NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 462/2013
ze dne 21. května 2013,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1060/2009 o ratingových agenturách
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1060/2009 (4) vyžaduje, aby ratingové agentury dodržovaly pravidla chování, jejichž cílem je zmírnění možných střetů zájmů, a zajistily vysokou kvalitu a dostatečnou transparentnost ratingů a ratingového procesu. V důsledku změn zavedených nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 513/2011 (5) získal Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (6) (dále jen „Evropský orgán pro cenné papíry a trhy“) pravomoc provádět registraci ratingových agentur a vykonávat nad nimi dohled. Toto nařízení stávající právní úpravu ratingových agentur doplňuje. Některé nejdůležitější otázky, jako například střety zájmů vyplývající z obchodního modelu ratingu placeného emitentem a zveřejňování u strukturovaných finančních nástrojů, již byly řešeny a poté, co bude tato úprava v platnosti přiměřeně dlouhou dobu, bude nutné posoudit, zda tyto otázky řeší zcela. Současná krize státního dluhu mezitím zvýraznila potřebu přezkoumat požadavky na průhlednost, procesní požadavky a termíny zveřejňování konkrétně pro ratingy států.
(2)
Usnesení Evropského parlamentu ze dne 8. června 2011 o ratingových agenturách: budoucí perspektivy (7) požaduje zvýšenou regulaci ratingových agentur. Rada pro hospodářské a finanční záležitosti na svém neformálním zasedání ve dnech 30. září a 1. října 2010 potvrdila, že je třeba dále se snažit o vyřešení řady otázek týkajících se ratingových činností, včetně rizika nadměrného spoléhání se na ratingy a rizika střetů zájmů vyplývajícího z modelu odměňování ratingových agentur. Evropská rada dne 23. října 2011 dospěla k závěru, že je třeba dosáhnout pokroku při omezování nadměrného spoléhání se na ratingy.
(3)
Na mezinárodní úrovni vydala Rada pro finanční stabilitu, jejímž členem je Evropská centrální banka (ECB), dne 20. října 2010 zásady pro omezování spoléhání se státních orgánů a finančních institucí na ratingy (dále jen „zásady RFS“). Zásady RFS v listopadu 2010 schválila vrcholná schůzka skupiny G-20 v Soulu. Je proto vhodné, aby odvětvové příslušné orgány posuzovaly postupy účastníků trhu a motivovaly je ke zmírňování dopadu jejich postupů. O motivačních opatřeních by měly rozhodovat odvětvové příslušné orgány. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy by měl, případně ve spolupráci s evropským orgánem dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (8) a evropským orgánem dohledu (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (9), v souladu s nařízením (EU) č. 1095/2010 a v rámci tohoto nařízení podniknout kroky k usnadnění sbližování postupů dohledu.
(4)
Ratingové agentury by měly investory upozorňovat na pravděpodobnost selhání ratingů a ratingových výhledů, které vycházejí z údajů o historické výkonnosti uveřejněných centrálním archivem vytvořeným Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy.
(5)
Podle zásad RFS by si „centrální banky měly udělat vlastní úsudek o úvěrových rizicích finančních nástrojů, které přijímají v rámci operací na trhu, ať už jako kolaterál nebo pro přímé nákupy. Politiky centrálních bank by se měly vyhýbat mechanickým přístupům, které by mohly vést ke zbytečně prudkým a rozsáhlým změnám ve způsobilosti finančních nástrojů a v úrovni srážek (haircuts), jež by mohla zesílit lavinové efekty“. ECB navíc ve svém stanovisku ze dne 2. dubna 2012 uvedla, že se zavazuje k podpoře společného cíle, tedy omezování nadměrného spoléhání se na ratingy. V tomto ohledu předkládá ECB pravidelně zprávy o různých opatřeních, která Eurosystém přijal s cílem omezit spoléhání se na ratingy. Podle čl. 284 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) má ECB předkládat výroční zprávu o činnosti Evropského systému centrálních bank (ESCB) a o měnové politice za uplynulý i běžný rok Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a také Evropské radě. Prezident ECB má tuto zprávu předložit Evropskému parlamentu, který na jejím základě může zahájit obecnou rozpravu, a Radě. ECB by v těchto zprávách mohla dále popsat, jak uplatňuje zásady RFS, a rovněž alternativní mechanismy hodnocení, které používá.
(6)
Unie v první fázi pracuje na přezkumu toho, zda odkazy na ratingy v právních předpisech Unie vedou nebo by mohly vést k výhradnímu nebo mechanickému spoléhání se na tyto ratingy, a ve druhé fázi na přezkumu všech odkazů na ratingy pro regulatorní účely s cílem je všechny odstranit do roku 2020 za předpokladu, že budou určeny a zavedeny vhodné alternativní způsoby hodnocení úvěrového rizika.
(7)
Význam ratingových výhledů pro investory a emitenty a jejich účinky na trhy jsou srovnatelné s významem a účinky ratingů. Proto by měly všechny požadavky nařízení (ES) č. 1060/2009, jejichž cílem je zajistit, aby byly veškeré ratingové úkony přesné, transparentní a bez střetu zájmů, platit i pro ratingové výhledy. V souladu se stávající dohledovou praxí řada požadavků uvedeného nařízení platí i pro ratingové výhledy. Toto nařízení by mělo vyjasnit pravidla a poskytnout právní jistotu zavedením definice ratingových výhledů a objasněním, která konkrétní ustanovení se na tyto výhledy vztahují. Definice ratingových výhledů by měla rovněž zahrnout stanoviska týkající se pravděpodobného směru vývoje ratingu v krátkodobém horizontu, která se běžně označují jako úvěrové signály (credit watches).
(8)
Ve střednědobém výhledu by měla být posouzena další opatření pro odstranění odkazů na ratingy pro regulatorní účely z finančních předpisů a zamezení hodnocení rizik spojených s aktivy pomocí ratingů. Prozatím jsou však ratingové agentury důležitými účastníky finančního trhu. V důsledku toho má nezávislost a integrita ratingových agentur a jejich ratingové činnosti zvláštní význam jako záruka jejich důvěryhodnosti vzhledem k účastníkům trhu, zejména investorům a jiným uživatelům ratingů. Nařízení (ES) č. 1060/2009 stanoví, že ratingové agentury podléhají registraci a dohledu, neboť jejich služby mají významný vliv na veřejný zájem. Ratingy, na rozdíl od investičního průzkumu, nejsou pouhé názory na hodnotu nebo cenu finančního nástroje nebo finančního závazku. Ratingové agentury nejsou pouhými finančními analytiky nebo investičními poradci. Ratingové agentury mají regulační hodnotu pro regulované investory, jako jsou například úvěrové instituce, pojišťovny a jiní institucionální investoři. Ačkoli je motivace k nadměrnému spoléhání se na ratingy postupně snižována, investiční rozhodnutí se stále ratingy řídí, zejména z důvodu informačních asymetrií a pro účely efektivnosti. V této souvislosti musí být ratingové agentury nezávislé a musí jako takové být vnímány účastníky trhu a metody jejich hodnocení musí být průhledné a jako takové musí být i vnímány.
(9)
Mělo by být omezeno nadměrné spoléhání se na ratingy a postupně by se měly odstranit všechny automatické následky vyplývající z ratingů. Úvěrové instituce a investiční firmy by měly být motivovány k zavedení vnitřních postupů pro vlastní hodnocení úvěrového rizika a měly by investory vybízet k provádění hloubkového hodnocení. V tomto kontextu toto nařízení stanoví, že by se finanční instituce neměly spoléhat na ratingy výhradně či mechanicky. Tyto instituce by proto neměly uzavírat smlouvy, podle nichž by se výhradně či mechanicky spoléhaly na ratingy, a neměly by je ve smlouvách používat jako jediné kritérium pro posuzování bonity investic či rozhodování o tom, zda investovat či se investic zbavit.
(10)
Nařízení (ES) č. 1060/2009 již stanovilo první soubor opatření k řešení otázky nezávislosti a integrity ratingových agentur a jejich ratingové činnosti. Cíl zaručit nezávislost ratingových agentur a cíl zjistit a zvládnout případné střety zájmů, které by mohly nastat, a pokud možno se jim vyhnout, byl již základem několika ustanovení uvedeného nařízení. Výběr a odměňování ratingových agentur hodnocenou osobou (v obchodním modelu ratingu placeného emitentem) vyvolává inherentní střety zájmů. V rámci tohoto modelu mají ratingové agentury motivaci vydávat příliš tolerantní ratingy emitenta za účelem zajištění dlouhodobého obchodního vztahu, aby si zaručily příjmy nebo zajistily další práci a příjmy. Navíc vztahy mezi akcionáři ratingových agentur a hodnocenými osobami mohou způsobit střety zájmů, které stávající pravidla dostatečně neřeší. V důsledku toho mohou být ratingy vydané v rámci obchodního modelu ratingu placeného emitentem vnímány jako ratingy, které vyhovují emitentovi, spíše než jako ratingy, které potřebuje investor. Je nezbytné posílit podmínky nezávislosti platné pro ratingové agentury za účelem zvýšení úrovně důvěryhodnosti ratingů vydaných v rámci obchodního modelu ratingu placeného emitentem.
(11)
V zájmu posílení hospodářské soutěže na trhu, jemuž dominují tři ratingové agentury, by měla být přijata opatření na podporu využívání malých ratingových agentur. V nedávné době se obecnou praxí emitentů nebo spřízněných třetích osob stalo zadávání ratingu dvěma nebo více ratingovým agenturám, a proto by emitent nebo spřízněná třetí osoba v případě, že hodlá zadat dva a více ratingů, měl zvážit možnost pověřit vydáním ratingu alespoň jednou ratingovou agenturou, jejíž celkový tržní podíl nepřesahuje 10 % a kterou by mohl vyhodnotit jako schopnou vydat rating dotyčné emise nebo osoby.
(12)
Na ratingovém trhu se ukazuje, že ratingové agentury a hodnocené osoby obvykle vstupují do dlouhodobých vztahů. To zvyšuje riziko nadstandardních vztahů, neboť ratingové agentury se mohou stát příliš nakloněné přáním hodnocené osoby. Za těchto okolností by mohla být časem zpochybněna nestrannost ratingových agentur. Ratingové agentury jednající z pověření podnikového emitenta, který je platí, mají motivaci vydávat nadměrně příznivé ratingy této hodnocené osoby nebo jejích dluhových nástrojů za účelem udržení obchodního vztahu s tímto emitentem. Na emitenty také působí stimuly ve prospěch dlouhodobých vztahů, například efekt uzamčení, kdy se emitent vyhýbá změně ratingové agentury, neboť by to mohlo vyvolat obavy investorů o bonitu emitenta. Tento problém byl již zjištěn v nařízení (ES) č. 1060/2009, které po ratingových agenturách požadovalo použití mechanismu rotace, který by zajistil postupné změny v analytických týmech a ratingových výborech, aby nebyla ohrožena nezávislost ratingových analytiků a osob schvalujících ratingy. Úspěch těchto pravidel ovšem do značné míry závisel na zásadách chování uvnitř ratingové agentury, totiž na skutečné nezávislosti a profesionalitě zaměstnanců ratingové agentury ve vztahu k obchodním zájmům samotné ratingové agentury. Tato pravidla nebyla vytvořena tak, aby třetím stranám poskytovala dostatečnou záruku, že střety zájmů vyplývající z dlouhodobých vztahů budou efektivně zmírněny a že jim bude zabráněno. Lze toho dosáhnout omezením lhůty, během níž může ratingová agentura nepřetržitě poskytovat ratingy téhož emitenta nebo jeho dluhových nástrojů. Stanovení maximálního trvání smluvního vztahu mezi emitentem, který je hodnocen nebo který vydal hodnocené dluhové nástroje, a ratingovou agenturou by mělo odstranit motivaci pro vydávání příznivých ratingů ve vztahu k tomuto emitentovi. Navíc požadavek na rotaci ratingových agentur jako normální a pravidelnou tržní praxi by měl rovněž účinně zmírnit problém efektu uzamčení. Rotace ratingových agentur by měla mít kladné účinky na ratingový trh, neboť usnadní vstup nových účastníků na trh a stávajícím ratingovým agenturám nabídne příležitost rozšířit jejich podnikání do nových oblastí.
(13)
Je však důležité koncipovat provádění mechanismu rotace takovým způsobem, aby jeho přínosy byly výrazně větší než jeho možné negativní dopady. Časté rotace by například mohly zvyšovat náklady emitentů a ratingových agentur, protože náklady spojené s ratingem nové osoby nebo nového finančního nástroje jsou obvykle vyšší než náklady na sledování již vydaného ratingu. Navíc jakýkoliv subjekt potřebuje k tomu, aby se zavedl jako ratingová agentura, ať už vyplňující mezeru na trhu či pokrývající všechny druhy aktiv, značné množství času a zdrojů. Mimoto neustálá rotace ratingových agentur by mohla mít podstatný vliv na kvalitu a kontinuitu ratingů. Stejně důležité je, aby byl mechanismus rotace prováděn s dostačujícími zárukami, aby měl trh možnost postupně se přizpůsobit dříve, než bude mechanismus v budoucnosti případně posílen. To lze provést omezením oblasti působnosti mechanismu na resekuritizace, což je omezený zdroj financování bank, přičemž by bylo možné, aby již vydané ratingy byly sledovány na vyžádání i poté, co se rotace stane závaznou. Obecně by tedy rotace měla ovlivnit pouze nové resekuritizace, jejichž podkladová aktiva pocházejí od stejného původce. Komise by měla prověřit, zda je vhodné omezený mechanismus rotace zachovat nebo jej uplatnit i na jiné druhy aktiv, a je-li tomu tak, zda jiné druhy aktiv vyžadují odlišné zacházení, například pokud jde o maximální dobu trvání smluvního vztahu. Pokud je mechanismus rotace zřízen pro jiné druhy aktiv, měla by Komise posoudit, zda je nutné zavést povinnost ratingových agentur poskytnout na konci maximální doby trvání smluvního vztahu nastupující ratingové agentuře informace o emitentovi a hodnocených finančních nástrojích (předávací dokumentace).
(14)
Je vhodné zavést rotaci na trh s ratingem resekuritizací. Předně právě tento segment evropského sekuritizačního trhu nevykazuje od počátku finanční krize dostatečné výsledky, a nutnost řešit střety zájmů je tedy u něj nejnaléhavější. A dále, zatímco v případě dluhových nástrojů vydaných například podniky závisí úvěrové riziko do značné míry na schopnosti emitenta plnit dluhovou službu, u resekuritizací je úvěrové riziko obecně spojeno s jednotlivými transakcemi. Pokud tedy vznikne resekuritizace, nehrozí velké nebezpečí, že se v případě najmutí nové ratingové agentury ztratí informace. Jinými slovy, ačkoliv v současné době působí na trhu s ratingem resekuritizací pouze omezený počet ratingových agentur, je tento trh přirozeněji otevřen hospodářské soutěži a mechanismus rotace by mohl být hnací silou jeho dynamizace. Konečně, trh s ratingem resekuritizací je sice ovládán několika velkými ratingovými agenturami, ale i jiné subjekty získávají v této oblasti odborné znalosti a zkušenosti.
(15)
Pravidelná rotace ratingových agentur, které vydávají ratingy resekuritizací, by měla přinést větší různorodost do posuzování bonity. Početnější a různé názory, perspektivy a metodiky používané ratingovými agenturami by měly vést k větší různorodosti ratingů a v konečném důsledku k lepšímu posouzení bonity resekuritizací. Aby tato různorodost hrála roli a aby se předešlo vzájemné solidárnosti původců a ratingových agentur, musí být maximální doba, po kterou je ratingové agentuře dovoleno hodnotit resekuritizace stejného původce, omezena na úrovni, která zaručí pravidelné nové posuzování bonity. Z těchto hledisek a z potřeby zajistit určitou kontinuitu přístupu k ratingům vyplývá, že vhodná lhůta činí čtyři roky. Jsou-li vydáním ratingu pověřeny alespoň čtyři ratingové agentury, bylo cílů mechanismu rotace již dosaženo, takže by se požadavek na rotaci neměl uplatňovat. Má-li být zajištěna skutečná hospodářská soutěž, měla by tato výjimka platit pouze pro případy, kdy nejméně čtyři pověřené ratingové agentury vydávají rating pro určitý podíl nevypořádaných finančních nástrojů původce.
(16)
Středem struktury mechanismu rotace pro resekuritizace by měl být původce. Resekuritizace se vydávají prostřednictvím účelových subjektů, jež nemají velkou kapacitu pro plnění dluhové služby. Pokud by byl tedy středem struktury rotace emitent, byl by tento mechanismus neúčinný. Opačně pak platí, že pokud by byl středem struktury rotace sponzor, výjimka by platila téměř vždy.
(17)
Mechanismus rotace by mohl být důležitým nástrojem ke zmenšování překážek, které brání ve vstupu na trh s ratingem resekuritizací. Současně může být ovšem v důsledku mechanismu rotace pro nové účastníky trhu obtížnější získat na něm pevnou pozici, jelikož si nebudou moci udržet klienty. Pro malé ratingové agentury je tedy vhodné zavést výjimku z mechanismu rotace.
(18)
Aby byl mechanismus rotace účinný, musí být prosazován důvěryhodně. Požadavek rotace by nevedl k dosažení svých cílů, kdyby odcházející ratingová agentura měla za příliš krátkou dobu znovu dovoleno vydávat rating pro resekuritizace téhož původce. Je tudíž důležité stanovit vhodnou lhůtu, během níž odcházející ratingová agentura nemůže být pověřena opětovným hodnocením resekuritizací téhož původce. Tato lhůta by měla být dostatečně dlouhá, aby umožnila přicházející ratingové agentuře účinně poskytovat své ratingové služby, zajistila, že resekuritizace budou skutečně vystaveny novému zkoumání v rámci jiného přístupu, a zaručila, že ratingy vydané novou ratingovou agenturou budou vykazovat dostatečnou kontinuitu. Má-li však mechanismus rotace řádně fungovat, je délka lhůty rovněž omezena počtem dostupných ratingových agentur, které mají dostatečné odborné znalosti v oblasti resekuritizací. Lhůta by proto měla být přiměřeně dlouhá, měla by se obecně rovnat délce smlouvy odcházející ratingové agentury, jejíž doba platnosti uplynula, ale neměla by překročit čtyři roky.
(19)
Požadovat pravidelnou rotaci ratingových agentur je přiměřené sledovanému cíli. Tento požadavek platí pouze pro registrované ratingové agentury, které jsou regulované a které poskytují službu dotýkající se veřejného zájmu (ratingy, které lze využít pro regulatorní účely) podle modelu ratingu placeného emitentem a pro určité druhy aktiv (resekuritizace). Výsada poskytování služeb, které jsou uznávány jako významný faktor regulace trhu finančních služeb, a získání povolení pro výkon této funkce s sebou nese nutnost plnit určité povinnosti, aby byla za všech okolností zaručena nezávislost a vnímání nezávislosti. Ratingová agentura, která nesmí vydávat rating pro resekuritizace určitého původce, by měla stále moci vydávat rating pro resekuritizace jiných původců i rating pro jiné druhy aktiv. Na trhu, na němž pro všechny účastníky platí pravidlo rotace, vzniknou obchodní příležitosti, neboť všechny ratingové agentury budou muset rotovat. Ratingové agentury navíc vždy mohou vydávat nevyžádané ratingy pro resekuritizace téhož původce a využívat při tom svých zkušeností. Nevyžádané ratingy nejsou omezeny obchodním modelem ratingu placeného emitentem, a tudíž jsou teoreticky méně ovlivněné možnými střety zájmů. Maximální doba trvání smluvního vztahu s ratingovou agenturou a požadavek na využívání více než jedné ratingové agentury představují i pro klienty ratingových agentur omezení jejich svobody podnikání. Tato omezení jsou však vzhledem k vlivu obchodního modelu ratingu placeného emitentem na nezbytnou nezávislost ratingových agentur nezbytná z důvodů veřejného zájmu za účelem zaručení nezávislých ratingů, které mohou investoři využít pro regulatorní účely. Tato omezení zároveň nepřekračují nezbytnou míru a je třeba je spíše považovat za faktor zvyšující bonitu resekuritizace ve vztahu k jiným stranám, a v konečném důsledku vzhledem k trhu.
(20)
Nezávislost ratingové agentury ve vztahu k hodnocené osobě je také ovlivněna možnými střety zájmů mezi některým z jejích významných akcionářů a hodnocenou osobou. Akcionář ratingové agentury by mohl být členem správní nebo dozorčí rady hodnocené osoby nebo spřízněné třetí osoby. Nařízení (ES) č. 1060/2009 se touto situací zabývalo, pouze pokud jde o střety zájmů způsobené ratingovými analytiky, osobami schvalujícími ratingy nebo jinými zaměstnanci ratingové agentury. Uvedené nařízení však neřešilo možné střety zájmů způsobené akcionáři nebo podílníky ratingových agentur. S cílem posílit vnímání nezávislosti ratingových agentur ve vztahu k hodnoceným osobám je vhodné stávající pravidla stanovená v uvedeném nařízení, která se týkají střetů zájmů způsobených zaměstnanci ratingových agentur, rozšířit i na střety zájmů způsobené akcionáři nebo podílníky, kteří mají v ratingové agentuře významnou pozici. Ratingová agentura by se tudíž měla zdržet vydávání ratingů nebo by měla zveřejnit, že rating může být ovlivněný, jestliže akcionář nebo podílník, který drží 10 % podíl na hlasovacích právech této agentury, je zároveň členem správní nebo dozorčí rady hodnocené osoby nebo do hodnocené osoby investoval a tato investice dosáhla určité výše. Dále by skutečnost, že akcionář nebo podílník, který drží alespoň 5 % podíl na hlasovacích právech této ratingové agentury, investoval do hodnocené osoby nebo je členem správní nebo dozorčí rady hodnocené osoby, měla být zveřejněna přinejmenším tehdy, pokud investice dosáhne určité výše. Navíc, nachází-li akcionář nebo podílník v pozici s významným vlivem na obchodní činnost ratingové agentury, neměl by hodnocené osobě nebo spřízněné třetí osobě poskytovat konzultační ani poradenské služby týkající se její organizační nebo právní struktury, majetku, závazků nebo činností.
(21)
Aby bylo zajištěno proveditelné uplatňování pravidel nezávislosti a předcházení střetu zájmů stanovených v nařízení (ES) č. 1060/2009 a aby se zabránilo tomu, že se stanou neúčinná, je nezbytný dostatečně vysoký počet ratingových agentur, které nejsou spojeny ani s odcházející ratingovou agenturou v případě rotace, ani s ratingovou agenturou, která současně poskytuje ratingové služby témuž emitentovi. Je vhodné vyžadovat přísné oddělení odcházející agentury od přicházející ratingové agentury v případě rotace a také v případě dvou ratingových agentur současně poskytujících ratingové služby stejnému emitentovi. Dotčené ratingové agentury by navzájem neměly být spojeny kontrolou, příslušností ke stejné skupině ratingových agentur ani tím, že by byly akcionářem nebo podílníkem nebo by mohly vykonávat hlasovací práva v některé z ostatních dotčených ratingových agentur nebo by byly způsobilé jmenovat členy jejich správních nebo dozorčích rad.
(22)
Ratingové agentury by měly vytvořit, udržovat, prosazovat a dokumentovat účinnou strukturu vnitřní kontroly pro politiky a postupy předcházení možným střetům zájmů a jejich kontrolu a pro zajištění nezávislosti ratingů, ratingových analytiků a ratingových týmů vzhledem k akcionářům, správním a řídícím orgánům a prodejním a marketingovým činnostem. Pro podnikovou správu, organizační záležitosti a řešení střetů zájmů by měly být zavedeny standardní provozní postupy. Tyto postupy by měly být pravidelně přezkoumávány a sledovány s cílem posoudit, zda jsou účinné a zda nevyžadují aktualizaci.
(23)
Vnímání nezávislosti ratingových agentur by bylo zvlášť ohroženo, pokud by titíž akcionáři nebo podílníci investovali do různých ratingových agentur, které nepatří do stejné skupiny ratingových agentur, přinejmenším pokud by tato investice dosáhla určité výše, která by těmto akcionářům nebo podílníkům umožnila vykonávat určitý vliv na fungování ratingové agentury. Za účelem zajištění nezávislosti (a vnímání nezávislosti) ratingových agentur je vhodné stanovit přísnější pravidla týkající se vztahů mezi ratingovými agenturami a jejich akcionáři nebo podílníky. Z toho důvodu by žádná osoba neměla současně držet 5 % nebo vyšší podíl ve více než jedné ratingové agentuře, jestliže dotčené ratingové agentury nepatří do téže skupiny.
(24)
K dosažení cíle zajistit dostatečnou nezávislost ratingových agentur je třeba, aby investoři neměli investice ve výši 5 % či více současně ve více než jedné ratingové agentuře. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES ze dne 15. prosince 2004 o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu (10), stanoví, že osoby kontrolující alespoň 5 % hlasovacích práv kotované společnosti mají tuto skutečnost zveřejnit, neboť je mimo jiné v zájmu investorů vědět o změnách ve struktuře hlasování takové společnosti. Prahová hodnota 5 % se tedy považuje za významnou účast, s níž je možno ovlivnit strukturu hlasování ve společnosti. Je proto vhodné ji použít pro účely omezení souběžných investic ve více než jedné ratingové agentuře. Toto opatření nelze považovat za nepřiměřené vzhledem k tomu, že všechny registrované ratingové agentury v Unii jsou podniky nekotované na burze cenných papírů, a tudíž nepodléhající pravidlům v oblasti transparentnosti a procesním pravidlům, která platí pro kotované společnosti v Unii v souladu se směrnicí 2004/109/ES. Podniky nekotované na burze cenných papírů se často řídí protokoly nebo dohodami akcionářů a počet akcionářů nebo podílníků je obvykle nízký. Tudíž i menšinové postavení v ratingové agentuře nekotované na burze cenných papírů by mohlo hrát velkou roli. Aby však byla stále zajištěna možnost čistě ekonomických investic do ratingových agentur, nemělo by se toto omezení současných investic do více než jedné ratingové agentury vztahovat na investice prováděné prostřednictvím programů kolektivního investování spravovaných třetími stranami nezávislými na investorovi a nepodléhajícími jeho vlivu.
(25)
Ustanovení tohoto nařízení týkající se střetů zájmů vyplývajících z vlastnické struktury by se neměla vztahovat pouze na přímé držení podílů, ale i na držení nepřímé, neboť jinak lze tato pravidla snadno obejít. Ratingové agentury by měly co nejvíce usilovat o to, aby znaly své nepřímé akcionáře, a mohly tak zabránit jakýmkoliv případným střetům zájmů tohoto druhu.
(26)
Účinnost pravidel pro nezávislost a předcházení střetům zájmů, která vyžadují, aby ratingové agentury neposkytovaly ratingové služby témuž emitentovi po dlouhou dobu, by mohla být omezena, pokud by se ratingové agentury směly stát významnými akcionáři nebo podílníky jiných ratingových agentur.
(27)
Je důležité zajistit, aby se v důsledku změn metodik pro vydávání ratingů nesnížila přesnost a důslednost metodik. Proto by emitenti, investoři a další zúčastněné strany měli mít možnost vyjádřit se ke všem zamýšleným změnám metodik pro vydávání ratingů. To jim pomůže pochopit důvody zavedení nových metodik a dotčených změn. Vyjádření emitentů a investorů k návrhu metodik může ratingovým agenturám poskytnout cenné podklady pro definování metodik. O zamýšlených změnách by rovněž měl být informován Evropský orgán pro cenné papíry a trhy. Přestože nařízení (ES) č. 1060/2009 uděluje Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy pravomoc ověřit, zda jsou metodiky uplatňované ratingovými agenturami přesné a důsledné, systematické, stabilní a podléhají vyhodnocování založenému na zkušenostech z minulosti, včetně zpětného testování, neměl by tento postup ověřování Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy přiznávat žádnou pravomoc posuzovat vhodnost navrhované metodiky ani obsah ratingů vydaných následně po použití metodik. Metodiky pro vydávání ratingů by měly tam, kde je to vhodné, zohledňovat finanční rizika vyplývající z ohrožení životního prostředí.
(28)
Vzhledem ke složitosti strukturovaných finančních nástrojů se ratingovým agenturám ne vždy dařilo zajišťovat dostatečně vysokou kvalitu vydávaných ratingů těchto nástrojů. To vedlo ke ztrátě důvěry trhů v tento druh ratingů. K obnovení důvěry by bylo vhodné od emitentů nebo spřízněných třetích osob vyžadovat, aby si pro poskytnutí ratingu strukturovaných finančních nástrojů najaly alespoň dvě různé ratingové agentury, což by mohlo vést k různým a konkurenčním ratingům. To by také mohlo omezit nadměrné spoléhání se na jediný rating.
(29)
Návrh směrnice o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky a návrh nařízení o obezřetnostních požadavcích pro úvěrové instituce a investiční společnosti, které mají nahradit směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (11) a směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí (12), zavádějí požadavek, aby úvěrové instituce a investiční podniky hodnotily úvěrové riziko subjektů a finančních nástrojů, do nichž investují, a nespoléhaly se v tomto ohledu pouze na ratingy. Tento požadavek by měl být rozšířen i na jiné účastníky finančního trhu regulované podle práva Unie, včetně správců investičních fondů. Měl by však být od všech účastníků finančního trhu vymáhán rovnoměrně a měla by být zohledněna povaha, rozsah a složitost dotyčného účastníka. Členské státy by neměly být oprávněny ukládat ani zachovávat pravidla umožňující větší spoléhání se těchto investorů na ratingy.
(30)
Schopnost investorů informovaně hodnotit bonitu investice do strukturovaných finančních nástrojů by se dále zlepšila, pokud by jim byly poskytovány dostatečné informace o těchto nástrojích. Například vzhledem k tomu, že riziko spojené se strukturovanými finančními nástroji do velké míry závisí na kvalitě a výkonnosti podkladových aktiv, měli by být investoři více informováni o tomto druhu aktiv. Tím by se snížila závislost investorů na ratingu. Navíc zveřejnění příslušných informací o strukturovaných finančních nástrojích pravděpodobně posílí hospodářskou soutěž mezi ratingovými agenturami, protože by mohlo vést ke zvýšení počtu nevyžádaných ratingů. Do ledna 2016 by Komise měla prověřit, zda je vhodné uvedený požadavek na zveřejňování informací rozšířit na další finanční produkty, a předložit o tom zprávu. Existují například další finanční produkty, jako jsou kryté dluhopisy a jiné zajištěné dluhy, u nichž riziko do velké míry závisí na vlastnostech podkladového kolaterálu, a u kterých by tedy mohlo být vhodné investory o kolaterálu podrobněji informovat.
(31)
Investoři, emitenti a jiné zúčastněné strany by měli mít přístup k aktuálním ratingovým informacím na centrální internetové stránce. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy by měl zřídit Evropskou ratingovou platformu a umožnit investorům snadné srovnání všech existujících ratingů týkajících se konkrétní hodnocené osoby. Je důležité, aby na internetových stránkách Evropské ratingové platformy byly uvedeny všechny dostupné ratingy pro jednotlivé nástroje, aby investoři mohli před přijetím rozhodnutí o investici posoudit celou škálu názorů. Aby však ratingové agentury mohly i nadále využívat obchodní model ratingu placeného investorem, takové ratingy by v Evropské ratingové platformě zahrnuty být neměly. Malým a novým ratingovým agenturám by Evropská ratingová platforma měla pomoci se zviditelnit. Součástí Evropské ratingové platformy by měl být centrální archiv Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy, aby tak vznikla jedna platforma pro všechny dostupné ratingy podle nástroje a pro informace o historické výkonnosti zveřejňované v centrálním archivu. Evropský parlament podpořil zavedení takového zveřejňování ratingů ve svém usnesení o ratingových agenturách ze dne 8. června 2011.
(32)
Ratingy, ať už vydané pro regulatorní účely, nebo ne, mají významný dopad na investiční rozhodnutí a na image a finanční atraktivitu emitentů. Ratingové agentury tedy mají významnou odpovědnost vůči investorům a emitentům spočívající v dodržování nařízení (ES) č. 1060/2009, aby tak jejich ratingy byly nezávislé, objektivní a přiměřeně kvalitní. Investoři a emitenti však nejsou vždy v takovém postavení, aby na ratingových agenturách vymohli, aby vůči nim jednaly odpovědně. Může být mimořádně složité stanovit občanskoprávní odpovědnost ratingové agentury při neexistenci smluvního vztahu mezi ratingovou agenturou a například investorem nebo emitentem, kteří jsou hodnoceni bez vyžádání. Emitenti mohou rovněž čelit potížím při vymáhání občanskoprávní odpovědnosti na ratingových agenturách, i když mají s dotčenou ratingovou agenturou smluvní vztah: například snížení ratingu na základě porušení nařízení (ES) č. 1060/2009, k němuž došlo úmyslně nebo v důsledku hrubé nedbalosti, může mít negativní dopad na pověst emitenta i na financování jeho nákladů, čímž může způsobit tomuto emitentovi škodu, i když se na ni nebude vztahovat smluvní odpovědnost. Je tudíž důležité stanovit náležité právo na náhradu škody pro investory, kteří se důvodně spolehli na rating vydaný v rozporu s nařízením (ES) č. 1060/2009, jakož i pro emitenty, jimž byla způsobena občanskoprávní škoda v důsledku ratingu vydaného v rozporu s uvedeným nařízením. Investor a emitent by měli mít možnost uplatňovat odpovědnost ratingové agentury za škodu způsobenou porušením uvedeného nařízení, které ovlivnilo výsledek ratingu. Zatímco investoři a emitenti, kteří mají k ratingové agentuře smluvní vztah, se mohou rozhodnout uplatnit svůj nárok vůči této ratingové agentuře na základě porušení smlouvy, možnost uplatňovat nárok na náhradu škod z důvodu porušení nařízení (ES) č. 1060/2009 by měli mít všichni investoři a emitenti bez ohledu na to, zda mezi nimi a druhou stranou existuje smluvní vztah.
(33)
Ratingové agentury by mělo být možné pohnat k odpovědnosti, jestliže úmyslně nebo z hrubé nedbalosti poruší povinnosti jim uložené nařízením (ES) č. 1060/2009. Tato míra zavinění je přiměřená, protože činnost ratingových agentur obnáší určitý stupeň hodnocení složitých hospodářských činitelů a používání různých metodik může vést k různým výsledkům ratingu, z nichž žádný nemůže být považován za nepravdivý. Je také vhodné stanovit, že ratingové agentury nesou potenciálně neomezenou odpovědnost, pouze pokud nařízení (ES) č. 1060/2009 poruší úmyslně nebo z hrubé nedbalosti.
(34)
Investor nebo emitent uplatňující nárok na náhradu škody z důvodu porušení nařízení (ES) č. 1060/2009 by měl předložit přesné a podrobné informace, které dokládají, že se ratingová agentura takového porušení uvedeného nařízení dopustila. Tuto skutečnost by měl posoudit příslušný soud, který by měl současně přihlédnout k tomu, že investor nebo emitent nemusí mít přístup k informacím, které jsou výlučně v dosahu ratingové agentury.
(35)
Záležitosti, které se týkají občanskoprávní odpovědnosti ratingové agentury a na které se nevztahuje toto nařízení nebo které nejsou tímto nařízení vymezeny, včetně příčinné souvislosti a pojmu hrubá nedbalost, se řídí použitelným vnitrostátním právem určeným příslušnými normami mezinárodního práva soukromého. Členské státy by měly mít zejména možnost zachovat vnitrostátní úpravu občanskoprávní odpovědnosti, která je příznivější pro investory či emitenty nebo která není založena na porušení nařízení (ES) č. 1060/2009. Soud příslušný k rozhodnutí o nároku z občanskoprávní odpovědnosti vzneseném investorem nebo emitentem by měly určit příslušné normy mezinárodního práva soukromého.
(36)
Skutečnost, že institucionální investoři, včetně správců investičních fondů, mají povinnost provádět vlastní hodnocení spolehlivosti investice do aktiv, by neměla bránit soudům dospět k závěru, že porušení nařízení (ES) č. 1060/2009 ratingovou agenturou způsobilo investorovi škodu, za niž ratingová agentura odpovídá. I když toto nařízení zlepší možnosti investorů pro provádění vlastního hodnocení rizika, budou mít investoři nadále k informacím omezenější přístup než samotné ratingové agentury. Navíc zejména malým investorům může často chybět schopnost kriticky přezkoumat rating poskytnutý ratingovou agenturou.
(37)
Členské státy a Evropský orgán pro cenné papíry a trhy by měly zajistit, aby veškeré sankce uložené podle nařízení (ES) č. 1060/2009 byly zveřejněny tehdy, je-li to přiměřené.
(38)
V zájmu dalšího zmírnění střetů zájmů a usnadnění spravedlivé hospodářské soutěže na ratingovém trhu je důležité zajistit, aby poplatky účtované ratingovými agenturami klientům nebyly diskriminační. Rozdíly v poplatcích účtovaných za službu téhož druhu by měly být odůvodnitelné pouze rozdílem ve skutečných nákladech při poskytování této služby různým klientům. Navíc by poplatky účtované za ratingové služby danému emitentovi neměly záviset na výsledcích nebo závěru provedené práce nebo na poskytnutí souvisejících (doplňkových) služeb. Dále by v zájmu umožnění účinného dohledu nad těmito pravidly měly ratingové agentury Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy sdělit poplatky přijaté od každého z jejich klientů i svou obecnou cenovou politiku.
(39)
V zájmu aktuálnosti a důvěryhodnosti vydávaných ratingů států a snazšího porozumění uživatelů je důležité uvedené ratingy pravidelně přezkoumávat. Je také důležité zvýšit transparentnost týkající se prováděného průzkumu, zaměstnanců pověřených přípravou ratingů států a základních předpokladů ratingů, které ratingové agentury přijímají ve vztahu ke státnímu dluhu.
(40)
Je velmi důležité, aby investoři měli náležité informace k posuzování bonity členských států. Komise v rámci svého dohledu nad ekonomickou a fiskální politikou členských států shromažďuje a zpracovává údaje o hospodářské, finanční a fiskální situaci a výsledcích všech členských států, z nichž většinu zveřejňuje, a investoři je tedy mohou případně využít k posuzování bonity členských států. Ve vhodných a možných případech a jsou-li splněny příslušné předpisy pro zachování důvěrnosti, jimiž se Komise v rámci svého dohledu nad hospodářskou a fiskální politikou členských států řídí, by měla Komise stávající zprávy o hospodářských výsledcích členských států doplnit o další možné faktory či ukazatele, které by mohly investorům pomoci při posuzování bonity členských států. Tyto faktory by měly být veřejně přístupné a měly by doplňovat již zveřejněné a jinak veřejně přístupné informace, aby tak investoři mohli získat další údaje, které by jim pomohly při posuzování bonity svrchovaných subjektů a údajů o jejich zadlužení. S ohledem na to by Komise měla zvážit, zda by bylo možné vyvinout evropský systém pro posuzování bonity, který by investorům umožnil bonitu členských států nestranně a objektivně posuzovat a zohledňovat při tom konkrétní vývoj jejich hospodářské a sociální situace. V případě potřeby by měla Komise předložit vhodné legislativní návrhy.
(41)
Stávající pravidla stanoví, že ratingy je třeba hodnocené osobě oznámit 12 hodin před zveřejněním. Aby k tomuto oznámení nedošlo mimo pracovní dobu a aby hodnocená osoba měla dostatek času na ověření správnosti údajů, na nichž se rating zakládá, měl by být rating nebo ratingový výhled hodnocené osobě sdělen celý pracovní den před svým zveřejněním. Seznam osob oprávněných obdržet uvedené oznámení by měl být omezený a jasně určený hodnocenou osobou.
(42)
S ohledem na zvláštnosti ratingů států a v zájmu snížení rizika volatility je vhodné a přiměřené od ratingových agentur vyžadovat, aby tyto ratingy zveřejňovaly teprve po uzavření obchodování obchodních systémů usazených v Unii a nejméně jednu hodinu před jejich otevřením. Stejně tak je vhodné a přiměřené, aby ratingové agentury na konci prosince vydávaly harmonogram na příštích dvanáct měsíců, v němž stanoví termíny zveřejnění ratingů států a případně i jim odpovídající termíny zveřejnění souvisejících ratingových výhledů. Tyto termíny by měly být zvoleny tak, aby připadaly na pátek. Pouze v případě nevyžádaných ratingů států by měl být počet termínů zveřejnění v harmonogramu omezen na dva až tři. Ratingové agentury by měly mít možnost odchýlit se od zveřejněného harmonogramu, je-li to nutné za účelem splnění jejich právních povinností, s tím, že podrobně vysvětlí důvody tohoto odchýlení. Toto odchýlení by se však nemělo stát běžnou praxí.
(43)
Na základě vývoje trhu by Komise měla Evropskému parlamentu a Radě předložit zprávu o vhodnosti a způsobech podpory evropské veřejné ratingové agentury, která by hodnotila bonitu státního dluhu členských států, nebo evropské ratingové nadace pro všechny ostatní ratingy. V případě potřeby by měla Komise předložit vhodné legislativní návrhy.
(44)
S ohledem na zvláštnosti ratingů států a s cílem zabránit riziku finanční nákazy šířící se Unií by mělo být zakázáno ohlašovat revize určité skupiny zemí, pokud nebudou doplněny o zprávy o jednotlivých zemích. Mimoto v zájmu posílení spolehlivosti a dostupnosti informačních zdrojů, které ratingové agentury používají pro veřejná sdělení o případných změnách v ratingu států - kromě ratingů, ratingových výhledů a doprovodných tiskových zpráv - by se tato sdělení měla vždy zakládat na informacích v dosahu hodnocené osoby, které byly zveřejněny se souhlasem této osoby, ledaže lze tyto informace získat z obecně dostupných zdrojů. Hodnocená osoba tento souhlas udělit nesmí, pokud jí právní úprava, jíž se řídí, nepovoluje tyto informace zveřejnit, jako například v případě důvěrné informace definované v čl. 1 bodě 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) (13).
(45)
Z důvodu transparentnosti by ratingové agentury měly při zveřejňování ratingů států ve svých tiskových prohlášeních nebo zprávách objasnit klíčové faktory, na nichž jsou příslušné ratingy postaveny. Nicméně transparentnost při vydávání ratingů států by neměla být rozhodující pro směr, kterým se ubírají vnitrostátní politiky (v oblasti ekonomiky, zaměstnanosti či jiné). Zatímco tyto politiky mohou být pro ratingovou agenturu jedním z faktorů, které jí slouží k posuzování bonity svrchovaného subjektu či jeho finančních nástrojů, a lze je použít při vysvětlování hlavních důvodů k určitému ratingu státu, nemělo by být ratingovým agenturám povoleno předkládat svrchovaným subjektům přímé či výslovné požadavky nebo doporučení ohledně zmíněných politik. Ratingové agentury by neměly vydávat jakákoli přímá či výslovná doporučení k politikám svrchovaných subjektů.
(46)
Technické normy v odvětví finančních služeb by měly zajistit přiměřenou ochranu vkladatelů, investorů a spotřebitelů v celé Unii. Vypracování návrhu regulačních a prováděcích technických norem, které neobsahují volby politiky, pro předložení Komisi by bylo efektivní a vhodné svěřit Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy jako orgánu s vysoce specializovanými odbornými znalostmi.
(47)
Komise by měla přijmout návrhy regulačních technických norem vypracované Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy týkající se obsahu, četnosti a prezentace informací o strukturovaných finančních nástrojích, které mají poskytovat emitenti, prezentace informací, včetně struktury, formátu, metod a časového rozvrhu předkládání zpráv, které by ratingové agentury měly sdělovat Evropskému výboru pro cenné papíry a trhy v souvislosti s Evropskou ratingovou platformou a obsahem a formátem pravidelných výkazů poplatků účtovaných ratingovými agenturami a předkládaných Evropskému výboru pro cenné papíry a trhy pro účely průběžného dohledu. Komise by měla tyto normy přijmout prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU a v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
(48)
Nařízení (ES) č. 1060/2009 umožňuje použití ratingů vydaných v třetích zemích pro regulatorní účely, pokud jsou vydány ratingovými agenturami certifikovanými podle uvedeného nařízení nebo přejaty ratingovými agenturami usazenými v Unii v souladu s uvedeným nařízením. Certifikace vyžaduje, aby Komise přijala rozhodnutí o rovnocennosti regulatorního režimu třetí země pro ratingové agentury, a převzetí vyžaduje, aby postup ratingové agentury ze třetí země splňoval požadavky, jež jsou alespoň stejně přísné jako příslušná pravidla Unie. Některá ustanovení zaváděná tímto nařízením by se neměla vztahovat na posuzování rovnocennosti a převzetí. Jedná se o ustanovení, jež ukládají povinnosti pouze emitentům, nikoli však ratingovým agenturám. V této souvislosti by se dále nemělo přihlížet k ustanovením, jež se týkají struktury ratingového trhu v Unii, a nikoli stanovení pravidel jednání ratingových agentur. Aby měly třetí země dostatek času k přezkumu svých regulatorních rámců vzhledem ke zbývajícím novým hmotněprávním ustanovením, měla by se tato ustanovení pro účely posuzování rovnocennosti a převzetí používat až od 1. června 2018. V této souvislosti je nutno připomenout, že regulatorní režim třetí země nemusí obsahovat totožná pravidla, jako jsou pravidla tohoto nařízení. Jak již bylo stanoveno v nařízení (ES) č. 1060/2009, je k tomu, aby byl regulatorní režim třetí země považován za rovnocenný regulatornímu režimu Unie nebo za stejně přísný jako regulatorní režim Unie, postačující, aby dosahoval stejných cílů a účinků v praxi.
(49)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž posílení nezávislosti ratingových agentur, prosazení řádných postupů a metodik pro vydávání ratingů, zmírnění rizik spojených s ratingy států, omezení rizik nadměrného spoléhání se účastníků trhu na ratingy a zajištění práva na náhradu škody pro investory, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu celounijní struktury a dopadu ratingových činností, jež mají být předmětem dohledu, lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(50)
Komise by měla do konce roku 2013 předložit zprávu o tom, zda je proveditelné vytvořit síť malých ratingových agentur s cílem posílit na trhu hospodářskou soutěž. Tato zpráva by měla posoudit finanční a nefinanční podporu i pobídky Unie pro vytvoření takové sítě a zohlednit při tom potenciální střety zájmů vyplývající z veřejného financování tohoto druhu.
(51)
Evropský inspektor ochrany údajů byl v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (14) konzultován a vydal své stanovisko (15).
(52)
Nařízení (ES) č. 1060/2009 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny nařízení (ES) č. 1060/2009
Nařízení (ES) č. 1060/2009 se mění takto:
1)
Článek 1 se nahrazuje tímto:
„Článek 1
Předmět
Toto nařízení zavádí společný regulatorní přístup k posílení čestnosti a poctivosti, transparentnosti, odpovědnosti, řádné správy a řízení a nezávislosti ratingových činností a přispívá ke kvalitě ratingů vydávaných v Unii i k řádnému fungování vnitřního trhu při dosažení vysoké úrovně ochrany spotřebitelů a investorů. Stanoví podmínky pro vydávání ratingů a pravidla organizace a jednání ratingových agentur, včetně jejich akcionářů a podílníků, s cílem podpořit nezávislost ratingových agentur, vyhnout se střetům zájmů a posílit ochranu spotřebitelů a investorů.
Toto nařízení také stanoví emitentům, původcům a sponzorům usazeným v Unii povinnosti ve vztahu ke strukturovaným finančním nástrojům.“
2)
V čl. 2 odst. 1, čl. 3 odst. 1 písm. m), čl. 4 odst. 2, odst. 3 návětí a odst. 4 prvním a druhém pododstavci, čl. 5 odst. 1 návětí, čl. 14 odst. 1 a v bodě 1 přílohy II se slovo „Společenství“ nahrazuje slovem „Unie“ v odpovídajícím mluvnickém tvaru a příslušná věta se případně odpovídajícím způsobem mluvnicky upravuje.
3)
Článek 3 se mění takto:
a)
odstavec 1 se mění takto:
i)
písmeno g) se nahrazuje tímto:
„g)
„regulatorním účelem“ použití ratingů ke zvláštnímu účelu dosažení souladu s právem Unie samotným nebo tak, jak je provedeno vnitrostátními právními předpisy členských států;“,
ii)
vkládají se nová písmena, která znějí:
„pa)
„úvěrovou institucí“ úvěrová instituce ve smyslu čl. 4 bodu 1 směrnice 2006/48/ES;
pb)
„investičním podnikem“ investiční podnik ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 1 směrnice 2004/39/ES;
pc)
„pojišťovnou“ pojišťovna ve smyslu čl. 13 bodu 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES ze dne 25. listopadu 2009 o přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu (Solventnost II) (16);
pd)
„zajišťovnou“ zajišťovna ve smyslu čl. 13 bodu 4 směrnice 2009/138/ES;
pe)
„institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění“ instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění ve smyslu čl. 6 písm. a) směrnice 2003/41/ES;
pf)
„správcovskou společností“ správcovská společnost ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (17);
pg)
„investiční společností“ investiční společnost zřízená podle směrnice 2009/65/ES;
ph)
„správcem alternativního investičního fondu“ správce ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů (18);
pi)
„ústřední protistranou“ ústřední protistrana ve smyslu čl. 2 bodu 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 ze dne 4. července 2012 o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (19), která je povolena v souladu s článkem 14 uvedeného nařízení;
pj)
„prospektem“ prospekt zveřejněný podle směrnice 2003/71/ES a nařízení (ES) č. 809/2004;
iii)
písmena q) a r) se nahrazují tímto:
„q)
„odvětvovými právními předpisy“ legislativní akty Unie uvedené v písmenech pa) až pj);
r)
„odvětvovými příslušnými orgány“ vnitrostátní příslušné orgány, které byly podle příslušných odvětvových právních předpisů pověřeny dohledem nad úvěrovými institucemi, investičními podniky, pojišťovnami a zajišťovnami, institucemi zaměstnaneckého penzijního připojištění, správcovskými společnostmi, investičními společnostmi, správci alternativních investičních fondů, ústředními protistranami a prospekty;“,
iv)
doplňují se nová písmena, která znějí:
„s)
„emitentem“ emitent ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. h) směrnice 2003/71/ES;
t)
„původcem“ původce ve smyslu čl. 4 bodu 41 směrnice 2006/48/ES;
u)
„sponzorem“ sponzor ve smyslu čl. 4 bodu 42 směrnice 2006/48/ES;
v)
„ratingem státu“
i)
rating, u něhož je hodnocenou osobou stát nebo regionální či místní orgán státu,
ii)
rating, u něhož je emitentem dluhového nástroje nebo finančního závazku, dluhového cenného papíru nebo jiného finančního nástroje stát nebo regionální či místní orgán státu nebo účelový subjekt pro stát nebo regionální či místní orgán,
iii)
rating, u něhož je emitentem mezinárodní finanční instituce zřízená dvěma nebo více státy, jejímž účelem je získávat finanční prostředky a poskytovat finanční pomoc ve prospěch členů této mezinárodní finanční instituce, kteří čelí vážným finančním problémům nebo jim takové problémy hrozí;
w)
„ratingovým výhledem“ stanovisko týkající se pravděpodobného směru vývoje ratingu v krátkém, středním nebo obojím období;
x)
„nevyžádaným ratingem“ a „nevyžádaným ratingem státu“ rating nebo rating státu, který vydá ratingová agentura jinak než na žádost;
y)
„úvěrovým ohodnocením“ měřítko bonity odvozené od sumarizace a vyjádření údajů pouze na základě předem nastaveného statistického systému nebo modelu bez jakýchkoli podstatných dodatečných analytických vstupů ratingového analytika týkajících se ratingu;
z)
„regulovaným trhem“ regulovaný trh ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES, který je usazen v Unii;
aa)
„resekuritizací“ resekuritizace ve smyslu čl. 4 bodu 40a směrnice 2006/48/ES.“;
b)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„3. Pro účely tohoto nařízení pojem „akcionář“ zahrnuje skutečné vlastníky ve smyslu čl. 3 bodu 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu (20).
4)
Článek 4 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Úvěrové instituce, investiční podniky, pojišťovny, zajišťovny, instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění, správcovské společnosti, investiční společnosti, správci alternativních investičních fondů a ústřední protistrany mohou k regulatorním účelům používat pouze ratingy vydané ratingovými agenturami usazenými v Unii a registrovanými v souladu s tímto nařízením.
Pokud prospekt obsahuje odkaz na rating nebo ratingy, zajistí emitent, předkladatel nabídky nebo osoba žádající o přijetí cenných papírů k obchodování na regulovaném trhu, aby byla v prospektu uvedena také jasná a výrazná informace o tom, zda ratingy vydala ratingová agentura usazená v Unii a registrovaná podle tohoto nařízení.“;
b)
v odstavci 3 se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
ratingová agentura ověřila a může Evropskému orgánu dohledu (Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy) zřízenému nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (21) (dále jen „Evropský orgán pro cenné papíry a trhy“) průběžně dokládat, že ratingovou činnost vedoucí k vydání ratingu, který má být přejat, vykonávala ratingová agentura ze třetí země způsobem, jenž splňuje požadavky alespoň stejně přísné, jako jsou požadavky stanovené v článcích 6 až 12 a v příloze I, s výjimkou článků 6a, 6b, 8a, 8b, 8c a 11a a oddílu B bodu 3 písm. ba) a bodů 3a a 3b přílohy I.
5)
Článek 5 se mění takto:
a)
v odstavci 6 druhém pododstavci se písmeno b) nahrazuje tímto:
„b)
ratingové agentury v této třetí zemi jsou povinny dodržovat právně závazná pravidla, která jsou rovnocenná pravidlům stanoveným v článcích 6 až 12 a v příloze I, s výjimkou článků 6a, 6b, 8a, 8b, 8c a 11a a oddílu B bodu 3 písm. ba) a bodů 3a a 3b přílohy I, a“;
b)
odstavec 8 se nahrazuje tímto:
„8. Články 20, 23b a 24 se vztahují na ratingové agentury certifikované v souladu s čl. 5 odst. 3 a jimi vydávané ratingy.“
6)
V hlavě I se vkládají nové články, které znějí:
„Článek 5a
Nadměrné spoléhání se finančních institucí na ratingy
1. Subjekty uvedené v čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci provádějí vlastní hodnocení úvěrového rizika a nespoléhají se pro účely posouzení bonity osoby nebo finančního nástroje výhradně nebo mechanicky na ratingy.
2. Odvětvové příslušné orgány pověřené dohledem nad subjekty uvedenými v čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci sledují, s přihlédnutím k povaze, rozsahu a složitosti činností těchto subjektů, přiměřenost jejich postupů hodnocení úvěrového rizika, posuzují používání smluvních odkazů na ratingy a případně je v souladu s odvětvovými právními předpisy vybízejí ke zmírňování dopadu těchto odkazů, aby tak omezily výhradní a mechanické spoléhání se na ratingy.
Článek 5b
Spoléhání se evropských orgánů dohledu a Evropské rady pro systémová rizika na ratingy
1. Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (22), Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (23) a Evropský orgán pro cenné papíry a trhy nebudou ve svých pokynech, doporučeních a návrzích technických norem odkazovat na ratingy, jestliže by tyto odkazy u příslušných orgánů, odvětvových příslušných orgánů nebo subjektů uvedených v čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci nebo jiných účastníků finančního trhu mohly vést k výhradnímu nebo mechanickému spoléhání se na ratingy. V souladu s tím do 31. prosince 2013 Evropský orgán pro bankovnictví, Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění a Evropský orgán pro cenné papíry a trhy ve stávajících pokynech a doporučeních přezkoumají a případně odstraní všechny takové odkazy na ratingy.
2. Evropská rada pro systémová rizika zřízená nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem na úrovni Evropské unie a o zřízení Evropské rady pro systémová rizika (24) nebude ve svých varováních a doporučeních odkazovat na ratingy, jestliže by tyto odkazy mohly vést k výhradnímu nebo mechanickému spoléhání se na ratingy.
Článek 5c
Nadměrné spoléhání se na ratingy v právních předpisech Unie
Aniž je dotčeno její právo legislativní iniciativy, pokračuje Komise v přezkumu toho, zda odkazy na ratingy v právních předpisech Unie vedou nebo by mohly vést k tomu, že by se příslušné orgány, odvětvové příslušné orgány, subjekty uvedené v čl. 4 odst. 1 prvním pododstavci či jiní účastníci finančního trhu výhradně nebo mechanicky spoléhali na ratingy, a to s cílem odstranit všechny odkazy na ratingy pro regulatorní účely v právních předpisech Unie do 1. ledna 2020 za předpokladu, že budou určeny a zavedeny vhodné alternativní způsoby hodnocení úvěrového rizika.
7)
Článek 6 se mění takto:
a)
odstavec 1 se nahrazuje tímto:
„1. Ratingová agentura přijme veškerá nezbytná opatření, aby zajistila, že vydání ratingu nebo ratingového výhledu není ovlivněno žádnými stávajícími nebo potenciálními střety zájmů ani obchodním vztahem ratingové agentury, která rating nebo ratingový výhled vydává, jejích akcionářů, řídících pracovníků, ratingových analytiků, zaměstnanců či jiných fyzických osob, které poskytují služby pro ratingovou agenturu nebo podle jejích příkazů, nebo jakékoli osoby s ratingovou agenturou přímo či nepřímo spojené prostřednictvím kontroly.“;
b)
v odstavci 3 se návětí nahrazuje tímto:
„3. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy může ratingové agentuře na její žádost udělit výjimku z povinnosti plnit požadavky stanovené v oddíle A bodech 2, 5, 6 a 9 přílohy I a v čl. 7 odst. 4, pokud tato ratingová agentura prokáže, že vzhledem k povaze, rozsahu a složitosti její činnosti i vzhledem k povaze a rozsahu vydávaných ratingů nejsou tyto požadavky přiměřené, a pokud“;
c)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„4. Ratingové agentury vytvářejí, udržují, prosazují a dokumentují účinnou strukturu vnitřní kontroly pro uplatňování politik a postupů pro předcházení a zmírňování možných střetů zájmů a jejich kontrolu a pro zajištění nezávislosti ratingů, ratingových analytiků a ratingových týmů na akcionářích, správních a řídících orgánech a prodejních a marketingových činnostech. Ratingové agentury zavedou standardní provozní postupy pro podnikovou správu, organizaci a řešení střetů zájmů. Tyto postupy pravidelně sledují a přezkoumávají za účelem posouzení jejich účinnosti a potřeby jejich aktualizace.“
8)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 6a
Střety zájmů týkající se investic do ratingových agentur
1. Akcionář nebo podílník ratingové agentury, který drží 5 % nebo více kapitálu nebo hlasovacích práv v ratingové agentuře nebo ve společnosti, jež má faktickou moc vykonávat nad ní kontrolu nebo dominantní vliv, nesmí
a)
držet 5 % nebo více kapitálu žádné jiné ratingové agentury;
b)
mít právo nebo faktickou moc vykonávat 5 % nebo více hlasovacích práv v žádné jiné ratingové agentuře;
c)
mít právo nebo faktickou moc jmenovat nebo odvolávat členy správní nebo dozorčí rady žádné jiné ratingové agentury;
d)
být členem správní nebo dozorčí rady žádné jiné ratingové agentury;
e)
vykonávat nebo mít faktickou moc vykonávat kontrolu nebo dominantní vliv nad jinou ratingovou agenturou.
Zákaz uvedený v prvním pododstavci písm. a) se nevztahuje na podíly na osobách nebo fondech diverzifikovaného kolektivního investování, včetně spravovaných fondů, jako jsou penzijní fondy nebo životní pojištění, za předpokladu, že podíly na těchto osobách nebo fondech nestaví akcionáře nebo podílníka ratingové agentury do pozice s významným vlivem na obchodní činnosti těchto osob nebo fondů.
2. Tento článek se nevztahuje na investice do jiných ratingových agentur, které patří do téže skupiny ratingových agentur.
Článek 6b
Maximální doba trvání smluvního vztahu s ratingovou agenturou
1. Jestliže ratingová agentura uzavřela smlouvu na vydávání ratingů resekuritizací, nesmí vydávat ratingy nových resekuritizací, jejichž podkladová aktiva pocházejí od stejného původce, po dobu delší než čtyři roky.
2. Jestliže ratingová agentura uzavře smlouvu na vydávání ratingů resekuritizací, požaduje, aby uvedený emitent
a)
stanovil počet ratingových agentur, které uzavřely smlouvu na vydávání ratingů resekuritizací, jejichž podkladová aktiva pocházejí od stejného původce;
b)
vypočítal v procentním vyjádření celkový počet nevypořádaných ratingem hodnocených resekuritizací, jejichž podkladová aktiva pocházejí od stejného původce, ke kterému vydává každá ratingová agentura ratingy.
Jestliže alespoň čtyři ratingové agentury vydávají rating k více než 10 % celkového počtu nevypořádaných ratingem hodnocených resekuritizací, omezení uvedená v odstavci 1 se nepoužijí.
Výjimka stanovena ve druhém pododstavci platí nejméně do doby, kdy ratingová agentura uzavře novou smlouvu na vydávání ratingů resekuritizací, jejichž podkladová aktiva pocházejí od stejného původce. Pokud při uzavírání takové smlouvy nejsou splněna kritéria uvedená ve druhém pododstavci, počítá se doba uvedená v odstavci 1 ode dne uzavření nové smlouvy.
3. Po uplynutí doby platnosti smlouvy podle odstavce 1 nesmí ratingová agentura uzavřít novou smlouvu na vydávání ratingů resekuritizací, jejichž podkladová aktiva pocházejí od stejného původce, po dobu rovnající se době trvání ukončené smlouvy, avšak nejdéle po dobu čtyř let.
První pododstavec se použije také na
a)
ratingovou agenturu, která náleží do stejné skupiny ratingových agentur jako ratingová agentura uvedená v odstavci 1;
b)
ratingovou agenturu, která je akcionářem nebo podílníkem ratingové agentury uvedené v odstavci 1;
c)
ratingovou agenturu, v níž je akcionářem nebo podílníkem ratingová agentura uvedená v odstavci 1.
4. Bez ohledu na odstavec 1, pokud byl rating resekuritizace vydán před koncem maximální doby trvání smluvního vztahu uvedené v odstavci 1, může ratingová agentura tyto ratingy na vyžádání dále sledovat a aktualizovat po dobu trvání resekuritizace.
5. Tento článek se nevztahuje na ratingové agentury, které mají na úrovni skupiny méně než 50 zaměstnanců zapojených do výkonu ratingových činností, ani na agentury, jejichž roční obrat z ratingových činností na úrovni skupiny nedosahuje 10 milionů EUR.
6. Jestliže ratingová agentura uzavře smlouvu na vydávání ratingů resekuritizací před 20. červnem 2013, doba uvedená v odstavci 1 se počítá od zmíněného dne.“
9)
V článku 7 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
„5. Odměňování a hodnocení výkonu zaměstnanců, kteří jsou zapojeni do výkonu ratingových činností nebo do zpracování ratingových výhledů, a osob schvalujících ratingy nebo ratingové výhledy nesmí záviset na výši příjmů, které ratingové agentuře plynou od hodnocených osob nebo spřízněných třetích osob.“
10)
Článek 8 se mění takto:
a)
odstavec 2 se nahrazuje tímto:
„2. Ratingová agentura přijímá, uplatňuje a prosazuje vhodná opatření k zajištění toho, aby ratingy a ratingové výhledy, které vydává, byly založeny na důkladné analýze veškerých informací, které má k dispozici a které jsou podle příslušných metodik pro vydávání ratingů z hlediska jí prováděné analýzy relevantní. Přijme veškerá nezbytná opatření, aby informace, které při udělování ratingů a ratingových výhledů využívá, byly dostatečně kvalitní a pocházely ze spolehlivých zdrojů. Ratingová agentura při vydávání ratingů a ratingových výhledů uvádí, že rating je stanoviskem agentury a že by se na něj mělo spoléhat v omezené míře.
2a. Změny ratingů se vydávají v souladu se zveřejněnými metodikami pro vydávání ratingů ratingové agentury.“;
b)
v odstavci 5 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Ratingy států se přezkoumávají nejméně každých šest měsíců.“;
c)
vkládá se nový odstavec, který zní:
„5a. Ratingová agentura, která zamýšlí významně změnit stávající nebo používat případné nové ratingové metodiky, modely nebo klíčové předpoklady pro vydávání ratingů, které by mohly ovlivnit rating, na svých internetových stránkách zveřejní navrhované významné změny nebo navrhované nové metodiky pro vydávání ratingů, společně s podrobným vysvětlením důvodů pro navrhované významné změny nebo navrhované nové metodiky pro vydávání ratingů a jejich důsledků a vyzve zúčastněné osoby k podání připomínek ve lhůtě jednoho měsíce.“;
d)
odstavec 6 se mění takto:
i)
návětí se nahrazuje tímto:
„6. Jsou-li v souladu s čl. 14 odst. 3 změněny metodiky pro vydávání ratingů, modely nebo klíčové předpoklady pro vydávání ratingů používané při ratingových činnostech, ratingová agentura“,
ii)
vkládají se nová písmena, která znějí:
„aa)
neprodleně uvědomí Evropský orgán pro cenné papíry a trhy a na svých internetových stránkách zveřejní výsledky připomínkování a nové metodiky pro vydávání ratingů společně s jejich podrobným vysvětlením a s datem, od něhož budou používány;
ab)
neprodleně na svých internetových stránkách zveřejní odpovědi na připomínky uvedené v odstavci 5a s výjimkou případů, kdy ten, kdo připomínky podal, požádal o zachování důvěrnosti;“
e)
doplňuje se nový odstavec, který zní:
„7. Jestliže ratingová agentura zjistí chyby ve svých metodikách pro vydávání ratingů nebo v jejich uplatňování, neprodleně
a)
tyto chyby oznámí Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy a všem dotčeným hodnoceným osobám a vysvětlí jejich vliv na své ratingy, včetně případné nutnosti přezkoumat vydané ratingy;
b)
mají-li některé chyby vliv na její ratingy, zveřejní tyto chyby na svých internetových stránkách;
c)
opraví tyto chyby v metodikách pro vydávání ratingů a
d)
použije opatření uvedená v odst. 6 písm. a), b) a c).“
11)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 8a
Ratingy států
1. Ratingy států se vydávají způsobem, který zaručuje, že byla provedena analýza konkrétní zvláštnosti daného členského státu. Ohlášení revize určité skupiny zemí je zakázáno, pokud není doplněno o zprávy o jednotlivých zemích. Tyto zprávy se zveřejní.
2. Veřejná sdělení jiná než ratingy, ratingové výhledy nebo doprovodná tisková prohlášení nebo zprávy uvedené v oddíle D části I bodě 5 přílohy I, která se týkají případných změn v ratingu státu, se nesmějí zakládat na informacích v dosahu hodnocené osoby, jež byly zveřejněny bez jejího souhlasu, ledaže lze tyto informace získat z obecně dostupných zdrojů nebo hodnocená osoba nemá žádný oprávněný důvod k tomu, aby s jejich zveřejněním nesouhlasila.
3. Ratingová agentura s přihlédnutím k čl. 8 odst. 5 druhému pododstavci na konci prosince každého roku zveřejní na svých internetových stránkách v souladu s oddílem D částí III bodem 3 přílohy I a zašle Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy harmonogram na příštích dvanáct měsíců, v němž stanoví nejvýše tři termíny pro uveřejnění nevyžádaných ratingů států a souvisejících ratingových výhledů a dále termíny pro uveřejnění vyžádaných ratingů států a souvisejících ratingových výhledů. Tyto termíny zvolí tak, aby připadaly na pátek.
4. Od termínů stanovených v harmonogramu pro zveřejnění ratingů států nebo souvisejících ratingových výhledů se ratingová agentura může odchýlit jen tehdy, je-li to nezbytné ke splnění jejích povinností podle čl. 8 odst. 2, čl. 10 odst. 1 a čl. 11 odst. 1. V takovém případě podrobně vysvětlí, proč se od oznámeného harmonogramu odchýlila.
Článek 8b
Informace o strukturovaných finančních nástrojích
1. Emitent, původce a sponzor strukturovaného finančního nástroje usazení v Unii jsou povinni na internetové stránce zřízené Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy podle odstavce 4 společně zveřejnit informace o úvěrové kvalitě a výkonnosti podkladových aktiv tohoto strukturovaného finančního nástroje, struktuře sekuritizační transakce, peněžních tocích a jakémkoli kolaterálu zajišťujícím sekuritizační expozici, jakož i jakékoliv informace, které jsou potřebné pro provedení komplexního a řádně podloženého zátěžového testu peněžních toků a hodnot kolaterálu zajišťujícího podkladové expozice.
2. Povinnost zveřejnit informace v souladu s odstavcem 1 se nevztahuje na zveřejňování informací, které by mělo za následek porušení vnitrostátního práva nebo práva Unie upravujícího ochranu důvěrnosti informačních zdrojů nebo zpracování osobních údajů.
3. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění
a)
informací, které jsou osoby uvedené v odstavci 1 povinny zveřejňovat, aby vyhověly povinnosti vyplývající z odstavce 1 v souladu s odstavcem 2;
b)
frekvence aktualizace informací uvedených v písmenu a);
c)
prezentace informací uvedených v písmenu a) pomocí standardizované předlohy pro zveřejňování informací.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 21. června 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem stanoveným v článcích 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
4. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy zřídí internetovou stránku pro zveřejňování informací o strukturovaných finančních nástrojích, jak je uvedeno v odstavci 1.
Článek 8c
Dvojitý rating strukturovaných finančních nástrojů
1. Jestliže emitent nebo spřízněná třetí osoba zamýšlí požádat o rating strukturovaného finančního nástroje, pověří alespoň dvě ratingové agentury, aby nezávisle na sobě poskytly svůj rating.
2. Emitent nebo spřízněná třetí osoba podle odstavce 1 zajistí, aby pověřené ratingové agentury splňovaly tyto podmínky:
a)
nepatří do stejné skupiny ratingových agentur;
b)
nejsou akcionářem nebo podílníkem žádné z ostatních ratingových agentur;
c)
nemají právo nebo faktickou moc vykonávat hlasovací právo v žádné z ostatních ratingových agentur;
d)
nemají právo nebo faktickou moc jmenovat či odvolávat členy správní nebo dozorčí rady žádné z ostatních ratingových agentur;
e)
žádný z členů jejich správní nebo dozorčí rady není členem správní nebo dozorčí rady žádné z ostatních ratingových agentur;
f)
nevykonávají ani nemají faktickou moc vykonávat kontrolu nebo dominantní vliv nad žádnou z ostatních ratingových agentur.
Článek 8d
Využívání více ratingových agentur
1. Zamýšlí-li emitent nebo spřízněná třetí osoba pověřit vydáním ratingu téže emise či ohodnocením téže osoby alespoň dvě ratingové agentury, zváží možnost pověřit tímto úkolem alespoň jednu ratingovou agenturu, jejíž podíl na trhu nepřesahuje 10 % a kterou může vyhodnotit jako schopnou vydat rating dotyčné emise nebo ohodnotit dotyčnou osobu, je-li na základě seznamu Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy uvedeného v odstavci 2 taková ratingová agentura k dispozici. Pokud emitent nebo spřízněná třetí osoba ratingem nepověří alespoň jednu ratingovou agenturu, jejíž celkový podíl na trhu nepřesahuje 10 %, je jeho rozhodnutí zaznamenáno.
2. S cílem usnadnit emitentovi nebo spřízněné třetí osobě vyhodnocení podle odstavce 1 zveřejňuje Evropský orgán pro cenné papíry a trhy každoročně na svých internetových stránkách seznam registrovaných ratingových agentur s uvedením jejich celkového podílu na trhu a typů ratingů, které vydávají. Tento seznam může emitent použít jako východisko pro své vyhodnocení.
3. Pro účely tohoto článku se celkový tržní podíl měří ve vztahu k ročnímu obratu z činnosti a doplňkových služeb ratingové agentury na úrovni skupiny.“
12)
V článku 10 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
„1. Ratingová agentura neselektivně a včas uveřejní každý rating nebo ratingový výhled i každé rozhodnutí o ukončení vydávání ratingu. V případě rozhodnutí o ukončení vydávání ratingu obsahuje uveřejněná informace také plné odůvodnění takového rozhodnutí.
První pododstavec se vztahuje také na ratingy, které jsou distribuovány na základě předplatného.
2. Ratingové agentury zajistí, aby byly ratingy a ratingové výhledy prezentovány a zpracovávány v souladu s požadavky stanovenými v oddíle D přílohy I a aby obsahovaly výlučně faktory, které se vztahují k dotčeným ratingům.
2a. Ratingy, ratingové výhledy a související informace se až do svého zveřejnění na trhu považují za důvěrné informace ve smyslu směrnice 2003/6/ES a v souladu s ní.
Na ratingové agentury se obdobně použije zejména čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice v souvislosti s jejich povinností zachovávat důvěrnost a vést seznam osob, které mají přístup k jejím ratingům, ratingovým výhledům nebo souvisejícím informacím před jejich zveřejněním.
Seznam osob, jimž jsou ratingy, ratingové výhledy nebo související informace sdělovány před jejich zveřejněním, by měl být omezen na osoby, které za tímto účelem každá hodnocená osoba určí.“
13)
V čl. 10 odst. 5 se první pododstavec nahrazuje tímto:
„5. Pokud ratingová agentura vydává nevyžádaný rating, zřetelně a s použitím jasně rozeznatelného barevného odlišení pro ratingovou kategorii v něm uvede, zda byla hodnocená osoba nebo spřízněná třetí osoba zapojena do procesu udělování ratingu a zda ratingová agentura měla přístup k účetnictví, řízení a dalším významným interním dokumentům hodnocené osoby nebo spřízněné třetí osoby.“
14)
V článku 11 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Každá registrovaná nebo certifikovaná ratingová agentura poskytne do centrálního archivu zřízeného Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy informace o své historické výkonnosti, včetně četnosti přenosu ratingů, a informace o ratingových hodnoceních vydaných v minulosti a jejich změnách. Tato ratingová agentura poskytuje informace do tohoto archivu na standardním formuláři, který poskytne Evropský orgán pro cenné papíry a trhy. Ten je zpřístupní veřejnosti a každoročně zveřejní souhrnné informace o hlavních aspektech vývoje.“
15)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 11a
Evropská ratingová platforma
1. Každá registrovaná nebo certifikovaná ratingová agentura poskytne při vydávání ratingu či ratingového výhledu Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy ratingové informace včetně ratingu a ratingového výhledu hodnoceného nástroje, informace o druhu ratingu, druhu ratingové činnosti a datu a hodině zveřejnění.
2. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy zveřejní na internetové stránce jednotlivé ratingy, které mu byly předloženy podle odstavce 1 („Evropská ratingová platforma“).
Součástí Evropské ratingové platformy je centrální archiv uvedený v čl. 11 odst. 2.
3. Tento článek se nevztahuje na ratingy a ratingové výhledy, které jsou za poplatek zpracovány a zpřístupněny výlučně investorům.“
16)
V čl. 14 odst. 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
„Aniž je dotčen druhý pododstavec, oznámí ratingová agentura Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy zamýšlené významné změny metodik pro vydávání ratingů nebo navrhované nové metodiky pro vydávání ratingů, když je zveřejní na svých internetových stránkách v souladu s čl. 8 odst. 5a. Po uplynutí lhůty pro podávání připomínek oznámí ratingová agentura Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy veškeré změny vyplývající z těchto připomínek.“
17)
V článku 18 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
„2. Každé rozhodnutí podle článku 16, 17 nebo 20 oznámí Evropský orgán pro cenné papíry a trhy Komisi, Evropskému orgánu pro bankovnictví, Evropskému orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění, příslušným orgánům a odvětvovým příslušným orgánům.“
18)
V článku 19 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy účtuje ratingovým agenturám poplatky v souladu s tímto nařízením a nařízením Komise uvedeným v odstavci 2. Tyto poplatky plně pokrývají nezbytné výdaje Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy související s registrací a certifikací ratingových agentur a dohledem nad nimi a s náhradami veškerých nákladů, jež mohou vzniknout příslušným orgánům při plnění úkolů na základě tohoto nařízení, zejména v důsledku přenesení úkolů podle článku 30.“
19)
Článek 21 se mění takto:
a)
odstavec 4 se mění takto:
i)
návětí se nahrazuje tímto:
„4. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění“,
ii)
písmeno e) se nahrazuje tímto:
„e)
obsahu a formátu pravidelného předkládání ratingových údajů, jež má Evropský orgán pro cenné papíry a trhy od registrovaných a certifikovaných ratingových agentur požadovat pro účely průběžného dohledu.“,
iii)
doplňují se nové pododstavce, které znějí:
„Evropský orgán pro cenné papíry a trhy předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 21. června 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem stanoveným v článcích 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.“;
b)
vkládají se nové odstavce, které znějí:
„4a. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vypracuje návrhy regulačních technických norem pro upřesnění
a)
obsahu a prezentace informací, včetně struktury, formátu, metody a časového rozvrhu předkládání zpráv, které mají ratingové agentury poskytovat Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy podle čl. 11a odst. 1, a
b)
obsahu a formátu pravidelných výkazů poplatků účtovaných ratingovými agenturami a předkládaných Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy pro účely průběžného dohledu.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 21. června 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem stanoveným v článcích 10 až 14 nařízení (EU) č. 1095/2010.
4b. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy podá Komisi do 21. června 2015 zprávu o možnosti zavést jednu nebo více kategorizací ratingů poskytnutých v souladu s čl. 11a odst. 1 stupňům úvěrové kvality (mapping). Zpráva zejména vyhodnotí
a)
možnost, náklady a přínosy zavedení jedné nebo více kategorizací;
b)
jak lze jednu nebo více kategorizací provést, aniž by byly ratingy vzhledem k různým metodikám pro vydávání ratingů nesprávně vykládány;
c)
veškeré dopady, které by kategorizace mohla mít na regulační technické normy vypracované do té doby v souvislosti s čl. 21 odst. 4a písm. a) a b).
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy konzultuje ohledně údajů uvedených v prvním pododstavci písm. a) a b) s Evropským orgánem pro bankovnictví a Evropským orgánem pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění.“;
c)
odstavec 5 se nahrazuje tímto:
„5. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy zveřejní každoročně zprávu o uplatňování tohoto nařízení. Tato zpráva obsahuje zejména posouzení toho, jak ratingové agentury registrované podle tohoto nařízení uplatňují přílohu I a jak je uplatňován mechanismus přejímání ratingů podle čl. 4 odst. 3.“
20)
Nadpis článku 22a se nahrazuje tímto:
„Posuzování dodržování metodických požadavků“.
21)
Článek 25a se nahrazuje tímto:
„Článek 25a
Odvětvové příslušné orgány zodpovědné za dohled nad čl. 4 odst. 1 a nad články 5a, 8b, 8c a 8d a za jejich prosazování
Odvětvové příslušné orgány zodpovídají za dohled nad čl. 4 odst. 1 a nad články 5a, 8b, 8c a 8d a za jejich prosazování v souladu s příslušnými odvětvovými právními předpisy.“
22)
Vkládá se nová hlava, která zní:
„HLAVA IIIa
OBČANSKOPRÁVNÍ ODPOVĚDNOST RATINGOVÝCH AGENTUR
Článek 35a
Občanskoprávní odpovědnost
1. Jestliže se ratingová agentura úmyslně či z hrubé nedbalosti dopustí kteréhokoliv z porušení povinnosti uvedených v příloze III, jež má vliv na rating, vzniká investorovi nebo emitentovi vůči ratingové agentuře nárok na náhradu škody, která mu v důsledku tohoto porušení vznikla.
Investor může požadovat náhradu škody podle tohoto článku, pokud prokáže, že se v souladu s čl. 5a odst. 1 nebo jinak s náležitou péčí důvodně spoléhal na daný rating v souvislosti s rozhodnutím, zda má do finančního nástroje, který byl předmětem tohoto ratingu, investovat, zda jej má držet nebo se jej má zbavit.
Emitent může požadovat náhradu škody podle tohoto článku, pokud prokáže, že on sám nebo jeho finanční nástroje byly předmětem daného ratingu a že k porušení povinnosti nedošlo v důsledku zavádějících a nepřesných informací poskytnutých emitentem ratingové agentuře, ať přímo nebo prostřednictvím veřejně přístupných informací.
2. Je na investorovi nebo emitentovi, aby předložil přesné a podrobné informace, které dokládají, že ratingová agentura porušila některou povinnost podle tohoto nařízení a že dotyčné porušení ovlivnilo vydaný rating.
Otázku, co představuje přesné a podrobné informace, posoudí příslušný vnitrostátní soud s přihlédnutím k tomu, že investor nebo emitent nemusí mít přístup k informacím, které jsou výlučně v dosahu ratingové agentury.
3. Občanskoprávní odpovědnost ratingových agentur uvedená v odstavci 1 je předem omezena pouze tehdy, je-li toto omezení
a)
rozumné a přiměřené a současně;
b)
možné podle použitelného vnitrostátního práva určeného v souladu s odstavcem 4.
Omezení občanskoprávní odpovědnosti, které je v rozporu s prvním pododstavcem, nebo její vyloučení nemá žádný právní účinek.
4. Pojmy jako „škoda“, „úmysl“, „hrubá nedbalost“, „důvodné spoléhání“, „náležitá péče“, „vliv“, „rozumné“ a „přiměřené“ uvedené v tomto článku, jež toto nařízení nevymezuje, se vykládají a uplatňují v souladu s použitelným vnitrostátním právem určeným příslušnými normami mezinárodního práva soukromého. Otázky občanskoprávní odpovědnosti ratingové agentury, jež toto nařízení neupravuje, se řídí použitelným vnitrostátním právem určeným příslušnými normami mezinárodního práva soukromého. Soud příslušný k rozhodnutí o nároku z občanskoprávní odpovědnosti uplatněném investorem nebo emitentem se určí v souladu s příslušnými normami mezinárodního práva soukromého.
5. Tento článek nevylučuje další nároky z občanskoprávní odpovědnosti v souladu s vnitrostátním právem.
6. Právo na náhradu škody stanovené v tomto článku nebrání Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy, aby plně vykonával své pravomoci stanovené v článku 36a.“
23)
V čl. 36a odst. 2 se první pododstavec mění takto:
a)
písmena a) a b) se nahrazují tímto:
„a)
v případech porušení povinnosti uvedených v bodech 1 až 5, 11 až 15, 19, 20, 23, 26a až 26d, 28, 30, 32, 33, 35, 41, 43, 50, 51 a 55 až 62 oddílu I přílohy III dosahuje výše pokuty nejméně 500 000 EUR, přičemž nepřesáhne 750 000 EUR;
b)
v případech porušení povinnosti uvedených v bodech 6, 7, 8, 16, 17, 18, 21, 22, 22a, 24, 25, 27, 29, 31, 34, 37 až 40, 42, 42a, 42b, 45 až 49a, 52, 53 a 54 oddílu I přílohy III dosahuje výše pokuty nejméně 300 000 EUR, přičemž nepřesáhne 450 000 EUR;“
b)
písmena d) a e) se nahrazují tímto:
„d)
v případech porušení povinnosti uvedených v bodech 1, 6, 7, 8 a 9 oddílu II přílohy III dosahuje výše pokuty nejméně 50 000 EUR, přičemž nepřesáhne 150 000 EUR;
e)
v případech porušení povinnosti uvedených v bodech 2 a 3a až 5 oddílu II přílohy III dosahuje výše pokuty nejméně 25 000 EUR, přičemž nepřesáhne 75 000 EUR;“
c)
písmeno h) se nahrazuje tímto:
„h)
v případě porušení povinnosti uvedených v bodě 20a oddílu I přílohy III a v bodech 4 až 4c, 6, 8 a 10 oddílu III přílohy III dosahuje výše pokuty nejméně 90 000 EUR, přičemž nepřesáhne 200 000 EUR;“.
24)
Článek 39 se mění takto:
a)
odstavce 1 a 3 se zrušují;
b)
doplňují se nové odstavce, které znějí:
„4. Komise po obdržení technického poradenství Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy přezkoumá situaci na ratingovém trhu pro strukturované finanční nástroje, především na trhu s ratingem resekuritizací. V návaznosti na tento přezkum předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě do 1. července 2016 zprávu, případně doprovázenou legislativním návrhem, v níž posoudí zejména
a)
dostupnost dostatečné volby ke splnění požadavků stanovených v článcích 6b a 8c;
b)
zda je vhodné zkrátit nebo prodloužit maximální dobu trvání smluvního vztahu uvedenou v čl. 6b odst. 1 a minimální lhůtu, než může ratingová agentura znovu uzavřít smlouvu s emitentem nebo se spřízněnou třetí osobou za účelem vydání ratingů resekuritizací uvedených v čl. 6b odst. 3;
c)
zda je vhodné pozměnit výjimku uvedenou v čl. 6b odst. 2 druhém pododstavci.
5. Komise po obdržení technického poradenství Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy přezkoumá situaci na ratingovém trhu. V návaznosti na tento přezkum předloží do 1. ledna 2016 Evropskému parlamentu a Radě zprávu, případně doprovázenou legislativním návrhem, v níž posoudí zejména:
a)
zda je nutné rozšířit povinnosti uvedené v článku 8b a zahrnout do nich další finanční úvěrové produkty;
b)
zda požadavky uvedené v článcích 6, 6a a 7 dostatečně zmírnily střety zájmů;
c)
zda by oblast působnosti mechanismu rotace uvedeného v článku 6b měla být rozšířena na další druhy aktiv a zda je vhodné používat pro různé druhy aktiv různě dlouhá období;
d)
vhodnost stávajících a alternativních modelů odměňování;
e)
zda je nutné provádět další opatření na podporu hospodářské soutěže na ratingovém trhu;
f)
zda je vhodné zavést dodatečná opatření na podporu hospodářské soutěže na ratingovém trhu s ohledem na vývoj struktury tohoto odvětví;
g)
zda je nutné navrhnout opatření, která by řešila nadměrné spoléhání na ratingy ve smlouvách;
h)
míru koncentrace trhu, rizika plynoucí z vysoké koncentrace a vliv na celkovou stabilitu finančního sektoru.
6. Komise alespoň jednou ročně informuje Evropský parlament a Radu o veškerých nových rozhodnutí o rovnocennosti podle čl. 5 odst. 6, která byla přijata během vykazovaného období.“
25)
Článek 39a se nahrazuje tímto:
„Článek 39a
Lidské a finanční zdroje Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy do 21. června 2014 posoudí své potřeby lidských a finančních zdrojů, které vyplývají z převzetí pravomocí a povinností podle tohoto nařízení, a předloží Evropskému parlamentu, Radě a Komisi související zprávu.“
26)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 39b
Oznamovací povinnosti
1. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2015 zprávu o
a)
opatřeních přijatých k odstranění odkazů na ratingy, které vedou nebo by mohly vést k výhradnímu nebo mechanickému spoléhání na rating; a
b)
alternativních nástrojích, které by investorům umožnily vypracovávat vlastní hodnocení úvěrového rizika emitentů a finančních nástrojů,
s cílem odstranit všechny odkazy na ratingy v právních předpisech Unie pro regulatorní účely do 1. ledna 2020 za předpokladu, že budou určeny a zavedeny vhodné alternativy. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy poskytuje Komisi technické poradenství pro účely tohoto odstavce.
2. Komise s přihlédnutím k situaci na trhu předloží Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2014 zprávu o tom, zda je vhodné vypracovat evropský systém pro posuzování bonity státního dluhu.
Komise s přihlédnutím ke zjištěním obsaženým ve zprávě uvedené v prvním pododstavci a k situaci na trhu předloží Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2016 zprávu o tom, zda je vhodné a proveditelné ustavit evropskou ratingovou agenturu, která by hodnotila bonitu státního dluhu členských států, nebo evropskou ratingovou nadaci pro všechny ostatní ratingy.
3. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě do 31. prosince 2013 zprávu o tom, zda je proveditelné vytvořit síť malých ratingových agentur s cílem posílit na trhu hospodářskou soutěž. V této zprávě posoudí finanční a nefinanční podporu vytvoření takové sítě a zváží potenciální střety zájmů vycházející z takového veřejného financování. Na základě zjištění obsažených v této zprávě a technického poradenství poskytnutého Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy může Komise znovu posoudit článek 8d a navrhnout jeho změnu.“
27)
Příloha I se mění v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
28)
Příloha III se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Bez ohledu na první pododstavec:
1)
čl. 1 bod 7 písm. a), body 9 a 10, bod 11 ve vztahu k článku 8d nařízení (ES) č. 1060/2009 a body 12 a 27 tohoto nařízení se použijí ode dne 1. června 2018 pro účely posouzení podle:
a)
čl. 4 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1060/2009, jehož předmětem je zjistit, zda jsou požadavky třetí země alespoň stejně přísné jako požadavky uvedené v uvedeném písmenu; a
b)
čl. 5 odst. 6 druhého pododstavce písm. b) nařízení (ES) č. 1060/2009, jehož předmětem je zjistit, zda jsou ratingové agentury v třetích zemích povinny dodržovat právně závazná pravidla, která jsou rovnocenná pravidlům stanoveným v uvedeném písmenu;
2)
pokud jde o kteréhokoli akcionáře nebo podílníka ratingové agentury, který k 15. listopadu 2011 držel 5 % nebo více kapitálu více než jedné ratingové agentury, použije se čl. 1 bod 8 tohoto nařízení ve vztahu k čl. 6a odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1060/2009 ode dne 21. června 2014;
3)
čl. 1 bod 15 se použije ode dne 21. června 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 21. května 2013.
REGULATION (EU) No 462/2013 OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 21 May 2013
amending Regulation (EC) No 1060/2009 on credit rating agencies
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 114 thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
After transmission of the draft legislative act to the national parliaments,
Having regard to the opinion of the European Central Bank (1),
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (2),
Acting in accordance with the ordinary legislative procedure (3),
Whereas:
(1)
Regulation (EC) No 1060/2009 of the European Parliament and of the Council (4) requires credit rating agencies to comply with rules of conduct in order to mitigate possible conflicts of interest, and to ensure high quality and sufficient transparency of credit ratings and the rating process. Following the amendments introduced by Regulation (EU) No 513/2011 of the European Parliament and of the Council (5), the European Supervisory Authority (European Securities and Markets Authority) (ESMA), established by Regulation (EU) No 1095/2010 of the European Parliament and of the Council (6), has been empowered to register and supervise credit rating agencies. This Regulation complements the current regulatory framework for credit rating agencies. Some of the most important issues, such as conflicts of interest due to the issuer-pays model and disclosure for structured finance instruments, have been addressed and the framework will need to be reviewed after having been in place for a reasonable period of time to assess whether it fully resolves those issues. Meanwhile the need to review transparency, procedural requirements and the timing of publication specifically for sovereign ratings was highlighted by the current sovereign debt crisis.
(2)
The European Parliament’s resolution of 8 June 2011 on credit rating agencies: future perspectives (7), called for enhanced regulation of credit rating agencies. At its informal meeting of 30 September and 1 October 2010, the Ecofin Council acknowledged that further efforts should be made to address a number of issues related to credit rating activities, including the risk of over-reliance on credit ratings and the risk of conflicts of interest stemming from the remuneration model of credit rating agencies. The European Council of 23 October 2011 concluded that progress is needed on reducing over-reliance on credit ratings.
(3)
At the international level, the Financial Stability Board (FSB), of which the European Central Bank (ECB) is a member institution, endorsed on 20 October 2010 principles to reduce the reliance of authorities and of financial institutions on credit ratings (‘the FSB principles’). The FSB principles were endorsed by the G20 Seoul Summit in November 2010. It is therefore appropriate that the sectoral competent authorities assess market participants’ practices and encourage those market participants to mitigate the impact of such practices. The sectoral competent authorities should decide upon the measures for encouragement. ESMA, where appropriate in cooperation with the European Supervisory Authority (European Banking Authority), established by Regulation (EU) No 1093/2010 of the European Parliament and of the Council (8), and with the European Supervisory Authority (European Insurance and Occupational Pensions Authority), established by Regulation (EU) No 1094/2010 of the European Parliament and of the Council (9), should take action to facilitate convergence of supervisory practices in accordance with Regulation (EU) No 1095/2010, and within the framework of this Regulation.
(4)
Credit rating agencies should make investors aware of the data on the probability of default of credit ratings and rating outlooks based on historical performance, as published on the central repository created by ESMA.
(5)
Pursuant to the FSB principles, ‘central banks should reach their own credit judgments on the financial instruments that they will accept in market operations, both as collateral and as outright purchases. Central bank policies should avoid mechanistic approaches that could lead to unnecessarily abrupt and large changes in the eligibility of financial instruments and the level of haircuts that may exacerbate cliff effects’. Furthermore, the ECB stated in its opinion of 2 April 2012 that it is committed to supporting the common objective of reducing over-reliance on credit ratings. In that respect, the ECB reports regularly on the various measures taken by the Eurosystem to reduce reliance on credit ratings. Pursuant to Article 284(3) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), the ECB is to address an annual report on the activities of the European System of Central Banks (ESCB) and on the monetary policy of both the previous and current years to the European Parliament, the Council and the Commission, and also to the European Council. The President of the ECB is to present that report to the European Parliament, which may hold a general debate on that basis, and to the Council. Further, the ECB could, in such reports, describe how it has implemented the FSB principles and the alternative assessment mechanisms it uses.
(6)
The Union is working towards reviewing, at a first stage, whether any references to credit ratings in Union law trigger or have the potential to trigger sole or mechanistic reliance on such credit ratings and, at a second stage, all references to credit ratings for regulatory purposes with a view to deleting them by 2020, provided that appropriate alternatives to credit risk assessment are identified and implemented.
(7)
The relevance of rating outlooks for investors and issuers and their effects on markets are comparable to the relevance and effects of credit ratings. Therefore, all the requirements of Regulation (EC) No 1060/2009 which aim at ensuring that rating actions are accurate, transparent and free from conflicts of interest should also apply to rating outlooks. According to current supervisory practice, a number of requirements of that Regulation apply to rating outlooks. This Regulation should clarify the rules and provide legal certainty by introducing a definition of rating outlooks and clarifying which specific provisions apply to such rating outlooks. The definition of rating outlooks should also encompass opinions regarding the likely direction of a credit rating in the short term, commonly referred to as credit watches.
(8)
In the medium term, further action should be evaluated to delete references to credit ratings for regulatory purposes from financial regulation and to eliminate the risk-weighting of assets by means of credit ratings. However, for the time being, credit rating agencies are important participants in the financial markets. As a consequence, the independence and integrity of credit rating agencies and their credit rating activities are of particular importance in guaranteeing their credibility vis-à-vis market participants, in particular investors and other users of credit ratings. Regulation (EC) No 1060/2009 provides that credit rating agencies are to be registered and supervised as their services have considerable impact on the public interest. Credit ratings, unlike investment research, are not mere opinions about a value or a price for a financial instrument or a financial obligation. Credit rating agencies are not mere financial analysts or investment advisors. Credit ratings have regulatory value for regulated investors, such as credit institutions, insurance companies and other institutional investors. Although the incentives to rely excessively on credit ratings are being reduced, credit ratings still drive investment choices, in particular because of information asymmetries and for efficiency purposes. In that context, credit rating agencies must be independent and must be perceived as such by market participants, and their rating methods must be transparent and be perceived as such.
(9)
Over-reliance on credit ratings should be reduced and all the automatic effects deriving from credit ratings should be gradually eliminated. Credit institutions and investment firms should be encouraged to put in place internal procedures in order to make their own credit risk assessment and should encourage investors to perform a due diligence exercise. Within that framework, this Regulation provides that financial institutions should not solely or mechanistically rely on credit ratings. Therefore, those institutions should avoid entering into contracts where they solely or mechanistically rely on credit ratings and should avoid using them in contracts as the only parameter to assess the creditworthiness of investments or to decide whether to invest or divest.
(10)
Regulation (EC) No 1060/2009 already provided a first round of measures to address the question of independence and integrity of credit rating agencies and their credit rating activities. The objectives of guaranteeing the independence of credit rating agencies and of identifying, managing and, to the extent possible, avoiding any conflicts of interest that could arise were already underpinning several provisions of that Regulation. The selection and remuneration of the credit rating agency by the rated entity (the issuer-pays model) engenders inherent conflicts of interest. Under that model, there are incentives for credit rating agencies to issue complacency ratings on the issuer in order to secure a long-standing business relationship in order to guarantee revenues or to secure additional work and revenues. Moreover, relationships between the shareholders of credit rating agencies and the rated entities may cause conflicts of interest, which are not sufficiently dealt with by the existing rules. As a result, credit ratings issued under the issuer-pays model may be perceived as the credit ratings that suit the issuer rather than the credit ratings needed by the investor. It is essential to reinforce the conditions of independence applying to credit rating agencies in order to increase the level of credibility of credit ratings issued under the issuer-pays model.
(11)
In order to increase competition in a market that has been dominated by three credit rating agencies, measures should be taken to encourage the use of smaller credit rating agencies. It has been the practice in recent times for issuers or related third parties to seek credit ratings from two or more credit rating agencies, and therefore, where two or more credit ratings are sought, the issuer or a related third party should consider appointing at least one credit rating agency which does not have more than 10 % of the total market share and which could be evaluated by the issuer or a related third party as capable of rating the relevant issuance or entity.
(12)
The credit rating market shows that, traditionally, credit rating agencies and rated entities enter into long-lasting relationships. This raises the risk of familiarity, as the credit rating agency may become too sympathetic to the desires of the rated entity. In those circumstances, the impartiality of credit rating agencies could, over time, become questionable. Indeed, credit rating agencies appointed and paid by a corporate issuer have an incentive to issue overly favourable ratings on that rated entity or on its debt instruments in order to maintain the business relationship with such issuer. Issuers are also subject to incentives that favour long-lasting relationships, such as the lock-in effect whereby an issuer refrains from changing credit rating agency as this could raise concerns of investors regarding the issuer’s creditworthiness. This problem was already identified in Regulation (EC) No 1060/2009, which required credit rating agencies to apply a rotation mechanism providing for gradual changes in analytical teams and credit rating committees so that the independence of the rating analysts and persons approving credit ratings would not be compromised. The success of those rules, however, was highly dependent on a behavioural solution internal to the credit rating agency, namely the actual independence and professionalism of the employees of the credit rating agency vis-à-vis the commercial interests of the credit rating agency itself. Those rules were not designed to provide a sufficient guarantee towards third parties that the conflicts of interest arising from the long-lasting relationship would effectively be mitigated or avoided. A way to achieve this could be by limiting the period during which a credit rating agency can continuously provide credit ratings on the same issuer or its debt instruments. Setting out a maximum duration of the contractual relationship between the issuer which is rated or which issued the rated debt instruments and the credit rating agency should remove the incentive for issuing favourable credit ratings with respect to that issuer. Additionally, requiring the rotation of credit rating agencies as a normal and regular market practice should also effectively mitigate the problem of the lock-in effect. Finally, the rotation of credit rating agencies should have positive effects on the credit rating market, as it would facilitate new market entries and offer existing credit rating agencies the opportunity to extend their business to new areas.
(13)
It is, however, important that the implementation of a rotation mechanism is designed in such a way that the benefits of the mechanism more than outweigh its possible negative consequences. For example, frequent rotation could result in increased costs for issuers and credit rating agencies because the cost associated with rating a new entity or financial instrument is typically higher than the cost of monitoring a credit rating that has already been issued. It also takes a considerable amount of time and resources to get established as a credit rating agency, whether as a niche player or covering all asset classes. Further, ongoing rotation of credit rating agencies could have a significant impact on the quality and continuity of credit ratings. Equally important, a rotation mechanism should be implemented with sufficient safeguards to allow the market to adapt gradually before possibly enhancing the mechanism in the future. This could be achieved by limiting the scope of the mechanism to re-securitisations, which is a limited source of bank funding, while allowing credit ratings that are already issued to continue to be monitored upon request even after rotation becomes mandatory. Thus, as a general rule, rotation should only affect new re-securitisations with underlying assets from the same originator. The Commission should review whether it is appropriate to maintain a limited rotation mechanism or to apply it to other asset classes as well and, if so, whether other classes warrant different treatment with respect to, for example, the length of the maximum duration of the contractual relationship. If the rotation mechanism is established for other asset classes, the Commission should evaluate whether it is necessary to introduce an obligation on the credit rating agency to provide, at the end of the maximum duration period of the contractual relationship, information on the issuer and on the rated financial instruments (a handover file), to the incoming credit rating agency.
(14)
It is appropriate to introduce rotation on the credit rating market for re-securitisations. First, that is the segment of the European securitisations market that has underperformed since the financial crisis, and it is therefore the one in which the need to address conflicts of interest is greatest. Second, while the credit risk on debt instruments issued by, for instance, corporates to a high degree depends on the debt servicing capacity of the issuer itself, the credit risk on re-securitisations is generally unique to each transaction. Therefore, when a re-securitisation is created the risk of knowledge being lost by hiring a new credit rating agency is not high. In other words, although there is currently only a limited number of credit rating agencies active in the credit rating market for re-securitisations, that market is more naturally open to competition and a rotation mechanism could be a driver for creating more dynamics in that market. Finally, the credit rating market for re-securitisations is dominated by a few large credit rating agencies but there are other players who have been building up expertise in this area.
(15)
Regular rotation of credit rating agencies issuing credit ratings on re-securitisations should bring more diversity to the assessment of creditworthiness. Multiple and different views, perspectives and methodologies applied by credit rating agencies should produce more diverse credit ratings and ultimately improve the assessment of the creditworthiness of re-securitisations. For such diversity to play a role and to avoid complacency of both originators and credit rating agencies, the maximum period during which the credit rating agency is allowed to rate re-securitisations from the same originator must be restricted to a level that guarantees regular fresh assessments of creditworthiness. Those factors, together with the need to provide certain continuity of approach to credit ratings, mean that a period of four years is appropriate. Where at least four credit rating agencies are appointed, the objectives for a rotation mechanism have already been achieved so the requirement to rotate should not apply. In order to ensure real competition, such an exemption should only be applicable where at least four of the appointed credit rating agencies rate a certain proportion of the outstanding financial instruments of the originator.
(16)
It is appropriate to structure a rotation mechanism for re-securitisations around the originator. Re-securitisations are issued out of special-purpose vehicles without any significant capacity to service the debt. Therefore, structuring rotation around the issuer would render the mechanism ineffective. Conversely, structuring rotation around the sponsor would mean that the exemption would almost always apply.
(17)
A rotation mechanism could be an important tool for lowering the barriers to entry to the credit rating market for re-securitisations. At the same time, however, it could make it more difficult for new market players to secure a foothold in the market because they would not be allowed to hold on to their clients. It is therefore appropriate to introduce an exemption from the rotation mechanism for small credit rating agencies.
(18)
In order to be effective, the rotation mechanism needs to be enforced in a credible manner. The rotation requirement would not achieve its objectives if the outgoing credit rating agency were allowed to rate re-securitisations from the same originator again within too short a period. Therefore, it is important to provide for an appropriate period within which the outgoing credit rating agency cannot be appointed to rate re-securitisations from the same originator again. That period should be sufficiently long to allow the incoming credit rating agency to provide its credit rating services effectively, to ensure that the re-securitisations are truly exposed to a new scrutiny under a different approach, and to guarantee that the credit ratings issued by the new credit rating agency provide enough continuity. At the same time, for a rotation mechanism to function properly, the length of the period is constrained by the supply of credit rating agencies with sufficient expertise in the area of re-securitisations. Therefore, the length of the period should be proportionate, should generally be equal to the length of the expired contract of the outgoing credit rating agency but should not exceed four years.
(19)
Requiring a regular rotation of credit rating agencies is proportionate to the objective pursued. The requirement only applies to registered credit rating agencies, which are regulated and which provide a service affecting the public interest (credit ratings that can be used for regulatory purposes) under the issuer-pays model and for a particular asset class (re-securitisations). The privilege of having its services recognised as playing an important role in the regulation of the financial services market and being approved to carry out this function, gives rise to the need to respect certain obligations in order to guarantee independence and the perception of independence in all circumstances. A credit rating agency which is prevented from rating re-securitisations from a particular originator would still be allowed to rate re-securitisations from other originators as well as rating other asset classes. In a market context where the rotation rule applies to all participants, business opportunities will arise since all credit rating agencies would need to rotate. Moreover, credit rating agencies can always issue unsolicited credit ratings on re-securitisations from the same originator capitalising on their experience. Unsolicited credit ratings are not constrained by the issuer-pays model and therefore are theoretically less affected by potential conflicts of interest. For the clients of credit rating agencies, the maximum duration of the contractual relationship with a credit rating agency and the requirement to employ more than one credit rating agency also represent restrictions on their freedom to conduct their own business. However, those restrictions are necessary on public-interest grounds considering the interference by the issuer-pays model with the necessary independence of credit rating agencies to guarantee independent credit ratings that can be used by investors for regulatory purposes. At the same time, those restrictions do not go beyond what is necessary and should rather be seen as increasing the creditworthiness of re-securitisations towards other parties, and ultimately the market.
(20)
The independence of a credit rating agency vis-à-vis a rated entity is also affected by possible conflicts of interest of any of its significant shareholders with the rated entity. A shareholder of a credit rating agency could be a member of the administrative or supervisory board of a rated entity or a related third party. Regulation (EC) No 1060/2009 addresses this type of situation only as regards the conflicts of interest caused by rating analysts, persons approving the credit ratings or other employees of the credit rating agency. That Regulation is, however, silent as regards potential conflicts of interest caused by shareholders or members of credit rating agencies. With a view to enhancing the perception of independence of credit rating agencies vis-à-vis the rated entities, it is appropriate to extend the existing rules set out in that Regulation on conflicts of interest caused by employees of the credit rating agencies to those caused by shareholders or members holding a significant position within the credit rating agency. Hence, the credit rating agency should abstain from issuing credit ratings, or should disclose that the credit rating may be affected, where a shareholder or member holding 10 % of the voting rights of that agency is also a member of the administrative or supervisory board of the rated entity or has invested in the rated entity when the investment reaches a certain size. Furthermore, the fact that a shareholder or member holding at least 5 % of the voting rights of that credit rating agency has invested in the rated entity or is a member of the administrative or supervisory board of the rated entity should be disclosed to the public, at least if the investment reaches a certain size. Moreover, where a shareholder or member is in a position to exercise significant influence on the business activity of the credit rating agency, that person should not provide consultancy or advisory services to the rated entity or a related third party regarding its corporate or legal structure, assets, liabilities or activities.
(21)
In order to ensure a workable application of the rules on independence and prevention of conflicts of interest set out in Regulation (EC) No 1060/2009 and to prevent them from becoming ineffective, there is a need for a sufficiently high number of credit rating agencies, unconnected with both the outgoing credit rating agency in case of rotation and the credit rating agency providing credit rating services in parallel to the same issuer. It is appropriate to require a strict separation of the outgoing agency from the incoming credit rating agency in the case of rotation as well as of the two credit rating agencies providing credit rating services in parallel to the same issuer. The credit rating agencies concerned should not be linked to each other by control, by being part of the same group of credit rating agencies, by being a shareholder or a member of or being able to exercise voting rights in any of the other credit rating agencies, or by being able to appoint members of the administrative or supervisory boards of any of the other credit rating agencies.
(22)
Credit rating agencies should establish, maintain, enforce and document an effective internal control structure governing the implementation of policies and procedures for the prevention and control of possible conflicts of interest and for ensuring the independence of credit ratings, rating analysts and rating teams regarding shareholders, administrative and management bodies and sales and marketing activities. Standard Operating Procedures (SOPs) should be put in place relating to corporate governance, organisational matters, and the management of conflicts of interest. SOPs should be periodically reviewed and monitored to evaluate their effectiveness and whether they should be updated.
(23)
The perception of independence of credit rating agencies would be particularly affected should the same shareholders or members be investing in different credit rating agencies not belonging to the same group of credit rating agencies, at least if such investment reaches a certain size that could allow those shareholders or members to exercise a certain influence on the credit rating agency’s business. Therefore, in order to ensure the independence (and the perception of independence) of credit rating agencies, it is appropriate to provide for stricter rules regarding the relations between the credit rating agencies and their shareholders or members. For that reason, no person should simultaneously hold a participation of 5 % or more in more than one credit rating agency, unless the credit rating agencies concerned belong to the same group.
(24)
The objective of ensuring sufficient independence of credit rating agencies requires that investors not hold simultaneously investments of 5 % or more in more than one credit rating agency. Directive 2004/109/EC of the European Parliament and of the Council of 15 December 2004 on the harmonisation of transparency requirements in relation to information about issuers whose securities are admitted to trading on a regulated market (10) provides that those persons controlling at least 5 % of the voting rights in a listed company disclose that fact to the public, because, inter alia, the investors have an interest in knowing about changes in the voting structure of such a company. The 5 % level is therefore considered to be a major holding capable of influencing the voting structure in a company. It is therefore appropriate to use the 5 % level for the purposes of restricting the simultaneous investment in more than one credit rating agency. The measure cannot be considered to be disproportionate, given that all registered credit rating agencies in the Union are non-listed undertakings and, therefore, not subject to the transparency and procedural rules that apply to listed companies in the Union in accordance with Directive 2004/109/EC. Often unlisted undertakings are governed by shareholders’ protocols or agreements and the number of shareholders or members is usually low. Therefore, even a minority position in an unlisted credit rating agency could be influential. Nevertheless, in order to ensure that purely economic investments in credit rating agencies are still possible, this limitation to simultaneous investments in more than one credit rating agency should not be extended to investments channelled through collective investment schemes managed by third parties independent from the investor and not subject to the investor’s influence.
(25)
The provisions in this Regulation regarding conflicts of interest with regard to the shareholder structure should not only refer to direct but also to indirect shareholdings as otherwise those rules could be easily circumvented. Credit rating agencies should make all efforts to know their indirect shareholders so that they can avoid any potential conflicts of interest in this respect.
(26)
The effectiveness of the rules on independence and prevention of conflicts of interest which require that credit rating agencies not provide credit rating services to the same issuer for a long period of time could be undermined if credit rating agencies were allowed to become significant shareholders or members of other credit rating agencies.
(27)
It is important to ensure that modifications to the rating methodologies do not result in less rigorous methodologies. For that purpose, issuers, investors and other interested parties should have the opportunity to comment on any intended change to rating methodologies. This will help them to understand the reasons behind new methodologies and for the change in question. Comments provided by issuers and investors on the draft methodologies may provide valuable input for the credit rating agencies in defining the methodologies. ESMA should also be notified of intended changes. Although Regulation (EC) No 1060/2009 confers on ESMA the power to verify that methodologies used by credit rating agencies are rigorous, systematic, continuous and subject to validation based on historical experience, including back-testing, that verification process should not grant ESMA any power to judge the appropriateness of the proposed methodology or of the credit ratings issued following the application of the methodologies. Where appropriate, rating methodologies should take into account financial risks deriving from environmental hazards.
(28)
Due to the complexity of structured finance instruments, credit rating agencies have not always succeeded in ensuring a sufficiently high quality of credit ratings issued on such instruments. This has led to a loss of market confidence in this type of credit ratings. In order to regain confidence it would be appropriate to require issuers or related third parties to engage at least two different credit rating agencies for the provision of credit ratings on structured finance instruments, which could lead to different and competing assessments. This could also reduce the over-reliance on a single credit rating.
(29)
The proposal for a directive on the access to the activity of credit institutions and the prudential supervision of credit institutions and investment firms and the proposal for a regulation on prudential requirements for credit institutions and investment firms, which are to replace Directive 2006/48/EC of the European Parliament and of the Council of 14 June 2006 relating to the taking up and pursuit of the business of credit institutions (11) and Directive 2006/49/EC of the European Parliament and of the Council of 14 June 2006 on the capital adequacy of investment firms and credit institutions (12), introduce a requirement for credit institutions and investment firms to assess the credit risk of entities and financial instruments in which they invest themselves and not simply to rely in this respect on credit ratings. That requirement should be extended to other financial market participants regulated under Union law, including investment managers. For all financial market participants, however, that requirement should be enforced in a proportional manner taking into account the nature, scale, and complexity of the participant in question. Member States should not be entitled to impose or maintain rules that allow stricter reliance by those investors on credit ratings.
(30)
Furthermore, the ability of investors to make an informed assessment of the creditworthiness of structured finance instruments would be improved if investors were provided with sufficient information on those instruments. For example, as the risk on structured finance instruments to a large extent depends on the quality and performance of the underlying assets, investors should be provided with more information on the underlying assets. This would reduce investors’ dependence on credit ratings. Moreover, disclosing relevant information on structured finance instruments is likely to reinforce the competition between credit rating agencies, because it could lead to an increase in the number of unsolicited credit ratings. The Commission should, by January 2016, review and report on the appropriateness of extending the scope of that disclosure requirement to other financial products. For example, there are other financial products, such as covered bonds and other secured debt, where the risk to a large extent depends on the characteristics of any underlying collateral and where it could be relevant to provide investors with more information about the collateral.
(31)
Investors, issuers and other interested parties should have access to up-to-date rating information on a central website. A European rating platform should be established by ESMA and should allow investors to easily compare all credit ratings that exist with regard to a specific rated entity. It is important that the European rating platform website shows all available credit ratings per instrument in order to allow investors to consider the whole variety of opinions before taking their own investment decision. However, in order not to undermine the ability of credit rating agencies to operate under the investor-pays model, such credit ratings should not be included in the European rating platform. The European rating platform should help smaller and new credit rating agencies to gain visibility. The European rating platform should incorporate ESMA’s central repository with a view to creating a single platform for all available credit ratings per instrument and for information on historical performance data, published on the central repository. The European Parliament supported the establishment of such publication of credit ratings in its resolution on credit rating agencies of 8 June 2011.
(32)
Credit ratings, whether issued for regulatory purposes or not, have a significant impact on investment decisions and on the image and financial attractiveness of issuers. Hence, credit rating agencies have an important responsibility towards investors and issuers in ensuring that they comply with Regulation (EC) No 1060/2009 so that their credit ratings are independent, objective and of adequate quality. However, investors and issuers are not always in a position to enforce credit rating agencies’ responsibility towards them. It can be particularly difficult to establish the civil liability of a credit rating agency in the absence of a contractual relationship between a credit rating agency and, for instance, an investor or an issuer rated on an unsolicited basis. Issuers can also face difficulties in enforcing credit rating agencies’ civil liability towards them even when they have a contractual relationship with the credit rating agency concerned: for instance, a downgrade of a credit rating, decided on the basis of an infringement of Regulation (EC) No 1060/2009 committed intentionally or with gross negligence, can impact negatively the reputation and funding costs of an issuer, therefore causing this issuer damage even if it is not covered by contractual liability. Therefore, it is important to provide for an adequate right of redress for investors who have reasonably relied on a credit rating issued in breach of Regulation (EC) No 1060/2009 as well as for issuers who suffer damage because of a credit rating issued in breach of Regulation (EC) No 1060/2009. The investor and issuer should be able to hold the credit rating agency liable for damages caused by an infringement of that Regulation which had an impact on the rating outcome. While investors and issuers who have a contractual relationship with a credit rating agency may choose to base a claim against that credit rating agency on a breach of contract, the possibility of claiming damages for an infringement of Regulation (EC) No 1060/2009 should be available for all investors and issuers, regardless of whether there is a contractual relationship between the parties.
(33)
It should be possible for credit rating agencies to be held liable if they infringe intentionally or with gross negligence any obligations imposed on them by Regulation (EC) No 1060/2009. This standard of fault is appropriate because the activity of credit rating involves a certain degree of assessment of complex economic factors and the application of different methodologies may lead to different rating results, none of which can be considered as incorrect. Also, it is appropriate to expose credit rating agencies to potentially unlimited liability only where they breach Regulation (EC) No 1060/2009 intentionally or with gross negligence.
(34)
The investor or issuer claiming damages for an infringement of Regulation (EC) No 1060/2009 should present accurate and detailed information indicating that the credit rating agency has committed such an infringement of that Regulation. This should be assessed by the competent court, taking into consideration that the investor or issuer may not have access to information that is purely within the sphere of the credit rating agency.
(35)
Regarding matters concerning the civil liability of a credit rating agency which are not covered by or defined in this Regulation, including causation and the concept of gross negligence, such matters should be governed by the applicable national law as determined by the relevant rules of private international law. In particular, Member States should be able to maintain national civil liability regimes which are more favourable to investors or issuers or which are not based on an infringement of Regulation (EC) No 1060/2009. The competent court to decide on a claim for civil liability brought by an investor or issuer should be determined by the relevant rules on private international law.
(36)
The fact that institutional investors including investment managers are obliged to carry out their own assessment of the creditworthiness of assets should not prevent courts from finding that an infringement of Regulation (EC) No 1060/2009 by a credit rating agency has caused damage to an investor for which that credit rating agency is liable. While this Regulation will improve the possibilities of investors to make an own risk assessment they will continue to have more limited access to information than the credit rating agencies themselves. Furthermore, in particular smaller investors may lack the capability to review a credit rating provided by a credit rating agency critically.
(37)
Member States and ESMA should ensure that any penalties imposed pursuant to Regulation (EC) No 1060/2009 are publicly disclosed only where such public disclosure would be proportionate.
(38)
In order to further mitigate conflicts of interest and facilitate fair competition in the credit rating market, it is important to ensure that the fees charged by credit rating agencies to clients are not discriminatory. Differences in fees charged for the same type of service should only be justifiable by a difference in the actual costs in providing this service to different clients. Moreover, the fees charged for credit rating services to a given issuer should not depend on the results or outcome of the work performed or on the provision of related (ancillary) services. Furthermore, in order to allow for the effective supervision of those rules, credit rating agencies should disclose to ESMA the fees received from each of their clients and their general pricing policy.
(39)
In order to contribute to the issuance of up-to-date and credible sovereign ratings and to facilitate users’ understanding, it is important to regularly review those ratings. It is also important to increase transparency about the research work carried out, the staff allocated to the preparation of sovereign ratings and the underlying assumptions behind the credit ratings made by credit rating agencies in relation to sovereign debt.
(40)
It is essential that investors have appropriate information to assess the creditworthiness of Member States. In the framework of its surveillance of economic and fiscal policies of Member States, the Commission collects and processes data on the economic, financial and fiscal situation and performance of all Member States, most of which are published by the Commission and which can therefore be used by investors to assess the potential creditworthiness of Member States. Where appropriate and available, and subject to the relevant confidentiality rules applicable in the framework of its surveillance of economic and fiscal policies of Member States, the Commission should complement existing reporting on economic performance of Members States by possible additional elements or indicators, which may help investors to assess the creditworthiness of Member States. Those elements should be made available to the public, complementing the existing publications and other publicly disclosed information, with a view to providing investors with further data in order to help them assess the creditworthiness of sovereign entities and their debt information. Bearing this in mind, the Commission should examine the possibility of developing a European creditworthiness assessment, to allow investors to make an impartial and objective assessment of Member States’ creditworthiness, taking into account the specific economic and social development. If necessary, the Commission should submit appropriate legislative proposals.
(41)
The current rules provide for credit ratings to be announced to the rated entity 12 hours before their publication. In order to avoid such notification taking place outside working hours and to leave the rated entity sufficient time to verify the correctness of data underlying the credit rating, the rated entity should be notified a full working day before publication of the credit rating or of a rating outlook. A list of the persons entitled to receive such notification should be limited and should be clearly identified by the rated entity.
(42)
In view of the specificities of sovereign ratings and in order to reduce the risk of volatility, it is appropriate and proportionate to require credit rating agencies to publish those ratings only after close of business of the trading venues established in the Union and at least one hour before their opening. On the same basis, it is also appropriate and proportionate that, at the end of December, credit rating agencies should publish a calendar for the following 12 months setting the dates for the publication of sovereign ratings and, corresponding thereto, the dates for the publication of related rating outlooks where applicable. Such dates should be set on a Friday. Only for unsolicited sovereign ratings should the number of publications in the calendar be limited between two and three. Where this is necessary to comply with their legal obligations, credit rating agencies should be allowed to deviate from their announced calendar, while explaining in detail the reasons for such deviation. However, such deviation should not happen routinely.
(43)
On the basis of the evolution of the market, the Commission should submit a report to the European Parliament and the Council exploring the appropriateness of, and ways to, support a European public credit rating agency dedicated to assessing the creditworthiness of Members States’ sovereign debt and/or a European credit rating foundation for all other credit ratings. If necessary, the Commission should submit appropriate legislative proposals.
(44)
In view of the specificities of sovereign ratings and in order to avoid a risk of contagion across the Union, statements announcing a revision of a given group of countries should be prohibited if not accompanied by individual country reports. Furthermore with the view to enhancing the validity and accessibility of sources of information used by credit rating agencies in public communications on potential changes in sovereign ratings, other than credit ratings, rating outlooks and accompanying press releases, such communications should always be based on information within the sphere of the rated entity which has been disclosed with the consent of the rated entity unless that information is available from generally accessible sources. Where the legal framework governing the rated entity provides that the rated entity must not disclose such information, such as in the case of inside information as defined in point (1) of Article 1 of Directive 2003/6/EC of the European Parliament and the Council of 28 January 2003 on insider dealing and market manipulation (market abuse) (13), the rated entity must not give its consent.
(45)
For the purpose of transparency, when publishing their sovereign ratings, credit rating agencies should explain in their press releases or reports the key elements underlying those credit ratings. However, transparency for sovereign ratings should not be conclusive to the direction of national policies (economic, labour or other). Therefore, whilst those policies may serve as an element for the credit rating agency to assess creditworthiness of a sovereign entity or its financial instruments, and may be used in explaining the main reasons for a sovereign rating, direct or explicit requirements or recommendations from credit rating agencies to sovereign entities as regards those policies should not be allowed. Credit rating agencies should refrain from any direct or explicit policy recommendations on policies of sovereign entities.
(46)
Technical standards in the financial services sector should ensure an adequate protection of depositors, investors and consumers across the Union. As a body with highly specialised expertise, it would be efficient and appropriate to entrust ESMA, with the elaboration of draft regulatory and implementing technical standards which do not involve policy choices, for submission to the Commission.
(47)
The Commission should adopt the draft regulatory technical standards developed by ESMA regarding the content, frequency and presentation of the information to be provided by issuers on structured finance instruments, the presentation of the information, including structure, format, method and timing of reporting, that credit rating agencies should disclose to ESMA in relation to the European rating platform and the content and format of the periodic reporting on fees charged by credit rating agencies for the purposes of ongoing supervision by ESMA. The Commission should adopt those standards by means of delegated acts pursuant to Article 290 TFEU and in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1095/2010.
(48)
Regulation (EC) No 1060/2009 allows credit ratings issued in third countries to be used for regulatory purposes if they are issued by credit rating agencies certified in accordance with that Regulation or endorsed by credit rating agencies established in the Union in accordance with that Regulation. Certification requires that the Commission has adopted an equivalence decision regarding the third country’s regulatory regime for credit rating agencies and endorsement requires that the conduct of the third-country credit rating agency fulfils requirements which are at least as stringent as the relevant Union rules. Some of the provisions introduced by this Regulation should not apply to the equivalence and endorsement assessments. This is the case for those provisions that only establish obligations on issuers but not on credit rating agencies. In addition, provisions that relate to the structure of the credit rating market within the Union rather than establishing rules of conduct for credit rating agencies should not be considered in this context. In order to grant third countries sufficient time to review their regulatory frameworks regarding the remaining new substantive provisions, the latter should only apply for the purpose of the equivalence and endorsement assessments as of 1 June 2018. It is important to recall in this respect that a third-country regulatory regime does not have to have identical rules as those provided for in this Regulation. As already provided for in Regulation (EC) No 1060/2009, in order to be considered equivalent to or as stringent as the Union regulatory regime, it should be sufficient that the third-country regulatory regime achieve the same objectives and effects in practice.
(49)
Since the objectives of this Regulation, namely to reinforce the independence of credit rating agencies, to promote sound credit rating processes and methodologies, to mitigate the risks associated with sovereign ratings, to reduce the risk of over-reliance on credit ratings by market participants, and to ensure a right of redress for investors, cannot be sufficiently achieved by the Member States and can therefore, by reason of the pan-Union structure and impact of the credit rating activities to be supervised, be better achieved at the Union level, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty on European Union. In accordance with the principle of proportionality, as set out in that Article, this Regulation does not go beyond what is necessary in order to achieve those objectives.
(50)
The Commission should put forward, by the end of 2013, a report regarding the feasibility of a network of smaller credit rating agencies in order to increase competition in the market. That report should evaluate Union financial and non-financial support and incentives for the creation of such a network, taking into consideration the potential conflicts of interest arising from such public funding.
(51)
The European Data Protection Supervisor has been consulted in accordance with Article 28(2) of Regulation (EC) No 45/2001 of the European Parliament and of the Council of 18 December 2000 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data by the Community institutions and bodies and on the free movement of such data (14) and has adopted an opinion (15).
(52)
Regulation (EC) No 1060/2009 should therefore be amended accordingly,
HAVE ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
Amendments to Regulation (EC) No 1060/2009
Regulation (EC) No 1060/2009 is amended as follows:
(1)
Article 1 is replaced by the following:
‘Article 1
Subject matter
This Regulation introduces a common regulatory approach in order to enhance the integrity, transparency, responsibility, good governance and independence of credit rating activities, contributing to the quality of credit ratings issued in the Union and to the smooth functioning of the internal market, while achieving a high level of consumer and investor protection. It lays down conditions for the issuing of credit ratings and rules on the organisation and conduct of credit rating agencies, including their shareholders and members, to promote credit rating agencies’ independence, the avoidance of conflicts of interest, and the enhancement of consumer and investor protection.
This Regulation also lays down obligations for issuers, originators and sponsors established in the Union regarding structured finance instruments.’;
(2)
in Article 2(1), Article 3(1)(m), Article 4(2), Article 4(3), introductory part, Article 4(4), first and second subparagraphs, Article 5(1), introductory part, Article 14(1), and Annex II, point (1) ‘Community’ is replaced by ‘Union’;
(3)
Article 3 is amended as follows:
(a)
paragraph 1 is amended as follows:
(i)
point (g) is replaced by the following:
‘(g)
“regulatory purposes” means the use of credit ratings for the specific purpose of complying with Union law, or with Union law as implemented by the national legislation of the Member States;’;
(ii)
the following points are inserted:
‘(pa)
“credit institution” means a credit institution as defined in point (1) of Article 4 of Directive 2006/48/EC;
(pb)
“investment firm” means an investment firm as defined in point (1) of Article 4(1) of Directive 2004/39/EC;
(pc)
“insurance undertaking” means an insurance undertaking as defined in point (1) of Article 13 of Directive 2009/138/EC of the European Parliament and of the Council of 25 November 2009 on the taking-up and pursuit of the business of Insurance and Reinsurance (Solvency II) (16);
(pd)
“reinsurance undertaking” means a reinsurance undertaking as defined in point (4) of Article 13 of Directive 2009/138/EC;
(pe)
“institution for occupational retirement provision” means an institution for occupational retirement provision as defined in Article 6(a) of Directive 2003/41/EC;
(pf)
“management company” means a management company as defined in Article 2(1)(b) of Directive 2009/65/EC of the European Parliament and of the Council of 13 July 2009 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to undertakings for collective investment in transferable securities (UCITS) (17);
(pg)
“investment company” means an investment company authorised in accordance with Directive 2009/65/EC;
(ph)
“alternative investment fund manager” means an AIFM as defined in Article 4(1)(b) of Directive 2011/61/EU of the European Parliament and of the Council of 8 June 2011 on Alternative Investment Fund Managers (18);
(pi)
“central counterparty” means a CCP as defined in point (1) of Article 2 of Regulation (EU) No 648/2012 of the European Parliament and of the Council of 4 July 2012 on OTC derivatives, central counterparties and trade repositories (19) which is authorised in accordance with Article 14 of that Regulation;
(pj)
“prospectus” means a prospectus published under Directive 2003/71/EC and Regulation (EC) No 809/2004;
(iii)
points (q) and (r) are replaced by the following:
‘(q)
“sectoral legislation” means the legislative acts of the Union referred to in points (pa) to (pj);
(r)
“sectoral competent authorities” means the national competent authorities designated under the relevant sectoral legislation for the supervision of credit institutions, investment firms, insurance undertakings, reinsurance undertakings, institutions for occupational retirement provision, management companies, investment companies, alternative investment fund managers, central counterparties and prospectuses.’;
(iv)
the following points are added:
‘(s)
“issuer” means an issuer as defined in Article 2(1)(h) of Directive 2003/71/EC;
(t)
“originator” means an originator as defined in point (41) of Article 4 of Directive 2006/48/EC;
(u)
“sponsor” means a sponsor as defined in point (42) of Article 4 of Directive 2006/48/EC;
(v)
“sovereign rating” means:
(i)
a credit rating where the entity rated is a State or a regional or local authority of a State;
(ii)
a credit rating where the issuer of the debt or financial obligation, debt security or other financial instrument is a State or a regional or local authority of a State, or a special purpose vehicle of a State or of a regional or local authority;
(iii)
a credit rating where the issuer is an international financial institution established by two or more States which has the purpose of mobilising funding and providing financial assistance for the benefit of the members of that international financial institution which are experiencing or threatened by severe financing problems;
(w)
“rating outlook” means an opinion regarding the likely direction of a credit rating over the short term, the medium term or both;
(x)
“unsolicited credit rating” and “unsolicited sovereign rating” mean, respectively, a credit rating or a sovereign rating assigned by a credit rating agency other than upon request;
(y)
“credit score” means a measure of creditworthiness derived from summarising and expressing data based only on a pre-established statistical system or model, without any additional substantial rating-specific analytical input from a rating analyst;
(z)
“regulated market” means a regulated market as defined in point (14) of Article 4(1) of Directive 2004/39/EC and established in the Union;
(aa)
“re-securitisation” means re-securitisation as defined in point (40a) of Article 4 of Directive 2006/48/EC.’;
(b)
the following paragraph is added:
‘3. For the purposes of this Regulation, the term “shareholder” includes beneficial owners, as defined in point (6) of Article 3 of Directive 2005/60/EC of the European Parliament and of the Council of 26 October 2005 on the prevention of the use of the financial system for the purpose of money laundering and terrorist financing (20).
(4)
Article 4 is amended as follows:
(a)
paragraph 1 is replaced by the following:
‘1. Credit institutions, investment firms, insurance undertakings, reinsurance undertakings, institutions for occupational retirement provision, management companies, investment companies, alternative investment fund managers and central counterparties may use credit ratings for regulatory purposes only if they are issued by credit rating agencies established in the Union and registered in accordance with this Regulation.
Where a prospectus contains a reference to a credit rating or credit ratings, the issuer, offeror, or person asking for admission to trading on a regulated market shall ensure that the prospectus also includes clear and prominent information stating whether or not such credit ratings are issued by a credit rating agency established in the Union and registered under this Regulation.’;
(b)
in paragraph 3, point (b) is replaced by the following:
‘(b)
the credit rating agency has verified and is able to demonstrate on an ongoing basis to the European Supervisory Authority (European Securities and Markets Authority) (ESMA) established by Regulation (EU) No 1095/2010 of the European Parliament and of the Council (21), that the conduct of the credit rating activities by the third-country credit rating agency resulting in the issuing of the credit rating to be endorsed fulfils requirements which are at least as stringent as the requirements set out in Articles 6 to 12 and Annex I, with the exception of Articles 6a, 6b, 8a, 8b, 8c and 11a, point (ba) of point 3 and points 3a and 3b of Section B of Annex I.
(5)
Article 5 is amended as follows:
(a)
in paragraph 6, second subparagraph, point (b) is replaced by the following:
‘(b)
credit rating agencies in that third country are subject to legally binding rules which are equivalent to those set out in Articles 6 to 12 and Annex I, with the exception of Articles 6a, 6b, 8a, 8b, 8c and 11a, point (ba) of point 3 and points 3a and 3b of Section B of Annex I; and’;
(b)
paragraph 8 is replaced by the following:
‘8. Articles 20, 23b and 24 shall apply to credit rating agencies certified in accordance with Article 5(3) and to credit ratings issued by them.’;
(6)
the following Articles are inserted in Title I:
‘Article 5a
Over-reliance on credit ratings by financial institutions
1. The entitites referred to in the first subparagraph of Article 4(1) shall make their own credit risk assessment and shall not solely or mechanistically rely on credit ratings for assessing the creditworthiness of an entity or financial instrument.
2. Sectoral competent authorities in charge of supervising the entities referred to in the first subparagraph of Article 4(1) shall, taking into account the nature, scale and complexity of their activities, monitor the adequacy of their credit risk assessment processes, assess the use of contractual references to credit ratings and, where appropriate, encourage them to mitigate the impact of such references, with a view to reducing sole and mechanistic reliance on credit ratings, in line with specific sectoral legislation.
Article 5b
Reliance on credit ratings by the European Supervisory Authorities and the European Systemic Risk Board
1. The European Supervisory Authority (European Banking Authority) (EBA) established by Regulation (EU) No 1093/2010 of the European Parliament and of the Council (22), the European Supervisory Authority (European Insurance and Occupational Pensions Authority) (EIOPA) established by Regulation (EU) No 1094/2010 of the European Parliament and of the Council (23) and ESMA shall not refer to credit ratings in their guidelines, recommendations and draft technical standards where such references have the potential to trigger sole or mechanistic reliance on credit ratings by the competent authorities, the sectoral competent authorities, the entitites referred to in the first subparagraph of Article 4(1) or other financial market participants. Accordingly, by 31 December 2013, EBA, EIOPA and ESMA shall review and remove, where appropriate, all such references to credit ratings in existing guidelines and recommendations.
2. The European Systemic Risk Board (ESRB) established by Regulation (EU) No 1092/2010 of the European Parliament and of the Council of 24 November 2010 on European Union macro-prudential oversight of the financial system and establishing a European Systemic Risk Board (24) shall not refer to credit ratings in its warnings and recommendations where such references have the potential to trigger sole or mechanistic reliance on credit ratings.
Article 5c
Over-reliance on credit ratings in Union law
Without prejudice to its right of initiative, the Commission shall continue to review whether references to credit ratings in Union law trigger or have the potential to trigger sole or mechanistic reliance on credit ratings by the competent authorities, the sectoral competent authorities, the entities referred to in the first subparagraph of Article 4(1) or other financial market participants with a view to deleting all references to credit ratings in Union law for regulatory purposes by 1 January 2020, provided that appropriate alternatives to credit risk assessment have been identified and implemented.
(7)
Article 6 is amended as follows:
(a)
paragraph 1 is replaced by the following:
‘1. A credit rating agency shall take all necessary steps to ensure that the issuing of a credit rating or a rating outlook is not affected by any existing or potential conflicts of interest or business relationship involving the credit rating agency issuing the credit rating or the rating outlook, its shareholders, managers, rating analysts, employees or any other natural person whose services are placed at the disposal or under the control of the credit rating agency, or any person directly or indirectly linked to it by control.’;
(b)
in paragraph 3, the introductory part is replaced by the following:
‘3. At the request of a credit rating agency, ESMA may exempt a credit rating agency from complying with the requirements of points 2, 5, 6 and 9 of Section A of Annex I and Article 7(4) if the credit rating agency is able to demonstrate that those requirements are not proportionate in view of the nature, scale and complexity of its business and the nature and range of issue of credit ratings and that:’;
(c)
the following paragraph is added:
‘4. Credit rating agencies shall establish, maintain, enforce and document an effective internal control structure governing the implementation of policies and procedures to prevent and mitigate possible conflicts of interest and to ensure the independence of credit ratings, rating analysts and rating teams regarding shareholders, administrative and management bodies and sales and marketing activities. Credit rating agencies shall establish standard operating procedures (SOPs) with regard to corporate governance, organisation, and the management of conflicts of interest. They shall periodically monitor and review those SOPs in order to evaluate their effectiveness and assess whether they should be updated.’;
(8)
the following articles are inserted:
‘Article 6a
Conflicts of interest concerning investments in credit rating agencies
1. A shareholder or a member of a credit rating agency holding at least 5 % of either the capital or the voting rights in that credit rating agency or in a company which has the power to exercise control or a dominant influence over that credit rating agency, shall be prohibited from:
(a)
holding 5 % or more of the capital of any other credit rating agency;
(b)
having the right or the power to exercise 5 % or more of the voting rights in any other credit rating agency;
(c)
having the right or the power to appoint or remove members of the administrative or supervisory board of any other credit rating agency;
(d)
being a member of the administrative or supervisory board of any other credit rating agency;
(e)
exercising or having the power to exercise control or a dominant influence over any other credit rating agency.
The prohibition referred to in point (a) of the first subparagraph does not apply to holdings in diversified collective investment schemes, including managed funds such as pension funds or life insurance, provided that the holdings in such schemes do not put the shareholder or member of a credit rating agency in a position to exercise significant influence on the business activities of those schemes.
2. This Article does not apply to investments in other credit rating agencies belonging to the same group of credit rating agencies.
Article 6b
Maximum duration of the contractual relationship with a credit rating agency
1. Where a credit rating agency enters into a contract for the issuing of credit ratings on re-securitisations, it shall not issue credit ratings on new re-securitisations with underlying assets from the same originator for a period exceeding four years.
2. Where a credit rating agency enters into a contract for rating re-securitisations, it shall request that the issuer:
(a)
determine the number of credit rating agencies which have a contractual relationship for the issuing of credit ratings on re-securitisations with underlying assets from the same originator;
(b)
calculate the percentage of the total number of outstanding rated re-securitisations with underlying assets from the same originator for which each credit rating agency issues credit ratings.
Where at least four credit rating agencies each rate more than 10 % of the total number of outstanding rated re-securitisations, the limitations set out in paragraph 1 shall not apply.
The exemption set out in the second subparagraph shall continue to apply at least until the credit rating agency enters into a new contract for rating re-securitisations with underlying assets from the same originator. Where the criteria set out in the second subparagraph are not met when entering into such a contract, the period referred to in paragraph 1 shall be calculated from the date on which the new contract was entered into.
3. As from the expiry of a contract pursuant to paragraph 1, a credit rating agency shall not enter into a new contract for the issuing of credit ratings on re-securitisations with underlying assets from the same originator for a period equal to the duration of the expired contract but not exceeding four years.
The first subparagraph shall also apply to:
(a)
a credit rating agency belonging to the same group of credit rating agencies as the credit rating agency referred to in paragraph 1;
(b)
a credit rating agency which is a shareholder or member of the credit rating agency referred to in paragraph 1;
(c)
a credit rating agency in which the credit rating agency referred to in paragraph 1 is a shareholder or member.
4. Notwithstanding paragraph 1, where a credit rating of a re-securitisation is issued before the end of the maximum duration of the contractual relationship as referred to in paragraph 1, a credit rating agency may continue to monitor and update those credit ratings, on a solicited basis, for the duration of the re-securitisation.
5. This Article shall not apply to credit rating agencies that have fewer than 50 employees at group level involved in the provision of credit rating activities, or that have an annual turnover generated from credit rating activities of less than EUR 10 million at group level.
6. Where a credit rating agency enters into a contract for the issuing of credit ratings on re-securitisations before 20 June 2013, the period referred to in paragraph 1 shall be calculated from that date.’;
(9)
Article 7(5) is replaced by the following:
‘5. Compensation and performance evaluation of employees involved in the credit rating activities or rating outlooks, as well as persons approving the credit ratings or rating outlooks, shall not be contingent on the amount of revenue that the credit rating agency derives from the rated entities or related third parties.’;
(10)
Article 8 is amended as follows:
(a)
paragraph 2 is replaced by the following:
‘2. A credit rating agency shall adopt, implement and enforce adequate measures to ensure that the credit ratings and the rating outlooks it issues are based on a thorough analysis of all the information that is available to it and that is relevant to its analysis according to the applicable rating methodologies. It shall adopt all necessary measures so that the information it uses in assigning credit ratings and rating outlooks is of sufficient quality and from reliable sources. The credit rating agency shall issue credit ratings and rating outlooks stipulating that the rating is the agency’s opinion and should be relied upon to a limited degree.
2a. Changes in credit ratings shall be issued in accordance with the credit rating agency’s published rating methodologies.’;
(b)
in paragraph 5, the following subparagraph is added:
‘Sovereign ratings shall be reviewed at least every six months.’;
(c)
the following paragraph is inserted:
‘5a. A credit rating agency that intends to make a material change to, or use, new rating methodologies, models or key rating assumptions which could have an impact on a credit rating shall publish the proposed material changes or proposed new rating methodologies on its website inviting stakeholders to submit comments for a period of one month together with a detailed explanation of the reasons for and the implications of the proposed material changes or proposed new rating methodologies.’;
(d)
paragraph 6 is amended as follows:
(i)
the introductory part is replaced by the following:
‘6. Where rating methodologies, models or key rating assumptions used in credit rating activities are changed in accordance with Article 14(3), a credit rating agency shall:’;
(ii)
the following points are inserted:
‘(aa)
immediately inform ESMA and publish on its website the results of the consultation and the new rating methodologies together with a detailed explanation thereof and their date of application;
(ab)
immediately publish on its website the responses to the consultation referred to in paragraph 5a except in cases where confidentiality is requested by the respondent to the consultation;’;
(e)
the following paragraph is added:
‘7. Where a credit rating agency becomes aware of errors in its rating methodologies or in their application it shall immediately:
(a)
notify those errors to ESMA and all affected rated entities explaining the impact on its ratings including the need to review issued ratings;
(b)
where errors have an impact on its credit ratings, publish those errors on its website;
(c)
correct those errors in the rating methodologies; and
(d)
apply the measures referred to in points (a), (b) and (c) of paragraph 6.’;
(11)
the following Articles are inserted:
‘Article 8a
Sovereign ratings
1. Sovereign ratings shall be issued in a manner which ensures that the individual specificity of a particular Member State has been analysed. A statement announcing revision of a given group of countries shall be prohibited if it is not accompanied by individual country reports. Such reports shall be made publicly available.
2. Public communications other than credit ratings, rating outlooks, or accompanying press releases or reports as referred to in point 5 of Part I of Section D of Annex I, which relate to potential changes in sovereign ratings shall not be based on information within the sphere of the rated entity that has been disclosed without the consent of the rated entity, unless it is available from generally accessible sources or unless there are no legitimate reasons for the rated entity not to give its consent to the disclosure of the information.
3. A credit rating agency shall, taking into consideration the second subparagraph of Article 8(5), publish on its website and submit to ESMA on an annual basis, in accordance with point 3 of Part III of Section D of Annex I, a calendar at the end of December for the following 12 months, setting a maximum of three dates for the publication of unsolicited sovereign ratings and related rating outlooks and setting the dates for the publication of solicited sovereign ratings and related rating outlooks. Such dates shall be set on a Friday.
4. Deviation of the publication of sovereign ratings or related rating outlooks from the calendar shall only be possible where necessary for the credit rating agency to comply with its obligations under Article 8(2), Article 10(1) and Article 11(1) and shall be accompanied by a detailed explanation of the reasons for the deviation from the announced calendar.
Article 8b
Information on structured finance instruments
1. The issuer, the originator and the sponsor of a structured finance instrument established in the Union shall, on the website set up by ESMA pursuant to paragraph 4, jointly publish information on the credit quality and performance of the underlying assets of the structured finance instrument, the structure of the securitisation transaction, the cash flows and any collateral supporting a securitisation exposure as well as any information that is necessary to conduct comprehensive and well-informed stress tests on the cash flows and collateral values supporting the underlying exposures.
2. The obligation under paragraph 1 to publish information shall not extend to where such publication would breach national or Union law governing the protection of confidentiality of information sources or the processing of personal data.
3. ESMA shall develop draft regulatory technical standards to specify:
(a)
the information that the persons referred to in paragraph 1 must publish in order to comply with the obligation resulting from paragraph 1 in accordance with paragraph 2;
(b)
the frequency with which the information referred to in point (a) is to be updated;
(c)
the presentation of the information referred to in point (a) by means of a standardised disclosure template.
ESMA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 21 June 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with the procedure laid down in Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1095/2010.
4. ESMA shall set up a website for the publication of the information on structured finance instruments as referred to in paragraph 1.
Article 8c
Double credit rating of structured finance instruments
1. Where an issuer or a related third party intends to solicit a credit rating of a structured finance instrument, it shall appoint at least two credit rating agencies to provide credit ratings independently of each other.
2. The issuer or a related third party as referred to in paragraph 1 shall ensure that the appointed credit rating agencies comply with the following conditions:
(a)
they do not belong to the same group of credit rating agencies;
(b)
they are not a shareholder or a member of any of the other credit rating agencies;
(c)
they do not have the right or the power to exercise voting rights in any of the other credit rating agencies;
(d)
they do not have the right or the power to appoint or remove members of the administrative or supervisory board of any of the other credit rating agencies;
(e)
none of the members of their administrative or supervisory boards are a member of the administrative or supervisory boards of any of the other credit rating agencies;
(f)
they do not exercise, or have the power to exercise, control or a dominant influence over any of the other credit rating agencies.
Article 8d
Use of multiple credit rating agencies
1. Where an issuer or a related third party intends to appoint at least two credit rating agencies for the credit rating of the same issuance or entity, the issuer or a related third party shall consider appointing at least one credit rating agency with no more than 10 % of the total market share, which can be evaluated by the issuer or a related third party as capable of rating the relevant issuance or entity, provided that, based on ESMA’s list referred to in paragraph 2, there is a credit rating agency available for rating the specific issuance or entity. Where the issuer or a related third party does not appoint at least one credit rating agency with no more than 10 % of the total market share, this shall be documented.
2. With a view to facilitating the evaluation by the issuer or a related third party under paragraph 1, ESMA shall annually publish on its website a list of registered credit rating agencies, indicating their total market share and the types of credit ratings issued, which can be used by the issuer as a starting point for its evaluation.
3. For the purposes of this Article, total market share shall be measured with reference to annual turnover generated from credit rating activities and ancillary services, at group level.’;
(12)
in Article 10, paragraphs 1 and 2 are replaced by the following:
‘1. A credit rating agency shall disclose any credit rating or rating outlook, as well as any decision to discontinue a credit rating, on a non-selective basis and in a timely manner. In the event of a decision to discontinue a credit rating, the information disclosed shall include full reasons for the decision.
The first subparagraph shall also apply to credit ratings that are distributed by subscription.
2. Credit rating agencies shall ensure that credit ratings and rating outlooks are presented and processed in accordance with the requirements set out in Section D of Annex I and shall not present factors other than those related to the credit ratings.
2a. Until disclosure to the public of credit ratings, rating outlooks and information relating thereto, they shall be deemed to be inside information as defined in, and in accordance with, Directive 2003/6/EC.
Article 6(3) of that Directive shall apply mutatis mutandis to credit rating agencies as regards their duty of confidentiality and their obligation to maintain a list of persons who have access to their credit ratings, rating outlooks or related information before disclosure.
The list of persons to whom credit ratings, rating outlooks and information relating thereto are communicated before being disclosed shall be limited to persons identified by each rated entity for that purpose.’;
(13)
in Article 10(5), the first subparagraph is replaced by the following:
‘5. Where a credit rating agency issues an unsolicited credit rating, it shall state prominently in the credit rating, using a clearly distinguishable different colour code for the rating category, whether or not the rated entity or a related third party participated in the credit rating process and whether the credit rating agency had access to the accounts, management and other relevant internal documents for the rated entity or a related third party.’;
(14)
Article 11(2) is replaced by the following:
‘2. A registered or certified credit rating agency shall make available in a central repository established by ESMA information on its historical performance data, including the ratings transition frequency, and information about credit ratings issued in the past and on their changes. Such a credit rating agency shall provide information to that repository on a standard form as provided for by ESMA. ESMA shall make that information accessible to the public and shall publish summary information on the main developments observed on an annual basis.’;
(15)
the following Article is inserted:
‘Article 11a
European rating platform
1. A registered or certified credit rating agency shall, when issuing a credit rating or a rating outlook, submit to ESMA rating information, including the credit rating and rating outlook of the rated instrument, information on the type of credit rating, the type of rating action, and date and hour of publication.
2. ESMA shall publish the individual credit ratings submitted to it pursuant to paragraph 1 on a website (“European rating platform”).
The central repository referred to in Article 11(2) shall be incorporated in the European rating platform.
3. This Article shall not apply to credit ratings or rating outlooks which are exclusively produced for and disclosed to investors for a fee.’;
(16)
in Article 14(3), the following subparagraph is added:
‘Without prejudice to the second subparagraph, the credit rating agency shall notify ESMA of the intended material changes to the rating methodologies, models or key rating assumptions or the proposed new rating methodologies, models or key rating assumptions when the credit rating agency publishes the proposed changes or proposed new rating methodologies on its website in accordance with Article 8(5a). After the expiry of the consultation period, the credit rating agency shall notify ESMA of any changes due to the consultation.’;
(17)
Article 18(2) is replaced by the following:
‘2. ESMA shall communicate to the Commission, EBA, EIOPA, the competent authorities and the sectoral competent authorities, any decision under Article 16, 17 or 20.’;
(18)
Article 19(1) is replaced by the following:
‘1. ESMA shall charge credit rating agencies fees in accordance with this Regulation and with the Commission regulation referred to in paragraph 2. Those fees shall fully cover ESMA’s necessary expenditure relating to the registration, certification and supervision of credit rating agencies and the reimbursement of any costs that the competent authorities may incur carrying out work pursuant to this Regulation, in particular as a result of any delegation of tasks in accordance with Article 30.’;
(19)
Article 21 is amended as follows:
(a)
paragraph 4 is amended as follows:
(i)
the introductory part is replaced by the following:
‘4. ESMA shall develop draft regulatory technical standards to specify:’;
(ii)
point (e) is replaced by the following:
‘(e)
the content and format of ratings data periodic reporting to be requested from registered and certified credit rating agencies for the purpose of ongoing supervision by ESMA.’;
(iii)
the following subparagraphs are added after point (e):
‘ESMA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 21 June 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with the procedure laid down in Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1095/2010.’;
(b)
the following paragraphs are inserted:
‘4a. ESMA shall develop draft regulatory technical standards to specify:
(a)
the content and the presentation of the information, including structure, format, method and timing of reporting that credit rating agencies are to disclose to ESMA in accordance with Article 11a(1); and
(b)
the content and format of periodic reporting on fees charged by credit rating agencies for the purpose of ongoing supervision by ESMA.
ESMA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 21 June 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with the procedure laid down in Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1095/2010.
4b. ESMA shall report on the possibility of establishing one or more mappings of credit ratings submitted in accordance with Article 11a(1) and submit that report to the Commission by 21 June 2015. The report shall, in particular, assess:
(a)
the possibility, cost, and benefit of establishing one or more mappings;
(b)
how one or more mappings can be created without misrepresenting credit ratings in light of different rating methodologies;
(c)
any effects mappings could have on the regulatory technical standards developed to date in relation to Article 21(4a)(a) and (b).
ESMA shall consult EBA and EIOPA in regard to points (a) and (b) of the first subparagraph.’;
(c)
paragraph 5 is replaced by the following:
‘5. ESMA shall publish an annual report on the application of this Regulation. That report shall contain, in particular, an assessment of the implementation of Annex I by the credit rating agencies registered under this Regulation and an assessment of the application of the endorsement mechanism referred to in Article 4(3).’;
(20)
in Article 22a, the title is replaced by the following:
‘Examination of compliance with methodology requirements’;
(21)
Article 25a is replaced by the following:
‘Article 25a
Sectoral competent authorities responsible for the supervision and enforcement of Article 4(1) and Articles 5a, 8b, 8c and 8d
The sectoral competent authorities shall be responsible for the supervision and enforcement of Article 4(1) and Articles 5a, 8b, 8c and 8d in accordance with the relevant sectoral legislation.’;
(22)
the following title is inserted:
‘TITLE IIIA
CIVIL LIABILITY OF CREDIT RATING AGENCIES
Article 35a
Civil liability
1. Where a credit rating agency has committed, intentionally or with gross negligence, any of the infringements listed in Annex III having an impact on a credit rating, an investor or issuer may claim damages from that credit rating agency for damage caused to it due to that infringement.
An investor may claim damages under this Article where it establishes that it has reasonably relied, in accordance with Article 5a(1) or otherwise with due care, on a credit rating for a decision to invest into, hold onto or divest from a financial instrument covered by that credit rating.
An issuer may claim damages under this Article where it establishes that it or its financial instruments are covered by that credit rating and the infringement was not caused by misleading and inaccurate information provided by the issuer to the credit rating agency, directly or through information publicly available.
2. It shall be the responsibility of the investor or issuer to present accurate and detailed information indicating that the credit rating agency has committed an infringement of this Regulation, and that that infringement had an impact on the credit rating issued.
What constitutes accurate and detailed information shall be assessed by the competent national court, taking into consideration that the investor or issuer may not have access to information which is purely within the sphere of the credit rating agency.
3. The civil liability of credit rating agencies, as referred to in paragraph 1, shall only be limited in advance where that limitation is:
(a)
reasonable and proportionate; and
(b)
allowed by the applicable national law in accordance with paragraph 4.
Any limitation that does not comply with the first subparagraph, or any exclusion of civil liability shall be deprived of any legal effect.
4. Terms such as “damage”, “intention”, “gross negligence”, “reasonably relied”, “due care”, “impact”, “reasonable” and “proportionate” which are referred to in this Article but are not defined, shall be interpreted and applied in accordance with the applicable national law as determined by the relevant rules of private international law. Matters concerning the civil liability of a credit rating agency which are not covered by this Regulation shall be governed by the applicable national law as determined by the relevant rules of private international law. The court that is competent to decide on a claim for civil liability brought by an investor or issuer shall be determined by the relevant rules of private international law.
5. This Article does not exclude further civil liability claims in accordance with national law.
6. The right of redress set out in this Article shall not prevent ESMA from fully performing its powers as laid down in Article 36a.’;
(23)
In Article 36a(2), the first subparagraph is amended as follows:
(a)
points (a) and (b) are replaced by the following:
‘(a)
for the infringements referred to in points 1 to 5, 11 to 15, 19, 20, 23, 26a to 26d, 28, 30, 32, 33, 35, 41, 43, 50, 51 and 55 to 62 of Section I of Annex III, the fines shall amount to at least EUR 500 000 and shall not exceed EUR 750 000;
(b)
for the infringements referred to in points 6, 7, 8, 16, 17, 18, 21, 22, 22a, 24, 25, 27, 29, 31, 34, 37 to 40, 42, 42a, 42b, 45 to 49a, 52, 53 and 54 of Section I of Annex III, the fines shall amount to at least EUR 300 000 and shall not exceed EUR 450 000;’;
(b)
points (d) and (e) are replaced by the following:
‘(d)
for the infringements referred to in points 1, 6, 7, 8 and 9 of Section II of Annex III, the fines shall amount to at least EUR 50 000 and shall not exceed EUR 150 000;
(e)
for the infringements referred to in points 2, 3a to 5 of Section II of Annex III, the fines shall amount to at least EUR 25 000 and shall not exceed EUR 75 000;’;
(c)
point (h) is replaced by the following:
‘(h)
for the infringements referred to in point 20a of Section I of Annex III, points 4 to 4c, 6, 8 and 10 of Section III of Annex III, the fines shall amount to at least EUR 90 000 and shall not exceed EUR 200 000;’;
(24)
Article 39 is amended as follows:
(a)
paragraphs 1 and 3 are deleted;
(b)
the following paragraphs are added:
‘4. The Commission shall, after obtaining technical advice from ESMA, review the situation in the credit rating market for structured finance instruments, in particular the credit rating market for re-securitisations. Following that review, the Commission shall, by 1 July 2016, submit a report to the European Parliament and to the Council, accompanied by a legislative proposal if appropriate, assessing, in particular:
(a)
the availability of sufficient choice in order to comply with the requirements set out in Articles 6b and 8c;
(b)
whether it is appropriate to shorten or extend the maximum duration of the contractual relationship referred to in Article 6b(1) and the minimum period before the credit rating agency may re-enter into a contract with an issuer or a related third party for the issuing of credit ratings on re-securitisations referred to in Article 6b(3);
(c)
whether it is appropriate to amend the exemption referred to in the second subparagraph of Article 6b(2).
5. The Commission shall, after obtaining technical advice from ESMA, review the situation in the credit rating market. Following that review, the Commission shall, by 1 January 2016, submit a report to the European Parliament and to the Council, accompanied by a legislative proposal if appropriate, assessing, in particular:
(a)
whether there is a need to extend the scope of the obligations referred to in Article 8b to include any other financial credit products;
(b)
whether the requirements referred to in Articles 6, 6a and 7 have sufficiently mitigated conflicts of interest;
(c)
whether the scope of the rotation mechanism referred to in Article 6b should be extended to other asset classes and whether it is appropriate to use differentiated lengths of periods across asset classes;
(d)
the appropriateness of existing and alternative remuneration models;
(e)
whether there is a need to implement other measures to foster competition in the credit rating market;
(f)
the appropriateness of additional initiatives to promote competition in the credit rating market against the background of the evolution of the structure of the sector;
(g)
whether there is a need to propose measures to address contractual over-reliance on credit ratings;
(h)
the market concentration levels, the risks arising from high concentration, and the impact on the overall stability of the financial sector.
6. The Commission shall, at least annually, inform the European Parliament and the Council of any new equivalence decisions referred to in Article 5(6) that have been adopted during the reporting period.’;
(25)
Article 39a is replaced by the following:
‘Article 39a
ESMA’s staffing and resources
By 21 June 2014, ESMA shall assess its staffing and resources needs arising from the assumption of its powers and duties under this Regulation and shall submit a report to the European Parliament, the Council and the Commission.’;
(26)
the following Article is inserted:
‘Article 39b
Reporting obligations
1. By 31 December 2015, the Commission shall submit a report to the European Parliament and to the Council on:
(a)
the steps taken as regards the deletion of references to credit ratings which trigger or have the potential to trigger sole or mechanistic reliance thereon; and
(b)
alternative tools to enable investors to make their own credit risk assessment of issuers and of financial instruments,
with a view to deleting all references to credit ratings in Union law for regulatory purposes by 1 January 2020, subject to appropriate alternatives being identified and implemented. ESMA shall provide technical advice to the Commission within the framework of this paragraph.
2. Taking into consideration the situation of the market, the Commission shall, by 31 December 2014, submit a report to the European Parliament and to the Council on the appropriateness of the development of a European creditworthiness assessment for sovereign debt.
Taking into consideration the findings of the report referred to in the first subparagraph and the situation of the market, the Commission shall, by 31 December 2016, submit a report to the European Parliament and to the Council, on the appropriateness and feasibility of supporting a European credit rating agency dedicated to assessing the creditworthiness of Member States’ sovereign debt and/or a European credit rating foundation for all other credit ratings.
3. The Commission shall, by 31 December 2013, submit a report to the European Parliament and to the Council regarding the feasibility of a network of smaller credit rating agencies in order to increase competition in the market. That report shall evaluate financial and non-financial support for the creation of such a network, taking into consideration the potential conflicts of interest arising from such public funding. In light of the findings of that report and following ESMA’s technical advice, the Commission may re-evaluate and suggest amending Article 8d.’;
(27)
Annex I is amended in accordance with Annex I to this Regulation;
(28)
Annex III is amended in accordance with Annex II to this Regulation.
Article 2
Entry into force
This Regulation shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
Notwithstanding the first paragraph,
(1)
points 7(a), 9 and 10, point 11 in relation to Article 8d of Regulation (EC) No 1060/2009 and points 12 and 27 of Article 1 of this Regulation shall apply from 1 June 2018 for the purposes of the assessment referred to in:
(a)
Article 4(3)(b) of Regulation (EC) No 1060/2009 as to whether third-country requirements are at least as stringent as the requirements referred to in that point; and
(b)
point (b) of the second subparagraph of Article 5(6) of Regulation (EC) No 1060/2009 as to whether credit rating agencies in third countries are subject to legally binding rules which are equivalent to those referred to in that point;
(2)
point 8 of Article 1 of this Regulation in relation to Article 6a(1)(a) of Regulation (EC) No 1060/2009 shall apply from 21 June 2014 as regards any shareholder or member of a credit rating agency which on 15 November 2011 held 5 % or more of the capital of more than one credit rating agency;
(3)
point 15 of Article 1 shall apply from 21 June 2015.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Strasbourg, 21 May 2013.