PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 17. prosince 2014
o uznání Japonska podle směrnice 2008/106/ES Evropského parlamentu a Rady, pokud jde o systémy výcviku a vydávání průkazů způsobilosti námořníkům
(oznámeno pod číslem C(2014) 9590)
(Text s významem pro EHP)
(2014/935/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/106/ES ze dne 19. listopadu 2008 o minimální úrovni výcviku námořníků (1), a zejména na čl. 19 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle směrnice 2008/106/ES mohou členské státy rozhodnout, zda potvrdí odpovídající průkazy způsobilosti námořníků vydané třetími zeměmi za předpokladu, že dotčená třetí země je uznána Komisí. Uvedené třetí země musí splňovat všechny požadavky Úmluvy Mezinárodní námořní organizace (IMO) o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků z roku 1978 (dále jen „úmluva STCW“) v pozměněném znění.
(2)
Dopisem ze dne 13. května 2005 Kyperská republika požádala o uznání Japonska. Na základě této žádosti Komise kontaktovala japonské orgány s cílem posoudit systémy výcviku a vydávání průkazů způsobilosti, aby ověřila, zda Japonsko splňuje všechny požadavky úmluvy STCW a zda byla přijata vhodná opatření k zabránění podvodům s průkazy způsobilosti. Bylo vysvětleno, že posouzení by vycházelo z výsledků vyšetřovací inspekce provedené odborníky z Evropské agentury pro námořní bezpečnost. Po dlouhých jednáních ohledně právního rámce Evropské unie japonské orgány přijaly inspekční cestu dopisem ze dne 8. března 2011. Komise poté přistoupila k posouzení systémů výcviku a vydávání průkazů způsobilosti v Japonsku, které vycházelo z výsledků inspekce provedené odborníky z Evropské agentury pro námořní bezpečnost v únoru 2012 a z odpovědi japonských orgánů ze dne 10. ledna 2014 na žádost ze dne 25. října 2012 o dobrovolný plán nápravných opatření.
(3)
Z posouzení nevyplynuly vážné obavy, nicméně odhalilo některé oblasti vyžadující pozornost. Zejména jde o to, že systém norem kvality námořní správy a námořních vzdělávacích a výcvikových institucí neuplatňoval některé postupy. Osnovy a praktický výcvik stanovené vnitrostátními normami nezajistily dosažení předepsaných norem způsobilosti pro kurzy „záchrany života“ a „požární ochrany“.
(4)
Japonské právní předpisy umožňovaly uchazeči o průkaz způsobilosti dokončit námořní službu na palubě lodí o nižší tonáži nebo hnacím výkonu, než je limit odpovídající průkazu, který má být vydán, nebo na palubě rybářských plavidel nebo lodí pobřežní stráže. S cílem zajistit, aby tento typ námořní služby odpovídal průkazu způsobilosti, o který bylo požádáno, a aby byly během námořní služby získány všechny odpovídající dovednosti, uplatnily správní orgány některá kritéria na uchazeče, kteří absolvovali 12 měsíců námořní služby v rámci schváleného výcvikového programu. Nicméně z analýzy dokumentace, kterou poskytly japonské orgány, vyplynulo, že tyto správní orgány nezajistily, aby tento typ námořní služby odpovídal požadovanému průkazu způsobilosti a aby uchazeči, kteří absolvovali 36 měsíců námořní služby, získali během této námořní služby všechny odpovídající dovednosti. Rovněž se ukázalo, že správní orgány nezajistily, aby tento typ námořní služby odpovídal požadovanému průkazu způsobilosti a aby bylo během této námořní služby nabyto všech odpovídajících dovedností v případě prodloužení či rozšíření platnosti průkazů způsobilosti pro všechny uchazeče.
(5)
Správní orgány požadovaly po uchazečích, kteří absolvovali schválenou 12měsíční námořní službu v rámci výcvikového programu, dokončení schváleného vzdělávání, pokud měli zájem požádat o vydání průkazu způsobilosti na provozní úrovni. Ukázalo se však, že správní orgány dokončení schváleného vzdělávání před požádáním o vydání průkazu způsobilosti na provozní úrovni nepožadovaly po uchazečích, kteří absolvovali námořní službu v délce 36 měsíců.
(6)
Dopisem ze dne 5. června 2014 Komise vyzvala japonské orgány, aby poskytly nezbytné objasnění týkající se otázek, které vyvstaly v rámci posouzení na základě příslušné dokumentace. Dne 4. srpna 2014 japonské orgány předložily svou odpověď.
(7)
V uvedené odpovědi japonské orgány poskytly dokumenty dokládající, že na všechny chybějící postupy se nyní vztahuje systém norem kvality. Kromě toho byly vypracovány nové právní předpisy a modernizována zařízení, takže již uplatňují chybějící normy týkající se kurzů „záchrany života“ a „požární ochrany“.
(8)
Co se týče ověření toho, že v případě uchazečů, kteří absolvovali 36 měsíců námořní služby, a těch, kteří požádali o prodloužení či rozšíření platnosti průkazů způsobilosti, námořní služba odpovídá požadovanému průkazu způsobilosti a že je při ní nabyto všech odpovídajících dovedností, japonské orgány uvedly, že uplatňují kritéria pro udělení průkazů způsobilosti a prodloužení a rozšíření jeho platnosti ve vztahu k rozměru lodě, plavební oblasti a vykonávané funkci. Poskytnutými informacemi však nebylo toto uplatňování dostatečně prokázáno.
(9)
Pokud jde o dokončení schváleného vzdělání uchazečů, kteří požádali o vydání průkazu způsobilosti na provozní úrovni a absolvovali námořní službu v délce 36 měsíců, japonské orgány uvedly, že splňují příslušné požadavky úmluvy STCW. Poskytnutými informacemi však nebylo splnění požadavků dostatečně prokázáno.
(10)
I když odůvodnění, pokud jde o poslední dva body, nerozptylují zcela obavy, které byly vyjádřeny v průběhu posuzování, o celkové úrovni dodržování požadavků úmluvy STCW na výcvik a vydávání průkazů způsobilosti námořníků ze strany Japonska není pochyb.
(11)
Konečné výsledky posouzení prokazují, že Japonsko splňuje požadavky úmluvy STCW a že přijalo vhodná opatření k zabránění podvodům s průkazy způsobilosti.
(12)
Členským státům byla předána zpráva o výsledcích posouzení.
(13)
Opatření stanovené tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely článku 19 směrnice 2008/106/ES se Japonsko uznává, pokud jde o systémy výcviku a vydávání průkazů způsobilosti námořníkům.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 17. prosince 2014.
COMMISSION IMPLEMENTING DECISION
of 17 December 2014
on the recognition of Japan pursuant to Directive 2008/106/EC of the European Parliament and of the Council as regards the systems for training and certification of seafarers
(notified under document C(2014) 9590)
(Text with EEA relevance)
(2014/935/EU)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Directive 2008/106/EC of the European Parliament and of the Council of 19 November 2008 on the minimum level of training of seafarers (1), and in particular Article 19(3) thereof,
Whereas:
(1)
According to Directive 2008/106/EC Member States may decide to endorse seafarers' appropriate certificates issued by third countries, provided that the third country concerned is recognised by the Commission. Those third countries have to meet all the requirements of the International Maritime Organisation (IMO) Convention on Standards of Training, Certification and Watchkeeping for Seafarers, 1978 (STCW Convention), as amended.
(2)
By letter of 13 May 2005, the Republic of Cyprus requested the recognition of Japan. Following this request, the Commission contacted the Japanese authorities with a view to carrying out an assessment of their training and certification system in order to verify whether Japan meets all the requirements of the STCW Convention and whether the appropriate measures have been taken to prevent fraud involving certificates. It was explained that the assessment would be based on the results of a fact finding inspection to be carried out by the experts of the European Maritime Safety Agency. After lengthy discussions on the legal framework of the European Union, the Japanese authorities accepted an inspection mission by letter of 8 March 2011. The Commission then proceeded with the assessment of the training and certification system in Japan which was based on the results of an inspection carried out by experts of the European Maritime Safety Agency in February 2012 and on the response of 10 January 2014 of the Japanese authorities to a request of 25 October 2012 for a voluntary corrective action plan.
(3)
The assessment did not reveal serious concerns though it identified some areas in need of attention. In particular, the quality standards system of the maritime administration and of the Maritime Education and Training Institutions did not cover some processes. Also, the syllabi and the practical training established by the national standards did not ensure the achievement of some prescribed standards of competence for the ‘Life Saving’ and ‘Fire Fighting’ courses.
(4)
The Japanese legislation allowed candidates for certification to complete the seagoing service on board ships below the tonnage or propulsion power limits corresponding to the certificate to be issued or on board fishing vessels or Coast Guard ships. In order to ensure that this type of seagoing service was relevant to the certificate applied for and that all relevant competences were achieved during the seagoing service, the administration applied certain criteria for the candidates that had completed 12 months of seagoing service as part of an approved training programme. However, based on the analysis of the documentation provided by the Japanese authorities, it appeared that the administration did not ensure that this type of seagoing service was relevant to the certificate applied for and that all relevant competences were achieved during this seagoing service for the candidates who had completed 36 months of seagoing service. Also, it appeared that the administration did not ensure that this type of seagoing service was relevant to the certificate applied for and that all relevant competences were achieved during this seagoing service for the revalidation and upgrade of certificates for all candidates.
(5)
Lastly, the administration required candidates who have approved seagoing service of 12 months as part of an approved training programme to complete approved education in order to apply for certification at operational level. However, it appeared that the administration did not require candidates who have completed 36 months of seagoing service to also complete approved education in order to apply for certification at operational level.
(6)
By letter of 5 June 2014, the Commission invited the Japanese authorities to provide the necessary clarifications for the issues raised in the assessment supported by relevant documentation. On 4 August 2014 the Japanese authorities submitted their response.
(7)
In their response, the Japanese authorities provided documentation to demonstrate that all missing processes are now covered by a quality standards system. Also, they have drafted new legislation and they have upgraded their facilities to cover the missing standards in the ‘Life Saving’ and ‘Fire Fighting’ courses.
(8)
Regarding the verification by the administration that the seagoing service is relevant to the certificate applied for and that all relevant competences are achieved during the seagoing service for the candidates who had completed 36 months of seagoing service and those who applied for revalidation and upgrade of their certificates, the Japanese authorities argued that they apply criteria for certification, upgrading and revalidation relating to the ship's size, navigational area and capacity performed. However, the application of such criteria was not sufficiently demonstrated by the information provided.
(9)
Regarding the completion of approved education by candidates applying for certification at operational level who have completed 36 months of seagoing service, the Japanese authorities argued that they comply with the relevant requirements of the STCW Convention. However, such compliance was not sufficiently demonstrated by the information provided.
(10)
Though the justifications as regards the last two points do not alleviate completely the concerns raised in the assessment, the overall level of compliance of Japan with STCW requirements on training and certification of seafarers is not called into question.
(11)
The final outcome of the assessment demonstrates that Japan complies with the requirements of the STCW Convention, while this country has taken appropriate measures to prevent fraud involving certificates.
(12)
Member States were provided with a report on the results of the assessment.
(13)
The measure provided for in this Decision is in accordance with the opinion of the Committee on Safe Seas and the Prevention of Pollution from Ships,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
For the purposes of Article 19 of Directive 2008/106/EC, Japan is recognised as regards the systems for the training and certification of seafarers.
Article 2
This Decision is addressed to the Member States.
Done at Brussels, 17 December 2014.