NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1143/2014
ze dne 22. října 2014
o prevenci a regulaci zavlékání či vysazování a šíření invazních nepůvodních druhů
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci Výboru regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Výskyt nepůvodních druhů, ať již živočichů, rostlin, hub nebo mikroorganismů v nových lokalitách není vždy důvodem ke znepokojení. Značná část nepůvodních druhů se však může stát druhy invazními a takovéto druhy mají závažné nepříznivé dopady na biologickou rozmanitost a související ekosystémové služby, ale i jiné sociální a hospodářské dopady, a těmto dopadům je třeba předcházet. Přibližně 12 000 druhů nacházejících se v životním prostředí v Unii a v jiných evropských zemích je nepůvodních a zhruba 10 až 15 % z nich je podle odhadů invazních.
(2)
Invazní nepůvodní druhy představují jednu z hlavních hrozeb pro biologickou rozmanitost a související ekosystémové služby, zejména v zeměpisně a evolučně izolovaných ekosystémech, jako například na malých ostrovech. Rizika, která tyto druhy představují, mohou být umocněna intenzivnějším celosvětovým obchodem, dopravou, cestovním ruchem a změnou klimatu.
(3)
Hrozba, kterou invazní nepůvodní druhy představují pro biologickou rozmanitost a související ekosystémové služby, má různé podoby, včetně vážných dopadů na původní druhy a strukturu a funkci ekosystémů v důsledku změn přírodních stanovišť, predace, konkurence, přenosu nákaz, vytlačení původních druhů ve značné části areálu a genetických účinků křížení. Kromě toho mohou mít invazní nepůvodní druhy také závažný nepříznivý dopad na lidské zdraví a hospodářství. Biologickou rozmanitost a související ekosystémové služby, lidské zdraví či hospodářství ohrožují pouze živí jedinci nebo jejich části, které se mohou rozmnožovat, a proto by se pouze na ně měla vztahovat omezení podle tohoto nařízení.
(4)
Unie jako smluvní strana Úmluvy o biologické rozmanitosti, kterou schválila rozhodnutím Rady 93/626/EHS (3), je vázána čl. 8 písm. h) uvedené úmluvy, podle něhož každá smluvní strana, pokud to bude možné a vhodné: „zabraňuje zavádění, kontroluje či hubí ty cizí druhy, které ohrožují ekosystémy, přírodní stanoviště nebo druhy“.
(5)
Unie se jako smluvní strana Úmluvy o ochraně evropských planě rostoucích rostlin, volně žijících živočichů a přírodních stanovišť, schválené rozhodnutím Rady 82/72/EHS (4), zavázala, že přijme veškerá vhodná opatření, aby zaručila ochranu přírodních stanovišť planě rostoucích rostlin a volně žijících živočichů.
(6)
Aby toto nařízení podpořilo dosažení cílů směrnic 2000/60/ES (5), 2008/56/ES (6) a 2009/147/ES (7), a směrnice Rady 92/43/EHS (8), mělo by stanovit pravidla pro prevenci, minimalizaci a zmírnění nepříznivých účinků invazních nepůvodních druhů na biologickou rozmanitost a související ekosystémové služby a na lidské zdraví a na bezpečnost, jakož i pro omezení jejich sociálního a hospodářského dopadu.
(7)
Některé druhy v reakci na změny životního prostředí přirozeně migrují. V novém prostředí by neměly být považovány za nepůvodní a měly by být vyloučeny z oblasti působnosti tohoto nařízení. Toto nařízení by se mělo zaměřit pouze na druhy, které byly do Unie zavlečeny či v Unii vysazeny v důsledku lidského zásahu.
(8)
V současné době se na oblast zdraví zvířat vztahuje přes 40 unijních legislativních aktů, které obsahují i ustanovení o nákazách zvířat. Kromě toho směrnice Rady 2000/29/ES (9) obsahuje ustanovení o organismech škodlivých pro rostliny nebo rostlinné produkty a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES (10) stanoví režim pro geneticky modifikované organismy. Jakákoli nová pravidla pro invazní nepůvodní druhy by proto měla být uvedena do souladu s uvedenými legislativními akty Unie a neměla by se s nimi překrývat; zároveň by se nová pravidla neměla vztahovat na organismy, na něž se zaměřují uvedené legislativní akty.
(9)
Nařízení (ES) č. 1107/2009 (11) a (EU) č. 528/2012 (12) a nařízení Rady (ES) č. 708/2007 (13) stanoví pravidla týkající se povolení využití určitých nepůvodních druhů pro konkrétní účely. Využití určitých druhů bylo v době vstupu tohoto nařízení v platnost v uvedených režimech již povoleno. Aby byl zaručen soudržný právní rámec, měly by být tyto druhy z oblasti působnosti tohoto nařízení vyloučeny.
(10)
Jelikož invazních nepůvodních druhů existuje značné množství, je důležité zaručit prioritu dílčímu souboru invazních nepůvodních druhů, které jsou považovány za invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii. Proto by měl být vypracován a pravidelně aktualizován seznam těchto invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii (dále jen „unijní seznam“). Invazní nepůvodní druhy by měly být považovány za invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii, pokud škoda, kterou způsobují v zasažených členských státech, je natolik závažná, že je důvodem k přijetí zvláštních opatření použitelných v celé Unii, a to včetně členských států, které dosud zasaženy nebyly, nebo je dokonce nepravděpodobné, že zasaženy budou. Aby bylo zaručeno, že výběr invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii zůstane přiměřené, měl by být unijní seznam vypracován a aktualizován postupně a měl by být zaměřen na ty druhy, v jejichž případě se díky zařazení na unijní seznam nákladově efektivním způsobem zajistí účinná prevence, minimalizace a zmírnění nepříznivých dopadů těchto druhů. Jelikož druhy náležející do stejné taxonomické skupiny často mají podobné ekologické nároky a mohou představovat podobná rizika, mělo by být ve vhodných případech povoleno zahrnutí taxonomických skupin druhů na unijní seznam.
(11)
Hlavním nástrojem pro uplatňování tohoto nařízení jsou kritéria pro zařazení na unijní seznam. Za účelem zajištění účinného využívání zdrojů by tato kritéria měla zajistit, aby na unijním seznamu byly z potenciálních invazních nepůvodních druhů, které jsou v současné době známé, uvedeny invazní nepůvodní druhy s nejzávažnějším nepříznivým dopadem. Komise by na základě uvedených kritérií měla předložit výboru zřízenému tímto nařízením návrh unijního seznamu do jednoho roku od vstupu tohoto nařízení v platnost. Při navrhování unijního seznamu by měla Komise informovat tento výbor o tom, jak uvedená kritéria zohlednila. Kritéria by měla zahrnovat posouzení rizik podle příslušných ustanovení dohod Světové obchodní organizace v oblasti omezování obchodu s druhy.
(12)
Aby se předešlo nepřiměřeným nebo nadměrným nákladům pro jakýkoli z členských států a zaručila se přidaná hodnota opatření přijatých na úrovni Unie prostřednictvím tohoto nařízení, Komise by při navrhování unijního seznamu a vyplývajících opatření měla zohlednit, náklady na jejich realizaci v členských státech, náklady v případě nečinnosti, nákladovou efektivitu a socioekonomické aspekty. V této souvislosti by se při výběru invazních nepůvodních druhů pro zahrnutí na unijní seznam měla zvláštní pozornost věnovat druhům, jejichž využití je rozšířené a které v daném členském státě zajišťují výrazné sociální a hospodářské přínosy, aniž by došlo ke zpochybnění cílů tohoto nařízení.
(13)
Za účelem zajištění souladu s pravidly podle příslušných dohod Světové obchodní organizace a důsledného uplatňování tohoto nařízení by měla být stanovena společná kritéria, aby bylo možné provádět posuzování rizik. Tato kritéria by měla ve vhodných případech vycházet ze stávajících vnitrostátních a mezinárodních norem a měla by zahrnovat různé aspekty charakteristik jednotlivých druhů, rizika a způsoby, jimiž jsou tyto druhy do Unie zavlékány či v Unii vysazovány, nepříznivé sociální a hospodářské dopady těchto druhů a také jejich dopady na biologickou rozmanitost, potenciální přínosy jejich využití a náklady na zmírnění dopadů, které vyvažují jejich nepříznivé dopady, jakož i posouzení možných nákladů vyplývajících z environmentálních, sociálních a hospodářských škod dokládající významný dopad na Unii, aby bylo možné důkladněji ospravedlnit přijetí opatření. V zájmu postupného rozvíjení systému a využívání získaných zkušeností, by mělo být do 1. června 2021 provedeno vyhodnocení celkového přístupu.
(14)
Některé invazní nepůvodní druhy jsou zařazeny do přílohy B nařízení Rady (ES) č. 338/97 (14) a jejich dovoz do Unie je zakázán, jelikož byla zjištěna jejich invazní povaha a skutečnost, že jejich zavlečení do Unie či jejich vysazení v Unii má nepříznivý vliv na původní druhy. Těmito druhy jsou: Callosciurus erythraeus, Sciurus carolinensis, Oxyura jamaicensis, Lithobates (Rana) catesbeianus, Sciurus niger, Chrysemys picta a Trachemys scripta elegans. Aby se zaručil soudržný právní rámec a jednotná pravidla pro invazní nepůvodní druhy na úrovni Unie, mělo by být považováno za prioritu, aby byly uvedené invazní nepůvodní druhy zařazeny na unijní seznam jako invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii.
(15)
Prevence je z hlediska životního prostředí obecně více žádoucí a nákladově efektivnější než následná reakce a měla by být prioritou. Přednostně by proto měly být na unijní seznam zařazeny ty invazní nepůvodní druhy, které se ještě v Unii nenacházejí nebo v jejichž případě se jedná o ranou fázi invaze, jakož i ty invazní nepůvodní druhy, v jejichž případě se předpokládá, že nepříznivé dopady budou nejzávažnější. Jelikož do Unie mohou být soustavně zavlékány či zde vysazovány nové invazní nepůvodní druhy a přítomné nepůvodní druhy se šíří a rozšiřují svůj areál, je nezbytné zajistit, aby byl unijní seznam průběžně přezkoumáván a aktualizován.
(16)
Mezi členskými státy, na něž mají významný dopad stejné invazní nepůvodní druhy, které nejsou schopny utvořit životaschopnou populaci na velké části území Unie, by měly být prověřeny možnosti regionální spolupráce. Pokud cílů tohoto nařízení může být lépe dosaženo na úrovni Unie, i tyto druhy by mohly být zařazeny na unijní seznam.
(17)
Při sledování cílů tohoto nařízení je vhodné zohlednit zvláštní situaci nejvzdálenějších regionů a zejména jejich odlehlost, ostrovní povahu a jedinečnost jejich vlastní biologické rozmanitosti. Pokud jde o přijímání omezujících a preventivních opatření vztahujících se k invazním nepůvodním druhům s významným dopadem na Unii, měly by být požadavky tohoto nařízení uzpůsobeny zvláštním charakteristikám nejvzdálenějších regionů, které jsou vymezeny Smlouvou o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“), a to s ohledem na rozhodnutí Evropské rady 2010/718/EU (15) a 2012/419/EU (16).
(18)
Rizika a obavy spojené s invazními nepůvodními druhy představují přeshraniční výzvu, která ovlivňuje celou Unii. Proto je velice důležité zakázat na úrovni Unie dovoz do Unie, rozmnožování, pěstování, přepravu, nákup, prodej, využívání, výměnu, držení invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii a jejich uvolňování do oběhu, ať již jde o úmyslné jednání či jednání z nedbalosti, aby se zaručilo podniknutí včasných a důsledných kroků v celé Unii, které zamezí narušování vnitřního trhu a předejdou situacím, kdy je opatření přijaté v jednom členském státě oslabováno nečinností v jiném členském státě.
(19)
Aby bylo možno provádět vědecké výzkumné činnosti a činnosti týkající se ochrany ex situ, je nezbytné stanovit zvláštní pravidla pro invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii, jichž se tyto činnosti týkají. Uvedené činnosti by měly být prováděny v uzavřených zařízeních, v nichž jsou organismy drženy v oddělených prostorách, přičemž jsou přijata veškerá nezbytná opatření, aby se zabránilo úniku či protiprávnímu uvolnění invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii. Po schválení ze strany Komise by se tato pravidla ve výjimečných a řádně odůvodněných případech naléhavého veřejného zájmu mohla rovněž použít na určité jiné činnosti, včetně činností obchodních. Při provádění těchto pravidel by se mělo zejména dbát na to, aby se zabránilo jakýmkoli nepříznivým dopadům na chráněné druhy a stanoviště v souladu s příslušnými právními předpisy Unie.
(20)
Mohou nastat případy, kdy se na hranicích Unie objeví nepůvodní druhy, které dosud nebyly uznány za invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii, nebo kdy jsou takovéto druhy zjištěny na území Unie. Členské státy by tedy měly mít možnost přijmout na základě dostupných vědeckých poznatků určitá mimořádná opatření. Taková mimořádná opatření by umožnila okamžitou reakci proti invazním nepůvodním druhům, které mohou v případě svého zavlečení či vysazení, usídlení a rozšíření v uvedených zemích představovat rizika, zatímco členské státy provádějí posouzení skutečných rizik, která tyto druhy představují, a to v souladu s příslušnými ustanoveními dohod Světové obchodní organizace v dané oblasti, zejména s cílem dosáhnout toho, aby tyto druhy byly uznány jako invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii. Vnitrostátní mimořádná opatření je třeba spojit s možností přijímat mimořádná opatření na úrovni Unie, aby byla splněna ustanovení příslušných dohod Světové obchodní organizace. Díky mimořádným opatřením na úrovni Unie by Unie měla navíc mít k dispozici mechanismus pro rychlé jednání v případě výskytu či bezprostředního nebezpečí vstupu nových invazních nepůvodních druhů, a to v souladu se zásadou obezřetnosti.
(21)
Značná část invazních nepůvodních druhů je do Unie zavlečena nebo v ní vysazena nezáměrně. Proto je velice důležité účinněji regulovat způsoby, jimiž jsou tyto druhy nezáměrně zavlékány do Unie či zde vysazovány. Vzhledem k poměrně omezeným zkušenostem s touto problematikou by opatření v této oblasti měla být zaváděna postupně. Jejich součástí by měla být jak dobrovolná opatření, například opatření navržená v pokynech Mezinárodní námořní organizace pro kontrolu a řízení biologického znečišťování prostředí loděmi, tak i opatření povinná. Uvedená činnost by měla vycházet ze zkušeností získaných v Unii a v členských státech při regulaci některých způsobů šíření druhů, včetně opatření stanovených prostřednictvím Mezinárodní úmluvy o kontrole a řízení lodní zátěžové vody a usazenin přijaté v roce 2004. Komise by proto měla učinit veškeré vhodné kroky, aby členské státy podpořila v ratifikování uvedené úmluvy.
(22)
Aby bylo možné vytvořit odpovídající vědomostní základnu pro řešení problémů způsobených invazními nepůvodními druhy, je důležité, aby členské státy prováděly výzkum a sledování těchto druhů a dohled nad nimi. Vzhledem k tomu, že systémy dohledu jsou nejvhodnějším prostředkem pro včasné zjištění nových invazních nepůvodních druhů a pro určení toho, jak jsou již usídlené druhy rozšířeny, měly by tyto systémy zahrnovat jak cílené, tak obecné průzkumy a využívat zapojení různých odvětví a zúčastněných stran včetně regionálních a místních komunit. V rámci systémů dohledu by měla být věnována soustavná pozornost všem novým invazním nepůvodním druhům kdekoli v Unii a jejich cílem by mělo být vytvoření faktické a ucelené představy o situaci na úrovni Unie. Za účelem větší účinnosti a nákladové efektivity by měly být uplatňovány stávající systémy celní kontroly, dohledu a sledování, které jsou již stanoveny v právních předpisech Unie, zejména ve směrnicích 92/43/EHS, 2000/60/ES, 2008/56/ES a 2009/147/ES.
(23)
Měly by být prováděny úřední kontroly zvířat a rostlin, aby se zabránilo záměrnému zavlékání či vysazování invazních nepůvodních druhů. Živá zvířata a rostliny by měly do Unie vstupovat pouze přes stanoviště hraniční kontroly v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (17), směrnicemi Rady 91/496/EHS (18) a 97/78/ES (19) nebo přes vstupní místa v souladu se směrnicí 2000/29/ES. Aby se zaručila účinnost a zabránilo se vytváření paralelních systémů celní kontroly, měly by příslušné orgány na prvním stanovišti hraniční kontroly nebo na prvním vstupním místě, k němuž se tyto druhy dostanou, provést ověření, zda se jedná o invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii.
(24)
Poté, co dojde k zavlečení invazních nepůvodních druhů či k jejich vysazení, mají zásadní význam opatření pro včasné zjištění a rychlou eradikaci, aby se zabránilo jejich usídlení a šíření. Nejúčinnější a nákladově nejefektivnější reakcí často bývá co nejvčasnější eradikace dané populace, dokud je počet jedinců stále ještě omezený. V případě, že eradikaci nelze provést nebo náklady na eradikaci převažují nad dlouhodobými environmentálními, sociálními a hospodářskými přínosy, měla by být uplatněna opatření pro izolaci a kontrolu. Regulační opatření by měla odpovídat dopadu na životní prostředí a měla by náležitě zohledňovat biogeografické a klimatické podmínky daného členského státu.
(25)
V případě regulačních opatření by se mělo zabránit jakýmkoli nepříznivým dopadům na životní prostředí i na lidské zdraví. Je-li v některých případech nezbytné některé živočišné invazní nepůvodní druhy eradikovat a regulovat, zvířata při tom mohou být i přes využití nejlepších dostupných technických prostředků vystavena bolesti, úzkosti, strachu nebo jiným formám utrpení. Z tohoto důvodu by členské státy a každý hospodářský subjekt, který se podílí na eradikaci, kontrole či izolaci invazních nepůvodních druhů, měly přijmout nezbytná opatření, aby během tohoto procesu byla zvířata ušetřena zbytečné bolesti, úzkosti a utrpení, a to s co největším ohledem na osvědčené postupy v této oblasti, jako jsou například základní zásady dobrých životních podmínek zvířat, které vypracovala Světová organizace pro zdraví zvířat. Zvažovány by měly být neletální metody a přijatá opatření by měla mít co nejmenší dopad na necílové druhy.
(26)
Invazní nepůvodní druhy obecně poškozují ekosystémy a snižují jejich odolnost. Z toho důvodu by měla být prováděna přiměřená opatření na obnovu k posílení odolnosti ekosystémů vůči invazím, k nápravě způsobených škod a ke zlepšení stavu druhů a jejich stanovišť z hlediska ochrany v souladu se směrnicemi 92/43/EHS a 2009/147/ES, zlepšení ekologického stavu vnitrozemských povrchových vod, brakických vod, pobřežních vod a podzemních vod v souladu se směrnicí 2000/60/ES a zlepšení stavu prostředí mořských vod v souladu se směrnicí 2008/56/ES. Náklady na taková opatření na obnovu by měly být v souladu se zásadou „znečišťovatel platí“ získány zpět.
(27)
K zajištění účinného uplatňování tohoto nařízení by měla být podporována přeshraniční spolupráce, zejména se sousedními zeměmi, a koordinace mezi členskými státy, především v rámci stejné biogeografické oblasti Unie.
(28)
Systém pro řešení problematiky invazních nepůvodních druhů by měl vycházet z centralizovaného informačního systému shromažďujícího stávající informace o nepůvodních druzích v Unii a umožňujícího přístup k informacím o výskytu druhů, jejich rozšíření, ekologii, invazní historii a k veškerým dalším informacím, které jsou důležité pro politická a regulační rozhodnutí, a rovněž umožňující výměnu osvědčených postupů.
(29)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES (20) stanovila rámec pro veřejné konzultace při rozhodování o otázkách týkajících se životního prostředí. Při vymezování činnosti v oblasti invazních nepůvodních druhů by veřejnost měla mít možnost díky faktické účasti vyjádřit svá stanoviska a obavy, které by pro uvedená rozhodnutí mohly být důležité, a subjekty s rozhodovací pravomocí by tak měly možnost tato stanoviska a obavy zohlednit. Tím by se zvýšila odpovědnost a transparentnost rozhodovacího procesu a přispělo by se ke zvýšení informovanosti veřejnosti o otázkách týkajících se životního prostředí a k podpoře přijatých rozhodnutí.
(30)
Za účelem zajištění odpovídající znalostní základny k řešení problémů, jež invazní nepůvodní druhy přinášejí, je důležité zapojení vědecké obce. Mělo by být zřízeno specializované vědecké fórum poskytující poradenství ohledně vědeckých aspektů souvisejících s uplatňováním tohoto nařízení, zejména pokud jde o sestavování a aktualizaci unijního seznamu, posuzování rizik, mimořádná opatření a opatření pro rychlou eradikaci.
(31)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o přijetí a aktualizaci unijního seznamu, stanovování formátu dokumentů sloužících jako podklady pro udělení povolení, přijímání mimořádných opatření na úrovni Unie, stanovování požadavků uplatňovat určitá ustanovení v dotčených členských státech v případě posílené regionální spolupráce, odmítnutí rozhodnutí členských států o neuplatňování eradikačních opatření a technických formátů zpráv předkládaných Komisi. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (21).
(32)
Aby se zohlednil nejnovější vědecký vývoj v oblasti životního prostředí, měla by být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o určení způsobu, jak se zjišťuje, že invazní nepůvodní druhy jsou schopny vytvořit životaschopné populace a rozšířit se, jakož i o vymezení společných prvků pro vypracování posouzení rizik. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla příslušné konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby příslušné dokumenty byly současně, včas a vhodným způsobem předávány Evropskému parlamentu a Radě.
(33)
Aby se zaručil soulad s tímto nařízením, je důležité, aby členské státy ukládaly účinné, přiměřené a odrazující sankce za porušení předpisů, a to s ohledem na povahu a závažnost porušení, zásadu náhrady vzniklých nákladů a zásadu „znečišťovatel platí“.
(34)
Opatřeními přijatými podle tohoto nařízení mohou členské státy ukládat povinnosti držitelům nebo uživatelům nepůvodních druhů, jakož i vlastníkům a nájemcům příslušných pozemků.
(35)
Aby mohli nekomerční vlastníci nadále chovat v zájmovém chovu zvířata, která patří mezi druhy zařazené na unijní seznam až do okamžiku přirozené smrti zvířete, je nezbytné stanovit přechodná opatření, a to za podmínky, že jsou zavedena všechna opatření pro zabránění rozmnožení těchto zvířat či jejich úniku.
(36)
Aby mohly komerční hospodářské subjekty, jež mohou mít oprávněná očekávání, například subjekty, které získaly povolení v souladu s nařízením (ES) č. 708/2007, po vstupu tohoto nařízení v platnost vyčerpat své populace invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii, lze jim oprávněně poskytnout lhůtu dvou let, během níž provedou utracení, usmrcení humánním způsobem, prodej či případně předání jedinců do výzkumných ústavů či do zařízení pro ochranu ex situ.
(37)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž prevence a minimalizace a zmírnění nepříznivých dopadů na biologickou rozmanitost spojených se zavlékáním nebo vysazováním invazních nepůvodních druhů do Unie a s jejich šířením v Unii, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale spíše jich z důvodu jejich rozsahu či účinků může být lépe dosaženo na úrovni Unie, smí Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(38)
Členské státy by měly mít možnost ponechat v platnosti nebo přijmout pravidla týkající se invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii, která budou přísnější než pravidla stanovená v tomto nařízení, a uplatňovat na invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na příslušný členský stát ustanovení, která jsou obsažena v tomto nařízení a týkají se invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii. Tato opatření by měla být v souladu se Smlouvou o fungování EU a podle právních předpisů Unie oznámena Komisi,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pravidla pro prevenci, minimalizaci a zmírnění nepříznivých dopadů na biologickou rozmanitost spojených jak se záměrným, tak nezáměrným zavlékáním nebo vysazováním invazních nepůvodních druhů do Unie a s jejich šířením v Unii.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na všechny invazní nepůvodní druhy.
2. Toto nařízení se nevztahuje na:
a)
druhy, které mění svůj přirozený areál bez lidského zásahu v reakci na měnící se ekologické podmínky a změnu klimatu;
b)
geneticky modifikované organismy ve smyslu článku 2 bodu 2 směrnice 2001/18/ES;
c)
patogeny způsobující nákazy zvířat; pro účely tohoto nařízení se nákazou zvířat rozumí výskyt infekcí a infestace u zvířat způsobených jedním či více patogeny přenosnými na zvířata nebo na člověka;
d)
škodlivé organismy uvedené v příloze I nebo v příloze II směrnice 2000/29/ES, a škodlivé organismy, proti nimž byla přijata opatření v souladu s čl. 16 odst. 3 uvedené směrnice;
e)
druhy uvedené v příloze IV nařízení (ES) č. 708/2007, jsou-li využívány v akvakultuře;
f)
mikroorganismy vyrobené nebo dovezené pro použití v přípravcích na ochranu rostlin, které již byly povoleny nebo u kterých probíhá posouzení podle nařízení (ES) č. 1107/2009; nebo
g)
mikroorganismy vyrobené nebo dovezené pro použití v biocidních přípravcích, které již byly povoleny nebo u kterých probíhá posouzení podle nařízení (ES) č. 528/2012.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„nepůvodními druhy“ jacíkoli živí jedinci druhu, poddruhu nebo nižšího taxonu živočichů, rostlin, hub nebo mikroorganismů zavlečených nebo vysazených mimo svůj přirozený areál; patří sem všechny části, gamety, semena, vejce nebo propagule těchto druhů, jakož i kříženci, odrůdy či plemena, které mohou přežít a následně se rozmnožovat;
2)
„invazním nepůvodním druhem“ nepůvodní druh, u nějž bylo zjištěno, že jeho zavlečení či vysazení nebo šíření ohrožuje biologickou rozmanitost a související ekosystémové služby nebo na ně má nepříznivý dopad;
3)
„invazním nepůvodním druhem s významným dopadem na Unii“ invazní nepůvodní druh, jehož nepříznivý dopad je považován za takový, že vyžaduje koordinovanou činnost na úrovni Unie podle čl. 4 odst. 3;
4)
„invazním nepůvodním druhem s významným dopadem na členský stát“ invazní nepůvodní druh jiný než invazní nepůvodní druh s významným dopadem na Unii, u nějž se členský stát na základě vědeckých poznatků domnívá, že nepříznivý dopad jeho uvolnění a šíření je závažný pro celé území tohoto členského státu nebo pro část tohoto území, a to i v případech, kdy není zcela potvrzen, a vyžaduje přijetí opatření na úrovni daného členského státu;
5)
„biologickou rozmanitostí“ variabilita všech žijících organismů včetně suchozemských, mořských a jiných vodních ekosystémů a ekologických komplexů, jejichž jsou součástí; zahrnuje různorodost v rámci druhů, mezi druhy i mezi ekosystémy;
6)
„ekosystémovými službami“ přímé či nepřímé přínosy ekosystémů pro dobré životní podmínky člověka;
7)
„zavlečením či vysazením“ přesun druhů mimo jejich přirozený areál v důsledku lidského zásahu;
8)
„výzkumem“ deskriptivní či pokusná práce prováděná za regulovaných podmínek s cílem získat nové vědecké poznatky či vyvinout nové výrobky, včetně počátečních fází identifikace, určení charakteristik a izolace genetických rysů invazních nepůvodních druhů jiných než těch rysů, kvůli kterým jsou druhy invazní, a to pouze v rozsahu, v němž je to nezbytné, aby bylo možno vyšlechtit tyto rysy tak, aby dané druhy přestaly být invazními;
9)
„držením v oddělených prostorách“ držení organismu v uzavřeném zařízení, z něhož nemůže uniknout ani se rozšířit;
10)
„ochranou ex situ“ ochrana prvků biologické rozmanitosti mimo jejich přírodní stanoviště;
11)
„způsoby šíření“ trasy a mechanismy zavlékání nebo vysazování a šíření invazních nepůvodních druhů;
12)
„včasným zjištěním“ potvrzení přítomnosti jedince nebo jedinců invazních nepůvodních druhů v prostředí předtím, než se značně rozšíří;
13)
„eradikací“ úplné a trvalé vymýcení populace invazních nepůvodních druhů letálními nebo neletálními prostředky;
14)
„kontrolou populace“ opatření s letálními či neletálními účinky uplatňovaná na populaci invazních nepůvodních druhů, přičemž se rovněž minimalizuje dopad na necílové druhy a jejich stanoviště, s cílem udržet počet jedinců co nejnižší, aby se v případě, že druh nelze eradikovat, minimalizovala jeho invazní schopnost a nepříznivé dopady na biologickou rozmanitost, související ekosystémové služby, na lidské zdraví nebo hospodářství;
15)
„izolací“ kroky, které mají vytvořit překážky, jež minimalizují riziko, že se populace invazního nepůvodního druhu rozptýlí a rozšíří mimo invalidovanou oblast;
16)
„značně rozšířeným“ druhem invazní nepůvodní druh, jehož populace překročila fázi naturalizace, během níž si zachovává schopnost sebeudržení, a rozšířila se, aby kolonizovala velkou část potenciálního areálu, v němž může přežít a rozmnožovat se;
17)
„regulací“ jakékoli opatření s letálními či neletálními účinky provedené k eradikaci, kontrole nebo izolaci populace invazního nepůvodního druhu, přičemž se rovněž minimalizuje dopad na necílové druhy a jejich stanoviště.
Článek 4
Seznam invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii
1. Komise prostřednictvím prováděcích aktů přijme seznam invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii (dále jen „unijní seznam“) na základě kritérií stanovených v odstavci 3 tohoto článku. Uvedené prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 27 odst. 2. Návrhy prováděcích aktů se předloží výboru uvedenému v čl. 27 odst. 1 do 2. ledna 2016.
2. Komise alespoň jednou za šest let provede komplexní přezkum unijního seznamu a v mezidobí jej případně postupem podle odstavce 1 aktualizuje:
a)
doplněním nových invazních nepůvodních druhů;
b)
vyjmutím těch invazních nepůvodních druhů, které již nesplňují jedno nebo více kritérií stanovených v odstavci 3.
3. Invazní nepůvodní druhy se na unijní seznam zařadí pouze tehdy, pokud splňují všechna tato kritéria:
a)
podle dostupných vědeckých poznatků jsou nepůvodní na celém území Unie s výjimkou nejvzdálenějších regionů;
b)
podle dostupných vědeckých poznatků jsou schopné vytvořit životaschopnou populaci a za stávajících podmínek a předvídatelných podmínek v důsledku změny klimatu se rozšířit v jedné biogeografické oblasti společné více než dvěma členským státům nebo v jedné mořské podoblasti, s výjimkou nejvzdálenějších regionů členských států;
c)
podle dostupných vědeckých poznatků je pravděpodobné, že budou mít závažný nepříznivý dopad na biologickou rozmanitost nebo související ekosystémové služby a mohou mít rovněž nepříznivý dopad na lidské zdraví nebo hospodářství;
d)
posouzení rizik provedené podle čl. 5 odst. 1 prokázalo, že je nutno podniknout společné kroky na úrovni Unie, aby se zabránilo jejich zavlečení nebo vysazení, usídlení nebo rozšíření;
e)
je pravděpodobné, že zařazení na unijní seznam zajistí účinnou prevenci, minimalizaci nebo zmírnění jejich nepříznivých dopadů.
4. Členské státy mohou Komisi předkládat žádosti o zařazení invazních nepůvodních druhů na unijní seznam. V těchto žádostech musí být uvedeno:
a)
název druhu;
b)
posouzení rizik provedené v souladu s čl. 5 odst. 1;
c)
doklady o tom, že kritéria stanovená v odstavci 3 tohoto článku jsou splněna.
5. V unijním seznamu se tam, kde je to na místě, uvedou odkazy na zboží, s nimiž jsou dané invazní nepůvodní druhy zpravidla spojovány, s kódy kombinované nomenklatury, jak jsou uvedeny v nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (22), a s označením kategorií zboží, jež podléhají úředním kontrolám podle článku 15 tohoto nařízení.
6. Komise při přijímání nebo aktualizaci unijního seznamu uplatňuje kritéria uvedená v odstavci 3 s náležitým zohledněním nákladů na provádění v členských státech, nákladů v případě nečinnosti, nákladové efektivity a socioekonomických aspektů. Na unijní seznam jsou přednostně zařazeny ty invazní nepůvodní druhy, které:
a)
se zatím v Unii nenacházejí nebo se nacházejí v rané fázi invaze a je velmi pravděpodobné, že jejich nepříznivý dopad bude závažný;
b)
jsou již v Unii usídleny a jejich nepříznivé dopady jsou nejzávažnější.
7. Komise při navrhování unijního seznamu rovněž odůvodní, proč lze cílů tohoto nařízení lépe dosáhnout prostřednictvím opatření na úrovni Unie.
Článek 5
Posouzení rizik
1. Pro účely článku 4 se posouzení rizik uvedené provádí ve vztahu ke stávajícímu a potenciálního areálu invazního nepůvodního druhu, přičemž se zohlední tyto prvky:
a)
popis druhu s jeho taxonomickou identifikací, historií, přirozeným a potenciálním areálem;
b)
popis obvyklých způsobů a dynamiky jeho rozmnožování a šíření včetně posouzení toho, zda existují nezbytné environmentální podmínky pro jeho rozmnožování a šíření;
c)
popis potenciálních způsobů, jimiž by mohlo dojít k zavlečení nebo vysazení druhu a jeho šíření, a to jak záměrně, tak nezáměrně, případně včetně komodit, s nimiž je druh zpravidla spojován;
d)
důkladné posouzení rizika, že bude druh za stávajících podmínek a předvídatelných podmínek v důsledku změny klimatu zavlečen do příslušných biogeografických oblastí nebo v nich vysazen, že se v nich usadí a rozšíří;
e)
popis stávajícího rozšíření druhu včetně toho, zda se tento druh již vyskytuje v Unii nebo v sousedních zemích, a prognóza jeho pravděpodobného budoucího výskytu;
f)
popis nepříznivého dopadu na biologickou rozmanitost, související ekosystémové služby včetně dopadu na původní druhy, chráněné lokality, ohrožená stanoviště, jakož i na lidské zdraví, na bezpečnost a na hospodářství včetně posouzení potenciálu budoucího dopadu s ohledem na dostupné vědecké poznatky;
g)
posouzení potenciální výše nákladů na náhradu způsobené škody;
h)
popis známých způsobů využití druhu a sociálních a hospodářských přínosů plynoucích z těchto způsobů využití.
2. Komise při navrhování zařazení invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii na unijní seznam provádí posouzení rizik uvedená v odstavci 1.
Kdykoli členský stát předloží žádost o zařazení druhu na unijní seznam, odpovídá za provedení posouzení rizik uvedeného v odstavci 1. Při vypracovávání takového posouzení rizik může být členskému státu v nezbytných případech nápomocna Komise, pokud jde o jeho evropský rozměr.
3. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 29 k upřesnění druhů dokladů přijatelných pro účely čl. 4 odst. 3 písm. b) a ke stanovení podrobností uplatňování odst. 1 písm. a) až h) tohoto článku. Podrobný popis zahrnuje metodiku uplatňovanou při posuzování rizik, a to s ohledem na příslušné vnitrostátní a mezinárodní standardy a potřebu upřednostnit opatření vůči invazním nepůvodním druhům, které jsou spojovány se závažnými nepříznivými dopady na biologickou rozmanitost nebo související ekosystémové služby, jakož i na lidské zdraví nebo hospodářství, kteréžto jsou považovány za přitěžující okolnost, nebo mají potenciál tyto závažné nepříznivé dopady způsobit. Je obzvláště důležité, aby Komise před přijetím těchto aktů v přenesené pravomoci postupovala v souladu s obvyklou praxí a vedla konzultace s odborníky, včetně odborníků ze členských států.
Článek 6
Ustanovení pro nejvzdálenější regiony
1. Na invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii se v nejvzdálenějších regionech ustanovení článků 7 nebo 13 až 20 nepoužijí.
2. Každý členský stát s nejvzdálenějšími regiony přijme pro každý z těchto regionů do 2. ledna 2017 po konzultaci s nimi seznam invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na tyto regiony.
3. Pokud jde o invazní nepůvodní druhy zařazené na seznamy uvedené v odstavci 2 tohoto článku, členské státy mohou případně v rámci svých příslušných nejvzdálenějších regionů uplatňovat opatření, jako jsou opatření stanovená v článcích 7 až 9, 13 až 17, 19 a 20. Tato opatření musí být v souladu se Smlouvou o fungování EU a v souladu s právními předpisy Unie oznámena Komisi.
4. Členské státy neprodleně oznámí Komisi seznamy uvedené v odstavci 2 a každou aktualizaci těchto seznamů a informují o tom ostatní členské státy.
KAPITOLA II
PREVENCE
Článek 7
Omezení
1. Invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii se nesmějí záměrně:
a)
přivážet na území Unie, a to včetně převozu přes toto území pod celním dohledem;
b)
držet, a to ani v případě, že jsou drženy v oddělených prostorách;
c)
chovat, a to ani v případě, že jsou drženy v oddělených prostorách;
d)
přepravovat do, z nebo v rámci Unie, s výjimkou přepravy druhů do zařízení v souvislosti s eradikací;
e)
uvádět na trh;
f)
využívat či vyměňovat;
g)
nechat rozmnožovat, pěstovat nebo kultivovat, a to ani v případě držení v oddělených prostorách;
h)
uvolňovat do životního prostředí.
2. Členské státy učiní veškeré nezbytné kroky k prevenci nezáměrného zavlékání či vysazování nebo šíření invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii, a to i v případech, kdy se jedná o hrubou nedbalost.
Článek 8
Povolení
1. Odchylně od omezení stanovených v čl. 7 odst. 1 písm. a), b), c), d), f) a g) a v souladu s odstavcem 2 tohoto článku zřídí členské státy systém pro udělování povolení umožňující zařízením provádět výzkum nebo ochranu ex situ u invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii. Je-li použití produktů získaných prostřednictvím invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii nevyhnutelné k dosažení pokroku v oblasti lidského zdraví, členské státy mohou zahrnout do svého systému pro udělování povolení vědeckou produkci a následné využití k léčebným účelům.
2. Členské státy zmocní příslušné orgány k vydávání povolení podle odstavce 1 pro činnosti prováděné při držení v oddělených prostorách, pokud dané činnosti splňují všechny tyto podmínky:
a)
invazní nepůvodní druh s významným dopadem na Unii je držen v oddělených prostorách v souladu s odstavcem 3 a je s ním manipulováno v takovýchto prostorách;
b)
činnost je prováděna pracovníky s odpovídající kvalifikací, kterou stanoví příslušné orgány;
c)
přeprava do oddělených prostor a z nich je prováděna za podmínek, které vylučují únik invazního nepůvodního druhu, jak je stanoveno v povolení;
d)
v případě živočišných invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii jsou druhy označeny nebo případně jinak účinně identifikovány za použití metod, které nepůsobí bolest, úzkost či utrpení, jimž lze předejít;
e)
riziko úniku nebo šíření či odstranění je účinně řízeno s ohledem na identitu, biologii a způsob šíření druhů, plánovanou činnost a držení v oddělených prostorách, interakci s prostředím a další relevantní faktory;
f)
žadatelem o povolení je vypracován systém soustavného dohledu a pohotovostní plán, aby byl ošetřen případný únik či rozšíření, včetně plánu eradikace. Pohotovostní plán schvaluje příslušný orgán. Dojde-li k úniku či rozšíření, okamžitě se použije pohotovostní plán a dané povolení je možné dočasně nebo trvale odejmout.
Povolení uvedené v odstavci 1 je omezeno na určitý počet invazních nepůvodních druhů a jedinců, který nepřevyšuje kapacitu pro držení v oddělených prostorách. Obsahuje nezbytná omezení ke zmírnění rizika úniku či rozšíření dotčených druhů. Povolení provází invazní nepůvodní druhy, na které se vztahuje, po celou dobu, kdy jsou tyto druhy drženy v Unii, přiváženy do Unie nebo přepravovány v rámci Unie.
3. Má se za to, že jedinci jsou drženi v oddělených prostorách, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
jedinci jsou fyzicky izolováni a nemohou uniknout, rozšířit se či být odejmuti z prostor, v nichž jsou drženi, osobami, které k tomu nemají oprávnění;
b)
protokoly o čištění, nakládání s odpady a údržbě zaručují, že žádní jedinci ani jejich části, které se mohou rozmnožovat, nemohou z prostor uniknout, rozšířit se nebo být odstraněni osobami, které k tomu nemají oprávnění;
c)
odejmutí jedinců z prostor nebo jejich likvidace či zničení nebo usmrcení humánním způsobem se provádí tak, aby bylo vyloučeno rozmnožování nebo reprodukce mimo tyto prostory.
4. Při předložení žádosti o udělení povolení dodá žadatel všechny nezbytné důkazy, aby mohl příslušný orgán posoudit, zda jsou splněny podmínky stanovené v odstavcích 2 a 3.
5. Členské státy zmocní příslušné orgány k dočasnému nebo trvalému odnětí povolení, a to kdykoli, pokud nastanou nepředpokládané okolnosti s nepříznivým dopadem na biologickou rozmanitost nebo související ekosystémové služby. Jakékoli odnětí povolení musí být odůvodněno po odborné stránce, a pokud nejsou odborné informace zatím dostačující, podle zásady obezřetnosti a s náležitým ohledem na vnitrostátní správní předpisy.
6. Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví formát dokladu sloužícího jako doklad pro udělení povolení členským státem. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 27 odst. 2. Členský stát tento formát použije pro průvodní doklad k povolení.
7. Pro všechna povolení vydaná v souladu s odstavcem 1 tohoto článku členské státy okamžitě zveřejní na internetu alespoň:
a)
odborné a obecné názvy invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii, pro něž bylo povolení vydáno;
b)
počet nebo objem daných jedinců;
c)
účel, pro který bylo povolení vydáno; a
d)
kódy kombinované nomenklatury podle nařízení (EHS) č. 2658/87.
8. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány prováděly kontroly, které zaručí, že zařízení splňuje podmínky stanovené ve vydaném povolení.
Článek 9
Oprávnění
1. Ve výjimečných případech z důvodu naléhavého veřejného zájmu, včetně důvodů sociálního a ekonomického charakteru, mohou členské státy udělit povolení zařízením k vykonávání činností, které nejsou uvedeny v čl. 8 odst. 1, pokud Komise udělí oprávnění postupem podle tohoto článku a pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 8 odst. 2 a 3.
2. Komise zřídí a provozuje elektronický systém pro udělování oprávnění a rozhodnutí o udělení oprávnění přijímá do 60 dní od obdržení žádosti.
3. Žádosti o udělení oprávnění podávají členské státy prostřednictvím systému uvedeného v odstavci 2.
4. Žádost o udělení oprávnění obsahuje:
a)
podrobné údaje o zařízení nebo skupině zařízení, jejich název a adresu;
b)
odborné a obecné názvy invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii, pro něž se žádá o udělení oprávnění;
c)
kódy kombinované nomenklatury podle nařízení (EHS) č. 2658/87;
d)
počet nebo objem daných jedinců;
e)
důvody oprávnění, o něž se žádá;
f)
podrobný popis plánovaných opatření, která zajistí znemožnění úniku nebo šíření ze zařízení s oddělenými prostorami, v nichž budou invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii drženy a v nichž s nimi bude manipulováno, jakož i podrobný popis opatření, která zajistí, aby veškerá případná nezbytná přeprava uvedených druhů probíhala za podmínek, jež vylučují jejich únik;
g)
posouzení rizika úniku invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii, pro něž se předkládá žádost o oprávnění, spolu s popisem opatření ke zmírnění rizika, která je třeba zavést;
h)
popis plánovaného systému dohledu a pohotovostního plánu vypracovaného s ohledem na možný únik nebo rozšíření, včetně plánu eradikace, je-li to nezbytné;
i)
popis příslušných ustanovení vnitrostátního práva vztahujících se na uvedená zařízení.
5. Oprávnění vydaná Komisí se oznamují příslušnému orgánu dotčeného členského státu. Oprávnění se vztahuje na jedno konkrétní zařízení bez ohledu na postup podávání žádosti podle odst. 4 písm. a) a obsahuje informace uvedené v odstavci 4 a uvádí dobu své platnosti. Součástí oprávnění jsou rovněž ustanovení o dodávkách dalších nebo náhradních jedinců do zařízení pro využití při činnostech, pro něž se žádá o oprávnění.
6. Poté, co Komise oprávnění udělí, může příslušný orgán v souladu s čl. 8 odst. 4 až 8 vydat povolení uvedené v odst. 1 tohoto článku. Povolení musí obsahovat všechna ustanovení, která jsou uvedena v oprávnění vydaném Komisí.
7. Komise žádost o udělení oprávnění zamítne, pokud není splněna jakákoli z příslušných povinností stanovených v tomto nařízení.
8. Komise co nejdříve informuje dotčené členské státy o každém zamítnutí žádosti o udělení oprávnění podle odstavce 7 a uvede důvody tohoto zamítnutí.
Článek 10
Mimořádná opatření
1. Má-li členský stát poznatky o tom, že se na jeho území vyskytuje invazní nepůvodní druh, který není zařazen na unijním seznamu, ale u něhož příslušné orgány na základě předběžných vědeckých poznatků zjistily, že pravděpodobně splňuje kritéria stanovená v čl. 4 odst. 3, nebo má-li poznatky o bezprostředním riziku zavlečení nebo vysazení takového druhu na jeho území, může okamžitě přijmout mimořádná opatření ve formě omezení podle čl. 7 odst. 1.
2. Členský stát, který na svém území zavádí mimořádná opatření, jež zahrnují uplatnění čl. 7 odst. 1 písm. a), d) nebo e), neprodleně uvědomí o přijatých opatřeních Komisi a všechny ostatní členské státy a předloží jim důkazy, které tato opatření odůvodňují.
3. U invazních nepůvodních druhů, na něž se vztahují mimořádná opatření, dotčený členský stát neprodleně provede posouzení rizik podle článku 5, a to na základě dostupných technických a vědeckých informací, a v každém případě do 24 měsíců ode dne, kdy bylo přijato rozhodnutí o zavedení mimořádných opatření, s cílem zařadit tyto druhy na unijní seznam.
4. Pokud Komise obdrží oznámení uvedené v odstavci 2 tohoto článku nebo má jiné poznatky o tom, že je na území Unie přítomen invazní nepůvodní druh, který není zařazen na unijní seznam, který ale pravděpodobně splňuje kritéria stanovená v čl. 4 odst. 3, nebo o bezprostředním riziku zavlečení nebo vysazení takového druhu do Unie, rozhodne prostřednictvím prováděcích aktů na základě předběžných vědeckých poznatků o tom, zda je pravděpodobné, že druh splní uvedená kritéria, a přijme, pokud dojde k závěru, že kritéria stanovená v čl. 4 odst. 3 budou pravděpodobně splněna, mimořádná opatření pro Unii na omezenou dobu ve formě omezení stanovených v čl. 7 odst. 1, v souvislosti s riziky, která uvedené druhy představují. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 27 odst. 2.
5. Pokud Komise přijme prováděcí akt podle odstavce 4, členské státy zruší nebo případně upraví mimořádná opatření, která přijaly.
6. Pokud Komise zahrne invazní nepůvodní druhy na unijní seznam, členské státy zruší nebo upraví svá mimořádná opatření.
7. Pokud po provedení posouzení rizik podle odstavce 3 tohoto článku Komise nezařadí invazní nepůvodní druh na unijní seznam, členské státy zruší svá mimořádná opatření přijatá podle odstavce 1 tohoto článku a mohou tyto druhy zařadit na vnitrostátní seznam invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na členský stát podle čl. 12 odst. 1 a zvážit posílenou regionální spolupráci v souladu s článkem 11.
Článek 11
Invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na určitý region a druhy v Unii původní
1. Členské státy mohou ze svého vnitrostátního seznamu invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na členský stát vytvořený v souladu s článkem 12 určit druhy v Unii původní nebo nepůvodní, v jejichž případě je zapotřebí posílené regionální spolupráce.
2. Komise na žádost dotčených členských států podnikne kroky k usnadnění spolupráce a koordinace mezi dotčenými členskými státy v souladu s čl. 22 odst. 1. Komise může v nezbytných případech na základě dopadů určitých invazních nepůvodních druhů na biologickou rozmanitost a související ekosystémové služby, jakož i na lidské zdraví a hospodářství a za předpokladu, že je takový postup důkladně podložen komplexní analýzou odůvodňující posílenou regionální spolupráci, provedenou žádajícími členskými státy, vyžadovat prostřednictvím prováděcích aktů, aby dotčené členské státy případně obdobně uplatnily na svém území či jeho částech články 13, 14 a 16, čl. 17 bez ohledu na článek 18, a aby případně uplatnily i články 19 a 20. Uvedené prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 27 odst. 2.
3. Na invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na určitý region, které jsou původními druhy v jednom ze členských států, se na území tohoto členského státu ustanovení článků 13, 14, 16, 17, 19, 20 a 24 nevztahují. Členské státy, pro které jsou tyto druhy původní, spolupracují s dotčenými členskými státy na posouzení způsobů šíření podle článku 13 a za konzultace s ostatními členskými státy mohou postupem podle čl. 22 odst. 1 přijmout příslušná opatření, aby se zabránilo dalšímu šíření těchto druhů.
Článek 12
Invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na členský stát
1. Členské státy mohou sestavit vnitrostátní seznam invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na členský stát. U takových invazních nepůvodních druhů mohou členské státy na svém území případně uplatňovat opatření, jako jsou opatření stanovená v článcích 7, 8, 13 až 17, 19 a 20. Tato opatření musí být v souladu se Smlouvou o fungování EU a v souladu s právem Unie oznámena Komisi.
2. Členské státy informují Komisi a ostatní členské státy o druzích, které považují za invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na členský stát, a o opatřeních uplatňovaných podle odstavce 1.
Článek 13
Akční plány zaměřené na způsoby šíření invazních nepůvodních druhů
1. Do 18 měsíců od přijetí unijního seznamu provedou členské státy komplexní analýzu způsobů šíření při nezáměrném zavlečení či vysazení a šíření těchto invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii alespoň na svém území a ve svých mořských vodách ve smyslu čl. 3 bodu 1 směrnice 2008/56/ES a určí způsoby šíření, které kvůli objemu daného druhu nebo potenciální škodě způsobené daným druhem, jenž do Unie vstoupil těmito způsoby, přednostně vyžadují přijetí opatření („prioritní způsoby šíření“).
2. Do tří let od přijetí unijního seznamu každý členský stát vypracuje a bude provádět samostatný akční plán nebo soubor akčních plánů s cílem řešit problematiku prioritních způsobů šíření, které určil podle odstavce 1. Tyto akční plány musí obsahovat harmonogram činností a popis opatření, která mají být přijata, a případně dobrovolných opatření a kodexů osvědčených postupů s cílem řešit problematiku prioritních způsobů šíření a předejít nezáměrnému zavlékání invazních nepůvodních druhů do Unie či jejich vysazování v Unii nebo jejich rozšíření v Unii.
3. Při stanovení samostatného akčního plánu nebo souboru akčních plánů koordinovaných na odpovídající regionální úrovni v souladu s čl. 22 odst. 1 koordinují členské státy svou činnost. Nejsou-li takové regionální akční plány stanoveny, členské státy stanoví a provádějí akční plány, které se vztahují na jejich území a jsou v co největší možné míře koordinovány na odpovídající regionální úrovni.
4. Akční plány uvedené v odstavci 2 tohoto článku obsahují zejména opatření, která jsou koncipována na základě analýzy nákladů a přínosů a jejichž cílem je:
a)
zvyšovat informovanost;
b)
minimalizovat kontaminaci zboží, komodit, vozidel a vybavení jedinci náležejícími k invazním nepůvodním druhům, včetně opatření zaměřených na přepravu invazních nepůvodních druhů ze třetích zemí;
c)
zaručit jiné odpovídající kontroly na hranicích Unie, než jsou úřední kontroly podle článku 15.
5. Akční plány stanovené v souladu s odstavcem 2 se neprodleně předávají Komisi. Alespoň jednou za šest let členské státy akční plány přezkoumají a předají je Komisi.
KAPITOLA III
VČASNÉ ZJIŠTĚNÍ A RYCHLÁ ERADIKACE
Článek 14
Systém dohledu
1. Do 18 měsíců od přijetí unijního seznamu zřídí členské státy systém dohledu zaměřený na invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii, který bude prostřednictvím průzkumu, sledování a jiných postupů shromažďovat a zaznamenávat údaje o výskytu invazních nepůvodních druhů v životním prostředí, aby se zabránilo rozšíření invazních nepůvodních druhů do Unie nebo v rámci Unie, nebo takový systém začlení do svého stávajícího systému.
2. Systém dohledu uvedený v odstavci 1 tohoto článku musí:
a)
pokrývat území členských států, včetně jejich teritoriálních mořských vod, s cílem určit výskyt a rozšíření nových i usídlených invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii;
b)
být dostatečně dynamický, aby mohl v životním prostředí na území členského státu nebo na části jeho území rychle zjistit výskyt jakéhokoli invazního nepůvodního druhu s významným dopadem na Unii, o jehož výskytu se dříve nevědělo;
c)
vycházet z příslušných ustanovení týkajících se posuzování a sledování stanovených právními předpisy Unie nebo mezinárodními smlouvami, být s nimi v souladu a zabraňovat zdvojení činnosti a využívat informace poskytované stávajícími systémy dohledu a sledování stanovenými v článku 11 směrnice 92/43/EHS, článku 8 směrnice 2000/60/ES a článku 11 směrnice 2008/56/ES;
d)
v proveditelném rozsahu zohledňovat příslušné přeshraniční dopady a přeshraniční charakteristiky.
Článek 15
Úřední kontroly
1. Členské státy do 2. ledna 2016 zavedou plně funkční struktury pro provádění úředních kontrol nezbytných k prevenci záměrného zavlékání invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii do Unie či jejich vysazování v Unii. Těmto úředním kontrolám podléhají kategorie zboží kódů kombinované nomenklatury, na něž se odkazuje na unijním seznamu podle čl. 4 odst. 5.
2. Příslušné orgány provádějí na základě posouzení rizik odpovídající kontroly zboží uvedeného v odstavci 1 tohoto článku, přičemž ověřují, zda:
a)
druhy nejsou uvedeny na unijním seznamu; nebo
b)
se na druhy vztahují platná povolení uvedená v článku 8.
3. Kontroly podle odstavce 2 tohoto článku sestávající z kontroly dokladů, totožnosti a v nezbytných případech fyzické kontroly probíhají v okamžiku dovozu zboží podle odstavce 1 tohoto článku do Unie. Jsou-li již v právních předpisech Unie o úředních kontrolách stanoveny zvláštní úřední kontroly u hraničních subjektů podle nařízení (ES) č. 882/2004 a směrnic 91/496/EHS a 97/78/ES nebo na vstupních místech podle směrnice 2000/29/ES, svěří členské státy pro kategorie zboží uvedené v odstavci 1 tohoto článku provádění kontrol podle odstavce 2 tohoto článku příslušným orgánům pověřeným těmito kontrolami podle článku 4 nařízení (ES) č. 882/2004 nebo podle čl. 2 odst. 1 písm. g) směrnice 2000/29/ES.
4. Na manipulaci ve svobodných pásmech a svobodných skladech a na propuštění zboží podle odstavce 1 do celních režimů propuštění do volného oběhu, tranzit, uskladňování v celním skladu, aktivní zušlechťovací styk, přepracování pod celním dohledem a dočasné použití se vztahuje prohlášení předkládané celním orgánům v podobě:
a)
příslušného vstupního dokladu řádně vyplněného příslušnými orgány uvedenými v odstavci 3 tohoto článku dokládajícího splnění podmínek podle odstavce 2 tohoto článku, v případě kontrol provedených u hraničních subjektů podle nařízení (ES) č. 882/2004 a směrnic 91/496/EHS a 97/78/ES nebo na vstupních místech podle čl. 2 odst. 1 písm. j) směrnice 2000/29/ES. Musí být dodržen celní režim v něm uvedený; nebo
b)
pokud zboží nepodléhá úředním kontrolám podle právních předpisů Unie, jiného dokladu, z něhož vyplývá, že byly provedeny kontroly s uspokojivým výsledkem, a následného vstupního dokladu.
Tyto doklady lze předložit rovněž elektronicky.
5. Jestliže se na základě těchto kontrol zjistí, že ustanovení tohoto nařízení nejsou dodržena:
a)
celní orgány pozastaví propuštění zboží do celního režimu nebo zboží zajistí;
b)
příslušné orgány uvedené v odstavci 3 dané zboží zajistí.
Je-li zboží zajištěno, je svěřeno příslušnému orgánu, který je pověřen uplatňováním tohoto nařízení. Tento příslušný orgán postupuje v souladu s vnitrostátními právními předpisy. Členské státy mohou konkrétní funkce přenést na jiné orgány.
6. Náklady vzniklé při provádění ověřování a náklady plynoucí z nedodržení příslušných ustanovení nese fyzická nebo právnická osoba v rámci Unie, která zboží do Unie přivezla, s výjimkou případů, kdy dotčený členský stát rozhodne jinak.
7. Členské státy zavedou postupy, jimiž se zaručí, že si všechny zapojené orgány vyměňují příslušné informace a že mezi nimi probíhá účinná a efektivní koordinace a spolupráce za účelem ověřování uvedeného v odstavci 2.
8. Komise na základě osvědčených postupů společně se všemi členskými státy vypracuje pokyny a školicí programy s cílem usnadnit odhalování a zjišťování invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii a provádění účinných a efektivních kontrol.
9. Jestliže byla vydána povolení podle článku 8, odkaz na platné povolení vztahující se na zboží uvedené v celním prohlášení se provede v celním prohlášení nebo v příslušném oznámení hraničnímu subjektu.
Článek 16
Oznámení o včasném zjištění
1. Členské státy používají systém dohledu zřízený podle článku 14 a informace shromážděné při úředních kontrolách podle článku 15, aby potvrdily včasné zjištění zavlečení nebo vysazení či výskytu invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii.
2. Včasné zjištění zavlečení nebo vysazení či výskytu invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii členské státy neprodleně písemně oznámí Komisi a informují ostatní členské státy, a to zejména o tom, že se:
a)
na jejich území či části jejich území vyskytuje některý z druhů zařazených na unijní seznam, o jehož výskytu na jejich území či části jejich území se dříve nevědělo;
b)
na jejich území či části jejich území znovu vyskytuje některý z druhů zařazených na unijní seznam poté, co bylo oznámeno, že byl tento druh eradikován.
Článek 17
Rychlá eradikace v rané fázi invaze
1. Po včasném zjištění a do tří měsíců poté, co bylo předáno oznámení o včasném zjištění uvedené v článku 16, členské státy uplatní eradikační opatření a informují o tom Komisi a ostatní členské státy.
2. Při uplatňování eradikačních opatření členské státy zaručí, že použité metody umožňují účinně dosáhnout úplného a trvalého odstranění populace dotčeného invazního nepůvodního druhu, přičemž je náležitě zohledněno lidské zdraví a životní prostředí, zejména v souvislosti s necílovými druhy a jejich stanovišti, a je zaručeno, že zvířata jsou ušetřena jakékoli zbytečné bolesti, úzkosti či utrpení.
3. Členské státy sledují účinnost eradikace. Členské státy mohou k tomuto účelu využívat systému dohledu stanoveného v článku 14. Při sledování se rovněž případně posuzuje dopad na necílové druhy.
4. Členské státy informují Komisi o účinnosti přijatých opatření a o provedení eradikace populace invazního nepůvodního druhu s významným dopadem na Unii. Tyto informace poskytnou rovněž dalším členským státům.
Článek 18
Výjimky z povinnosti rychlé eradikace
1. Členské státy mohou na základě spolehlivých vědeckých poznatků do dvou měsíců od zjištění invazních nepůvodních druhů podle článku 16 rozhodnout, že neuplatní eradikační opatření, pokud je splněna alespoň jedna z těchto podmínek:
a)
je prokázáno, že eradikace je technicky neproveditelná, jelikož dostupné metody eradikace nelze uplatnit v prostředí, v němž jsou invazní nepůvodní druhy usídleny;
b)
analýza nákladů a přínosů na základě dostupných údajů prokazuje s přijatelnou jistotou, že náklady budou dlouhodobě mimořádně vysoké a neúměrné přínosům eradikace;
c)
metody eradikace nejsou k dispozici nebo k dispozici jsou, ale mají velice závažné nepříznivé dopady na lidské zdraví, životní prostředí nebo jiné druhy.
Dotčený členský stát neprodleně písemně oznámí své rozhodnutí Komisi. Součástí oznámení jsou veškeré důkazy podle písmene a), b) a c) prvního pododstavce.
2. Komise může prostřednictvím prováděcích aktů rozhodnout, že rozhodnutí, které bylo oznámeno v souladu s odst. 1 druhým pododstavcem, zamítne, nejsou-li splněny podmínky v něm stanovené.
3. Uvedené prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 27 odst. 2. Návrhy prováděcích aktů se předkládají výboru uvedenému v čl. 27 odst. 1 do dvou měsíců od přijetí oznámení daného členského státu.
4. Členské státy zajistí zavedení izolačních opatření, aby se zabránilo dalšímu šíření daného druhu do jiných členských států, pokud nejsou přijata žádná eradikační opatření, jak je uvedeno v odstavci 1 tohoto článku.
5. Pokud Komise odmítne rozhodnutí oznámené podle odst. 1 druhého pododstavce tohoto článku, musí dotčený členský stát neprodleně uplatnit eradikační opatření uvedená v článku 17.
6. Pokud Komise neodmítne rozhodnutí oznámené podle odst. 1 druhého pododstavce tohoto článku, podléhá invazní nepůvodní druh regulačním opatřením uvedeným v článku 19.
KAPITOLA IV
REGULACE ZNAČNĚ ROZŠÍŘENÝCH INVAZNÍCH NEPŮVODNÍCH DRUHŮ
Článek 19
Regulační opatření
1. Do 18 měsíců poté, co byl invazní nepůvodní druh zařazen na unijní seznam, zavedou členské státy účinná regulační opatření pro ty invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii, u kterých členský stát zjistil, že jsou na jeho území značně rozšířeny, aby se minimalizovaly jejich dopady na biologickou rozmanitost, související ekosystémové služby, a případně na lidské zdraví nebo hospodářství.
Tato regulační opatření musí být přiměřená dopadům na životní prostředí a uzpůsobená konkrétním podmínkám daných členských států, vycházet z analýzy nákladů a přínosů a zahrnovat také pokud možno opatření na obnovu uvedená v článku 20. Priorita opatření by měla být stanovena na základě posouzení rizik a nákladové efektivity.
2. Regulační opatření sestávají z fyzických, chemických nebo biologických činností s letálními či neletálními účinky provedených za účelem eradikace, kontroly populace nebo izolace populace invazního nepůvodního druhu. Je-li to vhodné, zahrnují regulační opatření také kroky týkající se dotčeného ekosystému, které mají zvýšit jeho odolnost vůči stávajícím a budoucím invazím. Komerční využití již usídlených invazních nepůvodních druhů lze dočasně povolit jako součást regulačních opatření zaměřených na eradikaci těchto druhů, kontrolu nebo izolaci jejich populace, pod podmínkou pečlivého odůvodnění a za předpokladu, že jsou zavedeny všechny odpovídající kontroly, aby se zabránilo jejich dalšímu šíření.
3. Při uplatňování regulačních opatření a hledání vhodných způsobů řešení berou členské státy ohledy na lidské zdraví a životní prostředí, zejména v souvislosti s necílovými druhy a jejich stanovišti, a zajistí, pokud jsou tato opatření zaměřena na zvířata, že jsou tato zvířata ušetřena jakékoli zbytečné bolesti, úzkosti či utrpení, aniž je to na úkor účinnosti regulačních opatření.
4. Systém dohledu stanovený v článku 14 je koncipován a používán ke sledování míry, do jaké jsou opatření v oblasti eradikace, kontroly nebo izolace populace účinná při minimalizaci dopadů na biologickou rozmanitost a související ekosystémové služby, a případně na lidské zdraví nebo hospodářství. Při sledování se rovněž případně posuzuje také dopad na necílové druhy.
5. Pokud hrozí vážné riziko, že se invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na Unii rozšíří do jiného členského státu, členské státy, v nichž se dané druhy vyskytují, o tom neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi. Ve vhodných případech zavedou dotčené členské státy regulační opatření, na nichž se společně dohodnou. Pokud mohou být rozšířením určitého druhu zasaženy i třetí země, se zasažený členský stát snaží dotčené třetí země informovat.
Článek 20
Obnova poškozených ekosystémů
1. Členské státy přijmou vhodná opatření na obnovu, aby pomohly obnovit ekosystém, u nějž došlo k degradaci, poškození nebo zničení invazním nepůvodním druhem s významným dopadem na Unii, není-li analýzou nákladů a přínosů na základě dostupných údajů a s přiměřenou jistotou prokázáno, že náklady na tato opatření budou vysoké a neúměrné přínosům obnovy.
2. Opatření na obnovu uvedená v odstavci 1 zahrnují alespoň tato opatření:
a)
opatření ke zvýšení schopnosti ekosystému, jenž byl vystaven narušení způsobenému výskytem invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii, odolávat účinkům narušení, vstřebávat je, přizpůsobit se jim a zotavit se z nich;
b)
opatření podporující prevenci opětovné invaze po eradikační kampani.
KAPITOLA V
HORIZONTÁLNÍ USTANOVENÍ
Článek 21
Náhrada vzniklých nákladů
V souladu se zásadou „znečišťovatel platí“ a aniž je dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES (23), usilují členské státy o náhradu vzniklých nákladů na opatření, která jsou nezbytná k prevenci, minimalizaci nebo zmírnění nepříznivých dopadů invazních nepůvodních druhů, včetně nákladů v oblasti životního prostředí a zdrojů a nákladů na obnovu.
Článek 22
Spolupráce a koordinace
1. Při plnění svých povinností podle tohoto nařízení se členské státy v maximální možné míře vynasnaží o zajištění úzké koordinace se všemi dotčenými členskými státy a v proveditelných a vhodných případech využívají stávajících struktur podle regionálních nebo mezinárodních dohod. Dotčené členské státy zejména usilují o zajištění koordinace s jinými členskými státy, se kterými sdílejí:
a)
mořské podoblasti podle čl. 4 odst. 2 směrnice 2008/56/ES, pokud jde o mořské druhy;
b)
biogeografickou oblast podle čl. 1 písm. c) bodu iii) směrnice 92/43/EHS, pokud jde o druhy jiné než mořské;
c)
hranice;
d)
povodí podle čl. 2 bodu 13 směrnice 2000/60/ES, pokud jde o sladkovodní druhy; nebo
e)
jakékoli jiné společné zájmy.
Komise na žádost dotčených členských států činí kroky k usnadnění koordinace.
2. Při plnění svých povinností podle tohoto nařízení se členské státy ve vhodných případech vynasnaží o spolupráci se třetími zeměmi, a to i s využitím stávajících struktur vycházejících z regionálních nebo mezinárodních dohod, ke splnění cílů tohoto nařízení.
3. Ustanovení, jako jsou například ustanovení odstavce 1 tohoto článku, mohou členské státy uplatnit rovněž k zajištění koordinace a spolupráce s jinými příslušnými členskými státy, pokud jde o invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na členský stát uvedené na vnitrostátních seznamech přijatých podle čl. 12 odst. 1. Členské státy mohou rovněž pro takové invazní nepůvodní druhy stanovit na odpovídající úrovni mechanismy spolupráce. Tyto mechanismy mohou zahrnovat výměnu informací a údajů, akční plány týkající se způsobů šíření a výměnu osvědčených postupů v oblasti regulace, kontroly a eradikace invazních nepůvodních druhů, systémy včasného varování a programy v oblasti informování veřejnosti nebo vzdělávání.
Článek 23
Přísnější vnitrostátní pravidla
Členské státy mohou ponechat v platnosti nebo stanovit přísnější vnitrostátní pravidla s cílem zabránit zavlékání či vysazování, usídlení a šíření invazních nepůvodních druhů. Tato opatření musí být v souladu se Smlouvou o fungování EU a v souladu s právem Unie oznámena Komisi.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
Podávání zpráv a přezkum
1. Do 1. června 2019 a poté každých šest let členské státy aktualizují a předají Komisi tyto informace:
a)
popis nebo aktualizovaný popis systému dohledu podle článku 14 a systému úředních kontrol nepůvodních druhů vstupujících do Unie podle článku 15;
b)
informace o rozšíření invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii nebo s významným dopadem na určitý region v souladu s čl. 11 odst. 2, které se vyskytují na jejich území, včetně informací o migračních a rozmnožovacích zvyklostech;
c)
informace o druzích, které jsou považovány za invazní nepůvodní druhy s významným dopadem na členský stát podle čl. 12 odst. 2;
d)
informace o akčních plánech uvedených v čl. 13 odst. 2;
e)
souhrnné informace týkající se celého území daného státu o eradikačních opatřeních přijatých v souladu s článkem 17, regulačních opatřeních přijatých v souladu s článkem 19, jejich účinnosti a dopadu na necílové druhy;
f)
informace o počtu povolení podle článku 8 a účelu, k němuž byla vydána;
g)
informace o opatřeních přijatých s cílem informovat veřejnost o výskytu nepůvodního invazního druhu a o jakýchkoli opatřeních, o jejichž provedení byli občané požádáni;
h)
informace o kontrolách vyžadovaných podle čl. 8 odst. 8; a
i)
jsou-li k dispozici, informace o nákladech na opatření přijatá s cílem splnit požadavky tohoto nařízení.
2. Členské státy do 5. listopadu 2015 oznámí Komisi příslušné orgány, které jsou pověřeny uplatňováním tohoto nařízení, a informují o nich ostatní členské státy.
3. Komise do 1. června 2021 přezkoumá uplatňování tohoto nařízení včetně unijního seznamu, akčních plánů uvedených v čl. 13 odst. 2, systému dohledu, celních kontrol, povinnosti provádět eradikaci a povinností týkajících se regulace a předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu, k níž mohou být přiloženy legislativní návrhy na změnu tohoto nařízení včetně změn unijního seznamu. Tento přezkum se rovněž zaměří na účinnost prováděcích ustanovení týkajících se invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na určitý region, potřebu a proveditelnost zařazení původních unijních druhů na unijní seznam a na to, zda je v zájmu zvýšení účinnosti akčních plánů a opatření přijatých členskými státy nezbytná další harmonizace.
4. Komise prostřednictvím prováděcích aktů určí technický formát pro podávání zpráv, aby se zjednodušily a zefektivnily povinnosti ukládané členským státům v souvislosti s poskytováním informací podle odstavce 1 tohoto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 27 odst. 2.
Článek 25
Systém informační podpory
1. Komise postupně zavede systém informační podpory, který je nezbytný pro usnadnění uplatňování tohoto nařízení.
2. Do 2. ledna 2016 bude tento systém zahrnovat mechanismus na podporu údajů, který propojí stávající systémy s údaji o invazních nepůvodních druzích, přičemž bude věnována zvláštní pozornost informacím o invazních nepůvodních druzích s významným dopadem na Unii, aby se usnadnilo podávání zpráv podle článku 24.
Mechanismus na podporu údajů uvedený v prvním pododstavci se stane nástrojem, který bude Komisi a členským státům nápomocen při nakládání s příslušnými oznámeními požadovanými podle čl. 16 odst. 2.
3. Do 2. ledna 2019 se z mechanismu na podporu údajů uvedeného v odstavci 2 stane mechanismus pro výměnu informací o ostatních aspektech uplatňování tohoto nařízení.
Jeho součástí mohou rovněž být informace o invazních nepůvodních druzích s významným dopadem na členský stát, o způsobech šíření, posouzení rizik, regulačních a eradikačních nařízeních, jsou-li k dispozici.
Článek 26
Účast veřejnosti
Při stanovování akčních plánů podle článku 13 tohoto nařízení a při zavádění regulačních opatření podle článku 19 tohoto nařízení členské státy zaručí, aby byla veřejnosti poskytnuta včasná a účinná příležitost, aby se mohla podílet na přípravě, změnách nebo přezkumu těchto plánů, a to za podmínek, které již členské státy určily v souladu s čl. 2 odst. 3 druhým pododstavcem směrnice 2003/35/ES.
Článek 27
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011 a při plnění svých úkolů může využívat pomoci vědeckého fóra uvedeného v článku 28.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 28
Vědecké fórum
Komise zajistí účast zástupců vědecké obce jmenovaných členskými státy, aby poskytli poradenství k jakékoli vědecké otázce související s uplatňováním tohoto nařízení, zejména pokud jde o články 4, 5, 10 a 18. Tito zástupci zasedají ve vědeckém fóru. Jednací řád fóra stanoví Komise.
Článek 29
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v s čl. 5 odst. 3 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 1. ledna 2015. Komise vyhotoví zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 5 odst. 3 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 5 odst. 3 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 30
Sankce
1. Členské státy stanoví sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k uplatňování těchto sankcí.
2. Stanovené sankce musejí být účinné, přiměřené a odrazující.
3. Sankcemi mohou mimo jiné být:
a)
pokuty;
b)
zabavení invazních nepůvodních druhů s významným dopadem na Unii, které nevyhovují předpisům;
c)
okamžité pozastavení nebo odnětí povolení vydaného v souladu s článkem 8.
4. Členské státy oznámí Komisi ustanovení uvedená v odstavci 1 do 2. ledna 2016 a jakékoli jejich následné změny oznamují bezodkladně.
Článek 31
Přechodná opatření pro nekomerční vlastníky
1. Odchylně od čl. 7 odst. 1 písm. b) a d) je vlastníkům zvířat v zájmovém chovu, která nejsou držena pro komerční účely a patří mezi invazní nepůvodní druhy zařazené na unijní seznam, povoleno mít tato zvířata v držení do konce jejich přirozeného života, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
zvířata byla v držení ještě před tím, než byla zařazena na unijní seznam;
b)
zvířata jsou držena v oddělených prostorách a jsou zavedena veškerá vhodná opatření, aby se zaručilo, že se nemohou rozmnožovat nebo uniknout.
2. Příslušné orgány přijímají veškeré uvážlivé kroky, aby prostřednictvím programů pro zvyšování informovanosti a vzdělávacích programů organizovaných členskými státy informovaly nekomerční vlastníky o rizicích, která jsou s držením zvířat uvedených v odstavci 1 spojena, a o opatřeních, která je třeba přijmout, aby se minimalizovalo riziko, že se jedinci rozmnoží nebo uniknou.
3. Nekomerčním vlastníkům, kteří nemohou zaručit splnění podmínek stanovených v odstavci 1, nesmí být dovoleno ponechat si dotčená zvířata. Členské státy mohou těmto vlastníkům nabídnout možnost převzetí jejich zvířat. V takovém případě se náležitě zohledňují dobré životní podmínky zvířat.
4. Zvířata uvedená v odstavci 3 tohoto článku mohou být držena v zařízeních uvedených v článku 8 nebo v zařízeních zřízených členskými státy přímo k tomuto účelu.
Článek 32
Přechodná opatření pro komerční populace
1. Držitelům komerčních populací jedinců invazních nepůvodních druhů získaných před jejich zařazením na unijní seznam je po dobu až dvou let po zařazení druhu na uvedený seznam povoleno mít živé jedince takových druhů nebo jejich části, které se mohou rozmnožovat, v držení a přepravovat je za účelem prodeje nebo předání do zařízení, které se zabývají ochranou ex situ, a k léčebným činnostem uvedeným v článku 8 za předpokladu, že jedinci jsou drženi a přepravováni v oddělených prostorách a jsou zavedena veškerá vhodná opatření s cílem zaručit, že není možné, aby se tito jedinci rozmnožovali nebo aby unikli, nebo tyto jedince utratit nebo usmrtit humánním způsobem, a vyčerpat tak jejich populaci, kterou vlastní.
2. Prodej nebo předání živého jedince nekomerčním uživatelům je možné po dobu jednoho roku po zařazení daného druhu na unijní seznam, a to za předpokladu, že jedinci jsou drženi a přepravováni v oddělených prostorách a jsou zavedena veškerá vhodná opatření s cílem zaručit, že není možné, aby se tito jedinci rozmnožovali nebo aby unikli.
3. Bylo-li vydáno povolení v souladu s článkem 6 nařízení (ES) č. 708/2007 pro druh, který je využíván v akvakultuře a který je následně zařazen na unijní seznam, a doba platnosti povolení přesahuje dobu uvedenou v odstavci 1 tohoto článku, členský stát povolení na konci doby uvedené v odstavci 1 tohoto článku odejme v souladu s článkem 12 nařízení (ES) č. 708/2007.
Článek 33
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 22. října 2014.
REGULATION (EU) No 1143/2014 OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 22 October 2014
on the prevention and management of the introduction and spread of invasive alien species
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 192(1) thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
After transmission of the draft legislative act to the national parliaments,
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (1),
After consulting the Committee of the Regions,
Acting in accordance with the ordinary legislative procedure (2),
Whereas:
(1)
The appearance of alien species, whether of animals, plants, fungi or micro-organisms, in new locations is not always a cause for concern. However, a significant subset of alien species can become invasive and have serious adverse impact on biodiversity and related ecosystem services, as well as have other social and economic impact, which should be prevented. Some 12 000 species in the environment of the Union and in other European countries are alien, of which roughly 10 to 15 % are estimated to be invasive.
(2)
Invasive alien species represent one of the main threats to biodiversity and related ecosystem services, especially in geographically and evolutionarily isolated ecosystems, such as small islands. The risks such species pose may intensify due to increased global trade, transport, tourism and climate change.
(3)
The threat to biodiversity and related ecosystem services that invasive alien species pose takes different forms, including severe impacts on native species and the structure and functioning of ecosystems through the alteration of habitats, predation, competition, the transmission of diseases, the replacement of native species throughout a significant proportion of range and through genetic effects by hybridisation. Furthermore, invasive alien species can also have a significant adverse impact on human health and the economy. Only live specimens, and parts that can reproduce, represent a threat to biodiversity and related ecosystem services, human health or the economy, and therefore, only those should be subject to the restrictions under this Regulation.
(4)
The Union, as a party to the Convention on Biological Diversity, approved by Council Decision 93/626/EEC (3), is bound by Article 8(h) of that Convention, according to which the Parties shall, as far as possible and as appropriate, 'prevent the introduction of, control or eradicate those alien species which threaten ecosystems, habitats or species'.
(5)
The Union, as a Party to the Convention on the Conservation of European Wildlife and Natural Habitats, approved by Council Decision 82/72/EEC (4), has undertaken to take all appropriate measures to ensure the conservation of the habitats of the wild flora and fauna species.
(6)
To support the achievement of the objectives of Directives 2000/60/EC (5), 2008/56/EC (6) and 2009/147/EC (7) of the European Parliament and of the Council and Council Directive 92/43/EEC (8), this Regulation should establish rules to prevent, minimise and mitigate the adverse effects of invasive alien species on biodiversity and related ecosystem services, and on human health and safety as well as to reduce their social and economic impact.
(7)
Some species migrate naturally in response to environmental changes. They should not be considered as alien species in their new environment and should be excluded from the scope of this Regulation. This Regulation should focus only on species introduced into the Union as a consequence of human intervention.
(8)
There are currently over 40 Union legislative acts on animal health which include provisions on animal diseases. Moreover, Council Directive 2000/29/EC (9) includes provisions on organisms which are harmful to plants or plant products, and Directive 2001/18/EC of the European Parliament and of the Council (10) sets out the regime applicable to genetically modified organisms. Therefore, any new rules on invasive alien species should be aligned with and not overlap with those legislative acts of the Union and should not apply to the organisms targeted by those legislative acts.
(9)
Regulations (EC) No 1107/2009 (11) and (EU) No 528/2012 (12) of the European Parliament and of the Council and Council Regulation (EC) No 708/2007 (13) provide for rules concerning the authorisation for the use of certain alien species for particular purposes. The use of certain species has already been authorised under those regimes at the time of entry into force of this Regulation. To ensure a coherent legal framework, species used for those purposes should thus be excluded from the scope of this Regulation.
(10)
As invasive alien species are numerous, it is important to ensure that priority is given to addressing the subset of invasive alien species considered to be of Union concern. A list of such invasive alien species considered to be of Union concern ("the Union list") should therefore be established and regularly updated. An invasive alien species should be considered to be of Union concern if the damage that it causes in affected Member States is so significant that it justifies the adoption of dedicated measures applicable across the Union, including in the Member States that are not yet affected or are even unlikely to be affected. To ensure that the identification of invasive alien species of Union concern remains proportionate, the Union list should be established and updated gradually and be focused on species whose inclusion on the Union list would effectively prevent, minimise or mitigate the adverse impact of those species in a cost efficient manner. As species within the same taxonomic group often have similar ecological requirements and may pose similar risks, the inclusion of taxonomic groups of species on the Union list should be allowed, where appropriate.
(11)
The criteria for inclusion on the Union list are the core instrument of application of this Regulation. To ensure the effective use of resources, those criteria should ensure that among the potential invasive alien species currently known, those that have the most significant adverse impact will be listed. The Commission should submit to the committee established by this Regulation a proposal for a Union list based on those criteria within one year of the entry into force of this Regulation. When proposing the Union list, the Commission should inform that committee on how it took those criteria into account. The criteria should include a risk assessment pursuant to the applicable provisions under the relevant Agreements of the World Trade Organisation (WTO) on placing trade restrictions on species.
(12)
To avoid disproportionate or excessive costs for any Member State and to safeguard the added value of Union action through this Regulation, when proposing the Union list and consequential measures, the Commission should take into consideration the implementation cost for Member States, the cost of inaction, the cost-effectiveness and the socio-economic aspects. In this context, in selecting the invasive alien species to be included on the Union list, special attention should be given to species that are widely used and provide significant social and economic benefits in a Member State, without compromising the objectives of this Regulation.
(13)
To ensure compliance with the rules under the relevant Agreements of the WTO and the coherent application of this Regulation, common criteria should be established to carry out the risk assessment. Where appropriate, those criteria should be based on existing national and international standards and should encompass different aspects of the characteristics of the species, the risk and modes of introduction into the Union, the adverse social, economic and biodiversity impact of the species, the potential benefits of uses and the costs of mitigation to weigh them against the adverse impact, as well as on an assessment of the potential costs of environmental, social and economic damage demonstrating the significance for the Union, so as to further justify action. In order to develop the system progressively and build upon the experience gained, the overall approach should be assessed by 1 June 2021.
(14)
Some invasive alien species are included in Annex B to Council Regulation (EC) No 338/97 (14), and their importation into the Union is prohibited because their invasive character has been recognised and their introduction into the Union has an adverse impact on native species. Those species are: Callosciurus erythraeus, Sciurus carolinensis, Oxyura jamaicensis, Lithobates (Rana) catesbeianus, Sciurus niger, Chrysemys picta and Trachemys scripta elegans. To ensure a coherent legal framework and uniform rules on invasive alien species at Union level, the listing of those invasive alien species as invasive alien species of Union concern should be considered as a matter of priority.
(15)
Prevention is generally more environmentally desirable and cost-effective than reaction after the fact, and should be prioritised. Therefore, priority should be given to the listing of invasive alien species that are not yet present in the Union or are at an early stage of invasion and of invasive alien species that are likely to have the most significant adverse impact. As new invasive alien species can be introduced continuously into the Union and alien species present are spreading and expanding their range, it is necessary to ensure that the Union list is constantly reviewed and kept up-to-date.
(16)
Regional cooperation should be explored between Member States concerned with the same species that are not able to establish a viable population in a large part of the Union. Where the objectives of this Regulation are better achieved by measures at Union level, those species could also be included on the Union list.
(17)
In pursuing the objectives of this Regulation, it is appropriate to take account of the specific situation of the outermost regions, and in particular their remoteness, insularity and the uniqueness of their respective biodiversities. Therefore, the requirements under this Regulation to take restrictive and preventive measures relating to invasive alien species of Union concern should be adapted to the specificities of the outermost regions, as defined by the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), taking into account European Council Decisions 2010/718/EU (15) and 2012/419/EU (16).
(18)
The risks and concerns associated with invasive alien species represent a cross-border challenge affecting the whole of the Union. It is therefore essential to adopt a ban at Union level on intentionally or negligently bringing into the Union, reproducing, growing, transporting, buying, selling, using, exchanging, keeping and releasing invasive alien species of Union concern in order to ensure that early and consistent action is taken across the Union to avoid distortions of the internal market and to prevent situations where action taken in one Member State is undermined by inaction in another Member State.
(19)
With a view to enabling scientific research and ex-situ conservation activities, it is necessary to provide specific rules for the invasive alien species of Union concern subject to those activities. Those activities should be carried out in closed establishments where the organisms are in contained holding and with all the necessary measures taken to avoid the escape or unlawful release of invasive alien species of Union concern. Where authorised by the Commission in duly motivated exceptional cases of compelling public interest it should be possible for those rules to apply also to certain other activities, including commercial activities. In implementing those rules, particular attention should be paid to avoiding any adverse impact on protected species and habitats, in accordance with relevant Union law.
(20)
There may be cases where alien species not yet recognised as invasive alien species of Union concern appear at the Union borders or are detected in the territory of the Union. Member States should therefore be granted the possibility to adopt certain emergency measures on the basis of available scientific evidence. Such emergency measures would allow immediate reaction against invasive alien species which could pose risks related to their introduction, establishment and spread in those countries, while Member States assess the actual risks posed by them, in line with the applicable provisions of the relevant Agreements of the WTO, in particular with a view to having those species recognised as invasive alien species of Union concern. There is a need to couple national emergency measures with the possibility of adopting emergency measures at Union level to comply with the provisions of the relevant Agreements of the WTO. Furthermore, emergency measures at Union level would equip the Union with a mechanism to act swiftly in case of presence or imminent danger of entry of a new invasive alien species in accordance with the precautionary principle.
(21)
A large proportion of invasive alien species are introduced unintentionally into the Union. It is therefore crucial to manage the pathways of unintentional introduction more effectively. Action in this area should be gradual, given the relatively limited experience in this field. Action should include voluntary measures, such as the actions proposed by the International Maritime Organisation's Guidelines for the Control and Management of Ships' Biofouling, and mandatory measures. Action should build on the experience gained in the Union and in Member States in managing certain pathways, including measures established through the International Convention for the Control and Management of Ships Ballast Water and Sediments adopted in 2004. Accordingly, the Commission should take all appropriate steps to encourage Member States to ratify that Convention.
(22)
To develop an adequate knowledge base to address the problems raised by invasive alien species, it is important that Member States undertake research, monitoring and surveillance of such species. As surveillance systems offer the most appropriate means for early detection of new invasive alien species and for the determination of the distribution of already established species, those systems should include both targeted and general surveys and benefit from the involvement of different sectors and stakeholders, including regional and local communities. Surveillance systems should imply paying continuous attention to any new invasive alien species anywhere in the Union and aim to provide an effective and complete picture at Union level. In the interest of efficiency and cost-effectiveness, existing systems of customs control, surveillance and monitoring already established by Union law should be applied, in particular those set out in Directives 92/43/EEC, 2000/60/EC, 2008/56/EC and 2009/147/EC.
(23)
Official controls on animals and plants should be carried out to prevent the intentional introduction of invasive alien species. Live animals and plants should only enter the Union through border control entities in accordance with Regulation (EC) No 882/2004 of the European Parliament and of the Council (17), and Council Directives 91/496/EEC (18) and 97/78/EC (19) or points of entry in accordance with Directive 2000/29/EC. To ensure efficiency gains and avoid creating parallel systems of customs controls, competent authorities should verify whether those species are invasive alien species of Union concern at the first border control entity or point of entry.
(24)
After the introduction of an invasive alien species, early detection and rapid eradication measures are crucial to prevent their establishment and spread. The most effective and cost efficient response is often to eradicate the population as soon as possible while the number of specimens is still limited. In the event that eradication is not feasible or the costs of eradication outweigh the environmental, social and economic benefits in the long term, containment and control measures should be applied. Management measures should be proportional to the impact on the environment and take due consideration of the biogeographic and climatic conditions of the Member State concerned.
(25)
Management measures should avoid any adverse impact on the environment as well as on human health. Eradicating and managing some animal invasive alien species, while necessary in some cases, may induce pain, distress, fear or other forms of suffering to the animals, even when using the best available technical means. For that reason, Member States and any operator involved in the eradication, control or containment of invasive alien species should take the necessary measures to spare avoidable pain, distress and suffering of animals during the process, taking into account as far as possible the best practices in the field, for example the Guiding Principles on Animal Welfare developed by the World Organisation for Animal Health. Non-lethal methods should be considered and any action taken should minimise the impact on non-targeted species.
(26)
Invasive alien species generally cause damage to ecosystems and reduce the resilience of those ecosystems. Therefore proportionate restoration measures should be undertaken to strengthen the ecosystems' resilience towards invasions, to repair the damage caused and to enhance the conservation status of species and their habitats in accordance with Directives 92/43/EEC and 2009/147/EC, the ecological status of inland surface waters, transitional waters, coastal waters and groundwater in accordance with Directive 2000/60/EC, and the environmental status of marine waters in accordance with Directive 2008/56/EC. The costs of such restoration measures should be recovered in accordance with the polluter pays principle.
(27)
Cross-border cooperation, particularly with neighbouring countries, and coordination between Member States, particularly within the same biogeographical region of the Union, should be fostered to contribute to the effective application of this Regulation.
(28)
A system to address invasive alien species should be underpinned by a centralised information system collating the existing information on alien species in the Union and allowing access to information on the presence of species, their spread, their ecology, invasion history and all other information necessary to underpin policy and management decisions and allowing also the exchange of best practices.
(29)
Directive 2003/35/EC of the European Parliament and of the Council (20) has established a framework for public consultation in environment related decisions. In defining action in the field of invasive alien species, effective public participation should enable the public to express, and the decision-maker to take account of, opinions and concerns which may be relevant to those decisions. That should increase the accountability and transparency of the decision-making process and contribute to public awareness of environmental issues and support for the decisions taken.
(30)
The participation of the scientific community is important to provide an adequate knowledge base to address the problems raised by invasive alien species. A dedicated scientific forum should be set up to provide advice on the scientific aspects related to the application of this Regulation, in particular as regards establishing and updating the Union list, risk assessments, emergency measures and rapid eradication measures.
(31)
In order to ensure uniform conditions for the implementation of this Regulation, implementing powers should be conferred on the Commission in respect of the adoption and updating of the Union list, the format of the documents serving as evidence for permits, the adoption of emergency measures at Union level, the requirement to apply certain provisions in the Member States concerned in the case of enhanced regional cooperation, the rejection of the Member States' decisions not to apply eradication measures and the technical formats for reporting to the Commission. Those powers should be exercised in accordance with Regulation (EU) No 182/2011 of the European Parliament and of the Council (21).
(32)
In order to take into account the latest scientific developments in the environmental field, the power to adopt acts in accordance with Article 290 TFEU should be delegated to the Commission in respect of determining how it may be concluded that invasive alien species are capable of establishing viable populations and of spreading, as well as for setting out the common elements for the development of risk assessments. It is of particular importance that the Commission carry out appropriate consultations during its preparatory work, including at expert level. The Commission, when preparing and drawing up delegated acts, should ensure a simultaneous, timely and appropriate transmission of relevant documents to the European Parliament and to the Council.
(33)
To guarantee compliance with this Regulation, it is important that Member States impose effective, proportionate and dissuasive sanctions for infringements, taking into account the nature and gravity of the infringement, the principle of recovery of the costs and the polluter pays principle.
(34)
Through measures taken under this Regulation, Member States may impose obligations on holders or users of alien species as well as owners and tenants of the land concerned.
(35)
To enable non-commercial owners to keep their companion animals that belong to species included on the Union list until the end of the animal's natural life, it is necessary to provide transitional measures, on condition that all measures are put in place to avoid reproduction or escape.
(36)
To enable commercial operators, who may have legitimate expectations, for instance those who have received an authorisation in accordance with Regulation (EC) No 708/2007, to exhaust their stock of invasive alien species of Union concern following the entry into force of this Regulation, it is justified to allow them two years to slaughter, humanely cull, sell or, where relevant, hand over the specimens to research or ex-situ conservation establishments.
(37)
Since the objectives of this Regulation, namely to prevent, minimise and mitigate the adverse impact on biodiversity of the introduction and spread of invasive alien species within the Union, cannot be sufficiently achieved by the Member States but can rather, by reason of its scale and effects, be better achieved at Union level, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty on European Union. In accordance with the principle of proportionality, as set out in that Article, this Regulation does not go beyond what is necessary in order to achieve those objectives.
(38)
It should be possible for Member States to maintain or adopt rules on invasive alien species of Union concern that are more stringent than those laid down in this Regulation and to apply provisions such as those set out in this Regulation for invasive alien species of Union concern to invasive alien species of Member State concern. Any such measures should be compatible with the TFEU and be notified to the Commission in accordance with Union law,
HAVE ADOPTED THIS REGULATION:
CHAPTER I
GENERAL PROVISIONS
Article 1
Subject matter
This Regulation sets out rules to prevent, minimise and mitigate the adverse impact on biodiversity of the introduction and spread within the Union, both intentional and unintentional, of invasive alien species.
Article 2
Scope
1. This Regulation applies to all invasive alien species.
2. This Regulation does not apply to:
(a)
species changing their natural range without human intervention, in response to changing ecological conditions and climate change;
(b)
genetically modified organisms as defined in point 2 of Article 2 of Directive 2001/18/EC;
(c)
pathogens that cause animal diseases; for the purpose of this Regulation, animal disease means the occurrence of infections and infestations in animals, caused by one or more pathogens transmissible to animals or to humans;
(d)
harmful organisms listed in Annex I or Annex II to Directive 2000/29/EC, and harmful organisms for which measures have been adopted in accordance with Article 16(3) of that Directive;
(e)
species listed in Annex IV to Regulation (EC) No 708/2007 when used in aquaculture;
(f)
micro-organisms manufactured or imported for use in plant protection products already authorised or for which an assessment is ongoing under Regulation (EC) No 1107/2009; or
(g)
micro-organisms manufactured or imported for use in biocidal products already authorised or for which an assessment is ongoing under Regulation (EU) No 528/2012.
Article 3
Definitions
For the purposes of this Regulation, the following definitions apply:
(1)
'alien species' means any live specimen of a species, subspecies or lower taxon of animals, plants, fungi or micro-organisms introduced outside its natural range; it includes any part, gametes, seeds, eggs or propagules of such species, as well as any hybrids, varieties or breeds that might survive and subsequently reproduce;
(2)
'invasive alien species' means an alien species whose introduction or spread has been found to threaten or adversely impact upon biodiversity and related ecosystem services;
(3)
'invasive alien species of Union concern' means an invasive alien species whose adverse impact has been deemed such as to require concerted action at Union level pursuant to Article 4(3);
(4)
'invasive alien species of Member State concern' means an invasive alien species other than an invasive alien species of Union concern, for which a Member State considers on the basis of scientific evidence that the adverse impact of its release and spread, even where not fully ascertained, is of significance for its territory, or part of it, and requires action at the level of that Member State;
(5)
'biodiversity' means the variability among living organisms from all sources, including terrestrial, marine and other aquatic ecosystems and the ecological complexes of which they are part; this includes diversity within species, between species and of ecosystems;
(6)
'ecosystem services' means the direct and indirect contributions of ecosystems to human wellbeing;
(7)
'introduction' means the movement, as a consequence of human intervention, of a species outside its natural range;
(8)
'research' means descriptive or experimental work, undertaken under regulated conditions to obtain new scientific findings or to develop new products, including the initial phases of identification, characterisation and isolation of genetic features, other than those features which make a species invasive, of invasive alien species only insofar as essential to enable the breeding of those features into non-invasive species;
(9)
'contained holding' means keeping an organism in closed facilities from which escape or spread is not possible;
(10)
'ex-situ conservation' means the conservation of components of biological diversity outside their natural habitat;
(11)
'pathways' means the routes and mechanisms of the introduction and spread of invasive alien species;
(12)
'early detection' means the confirmation of the presence of a specimen or specimens of an invasive alien species in the environment before it has become widely spread;
(13)
'eradication' means the complete and permanent removal of a population of invasive alien species by lethal or non-lethal means;
(14)
'population control' means any lethal or non-lethal action applied to a population of invasive alien species, while also minimising the impact on non-targeted species and their habitats, with the aim of keeping the number of individuals as low as possible, so that, while not being able to eradicate the species, its invasive capacity and adverse impact on biodiversity, the related ecosystem services, on human health or the economy, are minimised;
(15)
'containment' means any action aimed at creating barriers which minimises the risk of a population of an invasive alien species dispersing and spreading beyond the invaded area;
(16)
'widely spread' means an invasive alien species whose population has gone beyond the naturalisation stage, in which a population is self-sustaining, and has spread to colonise a large part of the potential range where it can survive and reproduce;
(17)
'management' means any lethal or non-lethal action aimed at the eradication, population control or containment of a population of an invasive alien species, while also minimising the impact on non-targeted species and their habitats.
Article 4
List of invasive alien species of Union concern
1. The Commission shall adopt, by means of implementing acts, a list of invasive alien species of Union concern ('the Union list'), on the basis of the criteria laid down in paragraph 3 of this Article. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the examination procedure referred to in Article 27(2). The draft implementing acts shall be submitted to the Committee referred to in Article 27(1) by 2 January 2016.
2. The Commission shall undertake a comprehensive review of the Union list at least every six years and shall, in the meantime, update it, as appropriate, in accordance with the procedure referred to in paragraph 1 with:
(a)
the addition of new invasive alien species;
(b)
the removal of listed species if they no longer meet one or more of the criteria laid down in paragraph 3.
3. Invasive alien species shall only be included on the Union list if they meet all of the following criteria:
(a)
they are found, based on available scientific evidence, to be alien to the territory of the Union excluding the outermost regions;
(b)
they are found, based on available scientific evidence, to be capable of establishing a viable population and spreading in the environment under current conditions and in foreseeable climate change conditions in one biogeographical region shared by more than two Member States or one marine subregion excluding their outermost regions;
(c)
they are, based on available scientific evidence, likely to have a significant adverse impact on biodiversity or the related ecosystem services, and may also have an adverse impact on human health or the economy;
(d)
it is demonstrated by a risk assessment carried out pursuant to Article 5(1) that concerted action at Union level is required to prevent their introduction, establishment or spread;
(e)
it is likely that the inclusion on the Union list will effectively prevent, minimise or mitigate their adverse impact.
4. Member States may submit to the Commission requests for the inclusion of invasive alien species on the Union list. Those requests shall include all of the following:
(a)
the name of the species;
(b)
a risk assessment carried out in accordance with Article 5(1);
(c)
evidence that the criteria set out in paragraph 3 of this Article are met.
5. The Union list shall make reference, where relevant, to the goods with which the invasive alien species are generally associated and their Combined Nomenclature codes as provided by Council Regulation (EEC) No 2658/87 (22), indicating the categories of goods that shall be subject to official controls pursuant to Article 15 of this Regulation.
6. When adopting or updating the Union list, the Commission shall apply the criteria set out in paragraph 3 with due consideration to the implementation cost for Member States, the cost of inaction, the cost-effectiveness and the socio-economic aspects. The Union list shall include as a priority those invasive alien species that:
(a)
are not yet present in the Union or are at an early stage of invasion and are most likely to have a significant adverse impact;
(b)
are already established in the Union and have the most significant adverse impact.
7. When proposing the Union list, the Commission shall also justify that the objectives of this Regulation are better achieved by measures at Union level.
Article 5
Risk assessment
1. For the purposes of Article 4, a risk assessment shall be carried out in relation to the current and potential range of invasive alien species, having regard to the following elements:
(a)
a description of the species with its taxonomic identity, its history, and its natural and potential range;
(b)
a description of its reproduction and spread patterns and dynamics including an assessment of whether the environmental conditions necessary for its reproduction and spread exist;
(c)
a description of the potential pathways of introduction and spread of the species, both intentional and unintentional, including where relevant the commodities with which the species is generally associated;
(d)
a thorough assessment of the risk of introduction, establishment and spread in relevant biogeographical regions in current conditions and in foreseeable climate change conditions;
(e)
a description of the current distribution of the species, including whether the species is already present in the Union or in neighbouring countries, and a projection of its likely future distribution;
(f)
a description of the adverse impact on biodiversity and related ecosystem services, including on native species, protected sites, endangered habitats, as well as on human health, safety, and the economy including an assessment of the potential future impact having regard to available scientific knowledge;
(g)
an assessment of the potential costs of damage;
(h)
a description of the known uses for the species and social and economic benefits deriving from those uses.
2. When proposing species for listing as invasive alien species of Union concern, the Commission shall carry out the risk assessment referred to in paragraph 1.
Whenever a Member State submits a request for the inclusion of a species on the Union list it shall be responsible for carrying out the risk assessment referred to in paragraph 1. Where necessary, the Commission may assist the Member States in the development of such risk assessments in so far as it relates to their European dimension.
3. The Commission shall be empowered to adopt delegated acts, in accordance with Article 29, to further specify the type of evidence acceptable for the purposes of point (b) of Article 4(3) and provide a detailed description of the application of points (a) to (h) of paragraph 1 of this Article. The detailed description shall include the methodology to be applied in the risk assessments, taking into account relevant national and international standards and the need to prioritise action against invasive alien species associated with, or that have the potential to cause, a significant adverse impact on biodiversity or related ecosystem services, as well as on human health or the economy, such adverse impact being considered as an aggravating factor. It is of particular importance that the Commission follow its usual practice and carry out consultations with experts, including Member States' experts, before adopting those delegated acts.
Article 6
Provisions for the outermost regions
1. Invasive alien species of Union concern shall not be subject to Article 7 or Articles 13 to 20 in the outermost regions.
2. By 2 January 2017, each Member State with outermost regions shall adopt for each of those regions a list of invasive alien species of concern, in consultation with those regions.
3. As regards the invasive alien species included on the lists referred to in paragraph 2 of this Article, Member States may, within the respective outermost regions, apply the measures as provided for in Articles 7 to 9, 13 to 17, 19 and 20, as appropriate. Those measures shall be compatible with the TFEU and be notified to the Commission in accordance with Union law.
4. Member States shall immediately notify the Commission and shall inform the other Member States of the lists referred to in paragraph 2 and of any update to those lists.
CHAPTER II
PREVENTION
Article 7
Restrictions
1. Invasive alien species of Union concern shall not be intentionally:
(a)
brought into the territory of the Union, including transit under customs supervision;
(b)
kept, including in contained holding;
(c)
bred, including in contained holding;
(d)
transported to, from or within the Union, except for the transportation of species to facilities in the context of eradication;
(e)
placed on the market;
(f)
used or exchanged;
(g)
permitted to reproduce, grown or cultivated, including in contained holding; or
(h)
released into the environment.
2. Member States shall take all necessary steps to prevent the unintentional introduction or spread, including, where applicable, by gross negligence, of invasive alien species of Union concern.
Article 8
Permits
1. By way of derogation from the restrictions set out in points (a), (b), (c), (d), (f) and (g) of Article 7(1), and subject to paragraph 2 of this Article, Member States shall establish a permit system allowing establishments to carry out research on, or ex-situ conservation of, invasive alien species of Union concern. Where the use of products derived from invasive alien species of Union concern is unavoidable to advance human health, Member States may also include scientific production and subsequent medicinal use within their permit system.
2. Member States shall empower their competent authorities to issue the permits referred to in paragraph 1 for activities carried out in contained holding that fulfil all of the following conditions:
(a)
the invasive alien species of Union concern is kept in and handled in contained holding in accordance with paragraph 3;
(b)
the activity is to be carried out by appropriately qualified personnel as laid down by the competent authorities;
(c)
transport to and from contained holding is carried out under conditions that exclude escape of the invasive alien species as established by the permit;
(d)
in the case of invasive alien species of Union concern that are animals, they are marked or otherwise effectively identified where appropriate, using methods that do not cause avoidable pain, distress or suffering;
(e)
the risk of escape or spread or removal is effectively managed, taking into account the identity, biology and means of dispersal of the species, the activity and the contained holding envisaged, the interaction with the environment and other relevant factors;
(f)
a continuous surveillance system and a contingency plan covering possible escape or spread is drawn up by the applicant, including an eradication plan. The contingency plan shall be approved by the competent authority. If an escape or spread occurs, the contingency plan shall be implemented immediately and the permit may be withdrawn, temporarily or permanently.
The permit referred to in paragraph 1 shall be limited to a number of invasive alien species and specimens that does not exceed the capacity of the contained holding. It shall include the restrictions necessary to mitigate the risk of escape or spread of the species concerned. It shall accompany the invasive alien species to which it refers at all times when those species are kept, brought into and transported within the Union.
3. Specimens shall be considered to be kept in contained holding if the following conditions are fulfilled:
(a)
the specimens are physically isolated and they cannot escape or spread or be removed by unauthorised persons from the holdings where they are kept;
(b)
cleaning, waste handling and maintenance protocols ensure that no specimens or reproducible parts can escape, spread or be removed by unauthorised persons;
(c)
the removal of the specimens from the holdings, disposal or destruction or humane cull is done in such way as to exclude propagation or reproduction outside of the holdings.
4. When applying for a permit, the applicant shall provide all necessary evidence to allow the competent authority to assess whether the conditions set out in paragraphs 2 and 3 are fulfilled.
5. Member States shall empower their competent authorities to withdraw the permit at any point in time, temporarily or permanently, if unforeseen events with an adverse impact on biodiversity or related ecosystem services occur. Any withdrawal of a permit shall be justified on scientific grounds and, where scientific information is insufficient, on the grounds of the precautionary principle and having due regard to national administrative rules.
6. The Commission shall adopt, by means of implementing acts, the format of the document serving as evidence for the permit issued by the competent authorities of a Member State. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the examination procedure referred to in Article 27(2). Member States shall use that format for a document accompanying the permit.
7. For all permits issued in accordance with paragraph 1 of this Article, Member States, shall, without delay, make publicly available on the internet at least the following:
(a)
the scientific and common names of the invasive alien species of Union concern for which the permit has been issued;
(b)
the number or the volume of specimens concerned;
(c)
the purpose for which the permit has been issued; and
(d)
the codes of Combined Nomenclature as provided by Regulation (EEC) No 2658/87.
8. Member States shall ensure that inspections are carried out by their competent authorities to ensure that the establishments comply with the conditions set out in those permits issued.
Article 9
Authorisations
1. In exceptional cases, for reasons of compelling public interest, including those of a social or economic nature, Member States may issue permits allowing establishments to carry out activities other than those set out in Article 8(1) subject to authorisation by the Commission, in accordance with the procedure laid down in this Article and subject to the conditions set out in Article 8(2) and (3).
2. The Commission shall set up and operate an electronic authorisation system and shall decide on applications for authorisation within 60 days of receipt of an application.
3. Applications for authorisation shall be submitted by Member States using the system referred to in paragraph 2.
4. An application for an authorisation shall include the following:
(a)
details of the establishment or groups of establishments including their name and address;
(b)
the scientific and common names of the invasive alien species of Union concern for which an authorisation is requested;
(c)
the codes of Combined Nomenclature as provided by Regulation (EEC) No 2658/87;
(d)
the number or the volume of specimens concerned;
(e)
the reasons for the requested authorisation;
(f)
a detailed description of the envisaged measures to ensure that escape or spread are not possible from contained holding facilities in which the invasive alien species of Union concern is to be kept in and handled, as well as of the measures to ensure that any transport of the species that may be necessary is carried out under conditions that exclude escape;
(g)
an assessment of the risk of escape of the invasive alien species of Union concern for which an authorisation is requested, accompanied by a description of the risk mitigation measures to be put in place;
(h)
a description of the surveillance system planned and of the contingency plan drawn to cater for possible escape or spread, including an eradication plan where necessary;
(i)
a description of relevant national law applicable to those establishments.
5. Authorisations granted by the Commission shall be notified to the competent authority of the Member State concerned. An authorisation shall be specific to an individual establishment, irrespective of the application procedure followed in accordance with point (a) of paragraph 4, and shall include the information referred to in paragraph 4 and the duration of the authorisation. An authorisation shall also include provisions regarding the supply to the establishment of additional or replacement specimens for use in the activity for which that authorisation is requested.
6. Following an authorisation by the Commission, the competent authority may issue the permit referred to in paragraph 1 of this Article in accordance with Article 8(4) to (8). The permit shall include all provisions specified in the authorisation issued by the Commission.
7. The Commission shall reject an application for an authorisation if any relevant obligations set out in this Regulation are not complied with.
8. The Commission shall, as soon as possible, inform the Member State concerned of any rejection of an application pursuant to paragraph 7 and shall specify the reason for the rejection.
Article 10
Emergency measures
1. Where a Member State has evidence concerning the presence in, or imminent risk of introduction into its territory of an invasive alien species, which is not included on the Union list but which the competent authorities have found, on the basis of preliminary scientific evidence, to be likely to meet the criteria set out in Article 4(3), it may immediately take emergency measures, consisting of any of the restrictions set out in Article 7(1).
2. The Member State introducing emergency measures in its national territory which include the application of points (a), (d) or (e) of Article 7(1) shall immediately notify the Commission and all other Member States of the measures taken and the evidence justifying those measures.
3. The Member State concerned shall without delay carry out a risk assessment pursuant to Article 5 for the invasive alien species subject to the emergency measures, given the available technical and scientific information, and in any case within 24 months from the date of the adoption of the decision to introduce emergency measures, with a view to include that species on the Union list.
4. Where the Commission receives the notification referred to in paragraph 2 of this Article or has other evidence concerning the presence in or imminent risk of introduction into the Union of an invasive alien species which is not included on the Union list, but is likely to meet the criteria set out in Article 4(3), it shall, by means of implementing acts, conclude, on the basis of preliminary scientific evidence, whether the species is likely to meet those criteria and adopt emergency measures for the Union consisting of any of the restrictions set out in Article 7(1) for a limited time as regards the risks posed by that species, where it concludes that the criteria set out in Article 4(3) are likely to be fulfilled. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the examination procedure referred to in Article 27(2).
5. Where the Commission adopts an implementing act referred to in paragraph 4, Member States shall repeal or amend, as appropriate, any emergency measures which they have taken.
6. Where the Commission includes the invasive alien species on the Union list, Member States shall also repeal or amend their emergency measures.
7. When, following the risk assessment carried out pursuant to paragraph 3 of this Article, the Commission does not include the invasive alien species on the Union list, Member States shall repeal their emergency measures taken pursuant to paragraph 1 of this Article and may include that species on a national list of invasive alien species of Member State concern, pursuant to Article 12(1), and consider enhanced regional cooperation in accordance with Article 11.
Article 11
Invasive alien species of regional concern and species native to the Union
1. Member States may identify, from their national list of invasive alien species of Member State concern established in accordance with Article 12, species native or non-native to the Union that require enhanced regional cooperation.
2. At the request of the Member States involved, the Commission shall act to facilitate the cooperation and coordination among those Member States involved, in accordance with Article 22(1). Where necessary, based on the impact of certain invasive alien species on biodiversity and related ecosystem services as well as on human health and the economy and provided that it is thoroughly substantiated by a comprehensive analysis of the justification for an enhanced regional cooperation carried out by the requesting Member States, the Commission may require, by means of implementing acts, that the Member States concerned apply, mutatis mutandis, in their territory or part of it, Articles 13, 14 and 16, Article 17 notwithstanding Article 18, as well as apply Articles 19 and 20, as appropriate. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the examination procedure referred to in Article 27(2).
3. Invasive alien species of regional concern which are native to a Member State shall not be subject to the provisions of Articles 13, 14, 16, 17, 19, 20 and 24 in the territory of that Member State. Member States to which those species are native, shall cooperate with the Member States concerned for the assessment of the pathways in accordance with Article 13 and, in consultation with the other Member States, may adopt relevant measures to avoid further spread of those species in accordance with the procedure referred to in Article 22(1).
Article 12
Invasive alien species of Member State concern
1. Member States may establish a national list of invasive alien species of Member State concern. For those invasive alien species, Member States may apply, in their territory, measures such as those provided for in Articles 7, 8, 13 to 17, 19 and 20, as appropriate. Those measures shall be compatible with the TFEU and be notified to the Commission in accordance with Union law.
2. Member States shall inform the Commission and the other Member States of the species they consider to be invasive alien species of Member State concern and of the measures applied in accordance with paragraph 1.
Article 13
Action plans on the pathways of invasive alien species
1. Member States shall, within 18 months of the adoption of the Union list carry out a comprehensive analysis of the pathways of unintentional introduction and spread of invasive alien species of Union concern at least in their territory, as well as in their marine waters as defined in point (1) of Article 3 of Directive 2008/56/EC, and identify the pathways which require priority action ('priority pathways') because of the volume of species or of the potential damage caused by the species entering the Union through those pathways.
2. Within three years of the adoption of the Union list, each Member State shall establish and implement one single action plan or a set of action plans to address the priority pathways it has identified pursuant to paragraph 1. Action plans shall include timetables for action and shall describe the measures to be adopted and, as appropriate, voluntary actions and codes of good practice, to address the priority pathways and to prevent the unintentional introduction and spread of invasive alien species into or within the Union.
3. Member States shall ensure coordination with the aim of establishing one single action plan or a set of action plans coordinated at the appropriate regional level in accordance with Article 22(1). Where such regional action plans are not established, Member States shall establish and implement action plans for their territory and as far as possible coordinated at the appropriate regional level.
4. The action plans referred to in paragraph 2 of this Article shall include, in particular, measures based on an analysis of costs and benefits, in order to:
(a)
raise awareness;
(b)
minimise contamination of goods, commodities, vehicles and equipment by specimens of invasive alien species, including measures to tackle transportation of invasive alien species from third countries;
(c)
ensure appropriate checks at the Union borders, other than the official controls pursuant to Article 15.
5. The action plans established in accordance with paragraph 2 shall be transmitted to the Commission without delay. Member States shall review their action plans and transmit them to the Commission at least every six years.
CHAPTER III
EARLY DETECTION AND RAPID ERADICATION
Article 14
Surveillance system
1. Within 18 months of the adoption of the Union list, Member States shall establish a surveillance system of invasive alien species of Union concern, or include it in their existing system, which collects and records data on the occurrence in the environment of invasive alien species by survey, monitoring or other procedures to prevent the spread of invasive alien species into or within the Union.
2. The surveillance system referred to in paragraph 1 of this Article shall:
(a)
cover the territory, including marine territorial waters, of the Member States to determine the presence and distribution of new as well as already established invasive alien species of Union concern;
(b)
be sufficiently dynamic to detect rapidly the appearance in the environment of the territory or part of the territory of a Member State of any invasive alien species of Union concern, whose presence was previously unknown;
(c)
build upon, be compatible with, and avoid duplication of relevant provisions for assessment and monitoring laid down by Union law or under international agreements and make use of the information provided by the existing systems of surveillance and monitoring set out in Article 11 of Directive 92/43/EEC, Article 8 of Directive 2000/60/EC and Article 11 of Directive 2008/56/EC;
(d)
take into account the relevant transboundary impact and transboundary features, to the extent possible.
Article 15
Official controls
1. By 2 January 2016, Member States shall have in place fully functioning structures to carry out the official controls necessary to prevent the intentional introduction into the Union of invasive alien species of Union concern. Those official controls shall apply to the categories of goods falling within the Combined Nomenclature codes to which a reference is made in the Union list, pursuant to Article 4(5).
2. Competent authorities shall carry out the appropriate risk-based controls to the goods mentioned in paragraph 1 of this Article verifying that:
(a)
they are not on the Union list; or
(b)
they are covered by a valid permit as referred to in Article 8.
3. The controls referred to in paragraph 2 of this Article, consisting of documentary, identity and where necessary, physical checks, shall take place when goods referred to in paragraph 1 of this Article are brought into the Union. Where Union law on official controls already provides for specific official controls at border entities in accordance with Regulation (EC) No 882/2004 and Directives 91/496/EEC and 97/78/EC or at points of entry in accordance with Directive 2000/29/EC, for categories of goods referred to in paragraph 1 of this Article, Member States shall confer the responsibility of carrying out the controls referred to in paragraph 2 of this Article to the competent authorities tasked with those controls in accordance with Article 4 of Regulation (EC) No 882/2004 or with point (g) of Article 2(1) of Directive 2000/29/EC.
4. The handling in free zones or free warehouses and the placing of goods referred to in paragraph 1 under the customs procedures of release for free circulation, transit, customs warehousing, inward processing, processing under customs control and temporary admission shall be subject to the declaration to the customs authorities of:
(a)
the relevant entry document duly completed by the competent authorities referred to in paragraph 3 of this Article attesting that the conditions referred to in paragraph 2 of this Article are met, in cases where the controls have been carried out at border entities in accordance with Regulation (EC) No 882/2004 and Directives 91/496/EEC and 97/78/EC or at points of entry in accordance with point (j) of Article 2(1) of Directive 2000/29/EC. The customs procedure indicated therein shall be followed; or
(b)
where goods are not subject to official controls according to Union law, other documentary evidence that the controls have been carried out with satisfactory results and the subsequent entry document.
Those documents may also be submitted electronically.
5. If the controls establish non-compliance with this Regulation:
(a)
customs authorities shall suspend the placing under a customs procedure or detain the goods;
(b)
competent authorities referred to in paragraph 3 shall detain the goods.
Where goods are detained, they shall be entrusted to the competent authority in charge of applying this Regulation. That authority shall act in accordance with national legislation. Member States may delegate specific functions to other authorities.
6. Costs incurred while the verification is carried out and those arising from any non-compliance shall be at the expense of the natural or legal person within the Union who brought the goods into the Union, except where the Member State concerned determines otherwise.
7. Member States shall put in place procedures to ensure the exchange of relevant information and the efficient and effective coordination and cooperation between all authorities involved for the verification referred to in paragraph 2.
8. Based on best practices, the Commission, together with all Member States, shall develop guidelines and training programmes to facilitate the identification and detection of invasive alien species of Union concern and the performance of efficient and effective controls.
9. Where permits have been issued in accordance with Article 8, reference to a valid permit covering the declared goods shall be made in the customs declaration or relevant notifications to the border entity.
Article 16
Early detection notifications
1. Member States shall use the surveillance system established in accordance with Article 14 and the information collected at official controls provided for by Article 15 to confirm early detection of the introduction or presence of invasive alien species of Union concern.
2. Member States shall without delay notify the Commission, in writing, of the early detection of the introduction or presence of invasive alien species of Union concern and inform the other Member States, in particular of:
(a)
the appearance on their territory or part of their territory of any species included on the Union list whose presence was previously unknown in their territory or in part of their territory;
(b)
the re-appearance on their territory or part of their territory of any species included on the Union list after it has been reported as eradicated.
Article 17
Rapid eradication at an early stage of invasion
1. After early detection and within three months after the transmission of the early detection notification referred to in Article 16, Member States shall apply eradication measures and notify those measures to the Commission and inform the other Member States.
2. When applying eradication measures, Member States shall ensure that the methods used are effective in achieving the complete and permanent removal of the population of the invasive alien species concerned, with due regard to human health and the environment, especially non-targeted species and their habitats, and ensuring that animals are spared any avoidable pain, distress or suffering.
3. Member States shall monitor the effectiveness of the eradication. Member States may use the surveillance system provided for in Article 14 to this effect. The monitoring shall also assess the impact on non-targeted species, as appropriate.
4. Member States shall inform the Commission of the effectiveness of the measures taken and notify the Commission when a population of an invasive alien species of Union concern has been eradicated. They shall also provide that information to other Member States.
Article 18
Derogations from the obligation of rapid eradication
1. A Member State may, based on robust scientific evidence, decide, within two months of the detection of an invasive alien species referred to in Article 16, not to apply eradication measures if at least one of the following conditions is met:
(a)
eradication is demonstrated to be technically unfeasible because the eradication methods available cannot be applied in the environment where the invasive alien species is established;
(b)
a cost-benefit analysis demonstrates on the basis of the available data with reasonable certainty that the costs will, in the long term, be exceptionally high and disproportionate to the benefits of eradication;
(c)
eradication methods are not available or are available but have very serious adverse impact on human health, the environment or other species.
The Member State concerned shall without delay notify the Commission of its decision in writing. The notification shall be accompanied by all the evidence referred to in points (a), (b) and (c) of the first subparagraph.
2. The Commission may decide, by means of implementing acts, to reject the decision notified in accordance with the second subparagraph of paragraph 1 where the conditions set out therein are not met.
3. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the examination procedure referred to in Article 27(2). The draft implementing acts shall be submitted to the Committee referred to in Article 27(1) within two months of receipt of the Member State's notification.
4. Member States shall ensure that containment measures are in place to avoid further spread of the invasive alien species to other Member States when, pursuant to paragraph 1, no eradication measures are applied.
5. Where the Commission rejects a decision notified in accordance with the second subparagraph of paragraph 1 of this Article, the Member State concerned shall apply the eradication measures referred to in Article 17 without delay.
6. Where the Commission does not reject a decision notified in accordance with the second subparagraph of paragraph 1 of this Article, the invasive alien species shall be subject to the management measures referred to in Article 19.
CHAPTER IV
MANAGEMENT OF INVASIVE ALIEN SPECIES THAT ARE WIDELY SPREAD
Article 19
Management measures
1. Within 18 months of an invasive alien species being included on the Union list, Member States shall have in place effective management measures for those invasive alien species of Union concern which the Member States have found to be widely spread on their territory, so that their impact on biodiversity, the related ecosystem services, and, where applicable, on human health or the economy are minimised.
Those management measures shall be proportionate to the impact on the environment and appropriate to the specific circumstances of the Member States, be based on an analysis of costs and benefits and also include, as far as is feasible, the restoration measures referred to in Article 20. They shall be prioritised based on the risk evaluation and their cost effectiveness.
2. The management measures shall consist of lethal or non-lethal physical, chemical or biological actions aimed at the eradication, population control or containment of a population of an invasive alien species. Where appropriate, management measures shall include actions applied to the receiving ecosystem aimed at increasing its resilience to current and future invasions. The commercial use of already established invasive alien species may be temporarily allowed as part of the management measures aimed at their eradication, population control or containment, under strict justification and provided that all appropriate controls are in place to avoid any further spread.
3. When applying management measures and selecting methods to be used, Member States shall have due regard to human health and the environment, especially non-targeted species and their habitats, and shall ensure that, when animals are targeted, they are spared any avoidable pain, distress or suffering, without compromising the effectiveness of the management measures.
4. The surveillance system provided for in Article 14 shall be designed and used to monitor the effectiveness of eradication, population control or containment measures in minimising the impact on biodiversity, the related ecosystems services and, where applicable, on human health or the economy. The monitoring shall also assess the impact on non-targeted species, as appropriate.
5. Where there is a significant risk that an invasive alien species of Union concern will spread to another Member State, the Member States in which that species is present shall immediately notify the other Member States and the Commission. Where appropriate, the Member States concerned shall establish jointly agreed management measures. Where third countries may also be affected by the spread, the Member State affected shall endeavour to inform the third countries concerned.
Article 20
Restoration of the damaged ecosystems
1. Member States shall carry out appropriate restoration measures to assist the recovery of an ecosystem that has been degraded, damaged, or destroyed by invasive alien species of Union concern unless a cost-benefit analysis demonstrates, on the basis of the available data and with reasonable certainty, that the costs of those measures will be high and disproportionate to the benefits of restoration.
2. The restoration measures referred to in paragraph 1 shall include at least the following:
(a)
measures to increase the ability of an ecosystem exposed to disturbance caused by the presence of invasive alien species of Union concern to resist, absorb, accommodate to and recover from the effects of disturbance;
(b)
measures to support the prevention of reinvasion following an eradication campaign.
CHAPTER V
HORIZONTAL PROVISIONS
Article 21
Costs recovery
In accordance with the polluter pays principle and without prejudice to Directive 2004/35/EC of the European Parliament and of the Council (23), Member States shall aim to recover the costs of the measures needed to prevent, minimise or mitigate the adverse impact of invasive alien species, including environmental and resources costs as well as the restoration cost.
Article 22
Cooperation and coordination
1. Member States shall, when complying with their obligations under this Regulation, make every effort to ensure close coordination with all Member States concerned and, where practical and appropriate, use existing structures arising from regional or international agreements. In particular, Member States concerned shall endeavour to ensure coordination with other Member States that share:
(a)
the same marine subregions in accordance with Article 4(2) of Directive 2008/56/EC, regarding marine species;
(b)
the same biogeographical region in accordance with point (iii) of point (c) of Article 1 of Directive 92/43/EEC, regarding non-marine species;
(c)
the same borders;
(d)
the same river basin in accordance with point (13) of Article 2 of Directive 2000/60/EC, regarding fresh water species; or
(e)
any other common concern.
At the request of the Member States involved, the Commission shall act to facilitate the coordination.
2. Member States shall, when complying with their obligations under this Regulation, endeavour to cooperate with third countries, as appropriate, including by using existing structures arising from regional or international agreements, for the purpose of meeting the objectives of this Regulation.
3. Member States may also apply provisions, such as those referred to in paragraph 1 of this Article, to ensure coordination and cooperation with other relevant Member States as regards invasive alien species of Member State concern identified in national lists adopted in accordance with Article 12(1). Member States may also establish mechanisms for cooperation at the appropriate level for those invasive alien species. Such mechanisms may include exchange of information and data, action plans on pathways and exchange of best practice on management, control and eradication of invasive alien species, early warning systems and programmes related to public awareness or education.
Article 23
More stringent national rules
Member States may maintain or lay down more stringent national rules with the aim of preventing the introduction, establishment and spread of invasive alien species. Those measures shall be compatible with the TFEU and be notified to the Commission in accordance with Union law.
CHAPTER VI
FINAL PROVISIONS
Article 24
Reporting and review
1. By 1 June 2019, and every six years thereafter, Member States shall update and transmit to the Commission the following:
(a)
a description, or an updated version thereof, of the surveillance system pursuant to Article 14 and of the official control system on alien species entering the Union pursuant to Article 15;
(b)
the distribution of the invasive alien species of Union concern or regional concern in accordance with Article 11(2) present in their territory, including information regarding migratory or reproductive patterns;
(c)
information about the species considered as invasive alien species of Member State concern pursuant to Article 12(2);
(d)
the action plans referred to in Article 13(2);
(e)
aggregated information covering the entire national territory on the eradication measures taken in accordance with Article 17, the management measures undertaken in accordance with Article 19, their effectiveness, and their impact on non-targeted species;
(f)
the number of the permits referred to in Article 8 and the purpose for which they were issued;
(g)
measures taken to inform the public about the presence of an invasive alien species and any actions that citizens have been requested to take;
(h)
the inspections required under Article 8(8); and
(i)
information on the cost of action undertaken to comply with this Regulation, when available.
2. By 5 November 2015, Member States shall notify the Commission and inform the other Member States of the competent authorities in charge of applying this Regulation.
3. By 1 June 2021, the Commission shall review the application of this Regulation including the Union list, the action plans referred to in Article 13(2), the surveillance system, customs controls, eradication obligation and management obligations, and submit a report to the European Parliament and to the Council, which may be accompanied by legislative proposals for the amendment of this Regulation, including changes to the Union list. That review shall also examine the effectiveness of the implementing provisions on invasive alien species of regional concern, the need for and the feasibility of, including species native to the Union in the Union list and whether further harmonisation is needed to increase the effectiveness of the action plans and measures undertaken by the Member States.
4. The Commission shall, by means of implementing acts, specify the technical formats for reporting in order to simplify and streamline reporting obligations for the Member States in relation to the information pursuant to paragraph 1 of this Article. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the examination procedure referred to in Article 27(2).
Article 25
Information support system
1. The Commission shall progressively establish an information support system necessary to facilitate the application of this Regulation.
2. By 2 January 2016 that system shall include a data support mechanism interconnecting existing data systems on invasive alien species, paying particular attention to information on the invasive alien species of Union concern, so as to facilitate the reporting pursuant to Article 24.
The data support mechanism referred to in the first subparagraph shall become a tool to assist the Commission and the Member States in handling the relevant notifications required by Article 16(2).
3. By 2 January 2019, the data support mechanism referred to in paragraph 2 shall become a mechanism for exchanging information on other aspects of the application of this Regulation.
It may also include information on invasive alien species of Member State concern, and on pathways, risk assessment, management and eradication measures, when available.
Article 26
Public participation
Where action plans are being established pursuant to Article 13 of this Regulation and where management measures are put in place pursuant to Article 19 of this Regulation, Member States shall ensure that the public is given early and effective opportunities to participate in their preparation, modification or review, using the arrangements already determined by the Member States in accordance with the second subparagraph of Article 2(3) of Directive 2003/35/EC.
Article 27
Committee
1. The Commission shall be assisted by a committee. That committee shall be a committee within the meaning of Regulation (EU) No 182/2011 and may be assisted in its tasks by the scientific forum referred to in Article 28.
2. Where reference is made to this paragraph, Article 5 of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
3. Where the committee delivers no opinion, the Commission shall not adopt the draft implementing act and the third subparagraph of Article 5(4) of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
Article 28
Scientific forum
The Commission shall ensure the participation of representatives of the scientific community appointed by the Member States in providing advice on any scientific question related to the application of this Regulation, in particular as regards Articles 4, 5, 10 and 18. Those representatives shall meet in a scientific forum. The rules of procedure of that forum shall be established by the Commission.
Article 29
Exercise of the delegation
1. The power to adopt delegated acts is conferred on the Commission subject to the conditions laid down in this Article.
2. The power to adopt delegated acts referred to in Article 5(3) shall be conferred on the Commission for a period of five years from 1 January 2015. The Commission shall draw up a report in respect of the delegation of power not later than nine months before the end of the five-year period. The delegation of power shall be tacitly extended for periods of an identical duration unless the European Parliament or the Council opposes such extension not later than three months before the end of each period.
3. The delegation of power referred to in Article 5(3) may be revoked at any time by the European Parliament or by the Council. A decision to revoke shall put an end to the delegation of the power specified in that decision. It shall take effect the day following the publication of the decision in the Official Journal of the European Union or at a later date specified therein. It shall not affect the validity of any delegated act already in force.
4. As soon as it adopts a delegated act, the Commission shall notify it simultaneously to the European Parliament and to the Council.
5. A delegated act adopted pursuant to Article 5(3) shall enter into force only if no objection has been expressed either by the European Parliament or the Council within a period of two months of notification of that act to the European Parliament and the Council or if, before the expiry period, the European Parliament and the Council have both informed the Commission that they will not object. That period shall be extended by two months at the initiative of the European Parliament or of the Council.
Article 30
Penalties
1. Member States shall lay down the provisions on penalties applicable to infringements of this Regulation. Member States shall take all the necessary measures to ensure that they are applied.
2. The penalties provided for shall be effective, proportionate and dissuasive.
3. The penalties provided may include, inter alia:
(a)
fines;
(b)
seizure of the non-compliant invasive alien species of Union concern;
(c)
immediate suspension or withdrawal of a permit issued in accordance with Article 8.
4. By 2 January 2016, Member States shall communicate to the Commission the provisions referred to in paragraph 1, and any subsequent amendments without delay.
Article 31
Transitional provisions for non-commercial owners
1. By way of derogation from points (b) and (d) of Article 7(1), owners of companion animals not kept for commercial purposes that belong to the invasive alien species included on the Union list shall be allowed to keep them until the end of the animals' natural life, provided the following conditions are met:
(a)
the animals were kept before their inclusion on the Union list;
(b)
the animals are kept in contained holding and all appropriate measures are put in place to ensure that reproduction or escape are not possible.
2. Competent authorities shall take all reasonable steps to inform non-commercial owners of the risks posed by keeping the animals referred to in paragraph 1 and of the measures to be taken to minimise the risk of reproducing and escaping through awareness-raising and education programmes organised by Member States.
3. Non-commercial owners who cannot ensure that the conditions set out in paragraph 1 are met, shall not be permitted to keep the animals concerned. Member States may offer them the possibility of having their animals taken from them. Where this occurs, due regard to animal welfare shall be given.
4. The animals referred to in paragraph 3 of this Article may be kept by the establishments referred to in Article 8 or in facilities established by Member States for that purpose.
Article 32
Transitional provisions for commercial stocks
1. Keepers of a commercial stock of specimens of invasive alien species acquired before their inclusion on the Union list shall be allowed up to two years after inclusion of the species on that list to keep and transport live specimens or reproducible parts of those species in order to sell or transfer them to the research or ex-situ conservation establishments and for the purposes of medicinal activities referred to in Article 8, provided that the specimens are kept and transported in contained holding and all appropriate measures are put in place to ensure that reproduction or escape are not possible; or in order to slaughter or humanely cull those specimens to exhaust their stock.
2. The sale or transfer of live specimens to non-commercial users shall be allowed for one year after inclusion of the species on the Union list provided that the specimens are kept and transported in contained holding and all appropriate measures are put in place to ensure that reproduction or escape are not possible.
3. Where a permit has been issued in accordance with Article 6 of Regulation (EC) No 708/2007 for an aquaculture species that is subsequently included on the Union list, and the duration of the permit exceeds the period referred to in paragraph 1 of this Article, the Member State shall withdraw the permit in accordance with Article 12 of Regulation (EC) No 708/2007 by the end of the period referred to in paragraph 1 of this Article.
Article 33
Entry into force
This Regulation shall enter into force on 1 January 2015.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Strasbourg, 22 October 2014.