PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 16. dubna 2014
o převodu jednotek přiděleného množství na účet smluvní strany Kjótského protokolu v registru Finska
(oznámeno pod číslem C(2014) 2475)
(2014/224/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/358/ES ze dne 25. dubna 2002 o schválení Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu jménem Evropského společenství a o společném plnění závazků z něj vyplývajících (1), a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutím Komise 2006/944/ES (2) se stanoví příslušné úrovně emisí pro Unii a její členské státy pro první závazné období v rámci Kjótského protokolu.
(2)
Rozhodnutí Komise 2010/778/EU (3) mění rozhodnutí 2006/944/ES tím, že stanoví příslušné konečné úrovně emisí přidělené Unii a každému členskému státu a že uvádí, že konečný aritmetický rozdíl 19 357 532 tun ekvivalentu oxidu uhličitého mezi úrovněmi emisí Unie a součtem úrovní emisí členských států vydá Unie jako jednotky přiděleného množství. Dále uvedené rozhodnutí stanoví, že z registru Unie bude převedeno 5 milionů těchto jednotek přiděleného množství na účet smluvní strany Kjótského protokolu v registru Dánska.
(3)
V souvislosti s přijetím rozhodnutí 2010/778/EU bylo uznáno, že převodem pěti milionů jednotek přiděleného množství Dánsku není dotčeno vlastnictvím zbývajícího aritmetického přebytku Unie.
(4)
V prosinci 2011 bylo na 17. konferenci stran Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu („UNFCCC“), která se konala v Durbanu, přijato rozhodnutí 2/CMP.7 konference smluvních stran jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu („durbanské rozhodnutí“). Uvedené rozhodnutí stanoví pravidla započítávání pro odvětví využívání půdy, změny využívání půdy a lesnictví („LULUCF“) pro druhé závazné období v rámci Kjótského protokolu („Kjótský protokol“) k UNFCCC.
(5)
Durbanské rozhodnutí se podstatně odchyluje od předchozích pravidel započítávání dohodnutých v rámci Kjótského protokolu pro první závazné období. Rozhodnutí 16/CMP.1 konference smluvních stran jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu přijaté na 11. zasedání konference smluvních stran UNFCCC, které se konalo v Montrealu v prosinci roku 2005, stanoví limity uvedené v příloze uvedeného rozhodnutí pro účely závazků smluvních stran v rámci prvního závazného období Kjótského protokolu. Rozhodnutí 16/CMP.1 dále stanoví, že strany mohou tyto limity překročit, a to kompenzací čistých emisí („debety“) z činností zalesňování, opětovného zalesňování a odlesňování podle čl. 3 odst. 3 Kjótského protokolu čistým pohlcením („kredity“) z činností obhospodařování lesů podle čl. 3 odst. 4 Kjótského protokolu. Toto pravidlo započítávání se běžně označuje jako pravidlo kompenzace. Durbanské rozhodnutí takové pravidlo kompenzace pro druhé závazné období v rámci Kjótského protokolu nestanoví.
(6)
Pravidla započítávání uvedená v durbanském rozhodnutí stanoví limit pro využívání kreditů, které pocházejí z činností obhospodařování lesů, aby byl zohledněn závazek ke zmírnění změny klimatu ve druhém závazném období v rámci Kjótského protokolu. Podle uvedeného rozhodnutí smluvní strana nemůže ve svém referenčním roce nebo referenčním období pro splnění svého závazku ke zmírnění změny klimatu využít větší množství kreditů z činností obhospodařování lesů, než které odpovídá 3,5 % emisí této smluvní strany, s výjimkou odvětví LULUCF.
(7)
Změny pravidel započítávání pro LULUCF stanovené v durbanském rozhodnutí mají podstatný dopad na způsob, jakým smluvní strany vykazují činnosti LULUCF pro druhé závazné období. Z důvodu zeměpisných rozdílů v odvětví využívání půdy a velké rozmanitosti vnitrostátních okolnosti v tomto ohledu se dopad mezi členskými státy značně liší. Vyloučení pravidla náhrady z pravidel započítávání stanovených v durbanském rozhodnutí má dopad na plnění závazků smluvních stran v rámci druhého závazného období Kjótského protokolu. Platí to zejména pro země s rozsáhlým lesním porostem, vzhledem ke skutečnosti, že podmínky v odvětví LULUCF se v jednotlivých zemích liší.
(8)
Ve svých závěrech ze dne 9. března 2012 Rada uznává dopad změn pravidel vykazování kompenzace pro druhé závazné období Kjótského protokolu, a to tím, že uznává „zvláštní situaci zemí s rozsáhlým lesním porostem, zejména pokud jde o omezené možnosti pokrytí emisí ze zalesňování, opětovného zalesňování a odlesňování narůstajícími propady z obhospodařování lesů“. Rada zároveň vyzvala Komisi, „aby se pokusila najít možnosti vedoucí k uspokojivému řešení při zajištění ekologické vyváženosti“.
(9)
Zvláštní situace zemí s rozsáhlým lesním porostem byla uznána také Radou v roce 2012 v rámci postupu vedoucího k přijetí rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 529/2013/EU ze dne 21. května 2013 o pravidlech započítávání týkajících se emisí skleníkových plynů a jejich pohlcení v důsledku činností souvisejících s využíváním půdy, změnami ve využívání půdy a lesnictvím a o informacích o opatřeních týkajících se těchto činností (4), což odráží odkaz na podmínky životního prostředí v zemích s rozsáhlým lesním porostem v odůvodnění daného rozhodnutí.
(10)
Finsko opakovaně vyjádřilo obavy týkající se jeho debetů z odlesňování pro odvětví LULUCF v důsledku změny pravidla kompenzace v durbanském rozhodnutí. Zdá se, že Finsko je ovlivněno použitím durbanského rozhodnutí zvláštním a jedinečným způsobem. Ze současných posouzení vyplývá, že Finsko je jediným členským státem, pro nějž by roční limit 3,5 % znamenal, že při započtení svého závazku ve druhém závazném období Kjótského protokolu nemůže pokrýt své debety vyplývající z činností zalesňování, opětovného zalesňování a odlesňování kredity pocházejícími z činností obhospodařování lesů.
(11)
S cílem zohlednit zvláštní a jedinečnou situaci Finska by Unie měla Finsku převést celkové množství, které by nemělo překročit deset milionů jednotek přiděleného množství z aritmetického přebytku stanoveného rozhodnutím 2006/944/ES ve znění rozhodnutí 2010/778/EU. Toto celkové množství by mělo sloužit pouze jako jednorázová kompenzace poskytnutá Finsku z důvodu dopadu změny pravidla kompenzace, a to v rozsahu, který je nezbytný k tomu, aby Finsko mohlo plnit své závazky druhého závazného období v rámci Kjótského protokolu.
(12)
Tento převod by měl být uskutečněn co nejdříve a před koncem období přizpůsobení pro první závazné období v rámci Kjótského protokolu, za předpokladu, že v registru Unie jsou k dispozici jednotky přiděleného množství, a když bude urovnán nebo vyřešen závazek týkající se Chorvatska, jak je stanoveno v Protokolu o některých ujednáních týkajících se případného jednorázového převodu jednotek přiděleného množství vydaných podle Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu na Chorvatskou republiku a související kompenzace ke Smlouvě o přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii (5).
(13)
Využívání těchto jednotek přiděleného množství Finskem nesmí překročit kredity pocházející z činností obhospodařování lesů ve Finsku, které se nesmí používat v souladu s bodem 13 přílohy durbanského rozhodnutí. Komise náležitě zvážila závazek Finska zrušit jakékoliv jednotky přiděleného množství zbývajícího z tohoto převodu na konci druhého závazného období.
(14)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Aby Finsku bylo umožněno splnit své závazky v druhém závazném období v rámci Kjótského protokolu, bude mu poskytnuto maximálně deset milionů (10 000 000) jednotek přiděleného množství uvedených v článku 2 rozhodnutí 2006/944/ES.
Ústřední správce registru Unie převede co nejdříve a před koncem období přizpůsobení pro první závazné období v rámci Kjótského protokolu celkové množství, které nepřekročí deset milionů EUR (10 000 000) těchto jednotek přiděleného množství, na účet smluvní strany Kjótského protokolu v registru Finska.
2. Převod uvedený v odstavci 1 bude proveden v závislosti na dostupnosti jednotek přiděleného množství v registru Unie, a když bude urovnán nebo vyřešen závazek týkající se Chorvatska, jak je stanoveno v Protokolu o některých ujednáních týkajících se případného jednorázového převodu jednotek přiděleného množství vydaných podle Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu na Chorvatskou republiku a související kompenzace ke Smlouvě o přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 16. dubna 2014.
COMMISSION IMPLEMENTING DECISION
of 16 April 2014
on the transfer of assigned amount units to the Party to the Kyoto Protocol holding account in the registry of Finland
(notified under document C(2014) 2475)
(2014/224/EU)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Council Decision 2002/358/EC of 25 April 2002 concerning the approval, on behalf of the European Community, of the Kyoto Protocol to the United Nations Framework Convention on Climate Change and the joint fulfilment of commitments thereunder (1), and in particular Article 3 thereof,
Whereas:
(1)
Commission Decision 2006/944/EC (2) determines the respective emission levels for the Union and its Member States for the first commitment period under the Kyoto Protocol.
(2)
Commission Decision 2010/778/EU (3) amends Decision 2006/944/EC by establishing the final respective emission levels allocated to the Union and to each Member State and by providing that the final arithmetic difference of 19 357 532 tonnes of carbon dioxide equivalent between the emission levels of the Union and the sum of the emission levels of the Member States be issued as assigned amount units by the Union. Furthermore, that Decision provides for the transfer of five million of these assigned amount units from the Union registry to the Party to the Kyoto Protocol holding account in the registry of Denmark.
(3)
In the context of adopting Decision 2010/778/EU it was recognised that the transfer of the five million assigned amount units to Denmark is without prejudice to the ownership of the remaining Union arithmetic surplus.
(4)
In December 2011, the 17th Conference of the Parties of the United Nations Framework Convention on Climate Change (‘UNFCCC’) meeting in Durban adopted Decision 2/CMP.7 of the Conference of the Parties serving as the meeting of the Parties to the Kyoto Protocol (‘Durban Decision’). That decision sets out accounting rules for the land use, land-use change and forestry (‘LULUCF’) sector for a second commitment period under the Kyoto Protocol (‘Kyoto Protocol’) to the UNFCCC.
(5)
The Durban Decision deviates significantly from the previous accounting rules agreed under the Kyoto Protocol for the first commitment period. Decision 16/CMP.1 of the Conference of the Parties serving as the meeting of the Parties to the Kyoto Protocol adopted by the 11th Conference of the Parties of the UNFCCC meeting in Montreal in December 2005 provides for limits as set out in the Annex to that Decision for the purpose of Parties' commitments under the first commitment period of the Kyoto Protocol. In addition, Decision 16/CMP.1 provides for Parties' possibility to exceed those limits by compensating net emissions (‘debits’) resulting from the activities of afforestation, reforestation and deforestation pursuant to Article 3(3) of the Kyoto Protocol by net removals (‘credits’) resulting from forest management activities pursuant to Article 3(4) of the Kyoto Protocol. That accounting rule is commonly referred to as the compensation rule. The Durban Decision does not provide for such a compensation rule for the second commitment period under the Kyoto Protocol.
(6)
The accounting rules laid down in the Durban Decision provide for a limit on the use of credits resulting from forest management activities in order to account for a mitigation commitment in the second commitment period of the Kyoto Protocol. According to that decision, a Party cannot use more credits resulting from forest management activities than the equivalent of 3,5 % of that Party's emissions, excluding LULUCF, in its base year or period for complying with its mitigation commitment.
(7)
The changes to the LULUCF accounting rules as set out in the Durban Decision have a significant impact on the way in which Parties account for LULUCF activities for the second commitment period. Due to the geographical variation of the land sector, and the great diversity of national circumstances in this regard, the impact differs greatly between Member States. The exclusion of the compensation rule from the accounting rules set out in the Durban Decision has an impact on the fulfilment of Parties' commitments under the second commitment period of the Kyoto Protocol. This situation is especially relevant for forest rich countries, given that the conditions in the LULUCF sector differ from one country to another.
(8)
In its conclusions of 9 March 2012, the Council acknowledges the impact of the changes in the compensation accounting rule for the second commitment period of the Kyoto Protocol, by recognising ‘the particularities of richly-forested countries especially as regards the limited possibilities to cover emissions from afforestation, reforestation and deforestation with growing forest management sinks’. At the same time, the Council invited the Commission ‘to explore options in view of finding a satisfactory solution while ensuring environmental integrity’.
(9)
The specific situation of richly forested countries was also recognised by the Council in 2012 in the process leading to the adoption of Decision No 529/2013/EU of the European Parliament and of the Council of 21 May 2013 on accounting rules on greenhouse gas emissions and removals resulting from activities relating to land use, land-use change and forestry and information concerning actions relating to those activities (4) as reflected in the reference to environmental conditions in richly forested countries included in the preamble to that Decision.
(10)
Finland has repeatedly expressed concerns regarding its debits from deforestation for the LULUCF sector as a result of the change of the compensation rule in the Durban Decision. Finland appears to be affected by the application of the Durban Decision in a specific and unique manner. Current assessments show that, Finland is the only Member State for which the annual limit of 3,5 % would mean that it cannot cover its debits resulting from the activities of afforestation, reforestation and deforestation with credits resulting from forest management activities when accounting for its commitment in the second commitment period of the Kyoto Protocol.
(11)
To account for Finland's special and unique situation, the Union should transfer a total quantity which should not exceed 10 million assigned amount units from the arithmetic surplus provided for by Decision 2006/944/EC as amended by Decision 2010/778/EU to Finland. This total quantity should serve the sole purpose of a one-off compensation to Finland for the impact of the change of the compensation rule, to the extent that this is necessary to enable it to comply with the commitments in the second commitment period under the Kyoto Protocol.
(12)
That transfer should be made as soon as possible and before the end of the true up period for the first commitment period under the Kyoto Protocol, subject to the availability of assigned amount units in the Union registry and when the commitment regarding Croatia as set out in the Protocol on certain arrangements concerning a possible one-off transfer of assigned amount units issued under the Kyoto Protocol to the United Nations Framework Convention on Climate Change to the Republic of Croatia, as well as the related compensation to the Treaty concerning the accession of the Republic of Croatia to the European Union (5) has been settled or resolved.
(13)
The use of those assigned amount units by Finland must not exceed credits resulting from forest management activities in Finland that are disallowed for use in accordance with paragraph 13 of the Annex to the Durban Decision. The Commission has taken due consideration of Finland's commitment to cancel any assigned amount units remaining from this transfer at the end of the second commitment period.
(14)
The measures provided for in this Decision are in accordance with the opinion of the Climate Change Committee,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
1. A maximum of 10 million (10 000 000) of the assigned amount units referred to in Article 2 of Decision 2006/944/EC shall be made available for the purpose of enabling Finland's compliance with its commitments in the second commitment period under the Kyoto Protocol.
The Central Administrator of the Union registry shall transfer as soon as possible and before the end of the true up period for the first commitment period under the Kyoto Protocol a total quantity which shall not exceed 10 million (10 000 000) of these assigned amount units to the Party to the Kyoto Protocol holding account in the registry of Finland.
2. The transfer referred to in paragraph 1 shall be made subject to the availability of assigned amount units in the Union registry and when the commitment regarding Croatia as set out in the Protocol on certain arrangements concerning a possible one-off transfer of assigned amount units issued under the Kyoto Protocol to the United Nations Framework Convention on Climate Change to the Republic of Croatia, as well as the related compensation to the Treaty concerning the accession of the Republic of Croatia to the European Union has been settled or resolved.
Article 2
This Decision is addressed to the Member States.
Done at Brussels, 16 April 2014.