital was analysed in relation to the total market and it has been found that there was a constant deterioration of the ability of the Union industry to generate cash for the like product and, consequently, a weakening of the financial situation of the Union industry.
(588)
One interested party alleged that investment figures as shown above were too low when compared to the production capacity of the Union industry as shown in recital (538). In support of this claim the party submitted to be aware of the investment made by one Union producer in capacity increases which was at a much higher cost. The party concerned concluded that therefore the established production capacity of the Union industry must have been overestimated. It is noted that this claim was not supported by any evidence, in particular as regards the investment made by the Union producer in question. In contrast, the investment figures in the provisional anti-dumping Regulation were based on actual and verified information from the sampled Union producers. It should be noted that this claim was also based on the comparison between the total investments of the sampled Union producers and the total production capacity of the whole Union industry, which cannot be considered an appropriate basis for comparison as not the total investments of the whole Union industry was taken into consideration. Therefore, this argument had to be rejected.
4.5.3.5. Conclusion on injury
(589)
The analysis of the situation of the Union industry showed a clear downward trend of the main injury indicators. Against a generally increasing consumption, overall production increased for modules and cells in the period considered. Although the volume of sales increased, the market share of the Union industry shrank in the IP due to the higher increase of the consumption during the period considered. Average sales price fell sharply throughout the period considered, negatively impacting on all the financial performance indicators such as profitability, cash flow, return on investments and ability to raise capital.
(590)
Over the period considered, the overall Union industry's sales volume increased. However, the increase in sales volumes of the Union industry was accompanied by a tremendous decrease in average sales price.
(591)
During the period considered, imports of the interested parties from the PRC increased in terms of volumes and market share. At the same time, import prices continuously decreased, undercutting significantly the Union industry's average price on the Union market.
(592)
Several interested parties claimed that the Union industry and in specific the sampled Union producers were performing well. It was claimed that the evolution of certain injury indicators, namely production volume, production capacity, sales and employment but even in some sampled producers' profitability, were increasing and would not show material injury. These allegations were not confirmed by the results of the investigation, which has shown clear downward trends of many injury indicators, relevant for the conclusion that the Union industry suffered material injury.
(593)
In view of the above, the investigation confirmed in particular the fact that the sales prices are below the production costs, thus having a negative effect on the Union industry's profitability, reaching negative levels during the IP. It is concluded that should subsidised imports continue to enter the Union market, the losses of the Union industry would be likely to lead to the permanent discontinuation of any sizeable Union production of the like product. This seems to be confirmed by the developments during and after the IP, i.e. some companies has declared insolvency and/or stopped temporarily or permanently production.
(594)
In the light of the foregoing, it is concluded that the Union industry suffered material injury within the meaning of Article 8(4) of the basic Regulation.
5. CAUSATION
5.1. Introduction
(595)
In accordance with Article 8(5) and (6) of the basic Regulation it was examined whether the material injury suffered by the Union industry was caused by the subsidised imports from the country concerned. Furthermore, known factors other than subsidised imports, which might have injured the Union industry, were examined to ensure that any injury caused by those factors was not attributed to subsidised imports.
(596)
Some interested parties claimed that market conditions of the product concerned differ per Member State and that therefore the causality analysis should be made at the level of each Member State separately.
(597)
National support schemes determine to a certain extent the size of the Member States' markets. The investigation has however also revealed that demand does not exclusively depend on support schemes. Depending on geographical location (sun exposure) and the electricity price at a given location, solar panels appear to have reached, or were at least close to, grid parity (i.e. when the cost to produce solar energy equals the cost to produce conventional energy), which means that certain investments take place independently of support schemes. Therefore, it could not be established that market conditions depend exclusively on support schemes and this claim was therefore rejected.
(598)
Several interested parties claimed that the causation analysis conducted did not separate, distinguish and quantify the injurious effects of the subsidised imports from the effects of other known factors which at the same time are injuring the Union industry. Moreover, it was claimed that the Commission failed to undertake a collective analysis of these other known factors.
(599)
In reply to this claim it should be noted that the Commission, as per established practice, first examined whether there is a causal link between the subsidised imports and the injury suffered by the Union industry and secondly examined whether any of the other known factors had broken the causal link established between the material injury suffered by the Union industry and the subsidised imports. In this analysis, the effects of the other known factors on the situation of the Union industry were assessed, distinguished and separated from the injurious effects of the subsidised imports to ensure that injuries caused by these factors were not attributed to the subsidized imports. It was found that none of them had a significant impact, if any, on the situation of the industry that could reverse the fact that the material injury assessed must be attributed to the subsidised imports. On these grounds the argument was dismissed.
(600)
Following the final disclosure, several interested parties reiterated the above arguments. In this regard it was claimed that the Commission should establish explicitly, through a reasoned and adequate explanation, that the injury caused by factors other than the subsidised imports is not attributed to these imports.
(601)
In this investigation, it was concluded, after examining all the facts, that the subsidised imports taken in isolation have caused material injury to the Union industry. In this respect, quantifying the effects of other known factors was not possible and therefore a qualitative assessment was carried out as set out in recitals (164) to (222) to the provisional anti-dumping Regulation. In conclusion, it was confirmed that the material injury of the Union industry was caused by the subsidised imports. Indeed the effects of other factors on the Union's industry's negative development were considered to be limited. It should be noted that, under Article 8(5) and (6) of the basic Regulation, no obligation is imposed as to the form of the attribution and non-attribution analyses which should be carried out. On the contrary, under Article 8(5) and (6) of the basic Regulation, those analyses must be carried out in such a way as to enable the injurious effects of the subsidised imports to be separated and distinguished from the injurious effects caused by other factors. The investigation did not reveal any evidence that all other known factors which may have contributed to the injury suffered, together or in isolation, broke the causal link between the subsidised imports and the material injury suffered by the Union industry. Given the above analysis, it was confirmed that other known factors were not such as to reverse the finding that the material injury suffered by the Union industry must be attributed to the subsidised imports. On these grounds these arguments were dismissed.
(602)
Some interested parties claimed that the national support schemes, the sun exposure and the electricity prices (including regulatory charges) differ per Member State and that furthermore there are different market segments in each market (the residential- installations of less than 40 kW, commercial and industrial- installations between 40 kW and 1MW and the utility market segment- installations between 1 MW and 10 MW). In view of this, they claimed that the causation analysis should be conducted separately for each Member State on the one hand and for the large-scale and the residential segments on the other hand.
(603)
After the final disclosure some interested parties reiterated their claim that the causation analysis should be conducted on a per Member State basis, without however providing further arguments or new evidence in this respect.
(604)
The investigation has shown that sales and import prices are similar across the Union. It can therefore be considered that there is indeed one market for the product under investigation. The investigation did also not reveal that producers in each Member State or region concentrated their activities in this specific market or that the subsidised imports concentrated in one Member State or region. Moreover, none of the interested parties argued that subsidization and injury should be analysed on a per Member States basis which would however be a pre-condition for conducting a separate causation analysis per Member State. The investigation did not reveal any evidence that this would have been an appropriate approach, in particular given that there were similar prices across the Union of the product under consideration at Union level. Moreover, it is noted that the sun exposure can be different in different regions of the same Member States, e.g. Southern France has more sun exposure than Northern France, or different regions within one Member State can have different support schemes (e.g. Belgium) and that therefore the impact of these factors on the demand may vary from one region to another within the same Member State. However, the differences in the regulatory framework of each Member State and/or region and the differences in conditions such as sun exposure do not warrant a separate causation analysis, and thus separate injury and subsidization analysis. Therefore, these arguments had to be rejected.
(605)
Another interested party argued that while other factors are relevant, the national support schemes remain the main factor in determining the demand. The same party also contested that grid parity was reached at least in some locations arguing that prices of modules increased since the IP while electricity prices decreased. It further argued that, in any event, at least in certain Member States, the regulatory, economic and technical conditions do not allow for the connection to the grid and for those Member States it was therefore irrelevant whether or not grid parity was reached. This party however did not provide any supporting evidence for the above allegations. In any event the above arguments confirm that the situation with regard to national support schemes as well as grid parity may be different to a certain extent between Member States. Moreover, none of the information submitted was of such a nature to show that an analysis separately per Member State would be warranted. The arguments were therefore rejected.
(606)
Following the final disclosure, the same interested party reiterated the claim and provided some information allegedly showing the different market conditions per Member State and per segment. However, the information submitted could not be considered as conclusive as it consisted of a power point presentation without any supporting evidence, and therefore, did not show that an analysis separately per Member State would be warranted. The claim of this party was therefore rejected.
(607)
On this basis, it was concluded that an analysis of the causation per Member State and/or region and per segment would not correspond to market reality.
(608)
The GOC claimed that the Commission has conducted the causation analysis in an inconsistent manner as the injury analysis was done separately for modules and cells, while the causation analysis did not separate between product types. In this respect, it is noted that while the injury indicators were indeed shown separately for each product type, the conclusions reached for each indicator refer to the product under investigation as a whole. It is also recalled that modules and cells are one single product and therefore the causation analysis was conducted on this basis. Therefore, the claim was rejected.
5.2. Effect of subsidised imports
(609)
The investigation showed that subsidised imports from the PRC increased dramatically over the period considered, increasing their volumes significantly by around 300 % for modules and around 400 % for cells and their market share from [60 % - 65 %] in 2009 to [78 % - 83 %] in the IP for modules, and from [5 % - 10 %] in 2009 to [22 % - 27 %] in the IP for cells. Therefore, it is confirmed that volume of imports and market share for the product concerned increased dramatically during the period considered. There was a clear coincidence in time between the increase in subsidised imports and the loss of market share of the Union industry. The investigation also established that, as mentioned in recital (527) above, the subsidised imports undercut the prices of the Union industry during the IP.
(610)
The investigation showed that the prices of the subsidised imports decreased by 64 % for modules and by 42 % for cells during the period considered and led to an increase of undercutting. Against this price pressure, the Union industry underwent considerable effort to decrease its production costs. Despite these efforts the exceptionally low level of Chinese import prices forced the Union industry to further decrease its sales price to unprofitable levels. Thus, the profitability of the Union industry decreased dramatically during the period considered and showed losses during the IP.
(611)
Based on the above, it is concluded that the presence of Chinese imports and the increase of the market share of subsidised imports from the PRC at prices constantly undercutting those of the Union industry have had a determining role in the material injury suffered by the Union industry, which is reflected in particular in its poor financial situation and in the deterioration of most of the injury indicators.
(612)
One interested party contested that there was a sufficient correlation between the subsidised imports of the product concerned from the PRC and the material injury suffered by the Union industry. It was argued that this would be supported, on the one hand, by the fact that from 2009 to 2010 the Union industry's profit margin for cells significantly increased (from loss making to 12 % profit) while Chinese imports were 36 % lower priced than Union industry' prices and doubled their market share during the same period. On the other hand, between 2010 and 2011 Chinese imports only gained 6 percentage points of market share, even though consumption increased much more during the same period, while the Union industry realised nonetheless a loss of 36 %. This party argued further that, as regards the IP, imports of cells from other third countries were at the same price level as Chinese imports but gained more market share corresponding to the loss of market share of the Union industry.
(613)
The investigation showed that there was a constant increase of Chinese market share for modules and cells over the period considered (17 percentage points for modules, 17 percentage points for cells). Indeed, as mentioned above in recital (609), subsidised imports from the PRC increased significantly while import prices decreased. In parallel, the Union industry lost market share over the period considered and, as described in recitals (589) to (593) above, all main injury indicators showed a negative trend. Therefore it is confirmed that there is a clear coincidence in time between the increase in subsidised imports and the loss of market share of the Union industry.
(614)
The above mentioned correlation in time was established for all product types separately. In addition, the analysis of the impact of the imports on the Union industry's profit margin separately for each year of the period considered does not lead to meaningful results as the existence of subsidy and material injury as well as a causal link between them does not need to be established for each year separately. The correlation between the subsidised imports and the material injury is sufficiently demonstrated when analysing the developments over the whole period considered.
(615)
It is also noted that the profitability of the Union industry is one of the factors mentioned in Article 8(4) of the basic Regulation which should be investigated when examining the impact of the subsidised imports on the Union industry's situation. The fact alone that the Union industry was profitable during a specific year does not necessarily mean that it did not suffer any material injury. Moreover, the loss of the market share of the Union industry should not correspond exactly to the increase of the market share of the subsidised imports in order to establish a causal link between the injury and the subsidised imports. Finally, other factors (e.g. imports of other third countries or development of the consumption) which could have had an impact on the injurious situation of the Union industry were examined and addressed separately in recitals (619) to (732) below.
(616)
The coincidence between the increasing subsidised imports in significant quantities, which undercut prices of the Union industry and, the increasingly precarious situation of the Union industry is a clear indicator of causation in the present case, as established in recitals (609) to (611) above. The claims with regard to the lack of any correlation between the subsidised imports and the material injury suffered by the Union industry were therefore rejected.
(617)
Following the final disclosure, the same interested party continued to contest the causation analysis as the profitability of the Union industry was not analysed specifically in relation to certain years (in particular 2010), but for the whole period considered.
(618)
In this regard, it should be noted that no valid conclusions can be drawn concerning causality by isolating one specific year of the period considered while ignoring the development of the Union industry during the entire period considered and its correlations with the development of the subsidised imports. Such analysis can only lead to a partial picture and no sound conclusions can be drawn therefrom. Thus, the profitability rates that drove also other financial indicators that the Union industry achieved during 2010, was high because of the particularly strong jump in Union consumption, driven by very generous support schemes, that allowed Union industry to have their strongest sales improvement that same year, but only of a temporary nature and in any event not sustainable for this type of industry. Therefore, this argument had to be rejected.
5.3. Effect of other factors
5.3.1. Imports from other third countries
(619)
The volume of imports from other third countries during the period considered for modules increased by 19 % while the market share decreased over the period considered from 18,4 % to 6,8 %. Taiwan is the second largest exporter after the PRC.
(620)
The volume of imports from other third countries for cells increased by 186 % during the period considered which translated in an increase of market share from around 24 % in 2009 to around 36 % during the IP. As for cells, Taiwan is second largest exporter after the PRC, by far exceeding import quantities and market shares from the other third countries, but still below those from the PRC.
(621)
The import prices of third countries of modules and cells were on average higher than the average unit price of the Chinese imports. The information available as regards imports from Taiwan shows that the average import price for modules was higher than the average Chinese import price for modules, while the average import price for cells was in the same range as the average Chinese import price for cells. However, since no detailed price information per product type was available, the price comparison on an average basis can only be used as an indication but no firm conclusions can be drawn on this basis. Throughout the period considered, volume of imports of cells from Taiwan increased continuously, resulting in a gain of market share of around 14 percentage points. Therefore, even if it is acknowledged that imports of cells from Taiwan may have contributed to the injury suffered by the Union industry, it cannot be concluded that they broke the causal link between the subsidised imports from the PRC and the injury suffered by the Union industry, as the import volume of cells from the PRC was slightly higher than the import from Taiwan. As far as the prices are concerned, although the average indicative prices are in the same range, no conclusion can be drawn on that basis since no information are available concerning the specific types of the imported cells. However, overall for the product under investigation, despite their increase in market share, the volumes were lower than the PRC and their price levels were generally higher with the exception of cells during the IP. On these grounds, in particular in view of the import volumes and market shares from other third countries as well as their price levels, which are on average similar or higher than those from the Union industry it can be concluded that third country imports did not break the causal link between the subsidised imports and the injury suffered by the Union industry.
(622)
Several interested parties made comments following the final disclosure with regard to the findings concerning imports from other third countries. However, these parties did not bring into light new information and supporting evidence which could have altered the relevant findings.
(623)
Those parties underlined in particular the volume of imports of cells from Taiwan. However, the absolute volume of imports of the product concerned from Taiwan (1132 MW) represents only a very small share (less than 5 %) of the overall Union consumption (21559 MW) and compared to imports from the PRC (15005 MW). Therefore, imports from Taiwan have, if at all, only marginally contributed to injury of the Union industry, and not broken the causal link.
Table 12
Imports and market shares from other third countries
MODULES
2009
2010
2011
IP
Volume of imports from all other third countries (MW)
1 003
1 702
1 385
1 195
(Index 2009 = 100)
100
169
138
119
Market share of imports from all other third countries
18,4 %
14,0 %
7,0 %
6,8 %
Average import price EUR/kW
2 385,34
1 852,23
1 430,90
1 218,41
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Volume of imports from Taiwan (MW)
49
144
140
135
(Index 2009 = 100)
100
294
286
276
Market share of imports from Taiwan
0,9 %
1,2 %
0,7 %
0,8 %
Average import price EUR/kW
2 102,04
1 659,72
1 350,00
1 125,93
(Index 2009 = 100)
100
79
64
54
Volume of imports from USA (MW)
140
180
51
60
(Index 2009 = 100)
100
129
36
43
Market share of imports from USA
2,6 %
1,5 %
0,3 %
0,3 %
Average import price EUR/kW
2 400,00
1 872,22
1 431,37
1 233,33
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Volume of imports from rest of Asia (MW)
720
1.140
1.029
879
(Index 2009 = 100)
100
158
143
122
Market share of imports from rest of Asia
13,2 %
9,3 %
5,2 %
5,0 %
Average import price EUR/kW
2 400,00
1 870,18
1 440,23
1 229,81
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Volume of imports from rest of the World (MW)
94
238
165
121
(Index 2009 = 100)
100
253
176
129
Market share of imports from rest of the World
1,7 %
2,0 %
0,8 %
0,7 %
Average import price EUR/kW
2 404,26
1 869,75
1 442,42
1 231,40
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Source: Europressedienst
CELLS
2009
2010
2011
IP
Volume of imports from all other third countries (MW)
510
884
1 100
1 457
(Index 2009 = 100)
100
173
216
286
Market share of imports from all other third countries
23,7 %
26,6 %
25,5 %
36,2 %
Average import price EUR/kW
1 166,67
1 072,40
751,82
553,88
(Index 2009 = 100)
100
92
64
47
Volume of imports from Taiwan (MW)
235
400
540
997
(Index 2009 = 100)
100
170
230
424
Market share of imports from Taiwan
10,9 %
12,0 %
12,5 %
24,8 %
Average import price EUR/kW
948,94
1 100,00
670,37
514,54
(Index 2009 = 100)
100
116
71
54
Volume of imports from USA (MW)
40
40
40
33
(Index 2009 = 100)
100
100
100
83
Market share of imports from USA
1,9 %
1,2 %
0,9 %
0,8 %
Average import price EUR/kW
1 350,00
1 050,00
825,00
636,36
(Index 2009 = 100)
100
78
61
47
Volume of imports from Japan (MW)
60
154
170
145
(Index 2009 = 100)
100
257
283
242
Market share of imports from Japan
2,8 %
4,6 %
3,9 %
3,6 %
Average import price EUR/kW
1 350,00
1 051,95
829,41
641,38
(Index 2009 = 100)
100
78
61
48
Volume of imports from rest of the world (MW)
175
290
350
282
(Index 2009 = 100)
100
166
200
161
Market share of imports from rest of the world
8,1 %
8,7 %
8,1 %
7,0 %
Average import price EUR/kW
1 348,57
1 051,72
831,43
638,30
(Index 2009 = 100)
100
78
62
47
Source: Europressedienst
5.3.2. Non subsidised imports from the PRC
(624)
Non subsidised imports from the PRC were carefully analysed and were found not to have any significant impact on the situation of the Union industry, susceptible of breaking the causal link established between the subsidised imports and the injury suffered by the Union industry.
5.3.3. Development of the Union consumption
(625)
As mentioned in recital (509) above, Union consumption increased by 221 % for modules and by 87 % for cells during the period considered. Consumption reached a peak in 2011 and dropped during the IP while still remaining far above the level at the beginning of the period considered in 2009. The Union industry could not benefit from this increase in consumption as its market share fell from 19 % to 13 % for modules and from 68 % to 38 % for cells during the same period. At the same time, the market share of the PRC was increasing sharply, until 2011 and then remained stable at significant high level during the IP, when consumption fell. Therefore, in view of the fact that, despite a decrease in Union consumption in the IP, the subsidised imports from the PRC either maintained their market share (modules) or increased it (cells) to the detriment of the Union industry over the period considered, it cannot be concluded that the decrease in consumption was such as to break the causal link between the subsidised imports and the injury suffered by the Union industry. Moreover, the investigation showed that, as the capacity of the Union industry was in any event much lower than the levels of consumption, the shrinking consumption in the IP could not have had an impact on the injurious situation of the Union industry.
(626)
Based on the information available it is difficult to establish to what extend the demand is driven by the Member States support schemes. Indeed, as mentioned below in recital (632) a variety of support schemes exists and interaction between those and demand is highly complex and therefore their precise impact is difficult to quantify. However, the evidence available also indicates that even in the absence of support schemes the demand for solar energy will continue to exist and will even grow over time, albeit at lower levels than in the context of support schemes. In this context, several parties argued that grid parity had already been reached or nearly reached in some regions of the Union.
(627)
One interested party argued that the imports from the PRC did not capture the entire increase in consumption and that, while in the case of modules the Union industry lost market share between 2009 and 2010, it still increased its profitability during the same period. Furthermore, it was argued that in 2009 when imports for cells from PRC had only 8 % market share, the Union industry still suffered 8 % loss.
(628)
As already mentioned in recitals (609) to (616) above, despite the decrease in Union consumption in the IP, the subsidised imports from the PRC either maintained their market share (modules) or increased it (cells) to the detriment of the Union industry over the period considered. Therefore, it cannot be concluded that the decrease in consumption was such as to break the causal link between the subsidised imports and the injury suffered by the Union industry. Moreover, the investigation showed that as the capacity of the Union industry was in any event much lower than the levels of consumption, the shrinking consumption in the IP could not have had an impact on the injurious situation of the Union industry. Therefore, this claim was rejected.
(629)
Another interested party contested that the demand in the Union will continue to exist even in the absence of the national support schemes. This party argued that there is a correlation between demand and support schemes and that in the absence of such schemes projects in the PV sector it would not be profitable anymore and therefore the demand for solar panels will disappear as well. However, the party did not provide any evidence which could devaluate the findings above under recital (626). In the absence of any new information in this regard, this claim was rejected.
(630)
Following final disclosure, the GOC argued that the fact that the Union industry's capacity did in any event not meet the Union demand is irrelevant since the sales volume of modules of the Union industry decreased in line with the decrease in consumption and reiterated that the decrease in consumption between 2011 and the IP caused the material injury suffered by the Union industry. While indeed between 2011 and the IP the Union consumption decrease and the sales volume of modules decreased with a similar trend, this has to be seen in relation to the development of the Chinese subsidised prices, significantly undercutting the Union industry prices, thus forcing the Union industry selling at losses. In this regard it is recalled, as mentioned in recital (111) to the provisional anti-dumping Regulation that imports from the PRC either maintained their market share (modules) or increased it (cells) when the consumption was decreasing. At the same time Chinese import prices decreased significantly and substantially undercut the Union industry's sales prices. Therefore, this claim was rejected.
5.3.4. Feed-in-tariffs (‘FITs’) as the main example of support schemes
(631)
It has been claimed by several interested parties that the cause of the injury suffered by the Union industry was linked to the reductions in the feed-in-tariffs implemented by the Member States. Those cuts had allegedly led to a decrease of the solar installations and reduced demand for the product under investigation in the Union market, thus causing material injury to the Union industry.
(632)
Member States introduced FITs, quota obligations with tradable green certificates, investment grants and tax incentives to support renewable energy generation. Support is also granted in certain Member States from EU structural funds. The most frequently implemented support instruments for solar energy were FITs. The analysis of the Commission focused on this type of support scheme.
(633)
FITs are a financial support instrument aiming to achieve mandatory national targets for the use of renewable energy, as prescribed by the Directive 2009/28/EC (102) on the promotion of the use of energy from renewable sources. The level of support and the way FITs operate vary by Member State. By means of FITs grid operators are bound to buy solar energy at prices which ensure that solar energy producers (usually the owners of the solar installations) recover their costs and earn reasonable rates of return. FITs, as other support schemes, are in most cases also subject to State aid control pursuant to articles 107, 108 TFEU, which ensures the absence of overcompensation for electricity producers.
(634)
In spite of the national differences, three phenomena could be observed as regards the evolution of FITs in the Union: (i) the reduction of the FIT rates, (ii) the suspension of the FIT scheme as a whole (Spain) and (iii) the introduction of capacity thresholds (‘caps’) for the installations eligible for financing as well as overall caps on the yearly installed new supported capacity at the Member State level. As regards the caps, they appear to have been introduced mainly during 2012 and, most likely, do therefore not have any effect on the consumption during the IP. Consequently, the analysis focused on the recent FIT suspensions in Spain and reductions of FIT rates in most Member States. It was analysed whether they had an impact on the demand in the Union market and whether this could have caused the material injury suffered by the Union industry. In this regard, it was considered that the impact of the evolution of FITs with regard to the demand of modules was also representative for the situation with regard to cells. Indeed, as cells are indispensable for the production of modules and as they are not used in other production processes, a decrease in demand for modules triggers automatically a decrease in demand for cells.
(635)
While the investigation confirmed the link between the evolution of FITs and consumption, the investigation established that the decrease in consumption between 2011 and the IP did not contribute to break the causal link between the subsidised imports from the PRC and the material injury suffered by the Union industry as described in detail in recital (625) above. Indeed, the investigation showed that while the situation of the Union industry was deteriorating, the exporting producers were able to maintain their high market shares for modules (80 %) and even increased their market shares slightly for cells (from 20 % in 2011 to 22 % during the IP). In addition it should be noted that the average price of modules charged by the Union industry dropped by 53 % over the period considered, mainly due to the significant increase of subsidised imports and the substantial price pressure they exerted on the Union market. Therefore, the loss in profitability suffered by the Union industry cannot be mainly attributed to the FIT cutbacks.
(636)
Consequently, it is acknowledged that FITs generated demand for solar energy and that recent FIT suspensions (as in Spain) and reductions in other Member States lowered the consumption for the product under investigation during the IP, thus possibly having contributed to the injury suffered by the Union industry. However, the decrease in consumption during the IP was not such as to break the causal link between the subsidised imports and the injury suffered by the Union industry.
(637)
Several parties argued that FITs cutbacks rendered the solar investment opportunities unattractive for investors and thus lowered the demand for the product concerned in the Union.
(638)
While the investigation confirmed a link between the FIT rates and the level of investments in the solar industry, it also showed that investments in the solar energy are less dependent in regions with high sun exposure where production of solar energy is more efficient and in regions with high electricity prices. Indeed, showed that investments are still being made (e.g. in Spain) in spite of the suspension of the FIT scheme. Moreover, the investigation showed that solar energy investment opportunities still remained attractive even with lower FIT rates. On the basis of the above, this claim was rejected.
(639)
Several parties claimed that the FIT developments exercised a strong downward pressure on prices and therefore on the profitability of the Union industry. One interested party claimed that only the impact of the development of FITs on the demand was examined, while the impact on prices should also have been analysed instead. In the same context, several interested parties argued that most of the Member States implemented major cutbacks already in 2010 thus putting a downward pressure on the prices for modules.
(640)
In respect of this claim it should be noted that the Member States implemented FIT cutbacks at different moments in time and at different speeds and that drawing a general picture for the entire Union is rather difficult. Irrespective of the moment when the FIT rates reached very low levels, the significant decrease in the Union prices and profitability during the period considered cannot be solely or mainly explained by the reduction of FITs. First, on the basis of the information collected for Germany and Italy that represented together around 75 % of the Union consumption in 2011, the drop in the average sales price was more pronounced than the decrease in the FIT rates during the IP. Second, the evidence collected shows that, for some countries such as Italy, even in the context of very generous FIT rates, the Union industry had to decrease significantly their prices. Finally, during the IP, the Union industry had to sell at prices below their cost of production, which was mainly a consequence of the fact that the Chinese exporting producers had 80 % of the Union consumption and therefore the power to influence the price-setting mechanism.
(641)
The investigation further established that up to 2011 the higher FIT rates together with the decrease in the prices of modules in the Union rendered the investments in solar energy extremely attractive as investors were earning very high rates on return. Therefore, this resulted in a high number of investments and consequently high demand of solar panels. As a consequence of the increased demand, the total amount of FITs paid increased significantly and most Member States revised the existing FIT schemes downwards to avoid inter alia an increase of electricity costs. This shows that FIT cutbacks may also have been the result of the decreasing prices and not vice versa. Therefore, this claim was rejected.
(642)
After final disclosure one party claimed that there was a contradiction between the recital (640) above, that an assessment of the demand for the Union as a whole is difficult, and the recital (608) above stating that a causation analysis per Member State would not lead to meaningful results. In this respect, it is clarified that in the assessment made as described in recital (640) above, reference is made to the difficulty to draw a general picture of the FIT developments for the entire Union and not to the Union demand as claimed by the interested party. As a consequence, it follows that no contradiction exists between the two recitals and therefore the claim was rejected.
(643)
After final disclosure, one party claimed that even in the context of high FIT rates, the module price may decrease significantly due to technological development, economies of scale, cost reductions and growing global production capacity. In respect of this claim, it is noted that the evidence collected shows that the Italian producers had to reduce their prices below the cost of production even when FIT rates were high. While the factors mentioned above may indeed have had an impact on the average costs they cannot explain why Union producers had to reduce their prices below their cost of production. Therefore, it is concluded that it was mainly the subsidised imports from the PRC that pushed the prices to unsustainable levels and this claim was rejected.
(644)
After final disclosure, one party claimed that the conclusion drawn in recital (641) above, that FIT cutbacks may have also been the result of the decreasing prices and not vice versa, is not supported by any evidence.
(645)
It is noted that the conclusions drawn in recital (641) above were based on the information available during the investigation and the scenario described was indeed considered as reasonable given the circumstances in this specific market. Therefore, this argument was rejected.
(646)
After final disclosure, one party disagreed with the conclusion that the downward price pressure on Union producers was mainly exerted by the subsidised imports and claimed that, to the contrary, it was the FIT cutbacks that forced the Union producers to reduce their prices. The same party reiterated that when FITs were reduced, the PV system prices decreased in line with the decrease in FITs so that costs for project developers do not increase, which ultimately caused the price pressure on the Union producers.
(647)
Since no conclusive evidence was brought in support of these claims, the Commission maintained its analysis and conclusions as stated in recitals (640) to (641) above.
(648)
The same party claimed that markets are driven by the development of FITs and provided information showing the number of PV installations for the years 2012 and 2013 in the UK. The information provided by this party was a publication of the UK government based on the weekly registrations in the UK Central FiT Register (CFR). It is noted that this information related mostly to a period outside the IP and referred only to one Member State, while the current investigation focused on the situation of the Union market as a whole. In any event, it is not contested that FIT levels influence demand, as the profitability of investments in locations with less solar radiation depends on the FIT level. However, in order to show that the level at which FIT were set during the IP has caused the injury, interested parties would have had to show that a price increase of the Union producers to the non-injurious level would have meant that the Union producers would not have been able to sell the product concerned because investments into PV systems would not have been viable at those price levels. No such evidence has been provided. This argument was therefore rejected.
(649)
Several parties claimed that in the context of the low FIT rates, investments in PV projects were economically viable only when supplied with the lower priced solar panels imported from the PRC. Therefore, it was argued that the FIT cutbacks caused material injury to the Union industry. Another party argued that the level of the FIT rate influences the price setting mechanism for modules.
(650)
It should be noted that the cost of a module at which a project would still be economically viable varies by Member State or by region in function of numerous factors such as FITs, other regulatory incentives, sun exposure, conventional electricity prices, etc. In addition, the investigation showed that current installations depend less and less on the FITs as PV grid parity is likely to have been reached for certain types of installations in several regions in Europe, such as a large portion of Italy, Spain, Portugal, southern France and Greece. On the above grounds, the claims made in this regard were rejected.
(651)
One interested party claimed that the Commission did not investigate whether Union industry failed to anticipate that government support schemes would be abruptly withdrawn or decreased. No arguments were brought in support of this claim. However, it should be noted that, based on the evidence collected, there is no information indicating that the Union industry responded to the market signals (i.e. development in consumption) and other available information (i.e. reduction in support schemes) in an unreasonable way. Therefore, this claim was rejected.
(652)
One interested party argued that the FIT cutbacks caused Union industry sales decline because investments had been viable only at the affordable Chinese prices. The evidence collected in fact shows only a slight decrease in the sales of the Union industry during the IP, in contrast to what it would be expected had the PV projects been feasible only with Chinese modules. On the contrary, the sales of module of the Union industry increased until 2011 and then slightly decreased in the IP, following the same trend as of the consumption. Therefore, this claim was rejected.
(653)
One interested party argued that the decrease in FITs forced Union industry to decrease their prices to keep the interests of the investors in PV energy and to keep developing demand and growth.
(654)
The investigation showed that the Union industry was forced to decrease its prices mainly due to the pressure of the subsidised imports and not to the FIT cutbacks. This is indicated by the fact that the most significant decrease in the prices of the Union industry occurred in 2010 and 2011, before the major FIT cutbacks took place. Indeed, the increase in subsidized imports from the PRC significantly undercutting the Union industry's prices forced the Union industry to cut down their prices to increasingly low levels. On these grounds, the claim was therefore rejected.
(655)
Another interested party argued that the findings as set out in recitals (174) and (175) to the provisional anti-dumping Regulation that the FIT changes did not break the causal link has no factual or legal basis and is inconsistent with Article 8(5) of the basic Regulation because the Commission failed to assess the level of injury caused by the FIT reductions and because it considered that the significant drop in the Union industry's price had been a consequence only of the subsidised Chinese imports. The same party argued that the decrease in the price of modules and cells was a global phenomenon and not due to the pressure of the Chinese imports.
(656)
In respect of the claim that the Commission failed to assess the level of injury caused by the FIT cutbacks, reference is made to recitals (628) and (629) above as well as (640) and (641), where the Commission concluded that neither the decrease in demand nor the impact of FITs on Union prices were as such as to break the causal link between the injury suffered by the Union industry and the subsidized imports from the PRC, irrespective of whether and to which extent they were possibly caused by the FITs cutbacks. Therefore, the claim that the Commission's findings have no factual basis was rejected. As regards the claim that the decrease in the price of modules and cells was a global phenomenon, reference is made to recitals (619) to (621) above where import volumes and prices from other countries than the PRC into the Union are assessed. While indeed there was a global downward trend in the prices of modules and cells, the subsidized import prices from the PRC have exacerbated the downward trend to loss making levels. On the basis of the above, this claim was rejected.
(657)
In summary, FITs have been an important factor for the development of the PV market in the Union and the evolution of consumption of the product under investigation was influenced by the existence of the FITs. However, the investigation showed that the consumption did not decrease significantly despite important FIT cutbacks. Furthermore, the investigation showed that the decrease in Union prices did not occur mainly due to the FIT cutbacks. Therefore, it is concluded that the developments of FITs were not such as to break the causal link between the subsidised imports and the material injury suffered by the Union industry.
5.3.5. Other financial support granted to the Union industry
(658)
Some interested parties claimed that the material injury suffered by the Union industry was due to a decrease of financial support granted to the Union industry. In support of this claim, information was provided based on subsidies granted to one of the Union producers prior to the period considered (between 2003 and 2006).
(659)
The evidence provided did not reveal any link between the material injury suffered by the Union industry and any alleged subsidy received by one of the Union producers during the period preceding the period considered. Moreover, as this information predates the period considered, it seems to be irrelevant. Therefore, no link could be established between any alleged subsidy received by the Union industry and the material injury suffered. On this ground, the argument was rejected.
5.3.6. Overcapacity
(660)
It has been claimed that the material injury suffered by the Union industry was due to an overcapacity in the Union market and in the global market in general. It was also argued that the overcapacity in the global market led to the consolidation of the Union industry that is currently taking place and that any injury suffered was a consequence of too many production facilities. Moreover, several interested parties claimed that the material injury suffered by the Union industry was linked to the self-inflicted overexpansion of capacity of the Union industry. On the contrary, some interested parties claimed that the injury suffered by the Union industry is due to the Union industry's failure to make the necessary investments in capacity additions.
(661)
While the Union industry indeed increased its production capacity, its total production volume did not cover the increasing consumption levels in the Union market during the period considered. Thus, the increase of the Union industry production capacity was reasonable and followed market developments, i.e. the increase in consumption. It cannot therefore be considered as a cause of the injury suffered.
(662)
Likewise, on this basis, the argument that the Union industry did not invest in capacity expansion was not confirmed during the investigation. To the contrary however, as mentioned above, throughout the period considered the Union industry progressively increased capacity and had available excess capacity throughout the period considered, indicating that it was capable of supplying additional demand. Therefore, this argument had to be rejected.
(663)
Some interested parties claimed that all operators in the market, including the ones in the downstream and upstream sectors were in a difficult situation which was due to the overcapacity in the global market and the resulted change of the market. In this regard it was argued that the product under investigation has become a commodity where individual producers are not able anymore to set prices but where prices are subject to worldwide demand and supply. It was alleged that this situation has caused the material injury of the Union industry rather than the subsidised imports.
(664)
The investigation confirmed the existence of overcapacity in the global market, mainly originating in the PRC. Concerning the market change that would allegedly bring the product under investigation to be a commodity, this would not justify unfair price behaviour and unfair trade practices. In this respect, it should be noted that the Union industry has been producing and selling the product under investigation for more than 20 years, while the PRC industry of the product concerned developed only recently (around mid of last decade), mainly attracted by the feed-in-tariffs and other policy incentives in Union and the subsequent increase in demand. On these grounds, the arguments above were rejected.
(665)
One interested party claimed that the overcapacity led to price rationalization. In this regard, it should be noted, on the one hand, that the overcapacity led in fact to a ‘race to the bottom’ and the suppression of the prices of Union industry, which on average exceeded the reduction of the costs of production. On the other hand, the capacity increases by the Union industry followed the market developments and were considered reasonable. Moreover, the increase in production capacity of cells was at a lower level than modules. The claim in this regard had therefore to be rejected.
(666)
Another interested party claimed that the injury suffered by the Union industry is due to the Union industry's focus only on specialized investments and its failure to make the necessary investments in capacity additions and cost reductions. Likewise, this claim could not be confirmed by the findings of the investigation which showed that the Union industry increased its production capacity and efficiency during the period considered. This claim was therefore rejected.
(667)
Moreover, an interested party claimed that the Union industry increased its production capacity in spite of already low capacity utilisation rates, thus resulting in self-inflicted injury. However this claim was based on the comparison between the trend of investments of the sampled Union producers and the trend of the capacity utilisation of the whole Union industry, which is not an appropriate basis for comparison. Furthermore, the investigation showed that the Union industry had not expanded its production capacities on a scale which exceeded the development of Union consumption, therefore this argument was rejected.
(668)
Moreover, the evidence collected indicates that through investments in new machinery, the Union industry could reduce its cost of production and become more cost competitive. Therefore, this argument had to be rejected.
(669)
Following the final disclosure, some interested parties contested that the capacity additions of the Union industry were reasonable and followed market developments and in particular the development of the Union consumption. However, as far as modules are concerned the production capacity increased by 106 %, while the Union consumption increased by 221 % over the period considered, i.e. more than double. Likewise, as far as cells are concerned, the production capacity increased by 39 %, while the Union consumption increased by 87 % during the period considered. This shows that the increase in capacity was substantially below the increase in consumption and can therefore not be considered as unreasonable given that there never was overcapacity in the Union. Moreover, the analysis whether the capacity additions were reasonable should not be based on a year to year analysis, but should take into consideration the trend during the whole period considered. Thus, capacity additions will typically only become fully operational after a certain period of time after the investment made and the isolated analysis of one year may lead to a distorted picture. This argument was therefore rejected.
5.3.7. Impact of raw material prices
(670)
Several interested parties claimed that the material injury suffered by the Union industry was linked to the evolution of prices of polysilicon, the main raw material for the production of wafers. It was argued that the Union industry concluded long term fixed priced supply contracts and could therefore not benefit from the decrease in polysilicon prices during the period considered.
(671)
The investigation showed that although the Union industry had long term supply contracts for polysilicon, the terms of these contracts were mostly renegotiated based on the price developments of polysilicon and contract prices reached levels close to or sometimes even lower than prices on the spot market.
(672)
Some interested parties argued that the Union industry or at least part of it could not benefit from the decrease in prices of polysilicon, during the IP, because of long term contracts for raw material. These parties claimed that the renegotiations or termination of long term contracts of polysilicon and/or wafers resulted in penalties. To support this argument, these parties provided press articles reporting that some Union producers were facing litigation or that they terminated their contracts. Some parties provided information allegedly confirming that the long term contracts could not be re-negotiated.
(673)
Polysilicon is the main raw material for the wafers producers. The investigation revealed that polysilicon prices increased in 2008 when they reached their peak at around 500 $/kg, but decreased again in 2009 reaching about 50-55 $/kg at the end of 2009 with only a slight upwards trend in 2010 and early 2011. Prices dropped significantly during the IP resulting in the 30 $/kg (JRC Scientific and Policy Reports, PV Status Report 2012). It should be noted that the impact of polysilicon prices on the Union industry could only be rather marginal as any effect on the cost of production of cells and modules was diluted through the value chain. Moreover, the above mentioned press articles referred to post-IP developments, which did not affect the situation of the Union industry concerned during the IP, and cannot therefore be taken into account. It can be confirmed that the Union industry was indeed able to renegotiate not only the prices of the long-term contracts but also any contractual penalties relating to these long-term contracts.
(674)
One interested parties argued further that it is sufficient that only some Union producers have been affected by the long term contracts and that the situation of the overall Union industry is irrelevant. It claimed that higher costs do not necessarily have to affect all operators in the same way. This argument ignores the finding that overall, for the Union industry, the average polysilicon prices were in many cases not found to be higher than the market prices or than the spot prices and that therefore the issue whether higher costs affect all or only few operators was not considered pertinent. This argument was therefore rejected.
(675)
Another interested party requested that the Commission separate, distinguish and quantify the effects of each factor having an impact on the situation of the Union industry; in particular the effect of the significant drop in polysilicon prices should be considered separately. In this regard, it was argued that it was the decrease in the polysilicon prices rather than the price pressure from the Chinese imports that caused the decrease in sales prices. As far as the Union industry is concerned its average selling prices decreased much further than the decrease of the average cost of production, on which the decline of raw material prices could have an impact. This argument was therefore rejected.
(676)
Following the final disclosure, some interested parties reiterated that the impact of the decrease of polysilicon prices on the Union industry's cost was not limited or diluted through the value chain as concluded in the investigation. However, as already mentioned in recital (255) above, polysilicon is the main raw material for wafers producers, thus any impact on the production cost of cells or modules was found to be diluted in the value chain. The interested parties did not provide any evidence which could have devaluated this finding. Moreover, the investigation showed that the decrease of polysilicon prices over the period considered was reflected in the average cost of production of cells and modules of the sampled Union industry which decreased to a similar degree than the polysilicon prices. One interested party questioned the impact of alleged penalties that the Union industry had to pay due to the re-negotiation of the supplier contracts. In this regard, it cannot be excluded that some producers may have had to pay penalties for the cancellation of wafers supply contracts during the period considered. However, the Commission did not find any evidence that these penalties could have had an effect on the situation of the Union industry as a whole or would be representative. Such evidence was also not provided by the interested party in question. While it can therefore not be completely excluded that penalties could have had a certain negative impact on limited number of Union producers, the overall impact on the Union industry is at best marginal and hence could not break the causal link between the subsidised imports and the material injury suffered by the whole Union industry. Therefore, these arguments had to be rejected.
(677)
Another interested party claimed that the decrease of sales prices of the product under investigation in the Union is partly due to the reduction in the price of polysilicon. However, in this regard, it should be noted that the investigation showed that the imports from the PRC were subsidised and substantially undercutting the prices of the Union industry. The price decrease therefore goes beyond the reduction in production costs that can be explained by the decrease in the raw material prices. If the price decrease was merely the effect of the decrease of the raw material prices, the Union industry would not have been forced to decrease their sales prices below their cost of production. Therefore, this claim has to be rejected.
(678)
Another interested party reiterated that the litigation of one Union producer after the IP may has affected the situation of at least this Union producer already during the IP. This party did not explain however how and to what extend such event that occurred after the IP could indeed have had an effect on this producer's situation during the IP. Likewise, the investigation did not reveal any evidence showing such effects. Therefore this claim had to be rejected.
(679)
Moreover, the same interested party questioned the above mentioned findings, as allegedly no evidence was shown. However, the findings of the investigation were based on facts and positive evidence, non-confidential versions of which were available to all interested parties.
(680)
On the basis of the above, it is concluded that even if some specific Union producers may have been affected by long term contracts, the Union industry, overall, did not suffer from these long term contracts and was able to fully benefit from the price decrease in raw material prices. The long term contracts were therefore not found to break the causal link between the subsisdised imports and the material injury suffered by the Union industry.
5.3.8. Self-inflicted injury: impact of automation, size, economies of scale, consolidation, innovation, cost efficiency, imports of the Union industry
(681)
Several interested parties claimed that the injury suffered by the Union industry was due to the high degree of automation of the production process. It was claimed that the small-scale producers had a disadvantage compared to the larger vertically integrated producers and therefore any injury suffered by the small scale producers cannot be attributed to the subsidised imports. In this context it was also claimed that in any event, overall, the Union industry was of a small size and therefore was not able to benefit from economies of scale.
(682)
The investigation showed that also the small-scale producers in Union market had a high level of automation in their production process with a positive effect to their production costs. Most Union producers have specialised in one part of the production process (cells or modules), which, through specialisation, increased their competitiveness with regard to the specific product type they were producing. The argument that impact of the high degree automation caused the injury suffered by the Union industry, had therefore to be rejected.
(683)
Some interested parties claimed that the price pressure resulted in the consolidation of the Union industry and the Chinese industry, the latter being the cause of the material injury suffered by the Union industry. However, the investigation showed that the consolidation was rather a consequence of the subsidised imports and the unfair trade practices. Furthermore, this party did not support with any evidence to what extend the consolidation process could have been the cause of the injury suffered.
(684)
Moreover, it was claimed that the lack of vertical integration of the Union industry is the cause of the injury suffered. In general the vertically integrated producers in normal market conditions should have more security over their supply chain. However, the investigation showed that the advantage of vertical integration by part of the Union industry that was vertically integrated could not be fully exploited as the price pressure from subsidised imports was extremely high. Moreover, the Union industry, even the vertically integrated Union producers, due to the subsidized imports could not fully benefit from high capacity utilisation rates to achieve economies of scale. Furthermore, the investigation did not reveal any correlation between vertical integration and better profitability rates, as the high price pressure has altered this correlation.
(685)
Some interested parties claimed that the Union industry lacked technical innovation as well as investments in new technology. However, the investigation did not bring to light any factual evidence confirming these allegations. To the contrary, the investigation showed that the majority of the investments made by the Union industry were dedicated to new machinery and R&D and that there are no meaningful differences in technology between the products world-wide.
(686)
Moreover, one interested party claimed that the material injury suffered is due to the poor project execution (failed projects). In this respect, it should be noted that the argument was not substantiated. In addition, any failed project could rather be considered as a consequence of the subsidised imports. The argument had therefore to be rejected.
(687)
Several interested parties claimed that the Union industry was not able to rationalize its costs in time to respond to the developments in the world market. Other parties claimed that labour and overhead costs are higher in the Union than in the PRC.
(688)
The investigation showed that the cost of production of the Union industry was steadily decreasing during the period considered. Productivity increased for modules and cells. As mentioned above, due to the surge of subsidised imports from the PRC and the consequent significant price pressure on the Union market, the Union industry was not able to benefit from the reductions in cost.
(689)
It is noted that the exporting producers in the PRC do not enjoy any comparative advantage with regard to raw materials (polysilicon) and the machinery used as both were mostly imported from the Union. As far as labour and overhead costs, including depreciation are concerned, they represented on average less than 10 % of the total cost of a module in the IP and are not considered to have played any significant role. As far as electricity costs are concerned, they represented on average less than 1 % of the total cost of a module in the IP and are not considered to have played any significant role. Moreover, the claim that the Chinese were using the newest equipment was not substantiated.
(690)
Moreover, it was claimed that some Union producers sourced cells and/or modules from the country concerned, and re-sold those products on the Union market as their own. Injury resulting from these transactions should not be attributed to the subsidized imports. However, the investigation revealed that imports from the Union industry of the product concerned were complementary in nature as well as limited in terms of volume when compared to the total Union production and therefore their effect, if any would only be marginal and could not be considered breaking the causal link between the subsidized imports and the injury suffered by the Union industry.
(691)
Therefore, in order to match the decreasing price trend of the imports from the PRC, the Union industry had to make considerable efforts to rationalize its cost of production. Despite the efforts of the Union industry, this cost rationalization could not be reflected in the sales price due to the significant undercutting exerted by the subsidised imports.
(692)
Certain interested party claimed that the injury suffered by the Union industry was due to the Union industry's lack of sufficient economies of scale. It was argued that small-scale producers had a disadvantage compared to larger vertically integrated producers and therefore any injury suffered by these producers cannot be attributed to the subsidised imports. Another interested party argued that the automation of the production process is costly and that therefore economies of scale are even more important to reduce the cost of production.
(693)
The investigation showed that the Union industry, even the larger and vertically integrated ones, due to the subsidised imports, could not fully benefit from high capacity utilization rates to achieve economies of scale. In any event, the investigation did not reveal any correlation between size, vertical integration and better profitability rates, as the high price pressure from subsidised imports has altered this correlation. The investigation has showed that the benefit of economies of scale no longer existed in a market where the utilization rates were low, which was also true for the Chinese producers. Therefore, these arguments were rejected.
(694)
Furthermore, one interested party claimed that investors and banks would not finance projects if the module manufacturer is too small, as larger producers provide better guarantees and are more ‘bankable’. In other terms, investors and banks are reluctant to finance PV related projects using modules produced in the Union. However, the investigation showed that any possible preference of investors and banks to finance Chinese producers which have larger production capacities is the result of the distortion that subsidised imports have created on the Union market. As mentioned above, the size of the production lines does not play a role if utilisation rates remain low. Therefore, this argument was dismissed
(695)
One interested party claimed that the Union industry had an unfavourable cost structure compared to its Chinese competitors, as the latter enjoyed lower labour, electricity and depreciation costs, and in addition had the newest equipment. However, the party concerned was unable to provide new information or supporting evidence that could reverse the findings of this investigation in this regard. In particular, the claim that the Chinese producers were using the newest equipment was addressed by the findings in recital (203) to the Provisional anti-dumping Regulation, stating that the exporting producers in the PRC did not enjoy any comparative advantage, in particular because machinery and equipment was imported from the European Union. The above claims were therefore rejected.
(696)
Another party claimed that the Chinese enjoyed a comparative advantage with regard to polysilicon prices and to economies of scales which resulted in lower cost of the machinery. This party did not provide any new information or supporting evidence in this regard. The claim of this party had therefore to be rejected.
(697)
Moreover, one interested party claimed that some Union producers sourced cells and/or modules from the country concerned, and re-sold those products on the Union market as their own. It requested that injury resulting from these transactions is not attributed to the subsidised imports. However, the investigation revealed that imports from the Union industry of the product concerned were complementary in nature as well as limited in terms of volume when compared to the total Union production and therefore their effect, if any, would only be marginal and could not be considered as breaking the causal link between the subsidised imports and the injury suffered by the Union industry.
(698)
One unrelated importer argued that the fact that the number of employees increased should be considered in the analysis. In respect of this claim, it is noted that employment increased between 2009 and 2011 for modules and then decreased during the IP. For cells, the employment increased until 2010 and then decreased in 2011 and further decreased in the IP. It is further noted that for modules, employment followed the trend of the Union production. For cells, as the Chinese imports increased their market share during the entire period to the detriment of the Union industry, the Union industry could not benefit from the growing consumption as expected. Therefore, the employment decrease in 2011 and in the IP corresponds to companies that either had become insolvent or stopped their cell production.
(699)
Following the final disclosure one interested party reiterated that the injury suffered by the Union industry was due to the small scale and the lack of economies of scale. As already explained in the recital (682) above and in recitals (195) and -(196) to the provisional anti-dumping Regulation, even in the global market, the size and therefore the benefit of economies of scale cannot longer exist where the utilization rates were generally low, and where enormous overcapacities existed world-wide. Therefore this claim had to be rejected.
(700)
Moreover, the same party reiterated that the injury suffered by the Union industry was due to the inability of the Union industry to realize any cost advantage. This party claimed that this was in particular due the fact that most of the Union producers were vertically integrated. However, this party did not provide any further information to what extend the fact that producers are vertically integrated could have had a negative impact on their cost structure. Therefore this claim had to be rejected
(701)
On these grounds, all the above mentioned arguments had to be rejected.
5.3.9. Competition from thin film PV products and other PV technologies
(702)
Several interested parties claimed that the injury suffered by the Union industry was caused by the competition from thin film PV products and other PV technologies, as these technologies were interchangeable and with same end use. It was also argued that thin film was competing with the product under investigation especially for ground-mounted and commercial/industrial rooftop systems, which constitute a substantial part of the total Union PV market.
(703)
The investigation showed that thin film PV products are produced from different raw materials and do not use crystalline silicon wafers. In general, they have much lower conversion efficiencies and a lower wattage output than crystalline silicon modules. As a result, they cannot be used on restricted areas such as roof-tops, i.e. they are not fully interchangeable with the product concerned. The investigation also showed that although thin film PV products are less expensive than the product under investigation, they only capture a limited market share of the total Union solar market, during the period considered. Therefore, although there may be some competition between the thin film products and the product concerned, this competition is considered to be limited.
(704)
Following the final disclosure, one interested party reiterated that the competition from thin film products likely caused the material injury suffered by the Union industry. In this regard, the party submitted that in Germany the market share of thin film products in the total solar market was substantial during most of the IP and only declined towards the beginning of 2012.
(705)
The investigation showed indeed that the average prices of thin film products were at lower levels than the average price levels of the product under investigation.
(706)
However, as set out in recital (703) above thin film products have much lower conversion efficiencies and a lower wattage output than crystalline silicon modules and therefore competition between these product, if any, could not contribute to the injury of the Union industry, as crystalline silicon modules are the dominant technology in the Union solar market. The JRC PV Status Report 2012 stated that as a consequence of the drop in polysilicon prices, thin film has in the last years lost market share to crystalline silicon modules.
(707)
On these grounds, these arguments were rejected.
5.3.10. Financial crisis and its effects
(708)
It was claimed that the financial crisis and the economic recession had a negative effect on the access to finance for the Union industry and thus caused the injury suffered by the Union industry.
(709)
The ability of the Union industry to raise capital decreased significantly during the period considered. As the solar industry is capital intensive, the ability to raise capital is crucial. The economic recession had a certain impact on the situation of the Union industry. The investigation showed, however, that despite the growth of the Union market between 2009 and 2011, the situation of the Union industry deteriorated as a result of the subsidised imports from the PRC heavily undercutting the Union industry's sales prices. It was therefore concluded that the potential effects of the financial crisis was aggravated by the increase of subsidised imports from the PRC and that the limited access to finance was largely a consequence of the negative market climate, the situation and prospects of the Union industry a consequence of the subsidised imports.
(710)
Moreover it was examined whether the injury suffered by the Union industry was due to the Union's industry failure to seek appropriate financing while they were profitable. The investigation showed that e.g in 2010 that Union industry was still profitable, the level of investment increased for modules by 315 % compared to 2009, while at the same time for cells by 10 %. As the PV industry is capital intensive, it is expected that the Union industry is continuously seeking appropriate financing in order to improve its cost efficiency and compete with the unfair subsidised imports. Therefore, it is concluded that, the lack of access to finance was a result of the distorted situation and not the cause.
(711)
Following the final disclosure, one interested party reiterated that the injurious effects of the financial crisis should be separated and distinguished and not be attributed to the subsidised imports. This party referred to publicly available information indicating that at least one Union producer perceived the financial crisis as the main cause for its injurious situation. The current investigation based its findings on specific company data which go significantly beyond publicly available statements of specific companies. Therefore, the publicly available statement to which reference was made cannot devaluate the findings that while the financial crisis had a certain impact on the situation of the Union industry, it could not break the causal link between the subsidised imports and the material injury suffered by the Union industry. Therefore, this claim had to be rejected.
(712)
Another interested party claimed that the different access to financing between the Union industry as compared to the Chinese exporting producers should be taken into consideration. This party claimed that this was one of the main factors which caused the material injury to the Union industry and not the subsidised imports. However, the preferential access to financing of a number of Chinese exporting producers has been found to distort the market and may well be one of the main reasons allowing Chinese exporting producers to export the product concerned at subsidised prices. This factor can therefore not break the causal link between the subsidised imports and the material injury suffered by the Union industry. This claim was therefore rejected.
(713)
On these grounds, it was concluded that, while the financial crises had a certain impact on the situation of the Union industry, it could not break the causal link between the subsidised imports and the injury suffered by the Union industry. The arguments were therefore rejected.
5.3.11. Export performance of the Union industry
(714)
Some interested parties claimed that the Union industry's export sales dropped significantly during the period considered and especially between 2009 and 2011 for modules and between 2009 and first quarter of 2012 for cells and that this has caused the material injury suffered by the Union industry.
(715)
However, as shown in the table below, the export volumes for modules remain significant despite a slight decrease in the IP and average price levels during the IP were above the average costs of modules throughout the period considered. Therefore, this could not have caused the injury suffered by the Union industry. As for cells, the export volumes represented only around 12 % of the total production volume of cells. Therefore, despite the low prices during the IP, this could only have had limited impact on the situation of the Union industry. The arguments in this respect had therefore to be rejected.
Table 13-a
Modules
2009
2010
2011
IP
Volume of exports modules in MW
989
1 279
1 157
1 148
(Index 2009 = 100)
100
129
117
116
Average export price (EUR/kW)
2 500
1 900
1 470
1 230
(Index 2009 = 100)
100
76
59
49
Source: Europressedienst
Table 13-b
Cells
2009
2010
2011
IP
Volume of exports cells in MW
62
320
315
238
(Index 2009 = 100)
100
516
508
384
Average export price (EUR/kW)
1 350
1 050
830
640
(Index 2009 = 100)
100
78
61
47
Source: Europressedienst
(716)
On these grounds, it was found that the impact of the Union's industry's export performance was not such as to contribute to the material injury suffered by the Union industry. Therefore, the parties' arguments in this respect had to be rejected.
5.3.12. The discovery of shale gas deposits in the Union
(717)
One interested party claimed that the injury suffered by the Union industry was caused by the discovery of shale gas deposits in the Union and the prospect of increasing production of cheap shale gas in the Union has reduced public and private investments in renewable energy projects.
(718)
The investigation found that the consumption for the product under investigation increased substantially throughout the period considered, as already mentioned in recital (509) above. Moreover, the investigation did not bring into light any factual evidence that the injury suffered by the Union industry was due to the discovery of shale gas deposits in the Union. The claim was therefore rejected.
5.3.13. The European Union's Emissions Trading Scheme (ETS)
(719)
The same party claimed that the injury suffered by the Union industry was caused by the low investments in solar energy production due to the low market prices for the European Union's Emissions Trading Scheme CO2 emission credits.
(720)
No evidence was however provided and the investigation did not bring into light any factual circumstances confirming these allegations. To the contrary, the investigation showed that the consumption of the product under investigation was increasing substantially during the period considered. On these grounds, the claim was rejected.
5.3.14. Management decisions
(721)
Some interested parties claimed that the material injury suffered by at least one of the Union producers was caused by a wrong management decisions. These allegations were based on the annuals accounts, some information contained in a letter sent by a shareholder of the company to the other shareholders and a press article.
(722)
None of the information in the file showed that any of the management decisions of the company concerned were unusual or imprudent or had an impact on the entire Union industry. Therefore, the arguments in this respect were rejected.
5.3.15. Other government policies
(723)
One interested party claimed that the material injury suffered by the Union industry was caused by other government policies such as renewable energy policies, policies aimed at encouraging innovation, policies of cutting red tape, trade facilitation policies and grid access regulations, as these policies benefit the exporting producers. However, even if it is true that certain of the claimed policies might facilitate imports from other third countries and overall growth of solar industry, these policies would also benefit the Union industry. Moreover, these policies should not be meant that such imports in the Union should be made at injurious subsidised prices. Therefore, the arguments in this respect were rejected.
5.3.16. Other arguments
(724)
One interested party claimed that the injury suffered by the Union industry was due to the forerunner disadvantage and the lack of political support from the European Commission in previous years. This party also claimed that apart from the national support schemes, also population, GDP, electricity consumption, financing opportunities and connectability to the grid are important factors in each market. However, the above party was not able to substantiate its claims which were therefore rejected.
(725)
Following the final disclosure, the same interested party reiterated that the injury suffered by the Union industry was due to the forerunner disadvantage. However, the claim was neither analysed nor substantiated; therefore it had to be rejected.
5.4. Cumulative assessment of those other factors that have been found to contribute to injury
(726)
The investigation has shown that the following other factors may have contributed to injury: Imports of the product concerned from Taiwan; Reduction in the level of FIT; Long-term polysilicon contracts of a limited number of Union producers; the financial and economic crisis.
(727)
As has been shown above in sections 5.3.1 respectively 5.3.7, the possible contribution of imports from Taiwan and of long-term polysilicon contracts of a limited number of Union producers are, at best, marginal, as any impact of them was further diluted through the value chain.
(728)
With regards to the economic and financial crisis, the investigation has shown that the main reason for difficulties of the Union industry in accessing the capital needed for investments were the subsidised imports, which prevented the Union industry from selling its products at profitable prices when the Union market showed strong growth rates (2009-2011).
(729)
With regards to FIT, third parties have not been able to demonstrate that FIT levels during the IP would have been so low that they would have prevented Union producers from selling the product concerned at non-injurious prices. The Institutions take the view that reductions in FIT levels may explain reduced demand, as investments in certain locations were no longer viable. They cannot, however, break the causal link, even taken together with the other factors that have been found to contribute to injury, because they were still at a level at which, absent the subsidised imports, the Union producers could have sold their products at non-injurious prices.
(730)
Therefore, even if the cumulative effect of the four other factors possibly contributing to injury is assessed, the causal link between subsidization and injury is not broken.
5.5. Conclusion on causation
(731)
The investigation has established a causal link between the material injury suffered by the Union industry and the subsidised imports from the PRC. Other possible causes of injury, such as imports from other third countries, non subsidised imports from the PRC, consumption, FITs, other financial support granted to the Union industry, overcapacity, impact of raw material prices, self-inflicted injury, competition from thin-film, financial crisis and its effects, export performance of the Union industry, the discovery of shale gas deposits in the Union, managements decisions, the European Union's Emissions Trading Schemes, other government policies were analysed and none of them was found to be such as to break the causal link established between the subsidised imports from the PRC and the material injury suffered by the Union industry.
(732)
All the effects of the injury factors other than the subsidised imports have been individually and collectively analysed. Therefore, it is concluded that the collective assessment of all the factors that may have had an impact on the injurious situation of the Union industry (i.e. imports of third countries, FITs, impact of raw material prices, financial crisis) collectively fail to explain the injury suffered by the Union industry in particular in terms of low prices and financial losses due to the penetration of low priced imports in significant quantities of the product concerned from the PRC. Based on the above analysis, which has properly distinguished and separated the effects of all known factors on the situation of the Union industry from the injurious effects of the subsidised imports, it was therefore concluded that there was a causal link between the subsidised imports from the PRC and the material injury suffered by the Union industry during the IP.
6. UNION INTEREST
6.1. Preliminary remarks
(733)
In accordance with Article 31 of the basic Regulation, it was examined whether, despite the above findings on injurious subsidisation, compelling reasons existed for concluding that it was not in the Union interest to adopt countervailing measures in this particular case. For this purpose, and in accordance with Article 31(1) of the basic Regulation, the analysis of the Union interest was based on an appreciation of all the various interests involved, including those of the Union industry, companies in the upstream and downstream markets of the PV sector, importers, users and consumers of the product concerned.
(734)
Around 150 operators made themselves known after the initiation of the parallel anti-dumping investigation and were duly considered in the framework of the current investigation. Specific questionnaires were sent to unrelated importers, upstream operators (including a raw material producer and suppliers of production equipment for the product under investigation), downstream operators (including project developers and installers) and BEUC a consumer organisation. Three associations representing various operators (Union industry, upstream and downstream operators) in the PV sector submitted information.
(735)
It was claimed that the assessment of the Union interest was not based on a representative number of operators.
(736)
The Commission has contacted the different operators in the following manner.
(737)
As concerns upstream and downstream operators: as mentioned above in recital (734), the Commission sent specific questionnaires to about 150 operators including those unrelated importers that had come forward after the initiation of the investigation, and which had therefore the opportunity to provide the relevant data to the Commission. Twenty-one questionnaire replies were received. Moreover, not only the replies to the questionnaires but also verifiable and duly substantiated comments and submissions provided by interested parties within the deadlines were taken into consideration in the investigation, irrespective of whether or not these parties had replied to the questionnaire. In particular, AFASE has transmitted to the Commission comments on behalf of its members - PV operators that were also analysed.
(738)
As concerns unrelated importers, as mentioned in recital (25) above, the Commission contacted all the 250 unrelated importers made known by the complainant and selected a provisional sample in accordance with Article 27 of the basic Regulation to cover the largest representative volume of imports which can reasonably be investigated within the time available. However, only one of the companies provisionally selected was indeed, after verification, confirmed to be an unrelated importer. At a later stage of the investigation, further unrelated importers, which had initially submitted a sampling form at the initiation stage but were not sampled, were invited to cooperate further with the investigation. Six of them agreed and received a questionnaire, and five submitted a reply out of which three were considered to be sufficiently complete. The definitive sample of unrelated importers therefore comprises four unrelated importers, representing a range of 2 % to 5 % of the imports of the product concerned. With regards to that low percentage, it has to be kept in mind that the majority of imports of the product concerned into the Union does not take place via unrelated importers.
(739)
To sum up, for the analysis of Union interest, the following information has been relied on:
-
the questionnaire replies received from eight sampled Union producers and four sampled unrelated importers as well as the replies to the specific questionnaire received from eight upstream and thirteen downstream operators (seven project developers/installers; six service providers also active in the PV sector) out of 150 operators that had come forward after the initiation and received the specific questionnaires;
-
the data verified during the on-site verifications at the premises of eight Union producers, one unrelated importer, two upstream operators, four downstream operators (project developers/installers) and one association (see recital (17) to the provisional antidumping Regulation and recital (29) above)
-
the data on Union interest submitted by other interested parties, including associations, as well as publicly available data on the evolution of the PV market in Europe, in particular: EPIA's Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017.
6.2. Interest of the Union industry
(740)
The Union industry directly employed about 21 000 people in the IP in the production and sale of the like product.
(741)
The investigation established that the Union industry has suffered material injury caused by the subsidised imports from the country concerned during the IP. It is recalled that a number of injury indicators showed a negative trend during the period considered. In particular, injury indicators related to the financial performance of the cooperating Union producers, such as profitability, cash flow and return on investments were seriously affected. In fact, the Union producers of modules and cells were loss making in 2011 and in the IP. Consequently, some Union producers were already forced to close down their production facilities while some others have faced insolvency. In the absence of measures, a further deterioration in the Union industry's economic situation appears very likely.
(742)
It is expected that the imposition of countervailing measures duties will restore fair trade conditions on the Union market, allowing the Union industry to align the prices of the like product to reflect the costs of production thus improving its profitability. It can also be expected that the imposition of countervailing measures would enable the Union industry to regain at least part of the market share lost during the period considered, with a positive impact on its overall financial situation. Moreover the Union industry should be able to have better access to capital and to further invest in R & D and innovation in the PV market. Finally, the investigation also pointed to a possible restarting of the business activity of the Union producers who were forced to stop the production as a result of the pressure of the Chinese imports. Overall, under this scenario, not only the existing 21 000 jobs of the Union industry (in the IP) would be secured but there would also be a reasonable prospect for further production expansion and increase in employment.
(743)
Should measures not be imposed, further losses in the market share are expected with a further deterioration of the Union industry's profitability. This would be unsustainable in the short to medium-term. As a consequence, in addition to the large number of the Union producers that were already forced out of the market, other producers could be facing insolvency which would in the short to medium term lead to a likely disappearance of the Union industry with the consequent significant impact of the existing jobs.
(744)
Some interested parties contested that the Union industry would be able to benefit from any countervailing measures arguing that (i) the measures will lower the demand for PV products in the Union and therefore the Union industry will not be able to increase their sales, (ii) the Union industry has small production facilities and is therefore not able to meet the demand of certain types of installations such as commercial rooftop and large ground-mounted installations, (iii) the Union producers are not ‘bankable’ (iv) the imposition of duties on cells will de facto increase the cost of production of the Union producers of modules and make them less attractive for consumers, (v) in case of significant drop of Chinese imports, the producers from other third countries will most likely take advantage of the fewer imports from the PRC.
(745)
Concerning the claim that measures will lower the demand for PV products in the Union and therefore the Union industry will not be able to increase their sales, it is noted that the parties were unable to provide any verifiable evidence of the existence of a direct link between the imposition of measures and the decrease demand for PV product which proved to be influenced over the years by several factors.
(746)
In reply to the claim that the Union industry has small production facilities and is therefore not able to meet the demand of certain types of installations such as commercial rooftop and large ground-mounted installations, it should be noted that the investigation has showed that the Union industry has the capacity to supply both the commercial and industrial-installations (between 40 kW and 1MW) and the utility market segment-installations (1 MW and 10 MW). Moreover, the investigation did not reveal that products supplied by different manufacturers could not be used in the same project. This claim was therefore rejected.
(747)
The argument that the Union industry would not benefit from the measures because Union producers are not ‘bankable’ and that investments funds would not accept to finance projects using EU-made modules was not substantiated. In any event, it is expected that the imposition of measures will restore fair market conditions which should reassure investors, including from the banking sector, as to the ability of Union industry to develop viable projects. On these grounds, this argument was rejected.
(748)
With reference to the claim that the imposition of duties on cells will de facto increase the cost of production of the Union producers of modules and make them less attractive for consumers, while it is not excluded that a certain increase in prices could occur further to the imposition of duties, it should also be considered that public available sources indicate that the price trend of modules and cells is downward. Thus, even if the cost of cells might increase as a result of measures, the overall decreasing trend of prices should result in decreasing costs of modules. The producers in question may also decide to source their cells in the Union, and no longer from the PRC. Finally, it is expected that the imposition of measures will increase the capacity utilization of cells producers in the Union thus increasing their economy of scale and as a consequence reduce costs. This claim was therefore rejected.
(749)
The argument that in case of a significant drop of Chinese imports further to the imposition of measures, the other third countries will most likely take advantage of this, rather than the Union industry was not confirmed by the investigation. The investigation did not reveal any clear indications that the other third countries would direct their exports massively to the Union market, in particular taking into account the likely expansion of other third country markets, notably in Asia, as forecasted by publicly available sources. Finally, there is no indication that even if imports from other third countries would increase as a result of a drop of Chinese imports, the Union industry will not be able to compete with imports from these countries.
(750)
In reply to the final disclosure some parties argued that it is unrealistic to expect the emergence of a sustainable Union industry manufacturing modules and cells because there is no rational investor that would invest in the Union producers that allegedly suffer from an unfavourable cost structure and can therefore not produce at competitive prices. The investigation did not confirm that the Union industry is suffering from an unfavourable costs structure, as explained in recitals (202) and (203) to the provisional anti-dumping Regulation. Therefore, absent subsidized imports and utilising the production capacities to a larger extent should bring economies of scale and allow for the emergence of a sustainable Union industry. In view of the above the argument was rejected.
(751)
One party argued that the demand in the Union is driven by the development of FITs and the expected return on investment by the investors is linked to this development. In particular, it claimed that, if prices increase in the Union, as a consequence of the duties, and FITs do not follow this increase accordingly, demand will decrease and the Union industry will not benefit from the duties imposed.
(752)
In reply to the above claim, it is noted that despite the correlation between the level of FITs and the demand for PV installations, the evidence collected during the investigation indicates that future demand will be less and less dependent on FITs and other support schemes as PV grid parity is likely to have been reached by certain types of installations in several places in the Union. Furthermore, the expected return on investment should be based on fair market prices. Finally, while it is not excluded that a certain increase in prices may occur further to the imposition of measures, it should be noted that public available sources indicate that the overall price trend is downward. The argument was therefore rejected.
(753)
Interested parties have pointed out that because demand for solar panels is driven by support schemes, in particular FIT, and by the level of electricity prices for the final consumer (which determine grid parity), price elasticity of demand can be very high. Whereas it is correct that an important increase in prices may lead to an important reduction of demand because of the particular nature of the market pointed out by those interested parties, the argument has to be rejected because it is very unlikely that price increases caused by the measures will be important, for the following reasons. First of all, all available sources confirm that the important decrease in prices for the product concerned throughout the IP and since the IP until today will continue. Secondly, the economic effect of the undertaking that has been accepted by the Commission is that Chinese exporting producers will supply the product concerned at a minimum import price of less than 60 c/W, which is far below the price that has been observed during the IP, at a volume that corresponds roughly to their current market share. At this price level, demand is very unlikely to drop in a significant manner, as that price level ensures sufficient demand both under the current level of support provided by support schemes and under the current levels of grid parity. Furthermore, the price of electricity for final consumers is expected to increase, whereas the price of the product concerned is expected to decrease. Through an indexation formula, the undertaking ensures that further price decreases of the product concerned are taken into account for the minimum import price. Therefore, those arguments have to be rejected.
(754)
Several interested parties argued that the interest of the Union industry is not significant since the value added created by the upstream and downstream industries is far more significant than the value added created by the Union industry in the PV value chain. The argument that the various segments in the PV sector have a different added value is not disputed. The investigation established that the Union industry has suffered material injury caused by unfair trade practices. Indeed some Union producers have already been forced to close down and in the absence of measures, a further deterioration appears certain. As all segments in the PV sector are closely interrelated, the disappearance of the Union production would be detrimental to the whole PV sector making it fully dependent on outsourced supply. Therefore, also for reasons of security of supply, the argument was therefore rejected.
(755)
In reply to the final disclosure, one interested party reiterated the claim that the higher value-added created by the upstream and downstream industry, as compared to the Union industry of the product concerned, is relevant to whether countervailing duties should be imposed. In this respect, it is confirmed that in assessing the Union interest the Institutions did balance the positive and negative consequences the duties may have on the various economic operators. Whereas the impact on the upstream and downstream industry is limited, the measures will afford the Union industry the possibility to recover from injurious subsidisation.
(756)
One party contested the number of jobs that would be secured by the imposition of measures. It claimed that the Union industry employs about 6 000 people, and not 25 000 as reported in recital (229) to the provisional anti-dumping Regulation.
(757)
No evidence was however provided to support the above claim and therefore it was dismissed. It is clarified that in view of the exclusion of wafers from the product scope, the employment in the Union industry amounted to around 21 000 employees during the IP. Interested parties did not provide any proof that the number of employees in the Union industry has changed significantly post-IP.
(758)
In conclusion, the investigation proved that the Union industry suffered material injury from the subsidized imports from the PRC, being unable to recoup the investment through profitable sales. It is expected that the imposition of measures will restore fair trade conditions on the Union market, allowing the Union industry to compete on equal footing. The likely decrease in imports from the PRC should enable the Union industry to increase their sales in the Union and thus better utilise the available production capacities in the short term. This in turn may bring economies of scale. While it is possible that the prices of the like product will raise in a short period of time due to the measures, the overall descending price trend is likely to be maintained also thanks, on the one hand, to the further decrease of cost of production of the product under investigation, and, on the other hand, the competitive pressure from the third countries' producers, which would also compete in the Union market.
(759)
It is therefore concluded that the imposition of definitive countervailing measures would be in the interest of the Union industry.
6.3. Interest of unrelated importers
(760)
As mentioned in recital (26) above the situation of the sampled importers was analysed.
(761)
Overall, during the IP, the activity of the four cooperating unrelated importers related to the product concerned varied between 60 % and 100 % of their total business. In addition, the four cooperating unrelated importers sourced from the PRC between 16 % to 100 % of their total imports of modules, only one sourcing exclusively from the country concerned. The profitability of the four cooperating unrelated importers related to the product concerned was on average 2.3 % in the IP.
(762)
An argument was put forward that the imposition of measures on the product concerned will negatively affect the importers' business activity. Firstly, the imposition of duties should not result in the elimination of all imports from the PRC. Secondly, although it can be expected that the imposition of measures may have a negative effect on the financial situation of the importers importing only from the PRC, in view of the possible increase of imports from other third countries, the importers sourcing from the PRC should be in the position to shift their sources of supply.
(763)
One interested party argued that the impact of the duties on the unrelated importers was underestimated as there are no immediate alternative sources of supply that could replace the Chinese imports of the product concerned if the duties were imposed and that changing a source of supply is difficult in view of the fact that the major production is based in the PRC and this would entail additional significant costs.
(764)
In this respect, it is recalled that the imposition of measures should not result in the disappearance of the imports of the product concerned from the PRC. The investigation indicated that the possible decrease of imports from the PRC will impact in particular those importers that source the product concerned exclusively from the PRC, which is the case only for one out of the four cooperating unrelated importers. Concerning the impact of measures on the unrelated importers' financial situation, it was not excluded that it can be negative, but it has been concluded that this will largely depend on their capacity to switch sources of supply or to pass at least part of the possible price increase on to their customers. For operators importing the product also from other sources than the PRC or importing also other products than the product concerned the negative impact will be further limited. The Commission therefore considers that although there is likely to be a negative impact on the importers of the product concerned, this impact will, on average, remain limited.
(765)
One unrelated importer argued that it needs significant working time and financial investment before accepting the products of a new supplier. In this respect a claim was made in reply to the final disclosure that relevant evidence was provided to the verification team at the time of the on-the-spot visit on the long testing requirement that an importer must do before taking the decision to supply from a particular exporter.
(766)
It is acknowledged that the setting of a new relationship between an importer and a supplier may entail additional costs and time investment (e.g. in testing the product). However, this does not outweigh the need to restore fair competition in the market. At the same time, changing suppliers seems to be a normal risk calculated in an importers' professional activity and is related to the fact that the PV market is maturing and thus undergoes constant changes (e.g. bankruptcies, consolidations) requiring switching to new suppliers. Moreover, it can be assumed that new types of modules that reach the market on a constant basis (containing e.g. new efficiency characteristics) also require testing. In this respect, testing of a new product (even from the same supplier) appears to be a standard rather than an unusual activity. The argument is therefore rejected.
(767)
In reply to the final disclosure two parties reiterated the claim that the interest of the unrelated importers was not properly considered. One party claimed that the lack of the non-confidential version of the replies to the questionnaires by the additional cooperating importers did not allow a proper assessment by the parties. It questioned the Commission's assessment regarding the possibility that other third country imports in the Union would increase thus allowing the importers to switch their supplies, on the basis of the allegation that other third markets are booming. To this end, the party claimed that such assumption is in contradiction with the conclusion set out in recital (749) above i.e .that, imports from other third countries would not be massive. Another party questioned whether the Commission respected the principle of non-discrimination as the Union producers were given more prominence in the Commission's assessment than the other operators.
(768)
First, it is confirmed that the non-confidential version of the replies to the questionnaires received after the publication of the provisional anti-dumping Regulation by the additional cooperating importers was included in the file for consultation by interested parties. Secondly, there is no contradiction between the assumption that the imports from other third countries can increase in response to lower imports from the PRC and that such increase should not be massive in view of the growing demand for PV installations world-wide. At the same time, as the Union industry is expected to retake a certain part of the market share that was previously held by products from the PRC, a certain loss in business for unrelated importers cannot be excluded. However, it is observed that the overall size of the PV market is expected to continue to grow in the long term, as grid parity is reached in more and more locations. Finally, it is clarified that, as in all trade defence investigations, while the situation of the Union industry was assessed in order to establish if it suffered material injury due to the subsidised imports, in the context of the Union interest analysis the interest of the Union industry was assessed on an equal basis to the other economic operators, including the unrelated importers. It is also clarified that the investigation whether or not the Union industry suffered material injury is governed in particular by Article 8(4) to the basic Regulation which set the minimum standards of such investigation. The Union interest is only analysed once a positive determination of injurious subsidisation was made in accordance with the standards set out in Article 31 to the basic Regulation. As a result it was considered that the likely negative impact of the measures on certain importers, in particular those sourcing exclusively from the PRC, did not outweigh the benefits of the measures for the Union industry and the mid- and long term benefits to the Union PV market resulting from fair competition.
(769)
It was therefore concluded that the imposition of measures at the proposed level may have a certain negative impact on the situation of unrelated importers of the product concerned.
6.4. Interest of the upstream operators
(770)
The upstream operators are mainly active in the production of the raw materials and in the production and engineering of the manufacturing equipment for the product under investigation. Eight replies were received to the questionnaires from the upstream operators. Two verification visits were carried out covering a raw material producer and a producer of manufacturing equipment.
(771)
Overall, during the IP, the activity of the eight cooperating upstream operators related to the product under investigation varied in proportion to their total activity and only for one cooperating company represented 100 % of its business, while for the others it varied between 6 % and 80 %. On average, in the IP, the activity related to the product concerned represented around 41 % of the total activity of the cooperating upstream operators. In terms of jobs, the eight cooperating upstream operators employed in the IP about 4 200 people. Profitability varied according to segment and individual company from high rates to slightly negative profitability. The investigation showed that those operators with a negative profitability suffered from the deteriorated situation of the Union industry, as some of the clients they lost were Union producers of the product under investigation, and from the decline in consumption. Following the exclusion of wafers from the product scope, the producers in the Union of this product should benefit from the imposition of duties, since the Union industry is expected to increase its production of cells and modules.
(772)
The sales of the Union upstream operators covered the Union, the PRC and other third countries. In the IP, the repartition of the sales corresponded on average to around 20 % of sales in the Union, almost 50 % to the PRC and around 30 % to other third countries.
(773)
Some parties in the upstream sector claimed that the imposition of countervailing measures would affect their business activities negatively as the PRC is their main exporting market. It was argued that the duties would seriously limit the imports of the product concerned from the PRC to the Union as a result of which the PRC would limit the imports of polysilicon and production equipment from the Union. As a consequence, the Union upstream operators in the Union would allegedly need to scale down their business activities and reduce employment.
(774)
It is noted that the aim of the duty is not to eliminate the Chinese imports of the product concerned but to restore a level playing field. Thus, the Chinese imports should continue to supply the Union market to a certain degree, but at fair prices. Furthermore, the investigation showed that the Union upstream operators are present globally on different national markets and therefore do not depend exclusively on their export to the PRC. It is thus reasonable to assume that in the global PV market, Union upstream operators would likely be able to compensate the eventual decrease in the export to the PRC by the export to the other markets which according to publicly available market studies are expected to grow. In any case, the Chinese PV market is already facing a significant production overcapacity and therefore it is doubtful whether the Union machinery producers would be able to sell much more of manufacturing equipment in the short to medium term in the PRC.
(775)
Interested parties made the argument that a majority of inputs in the PV value chain comes from the Union and that such advantageous situation may cease should the duties be imposed. In reply to the final disclosure one party pointed out that the measures in this case may trigger other measures, which the PRC may impose on the Union products.
(776)
In this respect, Chinese imports are expected to continue to supply the Union market even with duties in place. In addition, various publicly available sources in the PV sector, such as EPIA's Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017, forecast that the possible contraction in demand in the Union should be only in the short-term (in 2013 and 2014) and that consumption in the Union will increase again in the following years. Furthermore, addressing unfair trade practises is likely to allow building a sustainable growth in the PV market in the Union in the mid and long-term, from which all operators in the Union should benefit. Finally, as regards the argument on the possible retaliation of the PRC in reply to the measures in this case, it is recalled that the PRC as any other WTO member, may have a recourse to trade defence investigations only in justified circumstances and any such investigation has to comply with strict WTO rules. The Commission monitors any such investigation to ensure that the WTO rules are respected. The argument was therefore rejected.
(777)
Some parties contested the argument that the decreased exports of Union PV upstream operators to the PRC might be compensated by exports to other markets arguing that the duties will decrease the world-wide demand for the product.
(778)
In this respect, it is firstly noted that Chinese imports are not expected to cease completely as a result of the duties. In addition, the information collected in the course of the investigation did not establish any correlation between the development of the imports from the PRC in the Union market and the exports from the PRC to other markets. Moreover, public available sources, such as EPIA's Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017, forecast that the PV market world-wide will grow in the next years. As far as the Chinese PV market is concerned, there are indications that the domestic consumption in the PRC will increase substantially (e.g. as indicated by EPIA). In view of the above, the exports of the Union upstream operators to the PRC are not expected to drop significantly as a consequence of the imposition of measures.
(779)
It should also be noted that the contraction of demand in the Union in 2013 and 2014 may have a negative impact on the upstream operators. This however cannot be linked, at least not for its major part, to the duties. Moreover, concerning the Union producers of machinery for the PV industry, due to the existing substantial spare capacity in the PRC, it is unlikely that their exports to the PRC can significantly increase even under the scenario that the Chinese producers increase their production volume. Finally, the information gathered during the investigation indicated that the machinery producers may also be impacted by the Chinese 12th five-year plan for Solar Photovoltaic Industry which foresees that by 2015 80 % of the manufacturing equipment for cells should come from the PRC. As long as this change is achieved in compliance with WTO rules, this may also further limit the possibility of manufacturers of machinery in the Union to compete in the Chinese market. The above argument was therefore rejected.
(780)
In reply to the final disclosure the GOC argued that the 12th five-year plan for the Solar Photovoltaic Industry offers only some general guiding principles that are not binding as there are no enforcement powers foreseen, and that therefore it should not be considered as an indication that the possibility of manufacturers of machinery in the Union to compete in the Chinese market will be limited. In this respect it is noted that the GOC included the PV industry amongst strategic industries in the 12th five-year plan and also issued a specific plan for the solar photovoltaic industry. In this plan the GOC expressed its support for ‘superior enterprises’ and ‘key enterprises’, committed itself to ‘promote the implementation of various photovoltaic support policies’, and ‘formulate overall preparation of supporting policies on industry, finance, taxation …’. Furthermore, as the plan contains essential directives to be achieved by the Chinese industry during the period of five years it has a deep impact on the business landscape, both within the PRC and in countries that do business with the PRC. Considering the above, there are clear indications that the freedom of choice of the Chinese manufacturers of cells and the competitive pressure of the Union producers of the manufacturing equipment exporting to the Chinese market is restricted by the plan. Therefore this argument was rejected.
(781)
One cooperating raw material producer contested the prospect of other markets compensation for the decreased production on the Chinese market, in view of the substantial installed production capacity in the PRC, which could not be easily built elsewhere. This argument is dismissed since there are no indications of the alleged decreased production on the Chinese market.
(782)
One interested party contested the number of employees in the upstream sector quoted in recital (236) to the provisional anti-dumping Regulation. It is clarified that the number of 4 200 employees only refers to the cooperating upstream operators, such as equipment manufacturers and polysilicon supplier, based on their questionnaire replies, and not to the whole sector.
(783)
In view of the above, it is concluded that the impact of the countervailing measures on the machinery producers would not be significant, while the impact on the raw material supplier may be negative in the short term in view of the possible reduction of its sales to the PRC.
6.5. Interest of downstream operators
(784)
The downstream operators are mainly active in project development, marketing, communications and PV installations. Thirteen replies to the downstream questionnaires were received from the downstream operators, i.e. seven from operators whose activity is directly related to the like product (namely the project developers and installers) and six from service providers in the PV sector (logistics, transport, public relations, etc.) i.e. operators whose activity is not directly related to the product under investigation. These questionnaire replies included the reply received from one unrelated importers which turned out to qualify as downstream operator, as its main activity is installation (see recital (25) above).
(785)
In recital (242) to the provisional anti-dumping Regulation, it was assessed that overall, the activity of the downstream operators (installers and project developers) in relation to the product under investigation varied as compared to their total activity. On average, in the IP, it represented 41 %. The profitability of the cooperating operators related to the product under investigation was on average around 11 %, in the IP. In terms of jobs, the seven cooperating downstream operators employed in the IP about 550 people.
(786)
Several parties contested the representativity of the data concerning the downstream operators on turnover, profitability and employment derived by the Commission from the replies to the questionnaires by the seven downstream operators. AFASE submitted a ‘survey’ conducted amongst its members (installers) to illustrate that for the majority of the installers the PV business constitutes a primary source of income. AFASE further alleged that the downstream operators, in particular installers, in contrast to the findings set out in recital (242) to the provisional anti-dumping Regulation would only realise one-digit profit margins which do not allow for absorption of any duties.
(787)
As regards the representativity of the data used in the provisional anti-dumping Regulation the Commission has used all the data provided by those downstream operators that have filled in the specific questionnaire, as well as the submissions provided by AFASE, as explained in recital (737) above.
(788)
As regards the claim that the PV business constitutes a primary source of income for installers, further analysis of the questionnaire replies submitted by the seven downstream operators (installers and project developers) confirmed that the activity directly related to the like product under investigation represented on average around 42 % of the total activity of these operators and the profitability equalled 11 % on average. However, when taking into account also their activities (not directly related to the product under investigation), their overall importance increases substantially for three out of the seven operators. As a result, the corresponding ratio would range from around 45 % to 100 % during the IP. In addition, for the seven operators (installers and project developers) the profitability of the PV activity including the activities not directly linked to the product under investigation would amount to 9 % on average. Employment-wise, the PV activity including the activities not directly linked to the product under investigation would amount to around 660 full-time jobs in the IP for the seven operators. Apart from PV projects and installations these operators were also active in wind energy installations and production of electrical equipment.
(789)
It is considered that any impact of measures on the downstream operators has to be primarily assessed on their activity directly related to the product under investigation which in the IP reached a profitability of 11 % on average. However, even if it is assessed on the basis of the overall PV activity not directly related to the product under investigation the conclusions will not change significantly since, overall, the various factors taken into account, namely profitability and possibility to absorb part of the duty, do not vary significantly (the profitability decreases from 11 % on average to 9 % on average). In reply to the final disclosure one party on which premises the Commission had carried out a verification visit contested the representativity of the conclusion on profitability of the installers and developers, which, as far as it is concerned, would allegedly be based only on a single transaction. This argument is dismissed as the Commission calculated the profitability of the downstream operators, on the basis of all data submitted by the downstream operators in their questionnaire replies.
(790)
Regarding the survey conducted by AFASE amongst its members, it is firstly noted that all operators had the opportunity to come forward at the initiation of the investigation and to reply to the specific questionnaire designed for downstream operators requesting the necessary information for the assessment of the impact of duties on these operators. Secondly, the identity of the installers was not provided in the survey which did not allow for a verification of e.g. the relevance and reliability of the data provided. Thirdly, while a number of questions asked in this survey concerned the installers' capacity to absorb the possible duties, the survey lacked any reference to the profit achieved by these installers in the IP, thus missing an important element for the evaluation of the impact of measures. As a consequence no meaningful conclusions could be drawn from the survey provided.
(791)
An argument was raised that measures are not in the interest of the Union as they will increase the price of modules, thus discouraging the end-users/consumers from making installations. Consequently, the downstream operators would have far fewer orders and would have to scale down their businesses. This assessment was based on a study made by Prognos on the possible loss of jobs submitted in the course of investigation. The study foresees that the great majority of jobs in the PV market of the Union are in danger, if duties are imposed. The study uses an estimation by the EPIA according to which the total number of direct jobs existing in 2011 at all stages of the Union PV market including Union producers, importers, the upstream and downstream operators is 265 000. Taking as a starting point the 2011 estimation on the total direct PV jobs, the study by Prognos concluded that out of 265 000 jobs up to 242 000 jobs will be lost in three years, depending on the level of duties. Most of the job losses will allegedly occur in the downstream market, which in 2011 was said by Prognos to employ about 220 000 people.
(792)
The investigation did not confirm the above scenario and pointed to a much lower number of direct jobs existing in the Union PV market in 2011, during the IP and in 2012.
(793)
To start with, the investigation raised doubt as to the accuracy of the total number of direct PV jobs as estimated by EPIA. In particular, during the verification visit at the EPIA, it turned out that the underlying data leading to a conclusion of 265 000 was imprecise and did not allow for such conclusion. In fact, the information obtained during the verification visit indicates that the number of direct PV jobs calculated for 2011 would have a margin of error of up to 20 %. In addition, the estimation includes employment in other European countries outside the Union as well the employment related to thin film product, which falls outside the scope of this investigation.
(794)
It is clarified that the margin of error of 20 % in the total number of direct PV jobs as estimated by the European PV association, which may apply upward or downward, became apparent during the verification visit at EPIA. It shows the difficulty to assess precise figures on employment in the downstream sector as there are few sources, often contradictory, of data collection.
(795)
Despite these doubts, even if the original estimation of jobs was used to analyse the impact on the measures the following remarks must be made. The estimation covers the European PV jobs in 2011, which was correlated with a very high number of PV installations in the Union that year (about 20 GW). It is reasonable to assume that in view of the decline in installations reaching about 17,5 GW in the IP and 15 GW in 2012 the number of downstream jobs in particular, as directly correlated to the level of installations decreased accordingly. To this end, publicly available specialised press indicated that in Germany, the largest national market, between 2011 and 2012 the employment in the PV sector decreased from 128 000 to 100 000, including the jobs on the side of the producers. Furthermore, the investigation raised serious doubts on whether the figure included only full time jobs dedicated solely to the PV industry. To this end, the investigation revealed that, especially in the downstream market (installations) the PV activity is in general only a part of a much broader business activity, primary business activity being heating or electricity installations, plumbing etc.
(796)
In view of the above, it is likely that the imposition of measures may lead to an increase of prices in the Union of the product under the investigation thus possibly generating less PV installations in the short term. Nevertheless the jobs in this part of the market may be negatively affected only to a limited extent in view of the following. Firstly, the PV related activity for at least some of the installers constitutes only part of their business activities and is also seasonal. Therefore, the installers should be able to carry out other activities in a situation of reduced demand for PV installations. As the renewable and energy efficiency objectives agreed at the level of the Union are legally binding on Member States, it is to be expected that reduced demand for solar installations will translate into increased demand for other forms of renewable electricity and energy efficiency. Many of the employees in the downstream sector are likely to have the skills necessary to benefit from the increased demand in these neighbouring sectors. Secondly, in view of the existing profits in the downstream market (see recital (785) above) installers should be able to absorb part of the price increase thus limiting the impact on the final prices and on the demand for PV installations.
(797)
Independently of the imposition of duties, the publicly available forecasts on the demand for the PV installations indicate a likely contraction in demand in 2013, with annual installations of between 9,8 GW and 16,5 GW in 2013, which would likely have in any event a negative impact on the number of jobs in the downstream market.
(798)
Finally, it is remarked that the possible increase of PV prices would be likely to happen in any event as the production of the PRC supplying the Union market appears to be largely loss-making, which is an unsustainable situation.
(799)
As far as job losses are concerned, the information gathered during the investigation confirmed that the downstream sector has been experiencing job losses as a result of the contraction of the demand for PV installations in the Union of about 5 GW between 2011 and 2012. These job losses cannot be linked to the measures as they reflected a market evolution. Moreover, a further contraction of demand is foreseen in 2013 and 2014 and will most likely result in further job losses in the PV sector. Similarly, such evolution of the demand was forecasted by major research centres before the initiation of the investigation and therefore such job losses cannot be attributed to the imposition of measures.
(800)
The Union industry submitted a study by a consultant PriceWaterHouseCoopers (‘PWC’) on the possible impact of measure on PV related jobs. The PWC study refers to the study by Prognos, which envisaged high job losses in the PV market resulting from the imposition of measures, which was submitted by AFASE prior to the imposition of provisional anti-dumping duties and which was addressed in recital (791) above. The PWC study criticised the study by Prognos pointing to the fact that the total job losses estimated by Prognos exceeded in fact the total number of existing PV jobs in the Union. Regarding the impact of duties in the Union market, PWC reached opposite conclusions than Prognos, forecasting a net positive impact on jobs in the Union and that the benefits outweigh the possible negative effects of the duties (e.g. on demand).
(801)
AFASE argued that the Commission did not disclose the source of the margin of error of 20 % for the direct PV jobs calculated for 2011 by EPIA.
(802)
This margin of error of 20 %, which may apply upward or downward, became apparent during the verification visit at EPIA. It shows the difficulty to assess precise figures on employment in the downstream sector as there are few sources, often contradictory, of data collection.
(803)
In reply to the final disclosure some parties claimed that the Commission's analysis was silent about the fact that the duties will only add to the loss of jobs resulting from the smaller number of PV installations after 2011. It was argued that such job losses, in particular in the downstream sector, are closely linked to the fact that the PV installers are dependent on the solar installations. In addition, AFASE criticised the Commission for not having properly considered the survey it conducted amongst its members and a similar survey conducted by a UK Solar Trade Association, which allegedly illustrated such dependence.
(804)
As regards the alleged silence of the Commission concerning the impact of the duties on jobs, reference is made to recitals (799) and (800) above, where the claims concerning the impact of the measures on jobs in the PV sector are addressed and where it is acknowledged that indeed the jobs in the downstream sector might be affected in the short term due to the measures.
(805)
With regard to the survey conducted by AFASE and the UK Solar Trade Association, in response to the final disclosure the identity of the companies participating in the interview was provided. The surveys remained however deficient, since for example certain replies were incomplete. The analysis of the surveys showed the following. Concerning the survey by AFASE, it is firstly noted that the majority of the 50 installers who replied to the interview declared to be exclusively active in the PV market. 15 out of 50 installers declared to be also active in other non-PV activities such heating, electrical installations, and wind to a certain extent. In case of the UK survey, 21 out of 31 UK companies who replied to the interview had also other than PV activities. This result shows that with regards to a nearly a half of the project developers and installers, the finding set out in recital (247) to the provisional anti-dumping Regulation on the ability to perform other activities such as electrical and heating installations, plumbing and other green energies installations, is correct. It is, however, recognized that this ability may exist to a lesser extent than assumed in the provisional anti-dumping Regulation. Its mitigating impact on job losses may therefore be less important than initially assumed. Secondly, some of the operators surveyed by AFASE and the UK Solar Trade Association have been using products produced in the Union and some foresee buying non-Chinese products following the measures to avoid a price increase.
Thus, their dependence on the Chinese imports and the impact of the measures is expected to be reduced as they can access products produced in the Union. Thirdly, the estimation of the impact of the measures on the businesses of all surveyed operators' did not allow for firm conclusions as their assessment was very diverse. Some companies were even unable to assess such impact. Fourthly, also the answers to the question about the number of the PV projects that risk cancelling in case of duties ranged from ‘not many’ to ‘all projects’ in the UK survey. Some operators were unable to make an estimation. Finally, both surveys lacked the question about the profitability of the economic operators interviewed, which is important for the assessment of the possible absorption of the price increase, if any, resulting from the duty.
(806)
Several parties claimed that installers cannot easily change their activities or switch to other green energy installations because of the very different technologies and know-how involved. Therefore, should the duties be imposed, they would go out of business. After final disclosure, this claim was reiterated by one interested party, arguing that installers have invested substantial resources in PV specialisation, such a specific training, which would show that their main focus is on the PV sector and that they would not be able to switch easily to other activities.
(807)
This argument was insufficiently substantiated as it was not demonstrated what precise knowledge an installer would need to acquire and how difficult and expensive it is to obtain it. Irrespectively, the institutions acknowledge that installers have developed know-how specific to the installation of PV modules. However, the development of this know-how is relatively recent and adds to the primary expertise of the installers being electrical and heating installations, plumbing etc. It also developed in response to an unfair practice namely with the massive inflow of subsidised imports from the PRC. Independently from the specialised skills of the employees of the installers, the argument has to be considered in parallel with the analysis made in recitals (792) to (800) above on the employment situation in the downstream sector which in the short term might be negatively impacted but which, thanks to sustainable trade, would lead to an increase in the employment of installers in the mid- to long term. Therefore, the argument was rejected.
(808)
Several parties contested the ability of the downstream operators to absorb even partly the possible price increase. This argument was insufficiently substantiated thus preventing from assessing to which extent this allegation was accurate. Profitability of the downstream cooperating operators related directly to the product concerned was assessed at around 11 % on average which leaves to the operators in question the possibility to absorb at least partially some price increase if any. In this context, it is recalled that the overall trend of prices is downward.
(809)
In reply to the final disclosure some parties reiterated the claim of the serious risk of contraction of demand for solar products in the Union as a result of the measures, which according to these parties speaks against the measures. One party argued that the solar energy currently has a high price elasticity of demand and even a limited increase in the price of solar products would result in a severe contraction of demand. This party estimated that a countervailing duty in the range of 30 % may further contract demand by 8 GW whereas a duty of 50 % would contract demand by 10 GW. In the same tone, AFASE referred to a study made by a market analyst, which also foresees a contraction of demand of up to 2GW in 2013 as a result of a duty of 50 %, thus a contraction of a much smaller magnitude.
(810)
Although different contraction scenarios were submitted by parties during the investigation in addition to the ones referred to above, they did not contain comparable results. While it cannot be excluded that the duties might result in a contraction of demand for PV installations, the quantification of such effect is difficult to establish in view of the various elements that influence the attractiveness of the PV installations in the Union. In addition, even if such contraction were to take place in the short-term, the mid- and long-term benefits resulting from fair trade are expected to outweigh the short term negative impact. Finally, AFASE itself recognised that the assessment of the direct link between the demand and the duties would only be available once duties are in place. Therefore, this argument was rejected.
(811)
As mentioned in recital (784) above six questionnaire replies were received from service providers in the PV sector (logistics, transport, public relations, etc.) thus operators whose activity is not directly related to the product under investigation. These replies were found to provide indications on the relative importance of the PV related activity as compared to the total activity of the cooperating operators concerned. Despite certain deficiencies in the replies, the data in the questionnaires allowed to assess that the PV related activity of these operators is marginal as compared to their total activity. Indeed the PV related activity represented on average only around 5 % of their total turnover and around 8 % of total employment. As regards profitability, this was on average around 7 %. However, it is noted that data concerning profitability were not complete, as not all operators reported on this item. Therefore, it was concluded that any possible impact of the measures on the economic situation of the service providers in the PV sector is unlikely to be significant.
(812)
In view of the above, it was concluded that the impact of measures on the downstream operators would be to a limited extent negative in the short term, in view of the higher contraction in installations than in a counterfactual scenario without duties forecasted by major research centres and to the extent the duty cannot be absorbed by the downstream operators. Despite the possible reduction in demand for PV installations, installers should be able to carry out other activities, whether related to other green energy sources or the installers' primary business activity, as referred to above. It was concluded that, in the light of the data provided, any possible impact of the measures on the economic situation of the service providers in the PV sector is unlikely to be significant.
6.6. Interest of end-users (consumers)
(813)
No parties directly representing the interests of end-users such as associations of consumers made any representations. In this case reference is made to two types of end-users: consumers (households) and other end-users (e.g. institutions, other investors). The investigation revealed that only about a quarter of existing PV installations in the Union (so called roof-top, smaller installations) was ordered by consumers. The other installations (ground mounted, industrial and commercial of a much bigger scale) were ordered by other end-users.
(814)
Several parties claimed that if measures are imposed, consumers would suffer from a price increase of PV modules. While as a result of duties the prices of PV modules in the Union market could be expected to rise somewhat, it is likely that the consumers and other end-users would be affected only to a limited extent because the investigation revealed that the price of a module represents up to 50 % of the total costs of a PV installation. In view of the profit margins earned by the project developers and installers, it is reasonable to assume that the eventual price increase of modules for the consumer may be at least partly absorbed and therefore mitigated. On the basis of the available evidence it is concluded that measures at the proposed duty level will be at least partly taken in by the supply chain and, therefore, not necessarily result in higher prices for consumers at the retail level.
(815)
It is further noted that should duties not be imposed, the likely disappearance of the Union Industry could leave the consumers with only one source of supply of modules in the future. In this scenario the Chinese exporting producers would be in a position to further increase their very strong position on the market and this could also result in increased prices in the short to medium term to the detriment of the consumers/end- users. In any case, as mentioned above, the increase in prices would be likely to happen in any event in view of the fact that the PRC production is loss-making.
(816)
Some parties argued that the duties would increase the price of the product under investigation. Consequently there would be a decline in demand for PV installations as they would be too expensive for consumers and not attractive enough for the other investors.
(817)
As already mentioned in recital (752) even if a temporary increase of prices may happen as a result of the imposition of measures, the overall trend of prices is downward as confirmed by several public sources. The argument is therefore dismissed. While it is difficult to quantify the exact possible price increase resulting from the measures and a consequent possible contraction of the demand, several elements are recalled. Firstly, the product under investigation constitutes up to 50 % of the total cost of a PV installation and therefore the duty may be at least partly absorbed. Secondly, the competition of the Union industry with the third countries' producers, already present on the Union market, is likely to keep the prices down. At the same time the Union industry should be able to achieve better financial results thanks to the economies of scales resulting from a better utilisation of the production plants and reduced cost of production. Thirdly, the demand for PV installations is correlated not only with the price levels of the product under investigation but also with the level of FITs. At present low levels of demand, as compared to those achieved in 2011 and the IP, it is expected that the FITs should not decrease as quickly as in the period considered, allowing for continuous investment in PV projects. The argument was therefore dismissed
(818)
In reply to the final disclosure one party contested the above reasoning. It claimed that the downward price trend cannot be maintained after the imposition of the measures. The party recalled that the measures represent a very significant cost increase that cannot be fully offset by cost decreases and or imports from the third countries. In addition, it was reiterated that the Union industry will not be able to undertake new investments in plants and machinery and the downstream operators can absorb a little if their profit is 11 %. Finally there is no evidence that suggests that FITs might compensate the price increase.
(819)
It is recalled that contrary to this claim it is not expected that the price increase resulting from the measures may be fully offset but rather that a temporary increase in prices following the measures is possible (see recital (247) to the provisional anti-dumping Regulation). Indeed, such price increase may result from the difference in price levels between the Chinese subsidised prices and the non-Chinese products. Yet, the information gathered during the investigation allows claiming that the eventual price increase may be partly absorbed by a number of factors in view of the profits in the downstream sector at the level of 11 % on average. Finally, regarding the claim that there is no evidence that suggests that FITs might compensate the price increase, it is reasonable to assume that FITs will be adjusted over time in line with the development of prices for projects
(820)
One party claimed that since March 2013 modules prices increased by 20 % in the Union and that there is a severe lack of stock since 2013. The argument was not substantiated and to the contrary, the public information sources confirm a relative stability of prices in the second quarter of 2013. Even if that information was correct, it would only reflect the fact that following registration of imports, the risk of a possible countervailing duty has been priced in. The argument was therefore rejected.
(821)
Another party claimed that the PV projects would not generate a return for an investor if the fall in FITs is not correlated with falling project costs, including the price of modules, as they represent a significant part of the costs in a given project. To this end, it was claimed that the duties would put in question the viability of many PV projects as they increase the price.
(822)
As mentioned in recital (752) above, the overall trend of prices of the product under investigation appear to be downward. Furthermore, the importance of FIT with regard to the market is decreasing as grid parity is likely to be achieved in several regions. On these grounds the argument that the price of PV modules could have a negative impact on PV projects including the question of their viability was rejected.
(823)
One interested party provided an internal modelling to prove that the viability of many PV projects was endangered if duties were applied.
(824)
This modelling did not allow for a proper quantification as to what extent the attractiveness of the investment in the PV installations (e.g. return on investment) could decline in the event of increased prices of the product under investigation. Nevertheless, the assumption that any duty would be entirely passed on to end-users or consumers, used in the said modelling, is unlikely in view of the existing profit margins of downstream operators. Moreover, an investment decision is not only based on the price of modules but also depends on many other factors including inter alia the existence of a general favourable framework for PV installations in a given country, the level of support respectively the electricity price (for grid parity) Therefore this argument had to be rejected.
(825)
On the basis of the above, it was concluded that the imposition of measures would have overall a limited impact on consumers and other end-users. This is irrespective of the role of the national support schemes in stimulating the demand for PV. If national support schemes are adapted to higher prices for solar panels (by means of higher FITs), the impact on consumers may be inexistent.
6.7. Other arguments
(826)
Some parties argued that the Union industry is not capable of supplying the Union market in the quantities required and thus if countervailing duties are imposed there is a serious risk of shortage in the Union, which may lead to a further increase of prices of the product concerned.
(827)
The investigation has found this argument to be unjustified. The Union industry has been underutilising their production capacities since 2009. In the IP, the utilisation rate of the Union production capacity of modules was 41 % with additional spare capacity of about 5,7 GW; the utilisation rate of the Union production capacity of cells was 63 %, with additional spare capacity of about 1,2 GW. Therefore, thanks to the spare capacity, the Union industry would be able to compete for an additional part of the market in short term. Also in the medium-term, it is reasonable to assume that the Union industry will expand its production capacity to be able to achieve better economies of scale and allow for further price reductions. Furthermore, there are also other sources of supply in the world, which are present on the Union market and which will be able to compete on the Union market in case of decrease of imports of the Chinese products. The investigation revealed that the existing spare capacity of the non-Chinese production outside the Union was in the IP, 5,6 GW for modules and, 6 GW for cells. It is therefore concluded that the total spare capacity of the Union and third producers outside the Union is sufficient to complement in the short term the potential decrease in Chinese imports in light of the demand for PV installations in the EU as forecasted for 2013 (between 9,8 GW and 16,5 GW) and 2014 (9 GW and 17,1 GW) by major research centres such as EPIA.
(828)
Even if more conservative assumption on the Union production capacity was made (see recital (545) above), the joint Union and third countries spare capacity would be sufficient to complement in the short-term the potential decrease of Chinese imports. Also in the medium-term it is reasonable to assume that the Union industry will expand its production capacity to be able to achieve economies of scale, which in turn would allow for further price reduction. Therefore, this argument was rejected.
(829)
Some parties also argued that the imposition of duties on the product concerned will harm the development of the PV market in Europe and thus the goals of the EU Agenda 2020 concerning the renewable sources of energy and a reduction in EU greenhouse gas emissions will not be achieved.
(830)
To start with, the 2020 goals do not depend on the solar energy exclusively. Equally important are other green energies such as: wind, biomass, hydro etc. Since no particular percentage is attributed to the solar energy for the 2020 goals, a slightly lower number of PV installations is not expected to raise the overall cost of the 2020 Agenda. Furthermore, the price of solar panels is only one of many factors, which are vital for the development of the PV industry in the Union. Equally important are: a favourable legal and financial framework at Union and national levels, improved access to financing of renewable energies projects and the investment in R & D. As regards the financing of solar investments, the imposition of duties will enhance the situation of the Union industry and of the PV sector in total. As a result, it will also likely enhance access to capital for both the Union industry and investors in the PV sector. Finally, it is recalled that the aim of the duty is not to eliminate the Chinese imports but restore fair competition. Should the price of the product concerned rise the evidence on the profits achieved in the downstream market allows the assumption that the price increase will be partly absorbed by the operators in the downstream market. Therefore the price of modules should not rise significantly for the end-users/consumers and the demand for solar installations could be maintained in the forecasted range.
(831)
On the basis of the above, it is concluded that the imposition of measures would not, overall, have a significant adverse impact on other EU policies.
6.8. Conclusion on the Union interest
(832)
The overall positive effects for the Union industry outweigh the likely negative impact on other operators on the PV market including end-users (consumers).
(833)
In view of the above, it is concluded that based on the information available concerning the Union interest, there are no compelling reasons against the imposition of definitive measures on imports of the product concerned originating in the PRC.
7. DEFINITIVE COUNTERVAILING MEASURES
(834)
In view of the conclusions reached with regard to subsidisation, injury, causation and Union interest, definitive countervailing measures should be imposed in order to prevent further injury being caused to the Union industry by the subsidised imports.
7.1. Injury elimination level
(835)
For the purpose of determining the level of these measures, account was taken of the subsidy margins found and the amount of duty necessary to eliminate the injury sustained by the Union producers, without exceeding the subsidy margins found.
(836)
When calculating the amount of duty necessary to remove the effects of the injurious subsidisation, it was considered that any measures should allow the Union industry to cover its costs of production and to obtain a profit before tax that could be reasonably achieved by this industry under normal conditions of competition, i.e. in the absence of subsidised imports, on sales of the like product in the Union. In line with the jurisprudence of the General Court, such profit is the one realised at the beginning of the period considered, i.e. before the increase in subsidised imports. Therefore the target profit was fixed at 8 % on the basis of the weighted average profit realised by the EU industry in 2009 and 2010 for modules and cells when profitable.
(837)
Following the final disclosure, the Union industry claimed that the profitability of the year 2010 should be used as the level of profitability that Union industry could reasonably achieve in the absence of subsidised imports rather than the average profit margin of the years 2009 and 2010. In this respect, it was argued that, the profitability in 2009 was insufficient and the circumstances in the two years were clearly distinct given in particular the development in consumption in 2010 which alleviated the effects of subsidization in that year. In this regard, it should be noted that it is not relevant whether the average profit margin realised by the Union industry was ‘sufficient’ when determining the injury elimination level. The injury elimination level should be based on the profit which can be reasonably achieved in the absence of subsidised imports. It is the Investigating Authorities' practice to consider that this level had been reached at the beginning of the period considered. As in this case the Union industry realised losses with regard to the sales of cells at the beginning of the period considered in 2009, this methodology was unsuitable and it was deemed more reliable to base the determination of the injury elimination level on the average profit margin of the first and the second year of the period considered. In this regard it was also considered that it is irrelevant that circumstances were different in these two years.
(838)
Another party reiterated that the different target profits should be established for modules and cells, as the profitability of these product types showed different trends during the period considered. While indicators were shown separately for each product type, the conclusions reached for each indicator refer to the product under investigation as a whole. It is also recalled that modules and cells are one single product and therefore the subsidy margins and the injury elimination level were established on this basis.
(839)
On this basis, a non-injurious price was calculated for the Union industry for the like product. The non-injurious price was obtained by adding the abovementioned profit margin of 8 % to the cost of production during the IP of the sampled Union producers.
(840)
The necessary price increase was then determined on the basis of a comparison of the weighted average import price of the sampled cooperating exporting producers in the PRC, as established for the price undercutting calculations, duly adjusted for importation costs and customs duties with the weighted average non-injurious price of the like product sold by the sampled Union producers on the Union market during the IP. Any difference resulting from this comparison was then expressed as a percentage of the weighted average CIF import value.
(841)
One party argued that sales of the sampled Union producers focused on the high-end market, such as the residential/small commercial sector, which attracted higher FITs and suggested that the Union industry's sales price should therefore be adjusted accordingly. It should be noted that this claim should not be decisive for the calculation of the injury margin, since the investigation showed that Union producers were not profitable.
7.2. Definitive measures
(842)
In the light of the foregoing, and in accordance with Article 15 of the basic Regulation, a definitive countervailing duty should be imposed on imports of crystalline silicon photovoltaic modules and key components (i.e. cells) originating in or consigned from the PRC at the level of the lower of the subsidy or injury margins found, in accordance with the lesser duty rule. In this case, the duty rate should accordingly be set at the level of the subsidy margins found.
(843)
Given the high rate of cooperation of Chinese exporting producers, the ‘all other companies’ duty was set at the level of the highest duty to be imposed on the companies, respectively, sampled or cooperating in the investigation. The ‘all other companies’ duty will be applied to those companies which had not cooperated in the investigation.
(844)
For the cooperating non-sampled Chinese companies listed in the Annex, the definitive duty rate is set at the weighted average of the rates of the sampled companies.
(845)
On the basis of the above, the rates at which such duties will be imposed are set as follows:
Company Name
Subsidy margin
Injury margin
Countervailing duty
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
4,9 %
46,3 %
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
41,8 %
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
48,2 %
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd;
5,0 %
56,5 %
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,
11,5 %
58,2 %
11,5 %
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
11,5 %
58,2 %
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd,
de minimis
64,9 %
0,0 %
Renesola Jiangsu Ltd
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
80,1 %
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
60,1 %
6,5 %
Companies listed in the Annex
6,4 %
51,1 %
6,4 %
All other companies
11,5 %
80,1 %
11,5 %
(846)
The above definitive countervailing measures are established in the form of ad valorem duties.
(847)
The individual company countervailing duty rates specified in this Regulation were established on the basis of the findings of the present investigation. Therefore, they reflect the situation found during that investigation with respect to these companies. These duty rates (as opposed to the countrywide duty applicable to ‘all other companies’) are thus exclusively applicable to imports of products originating in the country concerned and produced by the companies and thus by the specific legal entities mentioned. Imported products produced by any other company not specifically mentioned in Article 1 with its name and address, including entities related to those specifically mentioned, cannot benefit from these rates and shall be subject to the duty rate applicable to ‘all other companies’.
(848)
Any claim requesting the application of an individual company countervailing duty rate (e.g. following a change in the name of the entity or following the setting-up of new production or sales entities) should be addressed to the Commission (103) forthwith with all relevant information, in particular any modification in the company's activities linked to production, domestic and export sales associated with, for example, that name change or that change in the production and sales entities. If appropriate, the Regulation will then be amended accordingly by updating the list of companies benefiting from individual duty rates.
(849)
In order to ensure proper enforcement of the countervailing duty, the residual duty level should not only apply to the non-cooperating exporting producers but also to those producers which did not have any exports to the Union during the IP.
(850)
Measures are imposed to allow the producers in the Union to recover from the injurious effect of subsidy. To the extent that there would be any initial imbalance between the potential benefit for producers in the Union and the cost for other economic operators in the Union, this imbalance could be offset by an increase and/or restart of the production in the Union. However, the envisaged scenario of increased production in the Union may not be in line with the market development in this volatile market. Union consumption of modules increased by 264 % between 2009 and 2011, only to decrease by 43 percentage points during the 6 month period between 2011 and the IP. The volatility is even more impressive when looking at the period of 2006-2011, where the Union consumption of modules increased from less than 1 GW to almost 20 GW or an increase of around 2000 % in just five years. This volatility is expected to continue, and forecasts published by business associations show differences of 100 % and more between the different scenarios even for the medium term period of 2014-2015.
(851)
For these reasons, it is considered appropriate, in such exceptional circumstances, to limit the duration of measures to a period of two years only.
(852)
This period should be enough for the producers in the Union to increase and/or restart their production, while at the same time not significantly endanger the situation of other economic operators in the Union. It is considered that the period of two years will be the most appropriate to analyse whether the imposition of measures had indeed the effect of increasing Union production and thereby balancing the negative effects on other economic operators in the Union.
(853)
Following final disclosure, one Union producer raised the argument that the limited duration of 2 years is too short to recover from the injury suffered. In addition it was argued that a duration of 2 years would not allow Union producers to file business plans for the current and the coming business year. In this respect, it is noted that the duration of the measures until December 2015, which should be sufficient for Union producers to file business plans until 2015.
(854)
Furthermore, the Union producer did not contest the reasons for which the duration was limited to two years, notably the volatility of the market. The producer even explicitly appreciated a review in case the measures need to be changed due to changed market situation. Since the likelihood of a change in market circumstances within two years is indeed high in this volatile market, it is considered appropriate to limit the measures to two years from the outset.
(855)
Following final disclosure, the complainant argued that two years are insufficient to invest in production, referring to recital (852). However, due to the substantial spare capacity of the Union industry, an increase in production can be done through a better utilisation of the existing production capacities, which should be feasible without significant additional investments.
(856)
The complainant further argued that an imposition of definitive countervailing duties for a period of two years is insufficient for the Union Industry to recover from the injurious effects of past subsidisation. However, the imposition of countervailing duties cannot only look at the interests of the Union Industry alone, but needs to balance the potential benefit for producers in the Union and the cost for other economic operators in the Union. On this basis, the decision to limit measures to two years is maintained.
(857)
All parties were informed of the essential facts and considerations on the basis of which it was intended to recommend the imposition of a definitive countervailing duty on imports of crystalline silicon PV modules or panels and cells of the type used in crystalline silicon PV modules or panels, originating in or consigned from the PRC (final disclosure). All parties were granted a period within which they could make comments on the final disclosure.
(858)
The oral and written comments submitted by the interested parties were considered and taken into account where appropriate.
7.3. Registration and retroactivity
(859)
As mentioned in above recital (7), the Commission adopted on 1 March 2013 Regulation No 182/2013 making imports of crystalline silicon PV modules and key components (i.e. cells and wafers) originating in or consigned from the People's Republic of China subject to registration as of 6 March 2013.
(860)
As of 6 June 2013, registration of imports for the purpose of protection against dumped imports was terminated through the provisional anti-dumping Regulation. As far as the current anti-subsidy investigation is concerned and in view of the above findings, the registration of imports for the purpose of the anti-subsidy investigation in accordance with Article 24(5) of the basic Regulation should also be discontinued.
(861)
As concerns a possible retroactive application of countervailing measures, the criteria set out in Article 16(4) of the basic Regulation have to be evaluated. Pursuant to this article, a definitive countervailing duty may be levied on products which were entered for consumption no more than 90 days prior to the date of application of provisional measures but not prior to the initiation of the investigation.
(862)
In this case, no provisional countervailing measures were applied. As a consequence, it is decided that the definitive countervailing duty shall not be levied retroactively.
8. FORM OF THE MEASURES
(863)
Subsequent to the adoption of the provisional anti-dumping measures in the parallel anti-dumping investigation (104), a group of cooperating exporting producers, including their related companies in the PRC and in the European Union, and together with the China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (‘CCCME’) offered a joint price undertaking in accordance with Article 8(1) of the basic anti-dumping Regulation (105). The undertaking offer was also supported by the Chinese authorities. The Commission examined the offer, and by Commission Decision 2013/423/EU (106) accepted this undertaking offer.
(864)
Subsequent to Decision 2013/423/EU, the exporting producers together with CCCME submitted a notification to amend their initial undertaking offer. They requested to revise the undertaking to take account of the exclusion of wafers from the product scope as described in recitals (46) and (99). In addition, a number of additional exporters, within the deadline stipulated in Article 8 (2) of the basic anti-dumping Regulation, requested to be included in the undertaking.
(865)
The same group of exporting producers, together with the CCCME, within the deadline specified in Article 13(2) of the basic Regulation (107), requested that the terms of that Undertaking be accepted by the Commission to eliminate any injurious effects also of the subsidised imports. By Implementing Decision 2013/707/EU, the Commission accepted this offer with regards to the definitive duties,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
1. A definitive countervailing duty is hereby imposed on imports of crystalline silicon photovoltaic modules or panels and cells of the type used in crystalline silicon photovoltaic modules or panels (the cells have a thickness not exceeding 400 micrometres), currently falling within CN codes ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 and ex 8541 40 90 (TARIC codes 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 and 8541409039) and originating in or consigned from the People's Republic of China, unless they are in transit in the sense of Article V GATT.
The following product types are excluded from the definition of the product concerned:
-
solar chargers that consist of less than six cells, are portable and supply electricity to devices or charge batteries,
-
thin film photovoltaic products,
-
crystalline silicon photovoltaic products that are permanently integrated into electrical goods, where the function of the electrical goods is other than power generation, and where these electrical goods consume the electricity generated by the integrated crystalline silicon photovoltaic cell(s),
-
modules or panels with a output voltage not exceeding 50 V DC and a power output not exceeding 50 W solely for direct use as battery chargers in systems with the same voltage and power characteristics.
2. The rate of the definitive countervailing duty applicable to the net, free-at-Union-frontier price, before duty, of the products described in paragraph 1 and manufactured by the companies listed below shall be as follows:
Company
Duty rate
TARIC additional code
Wuxi Suntech Power Co. Ltd;
Suntech Power Co. Ltd;
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd;
Luoyang Suntech Power Co. Ltd;
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd,
4,9 %
B796
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
B797
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
B791
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
5,0 %
B794
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,
11,5 %
B793
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
11,5 %
B927
Delsolar (Wujiang) Ltd
0 %
B792
Renesola Jiangsu Ltd
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
B921
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
B845
Companies listed in the Annex
6,4 %
All other companies
11,5 %
B999 (108)
3. Unless otherwise specified, the provisions in force concerning customs duties shall apply.
Article 2
1. Imports declared for release into free circulation for products currently falling within CN code ex 8541 40 90 (TARIC codes 8541409021, 8541409029, 8541409031 and 8541409039) which are invoiced by companies from which undertakings are accepted by the Commission and whose names are listed in the Annex to Implementing Decision 2013/707/EU, shall be exempt from the anti-subsidy duty imposed by Article 1, on condition that:
(a)
a company listed in the Annex to Implementing Decision 2013/707/EU manufactured, shipped and invoiced directly the products referred to above or via its related company also listed in the Annex to Implementing Decision 2013/707/EU either to their related companies in the Union acting as an importer and clearing the goods for free circulation in the Union or to the first independent customer acting as an importer and clearing the goods for free circulation in the Union;
(b)
such imports are accompanied by an undertaking invoice which is a commercial invoice containing at least the elements and the declaration stipulated in Annex 2 of this Regulation;
(c)
such imports are accompanied by an Export Undertaking Certificate according to Annex 3 of this Regulation; and
(d)
the goods declared and presented to customs correspond precisely to the description on the undertaking invoice.
2. A customs debt shall be incurred at the time of acceptance of the declaration for release into free circulation:
(a)
whenever it is established, in respect of imports described in paragraph 1, that one or more of the conditions listed in that paragraph are not fulfilled; or
(b)
when the Commission withdraws its acceptance of the undertaking pursuant to Article 13(9) of Regulation (EC) No 597/2009 in a Regulation or Decision which refers to particular transactions and declares the relevant undertaking invoices as invalid.
Article 3
The companies from which undertakings are accepted by the Commission and whose names are listed in the Annex to Implementing Decision 2013/707/EU and subject to certain conditions specified therein, will also issue an invoice for transactions which are not exempted from the anti-subsidy duties. This invoice shall be a commercial invoice containing at least the elements stipulated in Annex 4 of this Regulation.
Article 4
Registration of imports resulting from Regulation (EU) No 182/2013 making imports of crystalline silicon PV modules and key components (i.e. cells and wafers) originating in or consigned from the People's Republic of China subject to registration shall be discontinued.
Article 5
This Regulation shall enter into force on the day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
It shall expire on 7 December 2015.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 2 December 2013.