NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1380/2013
ze dne 11. prosince 2013
o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízením Rady (ES) č. 2371/2002 (4) byl zaveden systém Společenství pro zachování a udržitelné využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky.
(2)
Oblast působnosti společné rybářské politiky zahrnuje zachování biologických mořských zdrojů a řízení rybolovu zaměřeného na tyto zdroje. Kromě toho zahrnuje v souvislosti s tržními opatřeními a finančními opatřeními na podporu jejích cílů biologické sladkovodní zdroje a činnosti v oblasti akvakultury, jakož i zpracování a uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh, pokud takové činnosti probíhají na území členských států nebo ve vodách Unie, včetně činností prováděných rybářskými plavidly plujícími pod vlajkou třetích zemích a v těchto zemích zapsanými, rybářskými plavidly Unie nebo státními příslušníky členských států, aniž je dotčena prvořadá odpovědnost státu vlajky, vzhledem k ustanovením článku 117 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 (5) (UNCLOS).
(3)
Rekreační rybolov může mít významný dopad na rybolovné zdroje a členské státy by proto měly zajistit, aby byl provozován způsobem slučitelným s cíli společné rybářské politiky.
(4)
Společná rybářská politika by měla zajistit, aby činnosti v oblasti rybolovu a akvakultury přispívaly k dlouhodobé environmentální, hospodářské a sociální udržitelnosti. Měla by zahrnovat pravidla, jejichž cílem je zajištění sledovatelnosti, bezpečnosti a jakosti produktů uváděných na trh v Unii. Společná rybářská politika by dále měla přispívat ke zvýšené produktivitě, přiměřené životní úrovni v odvětví rybolovu, včetně drobného rybolovu, a stabilním trhům a měla by zajistit dostupnost dodávek potravin a to, aby se tyto dodávky dostávaly ke spotřebitelům za rozumné ceny. Společná rybářská politika by měla přispět ke strategii Evropa 2020 pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění a napomoci dosažení cílů stanovených v této strategii.
(5)
Unie je smluvní stranou úmluvy UNCLOS (6) a na základě rozhodnutí Rady 98/414/ES (7) smluvní stranou Dohody Organizace spojených národů o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací ze dne 4. prosince 1995 (8) (dále jen „dohoda OSN o rybích populacích“) a na základě rozhodnutí Rady 96/428/ES (9) smluvní stranou Dohody Organizace spojených národů pro výživu a zemědělství k podpoře dodržování mezinárodních opatření na zachování a řízení rybářskými plavidly na volném moři ze dne 24. listopadu 1993 (10).
(6)
Tyto mezinárodní nástroje převážně stanoví povinnosti týkající se zachování zdrojů, zejména povinnosti přijmout opatření na zachování a řízení, jejichž cílem je udržet nebo obnovit mořské zdroje na úrovních, které zaručují maximální udržitelný výnos v mořských oblastech spadajících pod vnitrostátní jurisdikci i na volném moři, a povinnosti spolupracovat za tímto účelem s jinými státy, povinnosti široce uplatňovat při zachování, řízení a využívání rybích populací přístup předběžné opatrnosti, povinnosti zajistit slučitelnost opatření na zachování a řízení, pokud se mořské zdroje vyskytují v mořských oblastech, které mají z hlediska jurisdikce odlišný status, a povinnosti řádně zohlednit jiné oprávněné způsoby využití moří. Společná rybářská politika by proto měla přispět k tomu, aby Unie plnila své mezinárodní závazky v rámci těchto mezinárodních nástrojů. Přijímají-li tedy členské státy opatření na zachování a řízení na základě svých pravomocí stanovených v rámci společné rybářské politiky, měly by rovněž jednat plně v souladu s mezinárodními závazky týkajícími se zachování zdrojů a spolupráce na základě uvedených mezinárodních nástrojů.
(7)
Na Světovém summitu o udržitelném rozvoji v Johannesburgu v roce 2002 se Unie a její členské státy zavázaly postupovat proti pokračujícímu úbytku populací ryb. Unie by tedy měla vylepšit svou společnou rybářskou politiku úpravou míry využívání, aby zajistila, že využívání biologických mořských zdrojů povede v přiměřené lhůtě k obnově a udržení stavu lovených populací nad úrovněmi, které mohou zajistit maximální udržitelný výnos. Této míry využívání by mělo být dosaženo do roku 2015. Dosažení této míry využívání k pozdějšímu datu by mělo být umožněno pouze v tom případě, kdy by její dosažení do roku 2015 vážným způsobem ohrozilo sociální a hospodářskou udržitelnost dotčených rybářských loďstev. Po roce 2015 by mělo být dosaženo této míry využívání co nejdříve a v každém případě nejpozději v roce 2020. Jestliže není k dispozici dostatek vědeckých informací k určení uvedené úrovně, lze zvážit přibližné parametry.
(8)
Rozhodnutí v oblasti řízení týkající se maximálního udržitelného výnosu při smíšeném rybolovu by měla zohlednit, že je obtížné odlovit všechny populace v rámci smíšeného rybolovu na úrovni maximálního udržitelného výnosu současně, zejména pokud vědecké poradenství uvádí, že je velmi těžké zabránit jevu tzv. „blokačních druhů“ (choke species) tím, že budou používána selektivnější lovná zařízení. V takových případech by měly být příslušné vědecké subjekty vyzvány k poskytnutí poradenství ohledně přiměřené míry úmrtnosti dané rybolovem.
(9)
Společná rybářská politika by měla zajistit soudržnost s cíli v oblasti rybolovu stanovenými v rozhodnutí konference smluvních stran Úmluvy o biologické rozmanitosti o strategickém plánu pro biologickou rozmanitost pro období 2011-2020 a s cíli v oblasti biologické rozmanitosti přijatými Evropskou radou ve dnech 25. a 26. března 2010.
(10)
Udržitelné využívání biologických mořských zdrojů by mělo být založeno na přístupu předběžné opatrnosti, který je odvozen ze zásady obezřetnosti uvedené v čl. 191 odst. 2 prvním pododstavci Smlouvy, a to se zřetelem k dostupným vědeckým údajům.
(11)
Společná rybářská politika by měla přispívat k ochraně mořského prostředí, k udržitelnému řízení všech komerčně využívaných druhů a zejména k dosažení dobrého stavu prostředí nejpozději do roku 2020, jak je stanoveno v čl. 1 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/56/ES (11).
(12)
Společná rybářská politika by také měla přispívat k zásobování trhu Unie vysoce výživnými potravinami a ke snížení závislosti trhu Unie na dovozu potravin. Měla by rovněž podporovat přímé a nepřímé vytváření pracovních míst a hospodářský rozvoj v pobřežních oblastech.
(13)
K řízení rybolovu je třeba zavést přístup založený na ekosystému, dopady rybolovných činností na životní prostředí by měly být omezeny a mělo by se zamezit nežádoucím úlovkům a co nejvýrazněji je snížit.
(14)
Je důležité, aby řízení společné rybářské politiky bylo vedeno zásadami řádné správy. Tyto zásady zahrnují rozhodování založené na nejlepším dostupném vědeckém poradenství, široké zapojení zúčastněných stran a dlouhodobý výhled. Úspěšné řízení společné rybářské politiky závisí rovněž na jasném vymezení povinností na unijní, regionální, celostátní a místní úrovni a také na vzájemné slučitelnosti přijatých opatření a jejich souladu s ostatními politikami Unie.
(15)
Společná rybářská politika by měla přispívat ke zlepšení bezpečnostních a pracovních podmínek hospodářských subjektů v odvětví rybolovu.
(16)
Společná rybářská politika by v příslušných případech měla plně zohledňovat zdraví zvířat, jejich dobré životní podmínky a bezpečnost potravin a krmiv.
(17)
Jelikož jsou všechny záležitosti týkající se evropských oceánů a moří vzájemně propojené, společná rybářská politika by měla být prováděna způsobem, který je v souladu s dalšími politikami Unie a který zejména zohledňuje vzájemné vztahy s činností Unie v jiných oblastech námořní politiky. Soudržnost by měla být zajištěna v řízení různých odvětvových politik v rámci Baltského moře, Severního moře, Keltského moře, Biskajského zálivu, pobřeží Iberského poloostrova, oblastí Středozemního a Černého moře.
(18)
Rybářská plavidla Unie by měla mít rovný přístup do vod Unie a ke zdrojům, které podléhají pravidlům společné rybářské politiky.
(19)
Stávající pravidla omezující přístup ke zdrojům v pásmu 12 námořních mil od linií členských států fungovala uspokojivě a napomohla zachování zdrojů tím, že omezila intenzitu rybolovu v nejcitlivější části vod Unie. Tato pravidla rovněž zachovala tradiční rybářské činnosti, na kterých je do velké míry závislý sociální a hospodářský rozvoj některých pobřežních komunit. Tato pravidla by tedy měla platit i nadále. Členské státy by měly usilovat o to, aby rybářům provozujícím drobný, tradiční nebo pobřežní rybolov byl poskytován přednostní přístup.
(20)
Zvláštní pozornosti by se mělo popřípadě dostat malým pobřežním ostrovům závislým na rybolovu, které by měly být podporovány, aby byla zajištěna jejich životaschopnost a prosperita.
(21)
Biologické mořské zdroje v oblasti nevzdálenějších regionů Unie podle čl. 349 prvního pododstavce Smlouvy by měly být pod zvláštní ochranou, neboť přispívají k zachování místního hospodářství těchto území, a to s ohledem na jejich strukturální, sociální a hospodářskou situaci. Některé rybolovné činnosti v těchto vodách by proto měly být omezeny na rybářská plavidla registrovaná v přístavech těchto území.
(22)
S cílem přispět k zachování živých vodních zdrojů a mořských ekosystémů by měla Unie usilovat o ochranu biologicky citlivých oblastí, a to tím, že je označí za chráněné oblasti. V těchto oblastech by mělo být možné omezit nebo zakázat rybolovné činnosti. Při rozhodování o tom, které oblasti by se měly takto označit, je třeba věnovat zvláštní pozornost oblastem, kde je jasně prokázána vysoká koncentrace ryb pod úrovní minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů, a místům tření, jakož i oblastem, které jsou považovány za biogeograficky citlivé. Měly by se rovněž brát v úvahu stávající chráněné oblasti. Pro usnadnění procesu označování by členské státy měly určit vhodné oblasti, včetně oblastí tvořících součást soudržné sítě, a měly by popřípadě navzájem spolupracovat na přípravě společných doporučení a jejich zasílání Komisi. S cílem účinněji zřizovat chráněné oblasti by mělo být možné svěřit Komisi pravomoc, aby tyto oblasti zřídila v rámci víceletého plánu. S cílem zajistit odpovídající úroveň demokratické odpovědnosti a kontroly by měla Komise pravidelně podávat Evropskému parlamentu a Radě zprávy o fungování těchto chráněných oblastí.
(23)
Cíle udržitelného využívání biologických mořských zdrojů se účinněji dosáhne prostřednictvím víceletého přístupu k řízení rybolovu, stanovujícího jakožto prioritu víceleté plány, které odrážejí zvláštnosti různých druhů rybolovu.
(24)
Víceleté plány by měly pokud možno zahrnovat více populací, pokud jsou tyto populace využívány společně. Víceleté plány by měly stanovit rámec pro udržitelné využívání dotčených populací a mořských ekosystémů tím, že definují jasné časové rámce a ochranné mechanismy pro nepředvídaný vývoj. Víceleté plány by se měly rovněž řídit jasně stanovenými cíli pro řízení zdrojů, aby přispěly k udržitelnému využívání příslušných rybích populací a ochraně mořských ekosystémů. Tyto plány by měly být přijaty na základě konzultace s poradními sbory, hospodářskými subjekty v odvětví rybolovu, vědci a jinými zúčastněnými stranami, které mají na řízení rybolovu zájem.
(25)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES (12), směrnice Rady 92/43/EHS (13) a směrnice 2008/56/ES ukládají členským státům určité povinnosti týkající se zvláště chráněných oblastí, zvláštních oblastí ochrany a chráněných mořských oblastí. K provedení těchto opatření by mohlo být třeba přijmout opatření spadající do oblasti působnosti společné rybářské politiky. Je proto vhodné zmocnit členské státy, aby ve vodách pod jejich svrchovaností či jurisdikcí přijímaly opatření pro zachování zdrojů, která jsou nezbytná k plnění jejich povinností podle těchto aktů Unie, pokud taková opatření nemají dopad na zájmy jiných členských států v oblasti rybolovu. V případech, kdy by taková opatření mohla mít dopad na zájmy jiných členských států v oblasti rybolovu, by pravomoc přijímat tato opatření měla být svěřena Komisi a mělo by být využilo regionální spolupráce mezi dotčenými členskými státy.
(26)
Je zapotřebí přijmout opatření ke snížení současných vysokých úrovní nežádoucích úlovků a postupnému odstranění výmětů. Nežádoucí úlovky a výměty představují značné plýtvání a mají nepříznivý dopad na udržitelné využívání biologických mořských zdrojů a mořských ekosystémů, jakož i na finanční životaschopnost rybolovu. Měla by být stanovena a postupně zavedena povinnost vykládky všech úlovků (dále jen „povinnost vykládky“) druhů, na něž se vztahují omezení odlovu, a ve Středozemním moři rovněž úlovků druhů, na něž se vztahují minimální velikosti, které byly uloveny během rybolovných činností ve vodách Unie nebo rybářskými plavidly Unie, a zároveň by měla být zrušena pravidla, která dosud rybáře donucovala k výmětům.
(27)
Povinnost vykládky by měla být zaváděna individuálně pro jednotlivé druhy rybolovu. Rybáři by měli mít možnost nadále provádět výměty u druhů, které podle nejlepšího dostupného vědeckého poradenství vykazují vysokou míru přežití při vypuštění do moře.
(28)
Má-li povinnost vykládky fungovat a mají-li být zmírněny důsledky proměnlivého ročního složení úlovků, mělo by být členským státům umožněno převádět meziročně určité procento kvót.
(29)
V rámci řízení povinnosti vykládky je nezbytné, aby členské státy vynaložily maximální úsilí ke snížení nežádoucích úlovků. Za tímto účelem musí mít vysokou prioritou zlepšení selektivních rybolovných technik pro zamezení nežádoucím úlovkům a pro jejich co nejvýraznější možné snížení. Je důležité, aby členské státy rozdělily kvóty mezi plavidla v kombinaci, která co nejlépe odpovídá předpokládanému složení druhů v rybolovné oblasti. V případě nesouladu mezi dostupnými kvótami a skutečným způsobem rybolovu by členské státy měly zvážit úpravu prostřednictvím výměny kvót s jinými členskými státy, a to i na trvalém základě. Členské státy by rovněž měly zvážit usnadnění společného využívání individuálních kvót majiteli plavidel, například na úrovni organizací producentů nebo skupin majitelů plavidel. Členské státy by konečně měly zvážit započítání druhů ulovených jako vedlejší úlovek oproti kvótě cílového druhu v závislosti na stavu druhu uloveného jako vedlejší úlovek z hlediska ochrany.
(30)
Způsoby využití vykládek úlovků ryb, které nedosahují minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů, by měly být omezené a neměly by zahrnovat prodej pro lidskou spotřebu.
(31)
Vzhledem k nežádoucím úlovkům, které jsou nevyhnutelné i při používání všech opatření pro jejich snížení, by se pro rybolov, na nějž se vztahuje povinnost vykládky, měly stanovit určité výjimky de minimis z povinnosti vykládky, a to zejména prostřednictvím víceletých plánů.
(32)
S výhradou vědeckého poradenství a aniž by byly ohroženy cíle maximálního udržitelného výnosu a aniž by došlo ke zvýšení úmrtnosti ryb způsobené rybolovem, mělo by při uplatňování povinnosti vykládky, včetně povinnosti dokumentace úlovků, být možné zvýšit související rybolovná práva, aby se zohlednila skutečnost, že ryby, které byly dříve předmětem výmětů, budou součástí vykládky.
(33)
Přístup k rybolovu by měl být založen na transparentních a objektivních kritériích zahrnujících kritéria environmentální, sociální a hospodářské povahy. Členské státy by měly podpořit odpovědný rybolov poskytováním pobídek hospodářským subjektům lovícím způsobem, který je nejméně škodlivý pro životní prostředí, a co nejprospěšnější pro společnost.
(34)
U populací, pro které nebyl stanoven žádný víceletý plán, by míra využívání poskytující maximální udržitelný výnos měla být zajištěna stanovením omezení odlovů nebo intenzity rybolovu. Pokud není k dispozici dostatek údajů, měl by být rybolov řízen na základě přibližných parametrů.
(35)
S ohledem na nejistý hospodářský stav odvětví rybolovu a závislost některých pobřežních komunit na rybolovu je nutné zajistit relativní stabilitu rybolovných činností rozdělením rybolovných práv mezi členské státy na základě předvídatelného podílu populací pro každý členský stát.
(36)
Vzhledem k dočasné biologické situaci populací by tato relativní stabilita rybolovných činností měla ochránit regiony, kde je místní obyvatelstvo obzvláště závislé na rybolovu a činnostech s ním souvisejících, a plně zohlednit zvláštní potřeby těchto regionů, jak o tom rozhodla Rada ve svém usnesení ze dne 3. listopadu 1976 (14), a zejména v příloze VII tohoto usnesení.
(37)
V tomto smyslu by tedy měl být chápán koncept relativní stability.
(38)
Komise by měla být zmocněna přijmout dočasná opatření v případě vážné hrozby pro zachování biologických mořských zdrojů nebo mořského ekosystému v důsledku rybolovných činností, která vyžaduje okamžitou akci. Tato opatření by měla být zavedena ve stanovených lhůtách a platit po přesně vymezenou dobu.
(39)
Členské státy by měly na regionální úrovni spolupracovat za účelem přijímání společných doporučení a jiných nástrojů pro vytváření a provádění opatření pro zachování zdrojů a opatření majících dopad na rybolovnou činnost v oblastech chráněných podle práva životního prostředí. V rámci regionální spolupráce by Komise měla přijímat opatření pro zachování zdrojů prostřednictvím prováděcích aktů nebo aktů v přenesené pravomoci pouze tehdy, jestliže se všechny příslušné členské státy v daném regionu dohodnou na společném doporučení. Není-li k dispozici společné doporučení, měla by Komise předložit návrh příslušných opatření podle Smlouvy.
(40)
Členské státy by měly mít pravomoc přijímat opatření pro zachování a řízení zdrojů, pokud jde o populace ve vodách Unie, platná pouze pro rybářská plavidla Unie plující pod jejich vlajkou.
(41)
Členské státy by ve svých pásmech o šířce 12 námořních mil měly mít pravomoc přijímat opatření pro zachování a řízení zdrojů platná pro všechna rybářská plavidla Unie za předpokladu, že tato opatření použitelná na rybářská plavidla Unie z jiných členských států jsou nediskriminační, proběhla předběžná konzultace s ostatními dotčenými členskými státy a Unie nepřijala opatření, která se zvlášť zabývají zachováním a řízením zdrojů v dotyčném pásmu 12 námořních mil.
(42)
Členské státy by měly mít možnost zavést systém převoditelných koncesí k rybolovu.
(43)
Členské státy by měly přijmout zvláštní opatření s cílem přizpůsobit počet rybářských plavidel Unie dostupným zdrojům, a to na základě svých posouzení vyváženosti rybolovné kapacity jejich loďstev a rybolovných práv, která mají k dispozici. Tato posouzení by měla být vypracována v souladu s pokyny Komise a uvedena ve výroční zprávě, která bude předána Komisi. Tyto zprávy by měly být zveřejněny. Každý členský stát by měl mít možnost zvolit si opatření a nástroje, které hodlá přijmout ke snížení nadměrné rybolovné kapacity.
(44)
Kromě toho by se pro účely řízení a úpravy rybolovné kapacity měly zachovat povinné maximální stropy kapacity loďstev a vnitrostátní režimy vstupu a výstupu v souvislosti s finančními prostředky určenými na vyřazování plavidel z provozu.
(45)
Členské státy by měly zaznamenávat nejnutnější informace o vlastnostech a činnostech rybářských plavidel Unie plujících pod jejich vlajkou. Tyto záznamy je třeba zpřístupnit Komisi pro účely sledování velikosti loďstev členských států.
(46)
Řízení rybolovu založené na nejlepším dostupném vědeckém poradenství vyžaduje harmonizované, spolehlivé a přesné soubory údajů. Členské státy by proto měly shromažďovat údaje o loďstvech a jejich rybolovných činnostech, zejména biologické údaje o úlovcích, včetně výmětů, a informace ze zjišťování o populacích ryb a o možných ekologických dopadech rybolovných činností na mořský ekosystém. Členské státy by měly spravovat shromážděné údaje a zpřístupňovat je konečným uživatelům a jiným zúčastněným stranám. Členské státy by měly spolupracovat navzájem a s Komisí při koordinování činností shromažďování údajů. Členské státy by při shromažďování údajů měly případně spolupracovat s třetími zeměmi. Členské státy by měly poskytovat Komisi pro účely jejího posouzení výroční zprávy o svých činnostech v oblasti shromažďování údajů, které se zveřejní.
(47)
Shromažďování údajů by mělo zahrnovat údaje, které usnadní hospodářské posouzení podniků působících v odvětví rybolovu, v akvakultuře a v odvětví zpracování produktů rybolovu a akvakultury a posouzení vývoje zaměstnanosti v těchto odvětvích.
(48)
Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství (VTHVR), zřízený rozhodnutím Komise 2005/629/ES (15), může být konzultován, pokud jde o záležitosti týkající se zachování a řízení biologických mořských zdrojů, s cílem zajistit potřebnou pomoc vysoce kvalifikovaných vědeckých pracovníků, zejména při uplatňování biologických, hospodářských, environmentálních, sociálních a technických oborů.
(49)
Je třeba posílit vědeckou činnost v odvětví rybářství zaměřenou na rozvoj politik prostřednictvím shromažďování vnitrostátních vědeckých údajů o rybolovu, programů pro výzkum a inovace prováděných v koordinaci s dalšími členskými státy a pomocí rámců Unie pro výzkum a inovace. Je třeba rovněž podporovat lepší spolupráci mezi tímto odvětvím a vědci.
(50)
Unie by měla podporovat cíle společné rybářské politiky na mezinárodní úrovni s cílem zajistit, aby rybolovná činnost Unie mimo vody Unie vycházela ze stejných zásad a norem, jako jsou ty, které se používají na základě práva Unie, a podporovat rovné podmínky pro hospodářské subjekty Unie a hospodářské subjekty třetích zemí. Za tímto účelem by měla Unie usilovat o vedoucí postavení při posilování výkonnosti regionálních a mezinárodních organizací, s cílem umožnit jim lépe chránit a řídit mořské živé zdroje v jejich oblasti působnosti, kromě jiného potíráním nedovoleného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu. Unie by měla spolupracovat se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi s cílem zlepšit dodržování mezinárodních opatření, včetně potírání nedovoleného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu. Postoje Unie by měly být založeny na nejlepším dostupném vědeckém poradenství.
(51)
Dohody o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu uzavřené s třetími zeměmi by měly zajistit, aby rybolovné činnosti Unie ve vodách třetí země byly založeny na nejlepším dostupném vědeckém poradenství a příslušné výměně informací, čímž se zajistí udržitelné využívání biologických mořských zdrojů, transparentnost, pokud jde o určování přebytku, a tudíž řízení zdrojů, které je slučitelné s cíli společné rybářské politiky. Tyto dohody, které poskytují přístup ke zdrojům přiměřeným zájmům loďstva Unie výměnou za finanční příspěvek od Unie, by měly přispět k zavedení stanovení vysoce kvalitního rámce správy, aby se tak zajistila zejména účinná opatření ke sběru údajů, sledování, kontrole a dohledu.
(52)
Dodržování demokratických zásad a lidských práv stanovených ve Všeobecné deklaraci lidských práv a jiných příslušných mezinárodních nástrojích týkajících se lidských práv a dodržování zásady právního státu by mělo tvořit základní prvek dohod o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu, které by měly obsahovat zvláštní ustanovení o lidských právech. Vložení ustanovení o lidských právech do dohod o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu by mělo být plně v souladu s celkovými cíli politiky Unie v oblasti rozvoje.
(53)
Akvakultura by měla přispět k zachování udržitelného potenciálu produkce potravin v celé Unii, aby byla zaručena dlouhodobá potravinová bezpečnost, včetně dodávek potravin, jakož i růst a zaměstnanost pro občany Unie a aby se napomohlo vyhovět rostoucí světové poptávce po potravinách z vodních organismů.
(54)
Ve strategii Komise pro udržitelný rozvoj evropské akvakultury přijaté v roce 2009, kterou uvítala a podpořila Rada a uvítal Evropský parlament, byla zmíněna potřeba vytvoření a podpory rovných podmínek pro akvakulturu jako základ pro její udržitelný rozvoj.
(55)
Činnosti v oblasti akvakultury v Unii jsou ovlivňovány různými podmínkami přesahujícími vnitrostátní hranice, i pokud jde o udělování povolení hospodářským subjektům. Je tudíž třeba vypracovat strategické směry Unie pro vnitrostátní strategické plány s cílem zvýšit konkurenceschopnost odvětví akvakultury, podpořit jeho rozvoj a inovace a podnítit hospodářskou činnost, diverzifikaci a zlepšení kvality života v pobřežních a vnitrozemských oblastech. Dále je třeba vytvořit mechanismy výměny informací a osvědčených postupů mezi členskými státy prostřednictvím otevřené metody koordinace vnitrostátních opatření týkajících se bezpečnosti podnikání, přístupu do vod a prostoru Unie a zjednodušení postupů udělování licencí.
(56)
Zvláštní povaha akvakultury vyžaduje poradní sbor ke konzultaci se zúčastněnými stranami o prvcích politik Unie, které by mohly mít dopad na akvakulturu.
(57)
Je třeba posílit konkurenceschopnost odvětví rybolovu a akvakultury Unie a provést zjednodušení, které by podpořilo lepší řízení činností tohoto odvětví v oblasti produkce a uvádění na trh. Společná organizace trhů pro produkty rybolovu a akvakultury by měla zajistit rovné podmínky pro všechny produkty rybolovu a akvakultury uváděné na trh Unie bez ohledu na jejich původ, měla by umožnit spotřebitelům lépe se rozhodovat na základě dostupných informací a podpořit odpovědnou spotřebu a měla by zlepšit hospodářské znalosti a vědomosti o trzích Unie v rámci celého dodavatelského řetězce.
(58)
Společná organizace trhů by měla být provedena v souladu s mezinárodními závazky Unie, zejména co se týče ustanovení Světové obchodní organizace.
(59)
K zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky je třeba zavést účinný systém pro kontroly, inspekce a prosazování, který by zahrnoval boj proti nezákonným, nehlášeným a neregulovaným rybolovným činnostem.
(60)
V rámci režimu Unie pro kontrolu, inspekci a vynucování je třeba podpořit používání moderních a účinných technologií. Je třeba, aby členské státy a Komise měly možnost provádět pilotní projekty týkající se nových kontrolních technologií a systémů pro správu údajů.
(61)
Aby se zajistily srovnatelné podmínky v různých členských státech, pokud jde o uplatňování pravidel pro kontrolu a vynucování, měla by se podpořit spolupráce mezi členskými státy při stanovování účinných, přiměřených a odrazujících sankcí.
(62)
Aby se zajistilo zapojení hospodářských subjektů do sběru údajů prováděného Unií a do režimu Unie pro kontrolu, inspekci a vynucování, měly by mít členské státy možnost od svých hospodářských subjektů vyžadovat, aby přiměřeně přispívali na odpovídající provozní náklady.
(63)
Cílů společné rybářské politiky nemůže být uspokojivě dosaženo pouze na úrovni členských států z důvodů obtíží, s nimiž se potýkají při rozvoji odvětví rybolovu a jeho řízení, a z důvodu omezených finančních prostředků členských států. V zájmu přispění k dosažení těchto cílů by proto měla být poskytnuta víceletá finanční pomoc zaměřená na priority společné rybářské politiky Unie a uzpůsobená zvláštním rysům odvětví rybolovu v jednotlivých členských státech.
(64)
Je třeba, aby finanční pomoc Unie byla podmíněna dodržováním pravidel společné rybářské politiky členskými státy i hospodářskými subjekty včetně majitelů plavidel. S výhradou přijetí zvláštních pravidel, by měla být finanční pomoc přerušena, pozastavena nebo upravena v případě nedodržení konkrétní povinnosti podle společné rybářské politiky členským státem nebo v případě vážného porušení těchto pravidel hospodářským subjektem.
(65)
Dialog se zúčastněnými stranami se ukázal být zásadní pro dosažení cílů společné rybářské politiky. Vzhledem k rozdílným podmínkám ve vodách Unie a větší regionalizaci společné rybářské politiky je třeba, aby poradní sbory umožnily v rámci provádění společné rybářské politiky využívat znalosti a zkušenosti všech zúčastněných stran.
(66)
S ohledem na zvláštní charakter nejvzdálenějších regionů, akvakultury, trhů a Černého moře je vhodné pro každou tuto oblast vytvořit nový poradní sbor.
(67)
Na Komisi by měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy, pokud jde o přijetí opatření pro zachování zdrojů doprovázející některé povinnosti členských států v oblasti životního prostředí, přizpůsobení povinnosti vykládky za účelem souladu s mezinárodními závazky Unie, rozšíření povinnosti vykládky na další druhy prostřednictvím procesu regionalizace, přijetí zvláštních plánu výmětů prostřednictvím procesu regionalizace, přijetí výjimek de minimis z povinnosti vykládky, jestliže nebylo přijato žádné jiné prováděcí opatření pro uvedenou povinnost, a stanovení podrobností ohledně fungování poradních sborů. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(68)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by Komisi měly být svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o dočasná opatření k odvrácení vážné hrozby pro ochranu biologických mořských zdrojů, režim vstupu a výstupu při řízení loďstva a pro zaznamenávání, formát a předávání údajů pro rejstřík rybářského loďstva Unie. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (16).
(69)
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení jeho cílů.
(70)
Rozhodnutí Rady 2004/585/ES (17) by mělo být zrušeno, jakmile vstoupí v platnost odpovídající pravidla podle tohoto nařízení.
(71)
Z důvodu množství a významu změn, které mají být provedeny, by nařízení (ES) č. 2371/2002 mělo být zrušeno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
1. Společná rybářská politika se vztahuje na:
a)
zachování, biologických mořských zdrojů a řízení rybolovu a loďstev, jež tyto zdroje využívají;
b)
v souvislosti s opatřeními v oblasti tržních a finančních opatření na podporu provádění společné rybářské politiky: na biologické sladkovodní zdroje, akvakulturu a na zpracování a uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh.
2. Společná rybářská politika se vztahuje na činnosti uvedené v odstavci 1, pokud jsou prováděny:
a)
na území členských států, na které se vztahuje Smlouva;
b)
ve vodách Unie, včetně činností prováděných rybářskými plavidly plujícími pod vlajkou třetích zemí nebo v těchto zemích registrovanými;
c)
rybářskými plavidly Unie mimo vody Unie; nebo
d)
státními příslušníky členských států, aniž je dotčena prvořadá odpovědnost státu vlajky.
Článek 2
Cíle
1. Společná rybářská politika musí zajistit, aby činnosti v oblasti rybolovu a akvakultury byly dlouhodobě udržitelné z hlediska životního prostředí a byly řízeny způsobem, jenž je v souladu s cíli dosáhnout přínosů v hospodářské a sociální oblasti a v oblasti zaměstnanosti a přispět k dostupnosti dodávek potravin.
2. Společná rybářská politika musí uplatňovat přístup předběžné opatrnosti v oblasti řízení rybolovu a jejím účelem je zajistit, aby využívání živých biologických mořských zdrojů obnovilo a zachovalo stavy lovených druhů nad úrovněmi, které mohou poskytnout maximální udržitelný výnos.
K dosažení cíle postupné obnovy a zachování rybích populací na úrovních biomasy schopných poskytnout maximální udržitelný výnos bude pokud možno postupně a přírůstkově dosaženo míry využití pro maximální udržitelný výnos do roku 2015 a pro všechny populace nejpozději do roku 2020.
3. Společná rybářská politika musí provádět ekosystémový přístup k řízení rybolovu, aby zajistila, že nepříznivé dopady rybolovných činností na mořský ekosystém budou minimalizovány, a musí se snažit zajistit, aby při činnostech v oblasti akvakultury a rybolovu nedocházelo ke zhoršování mořského prostředí.
4. Společná rybářská politika musí přispívat ke shromažďování vědeckých údajů.
5. Společná rybářská politika musí zejména:
a)
postupně v jednotlivých případech a se zohledněním nejlepšího dostupného vědeckého poradenství odstranit výměty zamezením případným nežádoucím úlovkům a jejich co nejvýraznějším možným snížením a postupným zajištěním vykládání úlovků;
b)
v případě nutnosti co nejlépe využít nežádoucí úlovky, aniž by se zároveň vytvořil trh s takovými úlovky, které nedosahují minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů;
c)
zajistit podmínky pro hospodářsky životaschopné a konkurenceschopné rybolovné a zpracovatelské odvětví a činnosti na pevnině související s rybolovem;
d)
stanovit opatření pro přizpůsobení rybolovné kapacity loďstev úrovním rybolovných práv, které jsou v souladu s odstavcem 2, s cílem provozovat hospodářsky životaschopná loďstva bez nadměrného využívání biologických mořských zdrojů;
e)
podporovat rozvoj udržitelných činností Unie v oblasti akvakultury s cílem přispět k zajišťování dodávek a zabezpečení potravin a zaměstnanosti;
f)
přispívat k přiměřené životní úrovni pro ty, kdo závisejí na rybolovných činnostech s ohledem na pobřežní rybolov a sociálně ekonomické aspekty;
g)
přispívat k účinnému a transparentnímu vnitřnímu trhu s produkty rybolovu a akvakultury a přispívat k zajištění rovných podmínek pro produkty rybolovu a akvakultury uváděné na trh v Unii;
h)
zohlednit zájmy spotřebitelů i producentů;
i)
podpořit pobřežní rybolovné činnosti při zohlednění sociálně ekonomických aspektů;
j)
zajistit soulad s právními předpisy Unie v oblasti životního prostředí, zejména s cílem dosáhnout dobrého stavu prostředí do roku 2020 podle čl. 1 odst. 1 směrnice 2008/56/ES, a rovněž s dalšími politikami Unie.
Článek 3
Zásady řádné správy
Společná rybářská politika se musí řídit následujícími zásadami řádné správy:
a)
jasné vymezení odpovědností na úrovni Unie a na regionální, vnitrostátní a místní úrovni;
b)
zohlednění regionálních zvláštností prostřednictvím regionalizovaného přístupu;
c)
stanovení opatření v souladu s nejlepším dostupným vědeckým poradenstvím;
d)
dlouhodobý náhled;
e)
efektivita administrativních nákladů;
f)
vhodné zapojení zúčastněných stran, zejména poradních sborů, ve všech fázích od vypracování po provádění opatření;
g)
prvořadá odpovědnost státu vlajky;
h)
soulad s ostatními politikami Unie.
i)
využívání posouzení dopadů podle potřeby;
j)
soudržnost mezi vnitřním a vnějším rozměrem společné rybářské politiky;
k)
transparentnost při zpracovávání údajů v souladu se stávajícími právními požadavky, s patřičným respektováním soukromého života, ochranou osobních údajů a pravidel důvěrnosti; dostupnost údajů pro příslušné vědecké subjekty, jiné subjekty se zájmem o vědecké poznatky nebo řízení a další vymezené konečné uživatele.
Článek 4
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„vodami Unie“ vody spadající pod svrchovanost nebo do jurisdikce členských států s výjimkou vod přiléhajících k územím uvedeným v příloze II Smlouvy;
2)
„biologickými mořskými zdroji“ dostupné a dosažitelné živé mořské vodní druhy, včetně anadromních a katadromních druhů během jejich života v moři;
3)
„biologickými sladkovodními zdroji“ dostupné a dosažitelné živé sladkovodní druhy;
4)
„rybářským plavidlem“ jakékoli plavidlo vybavené pro účely obchodního využívání mořských biologických zdrojů nebo pastí na tuňáka obecného.
5)
„rybářským plavidlem Unie“ rybářské plavidlo plující pod vlajkou členského státu a zapsané v Unii;
6)
„vstupem do rybářského loďstva“ rozumí zápis rybářského plavidla do rejstříku rybářských plavidel členského státu;
7)
„maximálním udržitelným výnosem“ nejvyšší teoretický vyvážený výnos, který je možné nepřetržitě v průměru získávat z populace za stávajících průměrných environmentálních podmínek, aniž by byl významně narušen proces reprodukce;
8)
„přístupem předběžné opatrnosti v oblasti řízení rybolovu“ v souladu s článkem 6 dohody OSN o rybích populacích přístup, podle kterého by nedostatek příslušných vědeckých údajů neměl být důvodem k odložení nebo nepřijetí řídicích opatření pro zachování cílových druhů, přidružených nebo závislých druhů a necílových druhů a jejich životního prostředí;
9)
„ekosystémovým přístupem k řízení rybolovu“ integrovaný přístup k řízení rybolovu v rámci ekologicky účelných hranic, který usiluje o řízení využívání přírodních zdrojů s ohledem na rybolov a jiné lidské činnosti, při zachování jak biologického bohatství, tak biologických procesů nezbytných k ochraně složení, struktury a fungování stanovišť příslušného ekosystému, a při zohlednění poznatků i nejistých údajů o biotických, abiotických a lidských složkách ekosystémů;
10)
„výměty“ úlovky, které se vracejí zpět do moře;
11)
„rybolovem s malým dopadem“ používání selektivních rybolovných postupů, jež mají nízký škodlivý dopad na mořské ekosystémy nebo se případně vyznačují nízkými hodnotami emisí z paliv;
12)
„selektivním rybolovem“ rybolov pomocí rybolovných metod či zařízení, jež v průběhu rybolovu umožňují cíleně lovit organismy podle jejich velikosti a druhu a umožňují, aby necílové druhy nebyly loveny nebo aby byly bez újmy vráceny zpět do moře;
13)
„mírou úmrtnosti způsobenou rybolovem“ míra, v níž se v daném období v rámci rybolovné činnosti odloví z populace biomasa nebo jedinci;
14)
„populací“ biologické mořské zdroje, které se vyskytují v dané oblasti řízení;
15)
„omezením odlovu“ podle potřeby buď množstevní omezení úlovků populace ryb nebo skupiny populací ryb během daného období, pokud se na tyto populace ryb nebo skupiny populací ryb vztahuje povinnost vykládky, nebo množstevní omezení vykládek populace ryb nebo skupiny populací ryb během daného období, na které se povinnost vykládky nevztahuje;
16)
„referenčními body pro zachování“ hodnoty parametrů rybí populace (jako je biomasa nebo míra úmrtnosti způsobená rybolovem) používané při řízení rybolovu, například pokud jde o přijatelnou úroveň biologického rizika nebo požadovanou úroveň výnosu;
17)
„minimální referenční velikostí pro zachování zdrojů“ velikost žijících mořských vodních druhů stanovená právními předpisy Unie s přihlédnutím k dospělosti, pod kterou se uplatňují omezení nebo pobídky zaměřené na zamezování odlovu v rámci rybolovné činnosti; tato velikost v příslušných případech nahrazuje minimální velikost při vykládce;
18)
„populací v rámci bezpečných biologických limitů“ populace, u níž je vysoce pravděpodobné, že její odhadovaná biomasa reprodukující se populace na konci předchozího roku je nad hranicí referenčního bodu biomasy (Blim) a její odhadovaná míra úmrtnosti způsobená rybolovem v předchozím roce je pod hranicí referenčního bodu míry úmrtnosti způsobené rybolovem (Flim);
19)
„ochranou“ preventivní opatření, jejichž cílem je zabránit nežádoucím situacím;
20)
„technickým opatřením“ opatření, které stanoví podmínky používání a strukturu lovných zařízení a omezení přístupu do rybolovných oblastí, a tím reguluje druhové a velikostní složení úlovků a dopady na části ekosystémů v důsledku rybolovných činností;
21)
„intenzitou rybolovu“ součin kapacity a činnosti rybářského plavidla; pro skupinu plavidel součet intenzit rybolovu všech plavidel ve skupině;
22)
„členským státem s přímým zájmem na řízení“ členský stát, jehož zájem se zakládá na rybolovných právech nebo rybolovu prováděném ve výlučné hospodářské zóně dotčeného členského státu nebo - ve Středozemním moři - na tradičním rybolovu na volném moři;
23)
„převoditelnými koncesemi k rybolovu“ odvolatelné nároky uživatele na konkrétní část rybolovných práv přidělených členskému státu nebo stanovených v plánech řízení přijatých členským státem v souladu s článkem 19 nařízení Rady (ES) č. 1967/2006 (18), které může držitel převést;
24)
„rybolovnou kapacitou“ prostornost plavidla v GT (hrubá prostornost) a jeho výkon v kW (kilowatty), jak jsou definovány v článcích 4 a 5 nařízení Rady (EHS) č. 2930/86 (19);
25)
„akvakulturou“ pěstování nebo chov vodních organismů za použití postupů určených ke zvýšení produkce těchto organismů nad přirozenou kapacitu životního prostředí, přičemž tyto organismy zůstávají po dobu pěstování nebo chovu majetkem fyzické nebo právnické osoby až do doby svého sběru a po tuto dobu;
26)
„licencí k rybolovu“ licence ve smyslu čl. 4 bodu 9 nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 (20);
27)
„oprávněním k rybolovu“ oprávnění ve smyslu čl. 4 bodu 10 nařízení (ES) č. 1224/2009;
28)
„rybolovnou činností“ vyhledávání ryb, nahazování, kladení, vlečení a vytahování lovného zařízení, naložení úlovku na palubu, překládka, uchovávání na palubě, zpracovávání na palubě, přemísťování, umísťování do klecí, výkrm a vykládka ryb a produktů rybolovu;
29)
„produkty rybolovu“ vodní organismy vzešlé z jakékoli rybolovné činnosti nebo produkty z nich získané;
30)
„hospodářským subjektem“ fyzická nebo právnická osoba, která provozuje nebo vlastní jakýkoli podnik vykonávající jakékoli činnosti související s jakoukoli fází produkce, zpracování, uvádění na trh, distribuce a maloobchodního prodeje produktů rybolovu a akvakultury;
31)
„závažným porušením předpisů“ porušení, které je jako takové definováno příslušnými právními předpisy Unie, včetně čl. 42 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 (21) a čl. 90 odst. 1 nařízení (ES) č. 1224/2009;
32)
„konečným uživatelem vědeckých údajů“ subjekt se zájmem o vědeckou analýzu údajů v odvětví rybolovu pro účely výzkumu nebo řízení;
33)
„přebytky přípustného odlovu“ ta část přípustného odlovu, již pobřežní stát neodloví, takže celková míra využívání jednotlivých populací zůstává pod úrovněmi, které umožňují samoobnovu, a populace lovených druhů jsou udržovány nad požadovanými úrovněmi stanovenými na základě nejlepšího dostupného vědeckého poradenství;
34)
„produkty akvakultury“ vodní organismy v jakémkoli stadiu svého životního cyklu vzešlé z jakékoli činnosti akvakultury nebo produkty z nich získané;
35)
„biomasou reprodukující se populace“ odhad hmotnosti ryb konkrétní populace, které se v určenou dobu reprodukují, včetně samců i samiček a ryb, které se rozmnožují živorodým způsobem;
36)
„smíšeným rybolovem“ rybolov, v němž se vyskytuje více druhů a při němž je pravděpodobné, že dojde ve stejné rybolovné operaci k odlovu různých druhů;
37)
„dohodami o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu“ mezinárodní dohody uzavřené s třetím státem za účelem získání přístupu do vod a ke zdrojům s cílem udržitelně využívat určitou část přebytku mořských biologických zdrojů výměnou za finanční kompenzaci od Unie, která může zahrnovat odvětvovou podporu;
2. Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto zeměpisné definice zeměpisných oblastí:
a)
„Severním mořem“ se rozumí oblasti ICES (22) IIIa a IV;
b)
„Baltským mořem“ se rozumí oblasti ICES IIIb, IIIc a IIId;
c)
„severozápadními vodami“ se rozumí oblasti ICES V (vyjma Va a v případě Vb pouze vody Unie), VI a VII;
d)
„jihozápadními vodami“ se rozumí oblasti ICES VIII, IX a X (vody v okolí Azor) a oblasti CECAF (23) 34.1.1, 34.1.2 a 34.2.0 (vody v okolí Madeiry a Kanárských ostrovů);
e)
„Středozemním mořem“ se rozumí mořské vody Středozemního moře na východ od 5°36′ západní délky;
f)
„Černým mořem“ zeměpisná podoblast GFCM definovaná v usnesení GFCM/33/2009/2.
ČÁST II
PŘÍSTUP DO VOD
Článek 5
Obecná pravidla pro přístup do vod
1. Rybářská plavidla Unie musí mít rovný přístup do vod a ke zdrojům ve všech jiných vodách Unie, než jsou vody uvedené v odstavcích 2 a 3, s výhradou opatření přijatých podle části III.
2. Členské státy jsou do 31. prosince 2022 oprávněny ve vodách do 12 námořních mil od základních linií, které jsou pod jejich svrchovaností nebo jurisdikcí, omezit rybolov na rybářská plavidla, která tradičně působí v těchto vodách z přístavů na přilehlém pobřeží,. Tímto oprávněním nejsou dotčena pravidla pro rybářská plavidla Unie, která plují pod vlajkou jiných členských států v rámci stávajících sousedských vztahů mezi členskými státy, a opatření uvedená v příloze I, která pro každý členský stát stanoví zeměpisné oblasti v rámci pobřežních pásem jiných členských států, kde se tyto činnosti provozují, a druhy, kterých se tyto činnosti týkají. Členské státy informují Komisi o omezeních zavedených podle tohoto odstavce.
3. Ve vodách do 100 námořních mil od základních linií nejvzdálenějších regionů Unie podle čl. 349 prvního pododstavce Smlouvy jsou dotyčné členské státy oprávněny do 31. prosince 2022 omezit rybolov na plavidla zapsaná v přístavech těchto území. Výjimku tvoří plavidla Unie, která tradičně loví v těchto vodách, pokud tato plavidla nepřekračují tradičně používanou intenzitu rybolovu. Členské státy informují Komisi o omezeních zavedených podle tohoto odstavce.
4. Opatření, která se použijí po uplynutí platnosti úprav stanovených v odstavcích 2 a 3, budou přijata do 31. prosince 2022.
ČÁST III
OPATŘENÍ PRO ZACHOVÁNÍ A UDRŽITELNÉ VYUŽÍVÁNÍ BIOLOGICKÝCH MOŘSKÝCH ZDROJŮ
HLAVA I
Opatření pro zachování zdrojů
Článek 6
Obecná ustanovení
1. Unie přijme opatření pro zachování zdrojů uvedená v článku 7 za účelem splnění cílů společné rybářské politiky, které spočívají v zachování a udržitelném využívání biologických mořských zdrojů, jak jsou stanoveny v článku 2.
2. Při uplatňování tohoto nařízení Komise konzultuje příslušné poradní orgány a příslušné vědecké subjekty. Opatření pro zachování zdrojů se přijímají s přihlédnutím k dostupnému vědeckému, technickému a ekonomickému poradenství, včetně zpráv vypracovaných Vědeckotechnickým a hospodářským výborem pro rybářství (VTHVR) a jinými poradními orgány, poradenství poskytnutého poradními sbory a společných doporučení členských států podle článku 18.
3. Členské státy mohou navzájem spolupracovat pro účely přijetí opatření podle článků 11, 15 a 18.
4. Členské státy navzájem koordinují svou činnost před přijetím vnitrostátních opatření podle čl. 20 odst. 2.
5. V konkrétních případech, zejména pokud jde o oblast Středomoří, mohou být členské státy zmocněny přijímat právně závazné akty v oblasti společné rybářské politiky, včetně opatření pro zachování zdrojů. Podle potřeby se použije článek 18.
Článek 7
Druhy opatření pro zachování zdrojů
1. Opatření pro zachování a udržitelné využívání biologických mořských zdrojů mohou kromě jiného zahrnovat:
a)
víceleté plány podle článků 9 a 10;
b)
cíle pro zachování a udržitelné využívání populací a související opatření pro minimalizaci dopadu rybolovu na mořské prostředí;
c)
opatření pro přizpůsobení rybolovné kapacity rybářských plavidel dostupným rybolovným právům;
d)
pobídky, včetně pobídek hospodářské povahy, jako jsou rybolovná práva, s cílem podpořit postupy při rybolovu, které přispívají k selektivnějšímu rybolovu, zamezení případným nežádoucím úlovkům a jejich co nejvýraznějšímu možnému snížení a k rybolovu s nízkým dopadem na mořský ekosystém a rybolovné zdroje;
e)
opatření ke stanovení a přidělení rybolovných práv;
f)
opatření za účelem plnění cílů stanovených v článku 15;
g)
minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů;
h)
pilotní projekty týkající se alternativních způsobů řízení rybolovu a lovných zařízení, které zvyšují selektivitu nebo minimalizují negativní dopad rybolovných činností na mořské prostředí;
i)
opatření nezbytná pro dodržení povinností podle právních předpisů Unie týkajících se životního prostředí přijatá podle článku 11;
j)
technická opatření uvedená v odstavci 2.
2. Technická opatření mohou zahrnovat mimo jiné:
a)
vlastnosti lovných zařízení a pravidla týkající se jejich používání;
b)
specifikace týkající se konstrukce lovných zařízení, včetně:
i)
úprav nebo doplňkových zařízení na zlepšení selektivity nebo pro minimalizaci negativního dopadu na ekosystém;
ii)
úprav nebo doplňkových zařízení ke snížení vedlejších úlovků ohrožených, bezprostředně ohrožených a chráněných druhů a ke snížení dalších nežádoucích úlovků;
c)
omezení nebo zákaz používání určitých lovných zařízení a provádění rybolovných činností v určitých oblastech nebo obdobích;
d)
požadavky na rybářská plavidla na ukončení činnosti ve vymezené oblasti po vymezenou minimální dobu za účelem ochrany dočasných nahromadění ohrožených druhů, ryb ve tření, ryb pod minimální referenční velikostí pro zachování zdrojů a jiných zranitelných mořských zdrojů;
e)
konkrétní opatření na minimalizaci negativního dopadu rybolovných činností na biologickou rozmanitost moří a mořské ekosystémy, včetně opatření pro zamezení případným nežádoucím úlovkům a jejich co nejvýraznějšímu možnému snížení;
Článek 8
Zřízení oblastí na obnovu rybích populací
1. Unie při patřičném zohlednění stávajících oblastí ochrany usiluje o zřízení chráněných oblastí na základě jejich biologické citlivosti, včetně oblastí, kde je jasně prokázána vysoká koncentrace ryb pod úrovní minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů, a oblastí tření ryb. V takových oblastech mohou být rybolovné činnosti omezeny nebo zakázány s cílem přispět k zachování živých vodních zdrojů a mořských ekosystémů. Unie i nadále poskytuje dodatečnou ochranu stávajícím biologicky citlivým oblastem.
2. Pro tyto účely členské státy určí, je-li to možné, vhodné oblasti, které mohou tvořit součást soudržné sítě, a popřípadě vypracují společná doporučení v souladu s čl. 18 odst. 7, aby umožnily Komisi předložit návrh v souladu se Smlouvou.
3. Komise může být v rámci víceletého plánu zmocněna zřídit takové biologicky citlivé chráněné oblasti. Použije se čl. 18 odst. 1 až 6. Komise pravidelně podává Evropskému parlamentu a Radě zprávy o chráněných oblastech.
HLAVA II
Zvláštní opatření
Článek 9
Zásady a cíle víceletých plánů
1. Víceleté plány se přijímají prioritně na základě vědeckého, technického a hospodářského poradenství a obsahují opatření pro zachování zdrojů za účelem obnovy a zachování stavů rybích populací nad úrovněmi, které jsou schopny poskytnout maximální udržitelný výnos v souladu s čl. 2 odst. 2.
2. V případech, kdy z důvodu nedostatečných údajů není možné určit cíle související s maximálním udržitelným výnosem podle čl. 2 odst. 2, víceleté plány stanoví opatření na základě přístupu předběžné opatrnosti, která zajistí přinejmenším srovnatelný stupeň zachování příslušných populací.
3. Víceleté plány se vztahují buď:
a)
na jednotlivé druhy; nebo
b)
v případě smíšeného rybolovu nebo tam, kde jsou dynamiky populací navzájem propojeny, na rybolov využívající několik populací v příslušné zeměpisné oblasti, s ohledem na znalosti ohledně vzájemného působení mezi rybími populacemi, rybolovem a mořskými ekosystémy.
4. Opatření, která mají být zahrnuta do víceletých plánů, jakož i harmonogram jejich provádění, jsou úměrná zamýšleným účelům a cílům a stanovenému časovému horizontu. Před zahrnutím opatření do víceletých plánů bude zohledněn jejich pravděpodobný hospodářský a sociální dopad.
5. Víceleté plány mohou obsahovat konkrétní cíle pro zachování druhů a opatření založená na ekosystémovém přístupu s cílem řešit konkrétní problémy smíšeného rybolovu ve vztahu k dosahování cílů stanovených v čl. 2 odst. 2 pro směs populací, na které se plán vztahuje, pokud vědecké poradenství naznačuje, že zvýšení selektivity není dosažitelné. Pokud je to nutné, víceletý plán zahrne zvláštní alternativní opatření pro zachování zdrojů pro některé z populací, na které se vztahuje, na základě ekosystémového přístupu.
Článek 10
Obsah víceletých plánů
1. Víceletý plán případně a aniž jsou dotčeny příslušné pravomoci podle Smlouvy, zahrnuje:
a)
oblast působnosti z hlediska populací, rybolovu a oblasti, na které bude víceletý plán uplatňován;
b)
cíle, které jsou slučitelné s cíli stanovenými v článku 2 a s příslušnými ustanoveními článků 6 a 9;
c)
vyčíslitelné cíle, jako jsou míra úmrtnosti způsobená rybolovem nebo biomasa reprodukující se populace;
d)
jasné časové rámce pro dosažení vyčíslitelných cílů;
e)
referenční body pro zachování zdrojů slučitelné s cíli stanovenými v článku 2;
f)
cíle pro opatření pro zachování zdrojů a technická opatření, která je třeba přijmout za účelem dosažení cílů stanovených v článku 15, a opatření určená k zamezení nebo co nejvýraznějšímu snížení nežádoucích úlovků;
g)
ochranná opatření, která mají zajistit splnění vyčíslitelných cílů, jakož i nápravná opatření, jsou-li zapotřebí, a to i v situacích, kde zhoršující se kvalita nebo dostupnost a údajů ohrožují udržitelnost dané populace.
2. Víceletý plán může rovněž zahrnovat:
a)
jiná opatření pro zachování zdrojů, zejména opatření s cílem postupně odstranit výměty s ohledem na nejlepší dostupné vědecké poradenství nebo minimalizovat nepříznivý dopad rybolovu na ekosystém, která budou případně upřesněna v souladu s článkem 18;
b)
vyčíslitelné ukazatele pro pravidelné monitorování a hodnocení pokroku v dosažení cílů víceletého plánu;
c)
popřípadě konkrétní cíle pro sladkovodní část životního cyklu anadromních a katadromních druhů;
3. Víceletý plán stanoví, že po počátečním hodnocení ex-post dojde k revizi plánu, zejména s cílem zohlednit změny ve vědeckém poradenství.
Článek 11
Opatření pro zachování zdrojů nezbytná pro dodržení povinností vyplývajících z právních předpisů Unie v oblasti životního prostředí
1. Členské státy jsou zmocněny přijímat opatření pro zachování zdrojů, která nemají vliv na rybářská plavidla jiných členských států a která jsou použitelná ve vodách spadajících pod jejich svrchovanost nebo do jejich jurisdikce a jsou nutná pro účely plnění jejich povinností podle čl. 13 odst. 4 směrnice 2008/56/ES, článku 4 směrnice 2009/147/ES nebo článku 6 směrnice 92/43/EHS, pokud jsou tato opatření slučitelná s cíli podle článku 2 tohoto nařízení, splňují cíle příslušného právního předpisu Unie, k jehož provádění jsou určeny, a jsou alespoň tak přísná jako stávající opatření stanovená v právních předpisech Unie.
2. Pokud se členský stát (dále jen "členský stát, který daný proces zahájil") domnívá, že je zapotřebí přijmout opatření za účelem dodržení povinností uvedených v odstavci 1, a jiné členské státy mají přímý zájem na řízení rybolovu dotčeného těmito opatřeními, je Komisi svěřena pravomoc přijmout na žádost taková opatření prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 46. Pro tyto účely se použije čl. 18 odst. 1 až 4 a 6 obdobně.
3. Členský stát, který daný proces zahájil, poskytne Komisi a ostatním členským státům s přímým zájmem na řízení relevantní informace o požadovaných opatřeních, včetně odůvodnění, vědeckých podkladů a podrobností o praktickém provedení a prosazování. Členský stát, který daný proces zahájil, a ostatní členské státy s přímým zájmem na řízení mohou předložit společné doporučení podle čl. 18 odst. 1 do šesti měsíců ode dne poskytnutí dostatečných informací. Komise zohlední veškerá dostupná vědecká poradenství a přijme daná opatření ve lhůtě tří měsíců ode dne přijetí kompletní žádosti.
Pokud se na společném doporučení, které má být předloženo Komisi v souladu s prvním pododstavcem, všechny státy neshodnou ve lhůtě uvedené tamtéž nebo pokud se má za to, že společné doporučení není v souladu s požadavky stanovenými v odstavci 1, může Komise předložit návrh v souladu se Smlouvou.
4. Odchylně od odstavce 3, není-li k dispozici společné doporučení uvedené v odstavci 3, může Komise přijmout opatření v naléhavých případech. Opatření, která mají být přijata v naléhavých případech, jsou omezena na opatření, bez nichž by bylo ohroženo dosažení cílů souvisejících se zavedením opatření pro zachování zdrojů v souladu se směrnicemi uvedenými v odstavci 1 a záměry daného členského státu.
5. Opatření uvedená v odstavci 4 se použijí nejdéle po dobu 12 měsíců, již lze prodloužit o další období 12 měsíců, pokud nadále přetrvávají podmínky stanovené v uvedeném odstavci.
6. Komise napomáhá spolupráci mezi dotčeným členským státem a ostatními členskými státy s přímým zájmem na řízení dotčeného rybolovu v rámci procesu provádění a prosazování opatření přijatých podle odstavců 2, 3 a 4.
Článek 12
Opatření Komise v případě vážného ohrožení biologických mořských zdrojů
1. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech, pokud jde o doložené vážné ohrožení zachování biologických mořských zdrojů nebo mořského ekosystému, může Komise na základě odůvodněné žádosti členského státu nebo z vlastního podnětu přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty platné po dobu nejvýše šesti měsíců postupem podle čl. 47 odst. 3 s cílem zmírnit uvedené ohrožení.
2. Členský stát oznámí žádost uvedenou v odstavci 1 současně Komisi, ostatním členským státům a dotčeným poradním sborům. Ostatní členské státy a poradní sbory mohou předložit písemné připomínky do sedmi pracovních dnů od přijetí oznámení. Komise rozhodne do patnácti pracovních dnů od obdržení žádosti uvedené v odstavci 1.
3. Předtím, než skončí původní období platnosti okamžitě použitelného prováděcího aktu přijatého podle odstavce 1 obsahujícího naléhavé opatření, může Komise, jsou-li splněny podmínky podle odstavce 1, přijmout okamžitě použitelný prováděcí akt, kterým se prodlužuje platnost tohoto naléhavého opatření na dobu nejvýše 6 měsíců s okamžitým účinkem. Tyto prováděcí akty se přijímají postupem podle čl. 47 odst. 3.
Článek 13
Naléhavá opatření členských států
1. Na základě důkazů o vážném ohrožení zachování biologických mořských zdrojů nebo mořského ekosystému v souvislosti s rybolovnými činnostmi ve vodách spadajících pod svrchovanost nebo jurisdikci členského státu, které vyžaduje okamžitý zásah, může tento členský stát přijmout naléhavá opatření ke zmírnění ohrožení. Taková opatření musí být v souladu s cíli stanovenými v článku 2 a nesmí být méně přísná než opatření stanovená ve stávajících opatřeních podle právních předpisů Unie. Taková opatření se použijí po dobu nejdéle tří měsíců.
2. Pokud by naléhavá opatření, která má členský stát přijmout, mohla mít vliv na rybářská plavidla jiných členských států, přijmou se tato opatření pouze po konzultaci s Komisí, dotčenými členskými státy a příslušnými poradními sbory ohledně návrhu opatření, který se předkládá s důvodovou zprávu. Pro účely takových konzultací může konzultující členský stát stanovit přiměřenou lhůtu pro konzultaci, která však nesmí být kratší než jeden měsíc.
3. Pokud má Komise za to, že opatření přijaté podle tohoto článku není v souladu s podmínkami stanovenými v odstavci 1, může s výhradou uvedení relevantních důvodů požádat, aby dotčený členský stát toto opatření pozměnil nebo zrušil.
Článek 14
Zamezení nežádoucím úlovkům a jejich snižování
1. Pro usnadnění zavedení povinnosti vykládky všech úlovků v rámci příslušného rybolovu v souladu s článkem 15 (dále jen "povinnost vykládky") mohou členské státy provádět pilotní projekty založené na nejlepším dostupném vědeckém poradenství a zohledňující stanoviska příslušných poradních sborů, s cílem zevrubně posoudit všechny použitelné metody pro zamezení nežádoucím úlovkům, jejich snižování a odstranění v rámci určitého rybolovu.
2. Členské státy mohou vytvořit „atlas výmětů“ zachycující úroveň výmětů v každém druhu rybolovu, na nějž se vztahuje čl. 15 odst. 1.
Článek 15
Povinnost vykládky
1. Všechny druhy úlovků podléhajících omezení odlovů a ve Středozemním moři i druhy úlovků podléhajících minimální velikosti stanovené v příloze III nařízení (ES) č. 1967/2006, ulovené během rybolovných činností ve vodách Unie nebo rybářskými plavidly Unie mimo vody Unie ve vodách, které nespadají pod svrchovanost nebo jurisdikci třetích zemí, v rámci níže uvedených druhů rybolovu a zeměpisných oblastí, musí být vyloveny a uchovávány na palubě rybářských plavidel a zaznamenány, vyloženy a případně započítány do příslušných kvót, s výjimkou případů, kdy se používají jako živá návnada, v souladu s tímto časovým rámcem:
a)
nejpozději od 1. ledna 2015:
-
drobný pelagický rybolov (tj. rybolov makrely obecné, sledě obecného, kranase obecného, tresky modravé, drsnatce obecného, sardele obecné, stříbrnice evropské, sardinky obecné, šprota obecného);
-
pelagický rybolov velkých druhů, (tj. rybolov tuňáka obecného, mečouna obecného, tuňáka křídlatého, tuňáka velkookého, marlína modrého a plachetníka bílého);
-
komerční rybolov (zejména rybolov huňáčka severního, smačkovitých a tresky Esmarkovy);
-
rybolov lososa obecného v Baltském moři;
b)
nejpozději od 1. ledna 2015 v případě druhů charakteristických pro daný rybolov a nejpozději od 1. ledna 2017 v případě všech ostatních druhů v rámci rybolovu ve vodách Unie Baltského moře, pokud jde o druhy podléhající omezení odlovu kromě druhů uvedených pod písmenem a);
c)
nejpozději od 1. ledna 2016 v případě druhů charakteristických pro daný rybolov a nejpozději od 1. ledna 2019 v případě všech ostatních druhů:
i)
Severní moře
-
rybolov tresky obecné, tresky jednoskvrnné, tresky bezvousé, tresky tmavé;
-
rybolov humra severského;
-
rybolov jazyka obecného a platýse velkého;
-
rybolov štikozubce obecného;
-
rybolov garnáta severního;
ii)
Severozápadní vody
-
rybolov tresky obecné, tresky jednoskvrnné, tresky bezvousé, tresky tmavé;
-
rybolov humra severského;
-
rybolov jazyka obecného a platýse velkého;
-
rybolov štikozubce obecného;
iii)
Jihozápadní vody
-
rybolov humra severského;
-
rybolov jazyka obecného a platýse velkého;
-
rybolov štikozubce obecného;
iv)
jiné druhy rybolovu druhů podléhajících omezení odlovu;
d)
nejpozději od 1. ledna 2017 v případě druhů charakteristických pro daný rybolov a nejpozději od 1. ledna 2019 v případě všech ostatních druhů v rámci rybolovu neuvedeného v písmenu a) ve Středozemním moři, v Černém moři a ve všech dalších vodách Unie a vodách mimo Unii, jež nespadají pod svrchovanost nebo jurisdikci třetích zemí.
2. Odstavcem 1 nejsou dotčeny mezinárodní závazky Unie. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 46 za účelem provedení takových mezinárodních závazků v právu Unie, a to zejména včetně výjimek z povinnosti vykládky podle tohoto článku.
3. Pokud se všechny členské státy s přímým zájmem na řízení určitého rybolovu dohodnou, že by se povinnost vykládky měla vztahovat na jiné druhy, než které jsou uvedeny v odstavci 1, mohou předložit společné doporučení za účelem rozšíření uplatňování povinnosti vykládky na tyto další druhy. Pro tyto účely se obdobně použije čl. 18 odst. 1 až 6. V případě předložení takového společného doporučení je Komisi svěřena pravomoc přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 46 obsahující tato opatření.
4. Povinnost vykládky uvedená v odstavci 1 se nepoužije na:
a)
druhy, jejichž rybolov je zakázán a které jsou jako takové určeny v právním aktu Unie přijatém v oblasti společné rybářské politiky;
b)
druhy, u kterých vědecké podklady prokazují vysoké míry přežití, přičemž se zohledňují charakteristiky lovného zařízení, rybolovných postupů a ekosystému;
c)
úlovky, na něž se vztahují výjimky de minimis.
5. Podrobnosti pro provádění povinnosti vykládky uvedené v odstavci 1 se uvedou ve víceletých plánech uvedených v článcích 9 a 10 a případně se dále vymezí v souladu s článkem 18, včetně:
a)
zvláštních ustanovení ohledně rybolovu nebo druhů, na které se vztahuje povinnost vykládky uvedená v odstavci 1;
b)
specifikace výjimek z povinnosti vykládky pro druhy uvedené v odst. 4 písm. b);
c)
ustanovení o výjimkách de minimis až do 5 % celkových ročních úlovků všech druhů podléhajících povinnosti vykládky uvedené v odstavci 1. Výjimky de minimis se použijí v těchto případech:
(i)
je vědecky prokázáno, že zvýšení selektivity lze velmi těžko dosáhnout; nebo
(ii)
je třeba zamezit nepřiměřeným nákladům na zacházení s nežádoucími úlovky u takových lovných zařízení, kde nežádoucí úlovky na jedno lovné zařízení nepředstavují více než určitý procentuální podíl celkového ročního odlovu tímto zařízením, který bude stanoven ve víceletém plánu.
Úlovky podle tohoto písmene se nezapočítávají do příslušných kvót, ale všechny tyto úlovky musí být v plném rozsahu zaznamenány.
Po dobu přechodného období čtyř let je procento celkových ročních úlovků podle tohoto písmene zvýšeno:
i)
o dva procentní body v prvních dvou letech platnosti povinnosti vykládky úlovků; a
ii)
o jeden procentní bod v následujících dvou letech;
d)
ustanovení o dokumentaci úlovků;
e)
případné stanovení minimálních referenčních velikostí pro zachování zdrojů v souladu s odstavcem 10.
6. Pokud není pro daný rybolov přijat žádný víceletý plán ani plán řízení podle článku 18 nařízení (ES) č. 1967/2006, je Komisi svěřena pravomoc přijímat, a to podle článku 18 tohoto nařízení, akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 46 tohoto nařízení, jimiž dočasně a pro období nepřevyšující tři roky stanoví zvláštní plán výmětů obsahující podrobnosti uvedené v odst. 5 písm. a) až e) tohoto článku. Členské státy mohou spolupracovat v souladu s článkem 18 tohoto nařízení při vypracování tohoto plánu, aby Komise pak přijala uvedené akty nebo aby předložila návrh v souladu s řádným legislativním postupem.
7. Pokud nejsou za účelem upřesnění výjimky de minimis uvedené v odst. 4 písm. c) přijata žádná opatření ani ve víceletém plánu přijatém podle odstavce 5 ani ve zvláštním plánu výmětů přijatém podle odstavce 6, přijme Komise akt v přenesené pravomoci v souladu s článkem 46, jímž stanoví výjimku de minimis, která s výhradou podmínek uvedených v odst. 5 písm. c) bodu i) nebo ii) není vyšší než 5 % celkových ročních úlovků všech druhů, na něž se vztahuje povinnost vykládky podle odstavce 1. Tato výjimka de minimis se přijme tak, aby platila ode dne použití příslušné povinnosti vykládky.
8. Odchylně od povinnosti započítat úlovky do příslušných kvót v souladu s odstavcem 1, úlovky druhů podléhajících povinnosti vykládky, které přesahují rámec kvót příslušných populací, nebo úlovky druhů, k nimž daný členský stát nemá žádné kvóty, mohou být odečteny od kvóty cílových druhů za podmínky, že nepřesahují 9 % kvóty cílových druhů. Toto ustanovení platí pouze v případě, že populace necílových druhů se nachází v bezpečných biologických mezích.
9. V případě populací, na něž se vztahuje povinnost vykládky, mohou členské státy využívat meziroční flexibilitu až do výše 10 % povolených vykládek. Za tímto účelem členský stát může povolit vykládku dodatečných množství populace, na níž se vztahuje povinnost vykládky, pokud tato množství nepřesahují 10 % kvóty přidělené tomuto členskému státu. Použije se článek 105 nařízení (ES) 1224/2009.
10. Může být stanovena minimální referenční velikost pro zachování zdrojů s cílem zajistit ochranu nedospělých mořských organismů.
11. U druhů podléhajících povinnosti vykládky podle odstavce 1 se využití úlovků druhů pod úrovní minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů omezuje na účely jiné než přímá lidská spotřeba, zejména na rybí moučku, rybí tuk, krmiva pro zvířata v zájmovém chovu, potravinářské přídatné látky, léčivé přípravky a kosmetické výrobky.
12. U druhů nepodléhajících povinnosti vykládky podle odstavce 1 platí, že úlovky druhů pod úrovní minimální referenční velikosti pro zachování zdrojů nejsou uchovávány na palubě, ale okamžitě se vracejí do moře.
13. Za účelem sledování plnění povinnosti vykládky členské státy zajistí podrobnou a přesnou dokumentaci všech rybářských výjezdů a přiměřenou kapacitu a prostředky, jako pozorovatele, kamerové systémy (CCTV) a jiné prostředky. Členské státy tak respektují zásadu efektivity a proporcionality.
Článek 16
Rybolovná práva
1. Rybolovná práva přidělená členským státům zajistí každému členskému státu relativní stabilitu rybolovu pro každou populaci ryb nebo druh rybolovu. Při rozdělování nových rybolovných práv budou zohledněny zájmy každého členského státu.
2. Při zavedení povinnosti vykládky pro určitou rybí populaci jsou rybolovná práva stanovena s ohledem na to, že ze způsobu stanovení rybolovných práv na základě vykládky se přešlo na způsob stanovení těchto práv na základě úlovků, neboť v prvním roce i v dalších letech již u dané populace nebudou povoleny výměty.
3. Pokud z nových vědeckých podkladů vyplývá, že rybolovná práva stanovená pro určitou populaci jsou ve značném rozporu se současným stavem dané populace, členské státy s přímým zájmem na řízení mohou Komisi předložit odůvodněnou žádost, aby předložila návrh na zmírnění tohoto rozporu při dodržení cílů uvedených v čl. 2 odst. 2.
4. Rybolovná práva se stanoví v souladu s cíli stanovenými v čl. 2 odst. 2 a v souladu s vyčíslitelnými cíli, časovými rámci a rozpětími stanovenými v souladu s čl. 9 odst. 2 a čl. 10 odst. 1 písm. b) a c).
5. Opatření ke stanovení a přidělení rybolovných práv, která jsou k dispozici třetím zemím ve vodách Unie, se zavedou v souladu se Smlouvou.
6. Každý členský stát rozhodne o způsobu, jakým mohou být rybolovná práva, která mu byla přidělena a na která se nevztahuje systém převoditelných rybolovných koncesí, přidělena rybářským plavidlům plujícím pod jeho vlajkou, například vytvořením individuálních rybolovných práv. Uvědomí Komisi o metodě přidělování.
7. Při přidělování rybolovných práv týkajících se smíšeného rybolovu členské státy zohlední pravděpodobné složení úlovků plavidel účastnících se takového rybolovu.
8. Členské státy si mohou poté, co informují Komisi, vzájemně vyměnit všechna rybolovná práva, která jim byla přidělena, nebo jejich část.
Článek 17
Kritéria pro přidělování rybolovných práv členským státům
Členské státy při přidělování rybolovných práv, která mají k dispozici podle článku 16, uplatňují transparentní a objektivní kritéria, včetně kritérií environmentální, sociální a ekonomické povahy. Používaná kritéria mohou mimo jiné zahrnovat dopad rybolovu na životní prostředí, dosavadní dodržování předpisů, přínos pro místní hospodářství a dosavadní objemy úlovků. V rámci rybolovných práv, která jim byla přidělena, se členské státy vynasnaží poskytovat pobídky rybářským plavidlům, jež používají selektivní lovná zařízení nebo rybolovné postupy s menším dopadem na životní prostředí, například s menší spotřebou energie či menší mírou poškození přírodních stanovišť.
HLAVA III
Regionalizace
Článek 18
Regionální spolupráce v oblasti opatření pro zachování zdrojů
1. Pokud byla Komise nadána pravomocí, a to též prostřednictvím víceletého plánu stanoveného podle článků 9 a 10 nebo v případech uvedených v článku 11 a čl. 15 odst. 6, přijmout opatření prostřednictvím aktů v přenesené působnosti nebo prováděcích aktů, týkající se opatření Unie pro zachování zdrojů vztahujících se na příslušnou zeměpisnou oblast, členské státy s přímým zájmem na řízení, jehož se tato opatření dotýkají se mohou ve lhůtě stanovené v příslušném opatření pro zachování zdrojů nebo víceletém plánu dohodnout na předložení společných doporučení za účelem splnění cílů stanovených v příslušných opatřeních Unie pro zachování zdrojů nebo víceletých plánech nebo zvláštních plánech výmětů. Komise nepřijme žádné takové akty v přenesené pravomoci nebo prováděcí akty, dokud neskončí lhůta pro předložení společných doporučení členských států.
2. Pro účely odstavce 1 členské státy s přímým zájmem na řízení, jehož se opatření uvedená v odstavci 1dotýkají, spolupracují navzájem na formulaci společných doporučení. Rovněž konzultují příslušný poradní sbor či sbory. Komise usnadňuje spolupráci mezi členskými státy a pokud je to nutné, zajišťuje mimo jiné možnost získat vědecký příspěvek od příslušných vědeckých subjektů.
3. Je-li předloženo společné doporučení podle odstavce 1, může Komise přijmout taková opatření prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů za předpokladu, že uvedené doporučení je slučitelné s příslušnými opatřeními pro zachování zdrojů nebo s víceletým plánem.
4. Pokud se příslušné opatření pro zachování zdrojů použije na konkrétní rybí populaci sdílenou s třetími zeměmi a řízenou mnohostrannými organizacemi pro rybolov nebo podle dvoustranných či mnohostranných dohod, Unie se vynasnaží dohodnout s příslušnými partnery nutná opatření pro dosažení cílů stanovených v článku 2.
5. Členské státy zajistí, aby společná doporučení k opatřením pro zachování zdrojů, která mají být přijata podle odstavce 1, byla založena na nejlepším dostupném vědeckém poradenství a splňovala všechny tyto požadavky:
a)
byla v souladu s cíli stanovenými v článku 2;
b)
byla v souladu s oblastí působnosti a cíli příslušných opatření Unie pro zachování zdrojů;
c)
byla v souladu s oblastí působnosti a účinně plnila záměry a vyčíslitelné cíle stanovené v příslušném víceletém plánu;
d)
nebyla méně přísná než opatření stanovená v právních předpisech Unie.
6. Pokud se všem členským státům nepodaří dohodnout se na společných doporučeních, která mají být předložena Komisi podle odstavce 1 ve stanovené lhůtě, nebo pokud nejsou společná doporučení k opatřením pro zachování zdrojů považována za slučitelná se záměry a vyčíslitelnými cíli příslušných opatření pro zachování zdrojů, Komise může předložit návrh vhodných opatření v souladu se Smlouvou.
7. Kromě případů uvedených v odstavci 1 mohou členské státy mající přímý zájem na řízení rybolovu ve vymezené zeměpisně oblasti rovněž vypracovat společná doporučení určená Komisi ohledně opatření, která má Komise navrhnout nebo přijmout.
8. Jako doplňující či alternativní způsob regionální spolupráce budou členské státy opatřením Unie pro zachování zdrojů pro příslušnou zeměpisnou oblast, zejména víceletým plánem stanoveným podle článků 9 a 10, zmocněny přijmout ve stanovené lhůtě opatření, jimiž dané opatření pro zachování zdrojů dále upřesní. Dotyčné členské státy při přijímání těchto opatření úzce spolupracují. Odstavce 2, 4 a 5 tohoto článku se použijí obdobně. Komise je do spolupráce zapojena a její připomínky jsou zohledněny. Členské státy přijmou svá příslušná vnitrostátní opatření pouze tehdy, pokud se na obsahu těchto opatření dohodnou všechny dotčené členské státy. Pokud se Komise domnívá, že opatření členského státu nesplňuje podmínky stanovené v příslušném opatření pro zachování zdrojů, může dotyčný členský stát vyzvat ke změně či zrušení uvedeného opatření, přičemž uvede příslušné důvody.
HLAVA IV
Vnitrostátní opatření
Článek 19
Opatření členských států platná pro rybářská plavidla plující pod jejich vlajkou nebo pro osoby usazené na jejich území
1. Členský stát může přijmout opatření pro zachování populací ryb ve vodách Unie pod podmínkou, že tato opatření splňují všechny tyto požadavky:
a)
vztahují se pouze na rybářská plavidla plující pod vlajkou tohoto členského státu nebo v případě rybolovných činností, které nejsou prováděny rybářským plavidlem, na osoby usazené na té části jeho území, na kterou se vztahuje Smlouva;
b)
jsou v souladu s cíli stanovenými v článku 2;
c)
nejsou méně přísná než opatření stanovená v právních předpisech Unie.
2. Členský stát informuje za účelem kontroly další dotčené členské státy o ustanoveních přijatých podle odstavce 1.
3. Členské státy zpřístupní veřejnosti informace týkající se opatření přijatých v souladu s tímto článkem.
Článek 20
Opatření členského státu v pásmu 12 námořních mil
1. Členský stát může přijmout nediskriminační opatření pro zachování a řízení populací ryb a udržení nebo zlepšení stavu mořského ekosystému z hlediska ochrany v pásmu 12 námořních mil od svých základních linií za předpokladu, že Unie nepřijala opatření, která řeší otázky zachování a řízení zdrojů výslovně pro danou oblast nebo která řeší konkrétně problém označený dotčeným členským státem. Opatření členského státu musí být v souladu s cíli stanovenými v článku 2 a nesmí být méně přísná než opatření stanovená v právních předpisech Unie.
2. Pokud by opatření, která má členský stát přijmout k zachování a řízení zdrojů, mohla mít vliv na rybářská plavidla jiných členských států, musí být tato opatření přijata teprve poté, co jsou Komise, dotčené členské státy a příslušné poradní sbory konzultovány o návrhu těchto opatření, který obsahuje důvodovou zprávu, z níž také vyplývá, že tato opatření nejsou diskriminační. Pro účely takových konzultací může konzultující členský stát stanovit přiměřenou lhůtu, která však nesmí být kratší než dva měsíce.
3. Členské státy zpřístupní veřejnosti příslušné informace týkající se opatření přijatých v souladu s tímto článkem.
4. Pokud má Komise za to, že opatření přijaté podle tohoto článku není v souladu s podmínkami stanovenými v odstavci 1, může s výhradou uvedení relevantních důvodů požádat, aby dotčený členský stát příslušné opatření pozměnil nebo zrušil.
ČÁST IV
ŘÍZENÍ RYBOLOVNÉ KAPACITY
Článek 21
Stanovení systémů převoditelných koncesí k rybolovu
Členské státy mohou zavést systém převoditelných koncesí k rybolovu. Členské státy mající takový systém zřídí a vedou rejstřík převoditelných koncesí k rybolovu.
Článek 22
Úprava a řízení rybolovné kapacity
1. Členské státy zavedou opatření, kterými se postupně upraví rybolovná kapacita jejich loďstva s ohledem na jejich rybolovná práva, s přihlédnutím ke směru vývoje a na základě nejlepšího vědeckého poradenství, za účelem dosažení stabilní a trvalé vyváženosti mezi nimi.
2. V zájmu dosažení cíle uvedeného v odstavci 1 členské státy zašlou Komisi každoročně do 31. května zprávu o vyváženosti mezi rybolovnou kapacitou svého loďstva a svými rybolovnými právy. Pro usnadnění společného přístupu v rámci Unie se tato zpráva vyhotoví v souladu se společnými pokyny, které může Komise vypracovat s uvedením příslušných technických, sociálních a ekonomických parametrů.
Zprávy obsahují roční hodnocení kapacity vnitrostátního loďstva a všech skupin loďstva příslušného členského státu. Cílem zpráv je zjistit nadměrnou strukturální kapacitu podle skupin a odhadnout dlouhodobou ziskovost podle skupin. Tyto zprávy se zpřístupní veřejnosti.
3. Pokud jde o hodnocení podle odst. 2 druhého pododstavce, členské státy při svých analýzách vycházejí z vyváženosti mezi rybolovnou kapacitou svých loďstev a svými rybolovnými právy. Pro loďstva působící v nejvzdálenějších regionech a pro plavidla působící výlučně ve vodách mimo Unii se vypracují samostatná hodnocení.
4. Pokud hodnocení jasně prokáže, že rybolovná kapacita není účinně vyvážena s rybolovnými právy, členský stát připraví a uvede ve své zprávě akční plán pro skupiny loďstva se zjištěnou nadměrnou strukturální kapacitou. Akční plán stanoví cíle úpravy a nástroje na dosažení vyváženosti a jasný časový rámec pro jeho provedení.
Komise každý rok vypracuje pro Evropský parlament a Radu zprávu o výše uvedené vyváženosti rybolovné kapacity loďstev členských států a jejich rybolovných práv v souladu s pokyny uvedenými v odst. 2 prvním pododstavci. Zpráva zahrnuje akční plány uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce. První zpráva se předloží do 31. března 2015.
Pokud nedojde k předložení příslušné zprávy podle odstavce 2 nebo k provedení akčního plánu uvedeného v prvním pododstavci tohoto odstavce, může to mít za následek úměrné pozastavení nebo přerušení příslušné finanční pomoci Unie takovému členskému státu pro investice do jedné nebo více skupin loďstva v souladu s budoucím právním aktem Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020.
5. Výstup z loďstva s poskytnutím veřejné podpory se povoluje pouze tehdy, pokud mu předcházelo odebrání licence k rybolovu a oprávnění k rybolovu.
6. Rybolovná kapacita odpovídající rybářským plavidlům staženým s veřejnou podporou se nenahrazuje.
7. Členské státy zajistí, že ode dne 1. ledna 2014. rybolovná kapacita jejich loďstev nikdy nepřesáhne stropy rybolovné kapacity stanovené v příloze II.
Článek 23
Režim vstupu a výstupu
1. Členské státy řídí vstupy do svých loďstev a výstupy z nich tak, aby byl vstup nové kapacity do loďstva bez veřejné podpory vyrovnán předcházejícím stažením alespoň stejně velkého podílu kapacity.
2. Komise může přijmout prováděcí akty stanovící prováděcí pravidla k tomuto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 47 odst. 2.
3. Do 30. prosince 2018 Komise vyhodnotí fungování režimu vstupu a výstupu s ohledem na měnící se vazbu mezi kapacitou loďstva a plánovanými rybolovnými právy, a případně navrhne změnu tohoto režimu.
Článek 24
Rejstříky rybářských loďstev
1. Členské státy zaznamenávají u rybářských plavidel Unie plujících pod jejich vlajkou údaje o majitelích, vlastnostech a lovných zařízeních plavidla a o jeho činnosti, které jsou nezbytné pro řízení opatření stanovených v rámci tohoto nařízení.
2. Členské státy předloží údaje uvedené v odstavci 1 Komisi.
3. Komise vede rejstřík rybářského loďstva Unie obsahující údaje, které získá podle odstavce 2. Poskytne veřejnosti přístup k rejstříku rybářského loďstva Unie, přičemž zároveň zajistí, aby osobní údaje byly odpovídajícím způsobem chráněny.
4. Komise přijme prováděcí akty, v nichž stanoví technické provozní požadavky pro zaznamenávání, formát a způsob předávání údajů uvedených v odstavcích 1, 2 a 3. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 47 odst. 2.
ČÁST V
VĚDECKÁ ZÁKLADNA PRO ŘÍZENÍ RYBOLOVU
Článek 25
Požadavky na údaje pro řízení rybolovu
1. Členské státy v souladu s pravidly přijatými v oblasti shromažďování údajů shromažďují biologické, environmentální, technické a sociálně ekonomické údaje potřebné pro řízení rybolovu, spravují je a zpřístupňují konečným uživatelům vědeckých údajů, včetně subjektů, které určí Komise. Získávání a správa těchto údajů jsou způsobilé pro financování z Evropského námořního a rybářského fondu v souladu s budoucím právním aktem Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020. Tyto údaje umožňují zejména vyhodnocení:
a)
stavu využívaných biologických mořských zdrojů;
b)
úrovně rybolovu a dopadu rybolovných činností na biologické mořské zdroje a na mořské ekosystémy; a
c)
sociálně ekonomické výkonnosti rybolovu, akvakultury a zpracovatelských odvětví ve vodách a mimo vody Unie.
2. Shromažďování, správa a využívání údajů se zakládá na těchto zásadách:
a)
správnost a spolehlivost, jakož i včasné shromažďování,
b)
používání koordinačních mechanismů s cílem zabránit dvojímu shromažďování údajů pro různé účely;
c)
bezpečné uchovávání a ochrana shromážděných údajů v počítačových databázích a jejich případná dostupnost veřejnosti, a to i na souhrnné úrovni, za účelem zajištění důvěrnosti shromážděných údajů;
d)
Komise nebo subjekty určené Komisí mají přístup k vnitrostátním databázím a systémům používaným ke zpracování shromážděných údajů pro účely ověření existence a kvality údajů;
e)
včasná dostupnost příslušných údajů a metodik, jimiž jsou tyto údaje získávány, pro subjekty se zájmem o vědeckou analýzu údajů v odvětví rybolovu pro účely výzkumu nebo řízení, jakož i všem stranám, které o dané údaje projeví zájem, s výjimkou okolností, kdy je podle příslušných právních předpisů Unie požadována ochrana a důvěrnost;
3. Členské státy každoročně předloží Komisi zprávu o provádění svých vnitrostátních programů shromažďování údajů a zveřejní ji.
Komise posoudí výroční zprávu o shromažďování údajů po konzultaci se svým vědeckým poradním orgánem a případně příslušnými regionálními organizacemi pro řízení rybolovu, v nichž je Unie smluvní stranou nebo pozorovatelem, jakož i s příslušnými mezinárodními vědeckými subjekty.
4. Členské státy zajistí vnitrostátní koordinaci shromažďování a správy vědeckých údajů pro řízení rybolovu, včetně sociálně ekonomických údajů. Za tímto účelem určí národního zpravodaje a organizují každoročně vnitrostátní koordinační zasedání. Komise je informována o vnitrostátních koordinačních činnostech a je zvána na koordinační zasedání.
5. Členské státy koordinují v úzké spolupráci s Komisí své činnosti shromažďování údajů s ostatními členskými státy ve stejném regionu a vyvíjejí veškeré úsilí o koordinaci svých činností s třetími zeměmi se svrchovaností nebo jurisdikcí nad vodami ve stejném regionu.
6. Shromažďování, správa a využívání údajů se provádí nákladově efektivním způsobem.
7. Pokud členský stát údaje včas neshromažďuje nebo neposkytuje konečným uživatelům, může to mít za následek úměrné pozastavení nebo přerušení příslušné finanční pomoci Unie tomuto členskému státu v souladu s budoucím právním aktem Unie, jímž se stanoví podmínky finanční podpory námořní politiky a politiky rybolovu pro období 2014-2020.
Článek 26
Konzultace vědeckých subjektů
Komise konzultuje příslušné vědecké subjekty. Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství je případně konzultován, pokud jde o záležitosti týkající se zachování a řízení živých mořských zdrojů včetně biologických, hospodářských, environmentálních, sociálních a technických hledisek. Při konzultaci vědeckých subjektů se zohledňuje řádné hospodaření s veřejnými prostředky, s cílem zabránit zdvojování činnosti těchto subjektů.
Článek 27
Výzkum a vědecké poradenství
1. Členské státy provádějí programy pro výzkum a inovace v odvětví rybolovu a akvakultury. V úzké spolupráci s Komisí a případně při zapojení příslušných poradních sborů koordinují s dalšími členskými státy své programy zaměřené na výzkum, inovace a vědecké poradenství v odvětví rybolovu v kontextu rámců Unie pro výzkum a inovace. Tyto činnosti jsou způsobilé pro financování z rozpočtu Unie v souladu s příslušnými právními akty Unie.
2. Členské státy za účasti příslušných zúčastněných stran, při použití kromě jiného dostupných finančních zdrojů Unie a prostřednictvím vzájemné koordinace zajistí dostupnost příslušných kompetencí a lidských zdrojů, které mají být zapojeny do vědeckého poradenského procesu.
ČÁST VI
VNĚJŠÍ POLITIKA
Článek 28
Cíle
1. Za účelem zajištění udržitelného využívání, řízení a zachování biologických mořských zdrojů a mořského prostředí udržuje Unie vnější vztahy v oblasti rybolovu v souladu se svými mezinárodními závazky a politickými cíli a s cíli a zásadami uvedenými v článcích 2 a 3.
2. Unie zejména
a)
aktivně podporuje rozvoj vědeckých poznatků a poradenství a přispívá k němu;
b)
zdokonaluje politickou soudržnost iniciativ Unie, zejména s ohledem na činnosti v oblasti životního prostředí, obchodu a rozvoje, a posiluje důslednost opatření přijatých v rámci rozvojové spolupráce a vědeckotechnické a hospodářské spolupráce;
c)
přispívá k udržitelným rybolovným činnostem, které jsou hospodářsky životaschopné, a podporuje zaměstnanost v rámci Unie;
d)
zajišťuje, aby rybolovné činnosti Unie mimo unijní vody byly založeny na stejných zásadách a normách, jaké existují v platných právních předpisech Unie v oblasti společné rybářské politiky, a podporuje rovné podmínky pro hospodářské subjekty Unie vůči jiným hospodářským subjektům třetích zemí;
e)
na všech mezinárodních fórech prosazuje a podporuje opatření nezbytná k vymýcení nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu;
f)
podporuje vznik a posilování kontrolních výborů regionálních organizací pro řízení rybolovu, pravidelné nezávislé kontroly plnění a příslušná nápravná opatření, včetně účinných a odrazujících sankcí, které je třeba provádět transparentním a nediskriminačním způsobem;
3. Ustanoveními této části nejsou dotčena konkrétní ustanovení mezinárodních dohod přijatá podle článku 218 Smlouvy.
HLAVA I
Mezinárodní organizace pro rybolov
Článek 29
Činnosti Unie v mezinárodních organizacích pro rybolov
1. Unie aktivně podporuje činnosti mezinárodních organizací zabývajících se rybolovem, včetně regionálních organizací pro řízení rybolovu, a přispívá k těmto činnostem.
2. Postoje Unie v mezinárodních organizacích zabývajících se rybolovem a v regionálních organizacích pro řízení rybolovu jsou založeny na nejlepším dostupném vědeckém poradenství, aby bylo zajištěno řízení rybolovných zdrojů v souladu s cíli stanovenými v článku 2, zejména v odstavci 2 a odst. 5 písm. c) uvedeného článku. Unie usiluje o vedoucí postavení při posilování výkonnosti regionálních organizací pro řízení rybolovu s cílem umožnit jim lépe chránit a řídit mořské živé zdroje v rámci jejich působnosti.
3. Unie aktivně podporuje vypracování spravedlivého a transparentního systému přidělování rybolovných práv.
4. Unie podporuje spolupráci mezi jednotlivými regionálními organizacemi pro řízení rybolovu, soulad mezi jejich příslušnými regulačními rámci a rozvoj vědeckých poznatků a poradenství, aby zajistila, že jejich doporučení jsou založena na tomto vědeckém poradenství.
Článek 30
Dodržování mezinárodních ustanovení
Unie, mimo jiné prostřednictvím Evropské agentury pro kontrolu rybolovu (dále jen „agentura“), spolupracuje s třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi zabývajícími se rybolovem, včetně regionálních organizací pro řízení rybolovu, s cílem posílit dodržování opatření, zejména opatření pro potírání nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu, aby se zajistilo přísné dodržování opatření přijatých těmito mezinárodními organizacemi.
HLAVA II
Dohody o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu
Článek 31
Zásady a cíle dohod o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu
1. Dohody o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu s třetími zeměmi stanoví rámec správy v právní, environmentální, hospodářské a sociální oblasti pro rybolovné činnosti prováděné rybářskými plavidly Unie ve vodách třetích zemí.
Tyto rámce mohou zahrnovat:
a)
rozvoj a podporu nezbytných vědeckých a výzkumných institucí;
b)
kapacity pro sledování, kontrolu a dohled;
c)
další prvky budování kapacit, které se týkají rozvoje politiky udržitelného rybolovu v dané třetí zemi.
2. Za účelem zajištění udržitelného využívání přebytků biologických mořských zdrojů Unie usiluje o to, aby dohody o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu se třetími zeměmi byly oboustranným přínosem pro Unii i dotčenou třetí zemi, včetně místního obyvatelstva a odvětví rybolovu dané země, a aby přispívaly k pokračování činnosti loďstev Unie a zaměřovaly se na získávání přiměřeného podílu z dostupného přebytku, v souladu se zájmy loďstev Unie.
3. Aby bylo zajištěno, že se na plavidla Unie provádějící rybolov v rámci dohod o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu vztahovaly podobné normy, jaké se vztahují na rybářská plavidla Unie provádějící rybolov ve vodách Unie, se Unie vynasnaží zahrnout do dohod o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu příslušná ustanovení o povinnosti vykládky ryb a produktů rybolovu.
4. Rybářská plavidla Unie loví pouze přebytky přípustného odlovu v souladu s čl. 62 odst. 2 a 3 Úmluvy UNCLOS, určené jasným a transparentním způsobem na základě nejlepšího dostupného vědeckého poradenství a výměny příslušných informací mezi Unií a danou třetí zemí o celkové intenzitě rybolovu dotčených populací ze strany všech loďstev. Pokud jde o tažné populace ryb a vysoce stěhovavé rybí populace, určení zdrojů, k nimž se umožní přístup, by mělo náležitě zohledňovat vědecká posouzení provedená na regionální úrovni, jakož i opatření na zachování a řízení přijatá příslušnými regionálními organizacemi pro řízení rybolovu.
5. Rybářská plavidla Unie mohou působit ve vodách třetí země, s níž existuje platná dohoda o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu, pouze pokud mají oprávnění k rybolovu, které bylo vydáno v souladu s uvedenou dohodou;
6. Unie zajistí, aby dohody o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu zahrnovaly ustanovení týkající se dodržování demokratických zásad a lidských práv, které představuje zásadní prvek těchto dohod.
Tyto dohody rovněž v nejvyšším možném rozsahu zahrnují:
a)
ustanovení, které zakazuje udělit různým loďstvům lovícím v těchto vodách výhodnější podmínky, než jsou podmínky poskytnuté hospodářským subjektům Unie, včetně podmínek týkajících se zachování, rozvoje a řízení zdrojů, nebo finanční ujednání a poplatky a práva vztahující se na vydávání oprávnění k rybolovu;
b)
ustanovení o výlučnosti týkající se pravidla uvedeného v odstavci 5.
7. Na úrovni Unie je vyvíjeno úsilí o monitorování činností rybářských plavidel Unie, která působí ve vodách třetích zemí mimo rámec dohod o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu.
8. Členské státy zajistí, aby rybářská plavidla Unie plující pod jejich vlajkou a působící mimo vody Unie byla schopna poskytovat podrobnou a přesnou dokumentaci o všech rybolovných a zpracovatelských činnostech.
9. Oprávnění k rybolovu podle odstavce 5 se neuděluje plavidlu, které bylo vyňato z rejstříku rybářského loďstva Unie a následně do něj bylo do 24 měsíců opět zapsáno, ledaže majitel tohoto plavidla poskytl příslušným orgánům členského státu vlajky veškeré údaje nezbytné k určení toho, že v uvedeném období bylo plavidlo provozováno způsobem, který je plně v souladu s normami, které se vztahují na plavidla plující pod vlajkou některého členského státu Unie.
Kromě toho musí být stanoveno, že pokud stát, který plavidlu v době, kdy je odhlášeno z rejstříku Unie, umožní plout pod jeho vlajkou, je podle právních předpisů Unie označen jakožto nespolupracující stát, pokud jde o boj proti nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu, jeho potírání a odstranění, nebo jakožto stát, který umožňuje neudržitelné využívání živých mořských zdrojů, rybolovné činnosti tohoto plavidla ustanou a majitel přijme bezprostřední opatření na odhlášení plavidla z rejstříku uvedeného státu.
10. Komise zajistí nezávislá hodnocení každého protokolu k dohodě o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu ex ante a ex post a zpřístupní je Evropskému parlamentu a Radě v dostatečném předstihu, než předloží Radě doporučení týkající se zmocnění k zahájení jednání ohledně nástupnického protokolu. Shrnutí těchto hodnocení se zpřístupní veřejnosti.
Článek 32
Finanční pomoc
1. Unie poskytne prostřednictvím dohod o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu třetím zemím finanční pomoc s cílem:
a)
nést část nákladů na přístup k rybolovným zdrojům ve vodách třetí země; část nákladů na přístup k rybolovným zdrojům, které mají být vynaloženy ze strany unijních majitelů plavidel, musí být stanovena pro každou dohodu o partnerství v oblasti rybolovu nebo protokol k ní a musí být spravedlivá, nediskriminační a přiměřená přínosům zajištěným přístupovými podmínkami;
b)
stanovit rámec správy včetně vytvoření a zachování potřebných vědeckých a výzkumných institucí, podporovat konzultační procesy v rámci zájmových skupin a kapacity určené ke sledování, kontrole a dozoru a další prvky budování kapacit, které souvisí s rozvojem politiky udržitelného rybolovu prováděné třetí zemí. Tato finanční pomoc je podmíněna dosažením konkrétních výsledků a doplňuje rozvojové projekty a programy uskutečňované v dané třetí zemi a je s nimi v souladu.
2. Finanční pomoc pro odvětvovou podporu je v rámci každé dohody o partnerství v oblasti udržitelného rybolovu oddělena od plateb za přístup k rybolovným zdrojům. Jako podmínku pro platby v rámci finanční pomoci vyžaduje Unie dosažení konkrétních výsledků a pečlivě sleduje pokrok.
HLAVA III
Řízení populací společného zájmu
Článek 33
Zásady a cíle řízení populací společného zájmu pro Unii a třetí země a dohody o výměně a společném řízení
1. Pokud jsou populace společného zájmu využívány i třetími zeměmi, Unie spolupracuje s těmito třetími zeměmi s cílem zajistit, aby tyto populace byly řízeny udržitelným způsobem slučitelným s tímto nařízením, zejména s cílem stanoveným v čl. 2 odst. 2. Není-li dosaženo formální dohody, Unie vynaloží veškeré úsilí k dosažení společných ujednání o rybolovu těchto populací s cílem umožnit udržitelné řízení, zejména pokud jde o cíl uvedený v čl. 2 odst. 2, a podpořit tak rovné podmínky pro hospodářské subjekty v Unii.
2. V zájmu zajištění udržitelného využívání populací sdílených se třetími zeměmi a zaručení stability rybolovných činností svých loďstev usiluje Unie v souladu s Úmluvou UNCLOS o sjednání dvoustranných nebo mnohostranných dohod se třetími zeměmi, jejichž cílem je společné řízení populací, včetně případného stanovení přístupu do vod a ke zdrojům a podmínek tohoto přístupu, harmonizace opatření pro zachování zdrojů a výměny rybolovných práv.
ČÁST VII
AKVAKULTURA
Článek 34
Podpora udržitelné akvakultury
1. Komise stanoví nezávazné strategické směry Unie v oblasti společných priorit a cílů pro rozvoj udržitelných činností v oblasti akvakultury s cílem podpořit udržitelnost a přispět k zabezpečení a dodávkám potravin, růstu a zaměstnanosti. Tyto strategické směry zohlední příslušné výchozí pozice a rozdílné podmínky v rámci celé Unie a utvoří základ pro víceleté národní strategické plány a zaměří se na:
a)
zvýšení konkurenceschopnosti odvětví akvakultury a podporu jeho rozvoje a inovace;
b)
snížení administrativní zátěže a dosažení toho, aby provádění právních předpisů Unie bylo účinnější a lépe reagovalo na potřeby zúčastněných stran;
c)
podporu hospodářské činnosti;
d)
diverzifikaci a zlepšení kvality života v pobřežních a vnitrozemských oblastech;
e)
začlenění činností v oblasti akvakultury do územního plánování mořských, pobřežních a vnitrozemských oblastí.
2. Členské státy stanoví víceletý vnitrostátní strategický plán pro rozvoj činností v oblasti akvakultury na svých územích nejpozději do 30. června 2014.
3. Víceletý národní strategický plán zahrnuje cíle členského státu a opatření a časové rozvrhy potřebné k jejich dosažení.
4. Víceleté národní strategické plány se zaměří zejména na:
a)
zjednodušení správních postupů, zejména co se týče hodnocení a studií dopadu a udělování licencí;
b)
přiměřenou jistotu pro hospodářské subjekty v odvětví akvakultury v souvislosti s přístupem k vodám a prostoru;
c)
ukazatele environmentální, hospodářské a sociální udržitelnosti;
d)
hodnocení jiných možných přeshraničních vlivů, zejména na biologické mořské zdroje a mořské ekosystémy v sousedních členských státech;
e)
vytvoření synergií mezi vnitrostátními výzkumnými programy a navázání spolupráce mezi průmyslem a vědeckou obcí;
f)
podpora konkurenční výhody udržitelných potravin vysoké jakosti;
g)
podpora postupů a výzkumu v odvětví akvakultury s cílem zvýšit pozitivní účinky na životní prostředí a zdroje ryb a snížit negativní dopady, včetně snížení tlaku na rybí populace používané k výrobě krmiva a zvýšení účinného využívání zdrojů.
5. Členské státy si vyměňují informace a osvědčené postupy prostřednictvím otevřené metody koordinace vnitrostátních opatření obsažených ve víceletých vnitrostátních strategických plánech.
6. Komise podpoří výměnu informací a osvědčených postupů mezi členskými státy a usnadní koordinaci vnitrostátních opatření uvedených ve víceletém vnitrostátním strategickém plánu.
ČÁST VIII
SPOLEČNÁ ORGANIZACE TRHŮ
Článek 35
Cíle
1. Zavádí se společná organizace trhů s produkty rybolovu a akvakultury (dále jen „společná organizace trhů“), která:
a)
přispěje k dosažení cílů stanovených v článku 2, a zejména k udržitelnému využívání živých biologických mořských zdrojů;
b)
umožní odvětví rybolovu a akvakultury uplatňovat společnou rybářskou politiku na příslušné úrovni;
c)
posílí konkurenceschopnost odvětví rybolovu a akvakultury Unie, zejména producentů;
d)
zlepší transparentnost a stabilitu trhů, zejména pokud jde o hospodářské poznatky a porozumění unijním trhům s produkty rybolovu a akvakultury v rámci celého dodavatelského řetězce, zajistí vyváženější rozdělení přidané hodnoty v celém dodavatelském řetězci odvětví, zlepší informovanost spotřebitelů a zvýší povědomí, a to prostřednictvím oznámení nebo označení poskytujících srozumitelné informace;
e)
přispěje k zajištění rovných podmínek pro všechny produkty uváděné na trh v Unii podporou udržitelného využívání rybolovných zdrojů.
f)
přispěje k zajištění rozmanitých dodávek produktů rybolovu a akvakultury pro spotřebitele;
g)
poskytne spotřebitelům ověřitelné a správné informace týkající se původu produktu a způsobu jeho produkce, zejména prostřednictvím etiket a štítků.
2. Společná organizace trhů se použije na produkty rybolovu a akvakultury uvedené v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1379/2013 (24), které jsou uváděny na trh v Unii.
3. Společná organizace trhů zahrnuje zejména:
a)
organizaci odvětví, včetně opatření ke stabilizaci trhu;
b)
plány produkce a uvádění na trh organizací producentů v oblasti rybolovu a akvakultury;
c)
společné obchodní normy;
d)
informovanost spotřebitelů.
ČÁST IX
KONTROLA A PROSAZOVÁNÍ
Článek 36
Cíle
1. Dodržování pravidel společné rybářské politiky musí být zajišťováno účinným režimem Unie pro kontrolu rybolovu, včetně boje proti nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu.
2. Kontrola a prosazování společné rybářské politiky jsou založeny na následujících zásadách a zahrnují:
a)
globální, integrovaný a společný přístup;
b)
spolupráci a koordinaci mezi členskými státy, Komisí a Evropskou agenturou pro kontrolu rybolovu;
c)
efektivitu nákladů a proporcionalitu;
d)
používání účinných moderních technologií kontroly pro dostupnost a kvalitu údajů o rybolovu;
e)
rámec Unie pro kontrolu, inspekci a prosazování;
f)
strategii zohledňující míru rizika zaměřenou na systematické a automatické křížové kontroly všech dostupných vhodných údajů;
g)
rozvoj kultury dodržování pravidel a spolupráci mezi všemi hospodářskými subjekty a rybáři;
Unie přijme vhodná opatření s ohledem na třetí země, které umožňují neudržitelný rybolov.
3. Členské státy přijmou vhodná opatření k zajištění kontroly, inspekcí a prosazování ve vztahu k činnostem prováděným v rámci společné rybářské politiky, včetně zavedení účinných přiměřených a odrazujících sankcí.
Článek 37
Skupina odborníků pro dodržování pravidel
1. Komise zřídí skupinu odborníků pro dodržování pravidel, jejímž úkolem bude posuzovat, usnadňovat a posilovat provádění a dodržování povinností v rámci režimu Unie pro kontrolu rybolovu.
2. Skupina odborníků pro dodržování pravidel je složena ze zástupců Komise a členských států. Na žádost Evropského parlamentu může Komise vyzvat Evropský parlament, aby vyslal odborníky k účasti na zasedání skupiny odborníků. Skupině odborníků pro dodržování pravidel může napomáhat agentura, která se účastní zasedání v roli pozorovatele.
3. Skupina odborníků zejména:
a)
provádí pravidelný přezkum otázek týkajících se dodržování pravidel a provádění v rámci režimu Unie pro kontrolu rybolovu a identifikuje možné obtíže společného zájmu při provádění pravidel společné rybářské politiky;
b)
poskytuje poradenství týkající se provádění pravidel společné rybářské politiky, včetně stanovení priorit pro finanční pomoc Unie; a
c)
provádí výměnu informací o kontrolních a inspekčních činnostech, včetně boje proti nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu.
4. Skupina odborníků pravidelně poskytuje Evropskému parlamentu a Radě úplné informace o činnostech v oblasti dodržování pravidel uvedených v odstavci 3.
Článek 38
Pilotní projekty v oblasti nových technologií kontroly a systémů pro správu údajů
Komise a členské státy mohou uskutečňovat pilotní projekty v oblasti nových technologií kontroly a systémů správy údajů.
Článek 39
Příspěvek na náklady kontroly, inspekce, prosazování a shromažďování údajů
Členské státy mohou po svých hospodářských subjektech požadovat, aby přiměřeně přispěly na provozní náklady související s prováděním režimu Unie pro kontrolu rybolovu a shromažďování údajů.
ČÁST X
FINANČNÍ NÁSTROJE
Článek 40
Cíle
Za účelem přispění k dosažení cílů stanovených v článku 2 lze poskytnout finanční pomoc Unie.
Článek 41
Podmínky poskytnutí finanční pomoci pro členské státy
1. Za podmínek, které budou stanoveny v příslušných právních aktech Unie, je finanční pomoc Unie pro členské státy podmíněna dodržováním pravidel společné rybářské politiky ze strany členských států.
2. Nedodržování pravidel společné rybářské politiky členskými státy může mít za následek přerušení nebo pozastavení plateb nebo provedení finanční opravy finanční pomoci Unie poskytované v rámci společné rybářské politiky. Tato opatření jsou přiměřená povaze, závažnosti, délce trvání a opakování nedodržování.
Článek 42
Podmínky finanční pomoci pro hospodářské subjekty
1. Za podmínek, které budou stanoveny v příslušných právních aktech Unie, je finanční pomoc Unie pro hospodářské subjekty podmíněna dodržováním pravidel společné rybářské politiky ze strany hospodářských subjektů.
2. S výhradou zvláštních pravidel, která budou přijata, mají závažná porušení pravidel společné rybářské politiky, kterých se dopustí hospodářské subjekty, za následek dočasný nebo trvalý zákaz přístupu k finanční pomoci Unie nebo snížení finanční pomoci. Tato opatření přijatá členským státem jsou odrazující, účinná a přiměřená povaze, závažnosti, délce trvání a opakování závažných porušení pravidel.
3. Členské státy zajistí, že je finanční pomoc Unie poskytována pouze tehdy, pokud nebyly dotčenému hospodářskému subjektu uloženy žádné sankce za závažná porušení pravidel v období jednoho roku před datem podání žádosti o finanční pomoc Unie.
ČÁST XI
PORADNÍ SBORY
Článek 43
Zřízení poradních sborů
1. Pro každou ze zeměpisných oblastí nebo oblastí působnosti stanovených v příloze III jsou zřízeny poradní sbory s cílem podpořit vyvážené zastoupení všech zúčastněných stran v souladu s čl. 45 odst. 1 a přispět k dosažení cílů stanovených v článku 2.
2. Zejména se v souladu s přílohou III zřizují tyto nové poradní sbory:
a)
poradní sbor pro nejvzdálenější regiony, rozdělený do tří sekcí pro každou z těchto tří mořských oblastí: západní Atlantik, východní Atlantik a Indický oceán;
b)
poradní sbor pro akvakulturu;
c)
poradní sbor pro trhy
d)
poradní sbor pro Černé moře.
3. Každý poradní sbor přijme svůj jednací řád.
Článek 44
Úkoly poradních sborů
1. Komise při uplatňování tohoto nařízení případně konzultuje poradní sbory.
2. Poradní sbory mohou:
a)
předkládat Komisi a dotčeným členským státům doporučení a návrhy ohledně otázek týkajících se řízení rybolovu a sociálně ekonomických aspektů a aspektů souvisejících se zachováním rybolovu a akvakultury. Poradní sbory mohou zejména předkládat doporučení o tom, jak zjednodušit pravidla pro řízení rybolovu;
b)
informovat Komisi a členské státy o problémech týkajících se řízení, sociálně ekonomických aspektů a aspektů týkajících se zachování rybolovu a případně akvakultury v jejich zeměpisné oblasti nebo oblasti působnosti, a navrhovat řešení k překonání těchto problémů;
c)
v úzké spolupráci s vědci přispívat ke shromažďování, předávání a analýze údajů potřebných pro vypracování opatření pro zachování zdrojů.
Je-li záležitost ve společném zájmu dvou nebo více poradních sborů, koordinují své postoje v zájmu přijetí společných doporučení k dané otázce.
3. Poradní sbory se konzultují na základě společného doporučení podle článku 18. Komise a členské státy mohou vést se sbory konzultace, i pokud jde o jiná opatření. Jejich poradenství se zohledňuje. Těmito konzultacemi není dotčena konzultace Vědeckotechnického a hospodářského výboru pro rybářství nebo jiných vědeckých subjektů. Stanoviska poradních sborů mohou být předložena všem dotčeným členským státům a Komisi.
4. Komise a případně dotčené členské státy odpoví do dvou měsíců na každé doporučení, návrh nebo informace, které obdrží podle odstavce 1. Pokud se přijatá konečná opatření liší od stanovisek, doporučení a návrhů poradních sborů obdržených podle odstavce 1, Komise nebo dotčený členský stát uvede podrobné důvody, proč se liší.
Článek 45
Složení, fungování a financování poradních sborů
1. Poradní sbory sestávají z:
a)
organizací zastupujících hospodářské subjekty působící v odvětví rybolovu a případně akvakultury a zástupců odvětví zpracování a uvádění na trh;
b)
ostatních zájmových skupin dotčených společnou rybářskou politikou, jako jsou organizace zabývající se ochranou životního prostředí a spotřebitelské skupiny.
2. Každý poradní sbor se skládá z valné hromady a výkonného výboru, jeho součástí jsou případně sekretariát a pracovní skupiny zabývající se otázkami regionální spolupráce podle článku 18; každý poradní sbor přijímá nezbytná vnitřní zřizovací a organizační opatření.
3. Poradní sbory fungují a jsou financovány, jak je stanoveno v příloze III.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 46, jimiž se stanoví podrobná pravidla fungování poradních sborů.
ČÁST XII
PROCESNÍ USTANOVENÍ
Článek 46
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 11 odst. 2, čl. 15 odst. 2, 3, 6 a 7 a čl. 45 odst. 4 je svěřena Komisi na dobu pěti let ode dne 29. prosince 2013. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 11 odst. 2, čl. 15 odst. 2, 3, 6 a 7 a čl. 45 odst. 4 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý v souladu s čl. 11 odst. 2, čl. 15 odst. 2, 3, 6 a 7 a čl. 45 odst. 4 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty uvědomí Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 47
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro rybolov a akvakulturu. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor nevydá žádné stanovisko k návrhu prováděcího aktu, který má být přijat podle článku 23, Komise navrhovaný prováděcí akt nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 8 nařízení (EU) č. 182/2011 ve spojení s článkem 5 uvedeného nařízení.
ČÁST XIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 48
Zrušení a změny
1. Nařízení (ES) č. 2371/2002 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
2. Rozhodnutí 2004/585/ES se zrušuje s účinkem ode dne vstupu v platnost pravidel přijatých podle čl. 45 odst. 4 tohoto nařízení.
3. Článek 5 nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 (25) se zrušuje.
4. Nařízení Rady (ES) č. 639/2004 (26) se zrušuje.
5. V článku 105 nařízení (ES) č. 1224/2009 se vkládá nový odstavec, který zní:
„3a. Odchylně od odstavce 2 a 3 se žádný násobící koeficient nepoužije na úlovky, na něž se vztahuje povinnost vykládky podle článku 15 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 (27), za předpokladu, že rozsah přečerpání v poměru k povolené vykládce nepřesáhne 10 %.
Článek 49
Přezkum
Do 31. prosince 2022 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o fungování společné rybářské politiky.
Článek 50
Výroční zpráva
Komise podává každoročně Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku při dosahování maximálního udržitelného výnosu a o stavu rybích populací co nejdříve po přijetí ročního nařízení Rady, kterým se stanoví rybolovná práva pro plavidla Unie ve vodách Unie a v některých vodách mimo Unii.
Článek 51
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. prosince 2013.
REGULATION (EU) No 1380/2013 OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 11 December 2013
on the Common Fisheries Policy, amending Council Regulations (EC) No 1954/2003 and (EC) No 1224/2009 and repealing Council Regulations (EC) No 2371/2002 and (EC) No 639/2004 and Council Decision 2004/585/EC
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 43(2) thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
After transmission of the draft legislative act to the national parliaments,
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (1),
Having regard to the opinion of the Committee of the Regions (2),
Acting in accordance with the ordinary legislative procedure (3),
Whereas:
(1)
Council Regulation (EC) No 2371/2002 (4) established a Community system for the conservation and sustainable exploitation of fisheries resources under the Common Fisheries Policy (CFP).
(2)
The scope of the CFP includes the conservation of marine biological resources and the management of fisheries targeting them. In addition, it includes, in relation to market measures and financial measures in support of its objectives, fresh water biological resources and aquaculture activities, as well as the processing and marketing of fishery and aquaculture products, where such activities take place on the territory of Member States or in Union waters, including by fishing vessels flying the flag of, and registered in, third countries, by Union fishing vessels, or by nationals of Member States, without prejudice to the primary responsibility of the flag State, bearing in mind the provisions of Article 117 of the United Nations Convention on the Law of the Sea of 10 December 1982 (5) (UNCLOS).
(3)
Recreational fisheries can have a significant impact on fish resources and Member States should, therefore, ensure that they are conducted in a manner that is compatible with the objectives of the CFP.
(4)
The CFP should ensure that fishing and aquaculture activities contribute to long-term environmental, economic, and social sustainability. It should include rules that aim to ensure the traceability, security and quality of products marketed in the Union. Furthermore, the CFP should contribute to increased productivity, to a fair standard of living for the fisheries sector including small-scale fisheries, and to stable markets, and it should ensure the availability of food supplies and that they reach consumers at reasonable prices. The CFP should contribute to the Europe 2020 Strategy for smart, sustainable and inclusive growth, and should help to achieve the objectives set out therein.
(5)
The Union is a contracting party to UNCLOS (6) and, pursuant to Council Decision 98/414/EC (7), to the United Nations Agreement on the implementation of the provisions of the United Nations Convention on the Law of the Sea of 10 December 1982 relating to the conservation and management of straddling fish stocks and highly migratory fish stocks of 4 December 1995 (8) (UN Fish Stocks Agreement) and, pursuant to Council Decision 96/428/EC (9), to the Agreement to promote compliance with international conservation and management measures by fishing vessels on the high seas of 24 November 1993 of the Food and Agriculture Organisation of the United Nations (10).
(6)
Those international instruments predominantly lay down conservation obligations, including obligations to take conservation and management measures designed to maintain or restore marine resources at levels which can produce the maximum sustainable yield both within sea areas under national jurisdiction and on the high seas, and to cooperate with other States to that end, obligations to apply the precautionary approach widely to conservation, management and exploitation of fish stocks, obligations to ensure compatibility of conservation and management measures where marine resources occur in sea areas of different jurisdictional status and obligations to have due regard to other legitimate uses of the seas. The CFP should, therefore, contribute to the Union's implementation of its international obligations under those international instruments. Where Member States adopt conservation and management measures, for which they have been empowered within the framework of the CFP, they should also act in a manner which is fully consistent with the international obligations regarding conservation and cooperation under those international instruments.
(7)
At the World Summit on Sustainable Development at Johannesburg in 2002, the Union and its Member States committed themselves to act against the continued decline of many fish stocks. Therefore, the Union should improve the CFP by adapting exploitation rates so as to ensure that, within a reasonable time-frame, the exploitation of marine biological resources restores and maintains populations of harvested stocks above levels that can produce the maximum sustainable yield. The exploitation rates should be achieved by 2015. Achieving those exploitation rates by a later date should be allowed only if achieving them by 2015 would seriously jeopardise the social and economic sustainability of the fishing fleets involved. After 2015, those rates should be achieved as soon as possible and in any event no later than 2020. Where scientific information is insufficient to determine those levels, approximative parameters may be considered.
(8)
Management decisions relating to maximum sustainable yield in mixed fisheries should take into account the difficulty of fishing all stocks in a mixed fishery at maximum sustainable yield at the same time, in particular where scientific advice indicates that it is very difficult to avoid the phenomenon of "choke species" by increasing the selectivity of the fishing gears used. Appropriate scientific bodies should be requested to provide advice on the appropriate fishing mortality levels in such circumstances.
(9)
The CFP should ensure coherence with the fisheries targets laid down in the Decision by the Conference of the Parties to the Convention on Biological Diversity on the Strategic Plan for Biodiversity 2011 - 2020, and with the biodiversity targets adopted by the European Council of 25 and 26 March 2010.
(10)
Sustainable exploitation of marine biological resources should be based on the precautionary approach, which derives from the precautionary principle referred to in the first subparagraph of Article 191(2) of the Treaty, taking into account available scientific data.
(11)
The CFP should contribute to the protection of the marine environment, to the sustainable management of all commercially exploited species, and in particular to the achievement of good environmental status by 2020, as set out in Article 1(1) of Directive 2008/56/EC of the European Parliament and of the Council (11).
(12)
The CFP should also contribute to the supplying of highly nutritional food to the Union market and to reducing the Union market's dependence on food imports. It should also foster direct and indirect job creation and economic development in coastal areas.
(13)
An ecosystem-based approach to fisheries management needs to be implemented, environmental impacts of fishing activities should be limited and unwanted catches should be avoided and reduced as far as possible.
(14)
It is important for the management of the CFP to be guided by principles of good governance. Those principles include decision-making based on best available scientific advice, broad stakeholder involvement and a long-term perspective. The successful management of the CFP also depends on a clear definition of responsibilities at Union, regional, national and local levels and on the mutual compatibility of the measures taken and their consistency with other Union policies.
(15)
The CFP should contribute to the improvement of safety and working conditions for fishing operators.
(16)
The CFP should pay full regard, where relevant, to animal health, animal welfare, food and feed safety.
(17)
Since all matters related to Europe's oceans and seas are interlinked, the CFP should be implemented in a way that is consistent with other Union policies and, in particular, that takes into account interactions with Union actions in other maritime policy areas. Coherence should be ensured in the management of different sectoral policies within the Baltic Sea, North Sea, Celtic seas, Bay of Biscay and the Iberian Coast, Mediterranean and Black Sea sea basins.
(18)
Union fishing vessels should have equal access to Union waters and resources subject to the rules of the CFP.
(19)
Existing rules restricting access to resources within the 12 nautical mile zones of Member States have operated satisfactorily, benefiting conservation by restricting fishing effort in the most sensitive part of Union waters. Those rules have also preserved the traditional fishing activities on which the social and economic development of certain coastal communities is highly dependent. Those rules should therefore continue to apply. Member States should endeavour to give preferential access for small-scale, artisanal or coastal fishermen.
(20)
Small offshore islands which are dependent on fishing should, where appropriate, be especially recognised and supported in order to enable them to survive and prosper.
(21)
Marine biological resources around the Union outermost regions referred to in the first paragraph of Article 349 of the Treaty should be especially protected since they contribute to the preservation of the local economy of those territories, having regard to their structural, social and economic situation. Certain fishing activities in those waters should therefore be limited to fishing vessels registered in the ports of those territories.
(22)
In order to contribute to the conservation of living aquatic resources and marine ecosystems, the Union should endeavour to protect areas that are biologically sensitive, by designating them as protected areas. In such areas, it should be possible to restrict or to prohibit fishing activities. When deciding which areas to designate, particular attention should be paid to those in which there is clear evidence of heavy concentrations of fish below minimum conservation reference size and of spawning grounds, and to areas which are deemed to be bio-geographically sensitive. Account should also be taken of existing conservation areas. In order to facilitate the designation process, Member States should identify suitable areas, including areas that form part of a coherent network, and, where appropriate, should cooperate with one another, preparing and sending joint recommendations to the Commission. In order to establish protected areas more effectively, it should be possible for the Commission to be empowered to establish them in a multiannual plan. In order to ensure a suitable level of democratic accountability and control, the Commission should regularly report to the European Parliament and to the Council on the functioning of those protected areas.
(23)
The objective of sustainable exploitation of marine biological resources is more effectively achieved through a multiannual approach to fisheries management, establishing as a priority multiannual plans reflecting the specificities of different fisheries.
(24)
Multiannual plans should, where possible, cover multiple stocks where those stocks are jointly exploited. The multiannual plans should establish the framework for the sustainable exploitation of stocks and marine ecosystems concerned, defining clear time-frames and safeguard mechanisms for unforeseen developments. Multiannual plans should also be governed by clearly defined management objectives in order to contribute to the sustainable exploitation of the stocks and to the protection of the marine ecosystems concerned. Those plans should be adopted in consultation with Advisory Councils, operators in the fishing industry, scientists and other stakeholders having an interest in fisheries management.
(25)
Directive 2009/147/EC of the European Parliament and of the Council (12), Council Directive 92/43/EEC (13) and Directive 2008/56/EC impose certain obligations on Member States as regards special protection areas, special areas of conservation and marine protected areas, respectively. Such measures might require the adoption of measures falling under the CFP. It is, therefore, appropriate to authorise Member States to adopt, in the waters under their sovereignty or jurisdiction, such conservation measures that are necessary to comply with their obligations under those Union acts where such measures do not affect the fisheries interests of other Member States. Where such measures might affect fisheries interests of other Member States, the power to adopt such measures should be granted to the Commission and recourse should be had to regional cooperation among the Member States concerned.
(26)
Measures are needed to reduce the current high levels of unwanted catches and to gradually eliminate discards. Unwanted catches and discards constitute a substantial waste and negatively affect the sustainable exploitation of marine biological resources and marine ecosystems and the financial viability of fisheries. An obligation to land all catches ("the landing obligation") of species which are subject to catch limits and, in the Mediterranean Sea, also catches of species which are subject to minimum sizes, made during fishing activities in Union waters or by Union fishing vessels should be established and gradually implemented and rules that have so far obliged fishermen to discard should be repealed.
(27)
The landing obligation should be introduced on a fishery-by-fishery basis. Fishermen should be allowed to continue discarding species which, according to the best available scientific advice, have a high survival rate when released into the sea.
(28)
In order to make the landing obligation workable and to mitigate the effect of varying yearly catch compositions, Member States should be allowed to transfer quotas between years, up to a certain percentage.
(29)
In the management of the landing obligation, it is necessary that Member States do their utmost to reduce unwanted catches. To this end, improvements of selective fishing techniques to avoid and reduce, as far as possible, unwanted catches must have high priority. It is important for Member States to distribute quotas between vessels in a mix that reflects as far as possible the expected composition of species in the fisheries. In the event of a mismatch between available quotas and actual fishing pattern, Member States should consider adjustments through quota swaps with other Member States, including on a permanent basis. Member States should also consider facilitating the pooling by vessel owners of individual quotas, for example at the level of producer organisations or groups of vessel owners. Ultimately, Member States should consider counting by-catch species against the quota of the target species, depending on the conservation status of the by-catch species.
(30)
The destination of landings of catches of fish under the minimum conservation reference size should be limited and should exclude sale for human consumption.
(31)
In order to cater for unwanted catches that are unavoidable even when all the measures for their reduction are applied, certain de minimis exemptions from the landing obligation should be established for the fisheries to which the landing obligation applies, primarily through multiannual plans.
(32)
Subject to scientific advice and without jeopardising the objectives of maximum sustainable yield or increasing fishing mortality, where the landing obligation, including the obligation to document catches, applies, an increase of related fishing opportunities should be possible, in order to take into account the fact that fish previously discarded will be landed.
(33)
Access to a fishery should be based on transparent and objective criteria including those of an environmental, social and economic nature. Member States should promote responsible fishing by providing incentives to those operators who fish in the least environmentally damaging way and who provide the greatest benefits for society.
(34)
For stocks for which no multiannual plan has been established, exploitation rates delivering maximum sustainable yield should be ensured by setting catch or fishing effort limits. If available data is insufficient, fisheries should be managed by using approximative parameters.
(35)
In view of the precarious economic state of the fishing industry and the dependence of certain coastal communities on fishing, it is necessary to ensure the relative stability of fishing activities by allocating fishing opportunities among Member States, based on a predictable share of the stocks for each Member State.
(36)
Such relative stability of fishing activities, given the temporary biological situation of stocks, should safeguard and take full account of the particular needs of regions where local communities are especially dependent on fisheries and related activities, as decided by the Council in its Resolution of 3 November 1976 (14), and in particular Annex VII thereto.
(37)
Therefore, it is in this sense that the concept of relative stability should be understood.
(38)
The Commission should be authorised to adopt temporary measures in the event of a serious threat, requiring immediate action, to the conservation of marine biological resources or to the marine ecosystem resulting from fishing activities. Those measures should be established within defined time-frames and should be operational for a fixed period of time.
(39)
Member States should cooperate at regional level in order to adopt joint recommendations and other instruments for the development and implementation of conservation measures and measures affecting fishing activity in areas protected by environmental law. In the framework of regional cooperation, the Commission should only adopt conservation measures through implementing acts or delegated acts where all Member States concerned in a region agree on a joint recommendation. In the absence of a joint recommendation, the Commission should submit a proposal for the relevant measures pursuant to the Treaty.
(40)
Member States should be empowered to adopt conservation and management measures for stocks in Union waters applicable solely to Union fishing vessels flying their flag.
(41)
In their 12 nautical mile zones, Member States should be empowered to adopt conservation and management measures applicable to all Union fishing vessels, provided that, where such measures apply to Union fishing vessels from other Member States, they are non-discriminatory, prior consultation of other Member States concerned has taken place and the Union has not adopted measures specifically addressing conservation and management within the 12 nautical mile zone concerned.
(42)
Member States should be able to introduce a system of transferable fishing concessions.
(43)
Member States should take specific measures to align the number of Union fishing vessels with available resources, based on their assessments of the balance between the fishing capacity of their fleets and the fishing opportunities available to them. The assessments should be made in accordance with Commission guidelines and be presented in an annual report to be transmitted to the Commission. Those reports should be made public. Each Member State should be able to choose the measures and instruments which it wishes to adopt in order to reduce excessive fishing capacity.
(44)
In addition, compulsory maximum fleet capacity ceilings and national entry/exit schemes in relation to decommissioning funding should be maintained for the purpose of managing and adjusting fishing capacity.
(45)
Member States should record the minimum information on characteristics and activities of Union fishing vessels flying their flag. Those records should be made available to the Commission for the purpose of monitoring the size of Member States' fleets.
(46)
Fisheries management based on the best available scientific advice requires harmonised, reliable and accurate data sets. Therefore, Member States should collect data on fleets and their fishing activities, in particular biological data on catches, including discards and survey information on fish stocks and on the potential environmental impact of fishing activities on the marine ecosystem. Member States should manage and make the collected data available to end-users and to other interested parties. Member States should cooperate with each other and with the Commission to coordinate data collection activities. Where relevant, Member States should also cooperate with third countries regarding data collection. Member States should provide the Commission, for its assessment, with an annual report on their data collection activities, which shall be made public.
(47)
Data collection should include data which facilitate the economic assessment of undertakings active in the fisheries sector, in aquaculture and in the processing of fisheries and aquaculture products and of employment trends in those industries.
(48)
The Scientific, Technical and Economic Committee for Fisheries (STECF), as established by Commission Decision 2005/629/EC (15), may be consulted on matters pertaining to the conservation and management of marine biological resources in order to ensure the required assistance of highly qualified scientific personnel, particularly in the application of biological, economic, environmental, social and technical disciplines.
(49)
Policy-oriented fisheries science should be reinforced by means of nationally-adopted fisheries scientific data collection, research and innovation programmes implemented in coordination with other Member States and within Union research and innovation frameworks. Better cooperation between industry and scientists should also be fostered.
(50)
The Union should promote the objectives of the CFP internationally, ensuring that Union fishing activities outside Union waters are based on the same principles and standards as those applicable under Union law, and promoting a level-playing field for Union operators and third-country operators. To this end, the Union should seek to lead the process of strengthening the performance of regional and international organisations in order to better enable them to conserve and manage marine living resources under their purview, including combating illegal, unreported and unregulated (IUU) fishing. The Union should cooperate with third countries and international organisations for the purpose of improving compliance with international measures, including combating IUU. The position of the Union should be based on the best available scientific advice.
(51)
Sustainable fisheries partnership agreements with third countries should ensure that Union fishing activities in third country waters are based on the best available scientific advice and relevant information exchange, ensuring a sustainable exploitation of the marine biological resources, transparency as regards the determination of the surplus and, consequently, a management of the resources that is consistent with the objectives of the CFP. Those agreements, which provide for access to resources commensurate with the interests of the Union fleet in exchange for a financial contribution from the Union, should contribute to the establishment of a high quality governance framework to ensure, in particular, efficient data collection, monitoring, control and surveillance measures.
(52)
Respect for democratic principles and human rights, as laid down in the Universal Declaration of Human Rights and other relevant international human rights instruments, and for the principle of the rule of law, should constitute an essential element of sustainable fisheries partnership agreements, which should contain a specific human rights clause. The introduction of a human rights clause in sustainable fisheries partnership agreements should be fully consistent with the overall Union development policy objectives.
(53)
Aquaculture should contribute to the preservation of the food production potential on a sustainable basis throughout the Union so as to guarantee long-term food security, including food supplies, as well as growth and employment for Union citizens, and to contribute to meeting the growing world demand for aquatic food.
(54)
The Commission's Strategy for the Sustainable Development of European Aquaculture adopted in 2009, which was welcomed and endorsed by the Council and welcomed by the European Parliament, noted the need for the creation and promotion of a level-playing field for aquaculture as the basis for its sustainable development.
(55)
Aquaculture activities in the Union are influenced by different conditions across national borders, including as regards authorisations for the operators. Therefore, Union strategic guidelines for national strategic plans should be developed to improve the competitiveness of the aquaculture industry, supporting its development and innovation, and encouraging economic activity, diversification and improving the quality of life in coastal and inland areas. Furthermore, mechanisms should be introduced for the exchange between Member States of information and best practices through an open method of coordination of national measures concerning business security, access to Union waters and space, and the simplification of licensing procedures.
(56)
The specific nature of aquaculture requires an Advisory Council for stakeholder consultation on elements of Union policies which could affect aquaculture.
(57)
There is a need to strengthen the competitiveness of the Union fishery and aquaculture sector, and for simplification in support of better management of its production and marketing activities. The common market organisation for fishery and aquaculture products should ensure a level-playing field for all fishery and aquaculture products marketed in the Union regardless of their origin, should enable consumers to make better informed choices and support responsible consumption, and should improve the economic knowledge and understanding of the Union markets along the supply chain.
(58)
The common market organisation should be implemented in compliance with international commitments of the Union, in particular with regard to the provisions of the World Trade Organisation.
(59)
In order to ensure compliance with the rules of the CFP, an effective system of control, inspection and enforcement should be established, that includes the fight against IUU fishing activities.
(60)
The use of modern and effective technologies should be promoted in the framework of the Union system for control, inspection, and enforcement. Member States and the Commission should have the possibility to conduct pilot projects on new control technologies and data management systems.
(61)
In order to ensure that the conditions in different Member States for the application of control and enforcement rules are comparable, cooperation between Member States on identifying effective, proportionate and dissuasive penalties should be encouraged.
(62)
In order to ensure the involvement of operators in the Union data collection and in the Union system for control, inspection, and enforcement, Member States should be able to require their operators to contribute proportionally to the corresponding operational costs.
(63)
The objectives of the CFP cannot be sufficiently achieved by Member States alone, given the problems encountered in the development of the fishing industry and its management, and the limits on the financial resources of the Member States. Therefore, to contribute to the achievement of those objectives, multiannual Union financial assistance should be granted that is focused on the priorities of the CFP and tailored to the specific features of the fishing industry in individual Member States.
(64)
Union financial assistance should be made conditional upon compliance by Member States and operators, including vessel owners, with the rules of the CFP. Subject to specific rules to be adopted, Union financial assistance should be interrupted, suspended or corrected in cases of non-compliance with a specific obligation of the CFP by a Member State or a serious infringement of those rules by an operator.
(65)
Dialogue with stakeholders has proven to be essential for achieving the objectives of the CFP. Taking into account the diverse conditions throughout Union waters and the increased regionalisation of the CFP, Advisory Councils should enable the CFP to benefit from the knowledge and experience of all stakeholders.
(66)
In view of the special characteristics of the outermost regions, of aquaculture, of markets and of the Black Sea, it is appropriate to establish a new Advisory Council for each of them.
(67)
The power to adopt acts in accordance with Article 290 of the Treaty should be delegated to the Commission in respect of the adoption of conservation measures accompanying certain environmental obligations by Member States, the adapting of the landing obligation for the purpose of complying with the Union's international obligations, the extension of the landing obligation to other species using the regionalisation process, the adoption of specific discard plans using the regionalisation process, the adoption of de minimis exemptions to the landing obligation if no other implementation measure for that obligation has been adopted, and the establishment of detailed rules for the functioning of Advisory Councils. It is of particular importance that the Commission carry out appropriate consultations during its preparatory work, including at expert level. The Commission, when preparing and drawing up delegated acts, should ensure a simultaneous, timely and appropriate transmission of relevant documents to the European Parliament and to the Council.
(68)
In order to ensure uniform conditions for the implementation of the provisions of this Regulation in respect of temporary measures to alleviate a serious threat to the conservation of marine biological resources, of the entry-exit scheme in fleet management and of the recording, format and transmission of data for the Union fishing fleet register, implementing powers should be conferred on the Commission. Those powers should be exercised in accordance with Regulation (EU) No 182/2011 of the European Parliament and of the Council (16).
(69)
In accordance with the principle of proportionality, as set out in Article 5 of the Treaty on European Union, this Regulation does not go beyond what is necessary to achieve its objectives.
(70)
Council Decision 2004/585/EC (17) should be repealed upon entry in force of the corresponding rules pursuant to this Regulation.
(71)
By reason of the number and importance of the amendments to be made, Regulation (EC) No 2371/2002 should be repealed,
HAVE ADOPTED THIS REGULATION:
PART I
GENERAL PROVISIONS
Article 1
Scope
1. The Common Fisheries Policy (CFP) shall cover:
(a)
the conservation of marine biological resources and the management of fisheries and fleets exploiting such resources;
(b)
in relation to measures on markets and financial measures in support of the implementation of the CFP: fresh water biological resources, aquaculture, and the processing and marketing of fisheries and aquaculture products.
2. The CFP shall cover the activities referred to in paragraph 1 where they are carried out:
(a)
on the territory of Member States to which the Treaty applies;
(b)
in Union waters, including by fishing vessels flying the flag of, and registered in, third countries;
(c)
by Union fishing vessels outside Union waters; or
(d)
by nationals of Member States, without prejudice to the primary responsibility of the flag State.
Article 2
Objectives
1. The CFP shall ensure that fishing and aquaculture activities are environmentally sustainable in the long-term and are managed in a way that is consistent with the objectives of achieving economic, social and employment benefits, and of contributing to the availability of food supplies.
2. The CFP shall apply the precautionary approach to fisheries management, and shall aim to ensure that exploitation of living marine biological resources restores and maintains populations of harvested species above levels which can produce the maximum sustainable yield.
In order to reach the objective of progressively restoring and maintaining populations of fish stocks above biomass levels capable of producing maximum sustainable yield, the maximum sustainable yield exploitation rate shall be achieved by 2015 where possible and, on a progressive, incremental basis at the latest by 2020 for all stocks.
3. The CFP shall implement the ecosystem-based approach to fisheries management so as to ensure that negative impacts of fishing activities on the marine ecosystem are minimised, and shall endeavour to ensure that aquaculture and fisheries activities avoid the degradation of the marine environment.
4. The CFP shall contribute to the collection of scientific data.
5. The CFP shall, in particular:
(a)
gradually eliminate discards, on a case-by-case basis, taking into account the best available scientific advice, by avoiding and reducing, as far as possible, unwanted catches, and by gradually ensuring that catches are landed;
(b)
where necessary, make the best use of unwanted catches, without creating a market for such of those catches that are below the minimum conservation reference size;
(c)
provide conditions for economically viable and competitive fishing capture and processing industry and land-based fishing related activity;
(d)
provide for measures to adjust the fishing capacity of the fleets to levels of fishing opportunities consistent with paragraph 2, with a view to having economically viable fleets without overexploiting marine biological resources;
(e)
promote the development of sustainable Union aquaculture activities to contribute to food supplies and security and employment;
(f)
contribute to a fair standard of living for those who depend on fishing activities, bearing in mind coastal fisheries and socio-economic aspects;
(g)
contribute to an efficient and transparent internal market for fisheries and aquaculture products and contribute to ensuring a level-playing field for fisheries and aquaculture products marketed in the Union;
(h)
take into account the interests of both consumers and producers;
(i)
promote coastal fishing activities, taking into account socio-economic aspects;
(j)
be coherent with the Union environmental legislation, in particular with the objective of achieving a good environmental status by 2020 as set out in Article 1(1) of Directive 2008/56/EC, as well as with other Union policies.
Article 3
Principles of good governance
The CFP shall be guided by the following principles of good governance:
(a)
the clear definition of responsibilities at the Union, regional, national and local levels;
(b)
the taking into account of regional specificities, through a regionalised approach;
(c)
the establishment of measures in accordance with the best available scientific advice;
(d)
a long-term perspective;
(e)
administrative cost efficiency;
(f)
appropriate involvement of stakeholders, in particular Advisory Councils, at all stages - from conception to implementation of the measures;
(g)
the primary responsibility of the flag State;
(h)
consistency with other Union policies;
(i)
the use of impact assessments as appropriate;
(j)
coherence between the internal and external dimension of the CFP;
(k)
transparency of data handling in accordance with existing legal requirements, with due respect for private life, the protection of personal data and confidentiality rules; availability of data to the appropriate scientific bodies, other bodies with a scientific or management interest, and other defined end-users.
Article 4
Definitions
1. For the purpose of this Regulation the following definitions shall apply:
(1)
'Union waters' means the waters under the sovereignty or jurisdiction of the Member States, with the exception of the waters adjacent to the territories listed in Annex II to the Treaty;
(2)
'marine biological resources' means available and accessible living marine aquatic species, including anadromous and catadromous species during their marine life;
(3)
'fresh water biological resources' means available and accessible living fresh water aquatic species;
(4)
'fishing vessel' means any vessel equipped for commercial exploitation of marine biological resources or a blue fin tuna trap;
(5)
'Union fishing vessel' means a fishing vessel flying the flag of a Member State and registered in the Union;
(6)
'entry to the fishing fleet' means registration of a fishing vessel in the fishing vessel register of a Member State;
(7)
'maximum sustainable yield' means the highest theoretical equilibrium yield that can be continuously taken on average from a stock under existing average environmental conditions without significantly affecting the reproduction process;
(8)
'precautionary approach to fisheries management', as referred to in Article 6 of the UN Fish Stocks Agreement, means an approach according to which the absence of adequate scientific information should not justify postponing or failing to take management measures to conserve target species, associated or dependent species and non-target species and their environment;
(9)
'ecosystem-based approach to fisheries management' means an integrated approach to managing fisheries within ecologically meaningful boundaries which seeks to manage the use of natural resources, taking account of fishing and other human activities, while preserving both the biological wealth and the biological processes necessary to safeguard the composition, structure and functioning of the habitats of the ecosystem affected, by taking into account the knowledge and uncertainties regarding biotic, abiotic and human components of ecosystems;
(10)
'discards' means catches that are returned to the sea;
(11)
'low impact fishing' means utilising selective fishing techniques which have a low detrimental impact on marine ecosystems or which may result in low fuel emissions, or both;
(12)
'selective fishing' means fishing with fishing methods or fishing gears that target and capture organisms by size or species during the fishing operation, allowing non-target specimens to be avoided or released unharmed;
(13)
'fishing mortality rate' means the rate at which biomass or individuals are removed from a stock by means of fishery activities over a given period;
(14)
'stock' means a marine biological resource that occurs in a given management area;
(15)
'catch limit' means, as appropriate, either a quantitative limit on catches of a fish stock or group of fish stocks over a given period where such fish stocks or group of fish stocks are subject to an obligation to land, or a quantitative limit on landings of a fish stock or group of fish stocks over a given period for which the obligation to land does not apply;
(16)
'conservation reference point' means values of fish stock population parameters (such as biomass or fishing mortality rate) used in fisheries management, for example in respect of an acceptable level of biological risk or a desired level of yield;
(17)
'minimum conservation reference size' means the size of a living marine aquatic species taking into account maturity, as established by Union law, below which restrictions or incentives apply that aim to avoid capture through fishing activity; such size replaces, where relevant, the minimum landing size;
(18)
'stock within safe biological limits' means a stock with a high probability that its estimated spawning biomass at the end of the previous year is higher than the limit biomass reference point (Blim) and its estimated fishing mortality rate for the previous year is less than the limit fishing mortality rate reference point (Flim);
(19)
'safeguard' means a precautionary measure designed to avoid something undesirable occurring;
(20)
'technical measure' means a measure that regulates the composition of catches by species and size and the impacts on components of the ecosystems resulting from fishing activities by establishing conditions for the use and structure of fishing gear and restrictions on access to fishing areas;
(21)
'fishing effort' means the product of the capacity and the activity of a fishing vessel; for a group of fishing vessels it is the sum of the fishing effort of all vessels in the group;
(22)
'Member State having a direct management interest' means a Member State which has an interest consisting of either fishing opportunities or a fishery taking place in the exclusive economic zone of the Member State concerned, or, in the Mediterranean Sea, a traditional fishery on the high seas;
(23)
'transferable fishing concession' means a revocable user entitlement to a specific part of fishing opportunities allocated to a Member State or established in a management plan adopted by a Member State in accordance with Article 19 of Council Regulation (EC) No 1967/2006 (18), which the holder may transfer;
(24)
'fishing capacity' means a vessel's tonnage in GT (Gross Tonnage) and its power in kW (Kilowatt) as defined in Articles 4 and 5 of Council Regulation (EEC) No 2930/86 (19);
(25)
'aquaculture' means the rearing or cultivation of aquatic organisms using techniques designed to increase the production of the organisms in question beyond the natural capacity of the environment, where the organisms remain the property of a natural or legal person throughout the rearing and culture stage, up to and including harvesting;
(26)
'fishing licence' means a licence as defined in point (9) of Article 4 of Council Regulation (EC) No 1224/2009 (20);
(27)
'fishing authorisation' means an authorisation as defined in point (10) of Article 4 of Regulation (EC) No 1224/2009;
(28)
'fishing activity' means searching for fish, shooting, setting, towing, hauling of a fishing gear, taking catch on board, transhipping, retaining on board, processing on board, transferring, caging, fattening and landing of fish and fishery products;
(29)
'fishery products' means aquatic organisms resulting from any fishing activity or products derived therefrom;
(30)
'operator' means the natural or legal person who operates or holds any undertaking carrying out any of the activities related to any stage of production, processing, marketing, distribution and retail chains of fisheries and aquaculture products;
(31)
'serious infringement' means an infringement that is defined as such in relevant Union law, including in Article 42(1) of Council Regulation (EC) No 1005/2008 (21) and in Article 90(1) of Regulation (EC) No 1224/2009;
(32)
'end-user of scientific data' means a body with a research or management interest in the scientific analysis of data in the fisheries sector;
(33)
'surplus of allowable catch' means that part of the allowable catch which a coastal State does not harvest, resulting in an overall exploitation rate for individual stocks that remains below levels at which stocks are capable of restoring themselves and maintaining populations of harvested species above desired levels based on the best available scientific advice;
(34)
'aquaculture products' means aquatic organisms at any stage of their life cycle resulting from any aquaculture activity or products derived therefrom;
(35)
'spawning stock biomass' means an estimate of the mass of the fish of a particular stock that reproduces at a defined time, including both males and females and fish that reproduce viviparously;
(36)
'mixed fisheries' means fisheries in which more than one species is present and where different species are likely to be caught in the same fishing operation;
(37)
'sustainable fisheries partnership agreement' means an international agreement concluded with a third state for the purpose of obtaining access to waters and resources in order to sustainably exploit a share of the surplus of marine biological resources, in exchange for financial compensation from the Union, which may include sectoral support.
2. For the purposes of this Regulation, the following geographical definitions of geographical areas shall apply:
(a)
'North Sea' means ICES zones (22) IIIa and IV;
(b)
'Baltic Sea' means ICES zones IIIb, IIIc and IIId;
(c)
'North Western waters' means ICES zones V (excluding Va and only Union waters of Vb), VI and VII;
(d)
'South Western waters' means ICES zones VIII, IX and X (waters around Azores), and CECAF zones (23) 34.1.1, 34.1.2 and 34.2.0 (waters around Madeira and the Canary Islands);
(e)
'Mediterranean Sea' means Maritime Waters of the Mediterranean to the East of line 5°36′ West;
(f)
'Black Sea' means the GFCM (General Fisheries Commission for the Mediterranean) geographical sub-area as defined in Resolution GFCM/33/2009/2.
PART II
ACCESS TO WATERS
Article 5
General rules on access to waters
1. Union fishing vessels shall have equal access to waters and resources in all Union waters other than those referred to in paragraphs 2 and 3, subject to the measures adopted under Part III.
2. In the waters up to 12 nautical miles from baselines under their sovereignty or jurisdiction, Member States shall be authorised, until 31 December 2022, to restrict fishing to fishing vessels that traditionally fish in those waters from ports on the adjacent coast, without prejudice to the arrangements for Union fishing vessels flying the flag of other Member States under existing neighbourhood relations between Member States and the arrangements contained in Annex I, fixing for each Member State the geographical zones within the coastal bands of other Member States where fishing activities are pursued and the species concerned. Member States shall inform the Commission of the restrictions put in place under this paragraph.
3. In the waters up to 100 nautical miles from the baselines of the Union outermost regions referred to in the first paragraph of Article 349 of the Treaty, the Member States concerned shall be authorised, until 31 December 2022, to restrict fishing to vessels registered in the ports of those territories. Such restrictions shall not apply to Union vessels that traditionally fish in those waters, in so far as those vessels do not exceed the fishing effort traditionally exerted. Member States shall inform the Commission of the restrictions put in place under this paragraph.
4. The measures which are to apply after the expiry of the arrangements set out in paragraphs 2 and 3 shall be adopted by 31 December 2022.
PART III
MEASURES FOR THE CONSERVATION AND SUSTAINABLE EXPLOITATION OF MARINE BIOLOGICAL RESOURCES
TITLE I
Conservation measures
Article 6
General provisions
1. For the purpose of achieving the objectives of the CFP in respect of the conservation and sustainable exploitation of marine biological resources as set out in Article 2, the Union shall adopt conservation measures as set out in Article 7.
2. When applying this Regulation, the Commission shall consult the relevant advisory bodies and the relevant scientific bodies. Conservation measures shall be adopted taking into account available scientific, technical and economic advice, including, where relevant, reports drawn up by STECF and other advisory bodies, advice received from Advisory Councils and joint recommendations made by Member States pursuant to Article 18.
3. Member States may cooperate with one another for the purpose of adopting measures pursuant to Articles 11, 15 and 18.
4. Member States shall coordinate with one another before adopting national measures pursuant to Article 20(2).
5. In specific cases, in particular as regards the Mediterranean region, Member States may be empowered to adopt legally binding acts in the area of the CFP, including conservation measures. Article 18 shall apply, where appropriate.
Article 7
Types of conservation measures
1. Measures for the conservation and sustainable exploitation of marine biological resources may include, inter alia, the following:
(a)
multiannual plans under Articles 9 and 10;
(b)
targets for the conservation and sustainable exploitation of stocks and related measures to minimise the impact of fishing on the marine environment;
(c)
measures to adapt the fishing capacity of fishing vessels to available fishing opportunities;
(d)
incentives, including those of an economic nature, such as fishing opportunities, to promote fishing methods that contribute to more selective fishing, to the avoidance and reduction, as far as possible, of unwanted catches, and to fishing with low impact on the marine ecosystem and fishery resources;
(e)
measures on the fixing and allocation of fishing opportunities;
(f)
measures to achieve the objectives of Article 15;
(g)
minimum conservation reference sizes;
(h)
pilot projects on alternative types of fishing management techniques and on gears that increase selectivity or that minimise the negative impact of fishing activities on the marine environment;
(i)
measures necessary for compliance with obligations under Union environmental legislation adopted pursuant to Article 11;
(j)
technical measures as referred to in paragraph 2.
2. Technical measures may include, inter alia, the following:
(a)
characteristics of fishing gears and rules concerning their use;
(b)
specifications on the construction of fishing gear, including:
(i)
modifications or additional devices to improve selectivity or to minimise the negative impact on the ecosystem;
(ii)
modifications or additional devices to reduce the incidental capture of endangered, threatened and protected species, as well as to reduce other unwanted catches;
(c)
limitations or prohibitions on the use of certain fishing gears, and on fishing activities, in certain areas or periods;
(d)
requirements for fishing vessels to cease operating in a defined area for a defined minimum period in order to protect temporary aggregations of endangered species, spawning fish, fish below minimum conservation reference size, and other vulnerable marine resources;
(e)
specific measures to minimise the negative impact of fishing activities on marine biodiversity and marine ecosystems, including measures to avoid and reduce, as far as possible, unwanted catches.
Article 8
Establishment of fish stock recovery areas
1. The Union shall, while taking due account of existing conservation areas, endeavour to establish protected areas due to their biological sensitivity, including areas where there is clear evidence of heavy concentrations of fish below minimum conservation reference size and of spawning grounds. In such areas fishing activities may be restricted or prohibited in order to contribute to the conservation of living aquatic resources and marine ecosystems. The Union shall continue to give additional protection to existing biologically sensitive areas.
2. For those purposes, Member States shall identify, where possible, suitable areas which may form part of a coherent network and shall prepare, where appropriate, joint recommendations in accordance with Article 18(7) with a view to the Commission submitting a proposal in accordance with the Treaty.
3. The Commission may be empowered in a multiannual plan to establish such biologically sensitive protected areas. Article 18(1) to (6) shall apply. The Commission shall report regularly to the European Parliament and to the Council on protected areas.
TITLE II
Specific measures
Article 9
Principles and objectives of multiannual plans
1. Multiannual plans shall be adopted as a priority, based on scientific, technical and economic advice, and shall contain conservation measures to restore and maintain fish stocks above levels capable of producing maximum sustainable yield in accordance with Article 2(2).
2. Where targets relating to the maximum sustainable yield as referred to in Article 2(2) cannot be determined, owing to insufficient data, the multiannual plans shall provide for measures based on the precautionary approach, ensuring at least a comparable degree of conservation of the relevant stocks.
3. Multiannual plans shall cover either:
(a)
single species; or
(b)
in the case of mixed fisheries or where the dynamics of stocks relate to one another, fisheries exploiting several stocks in a relevant geographical area, taking into account knowledge about the interactions between fish stocks, fisheries and marine ecosystems.
4. The measures to be included in multiannual plans, and the calendar for implementing them, shall be proportionate to the objectives and targets pursued and to the time-frame envisaged. Before measures are included in the multiannual plans, account shall be taken of their likely economic and social impact.
5. Multiannual plans may contain specific conservation objectives and measures based on the ecosystem approach in order to address the specific problems of mixed fisheries in relation to the achievement of the objectives set out in Article 2(2) for the mixture of stocks covered by the plan in cases where scientific advice indicates that increases in selectivity cannot be achieved. Where necessary, the multiannual plan shall include specific alternative conservation measures, based on the ecosystem approach, for some of the stocks that it covers.
Article 10
Content of multiannual plans
1. As appropriate and without prejudice to the respective competences under the Treaty, a multiannual plan shall include:
(a)
the scope, in terms of stocks, fishery and the area to which the multiannual plan shall be applied;
(b)
objectives that are consistent with the objectives set out in Article 2 and with the relevant provisions of Articles 6 and 9;
(c)
quantifiable targets such as fishing mortality rates and/or spawning stock biomass;
(d)
clear time-frames to reach the quantifiable targets;
(e)
conservation reference points consistent with the objectives set out in Article 2;
(f)
objectives for conservation and technical measures to be taken in order to achieve the targets set out in Article 15, and measures designed to avoid and reduce, as far as possible, unwanted catches;
(g)
safeguards to ensure that quantifiable targets are met, as well as remedial action, where needed, including for situations where the deteriorating quality of data or non-availability put the sustainability of the stock at risk.
2. A multiannual plan may also include:
(a)
other conservation measures, in particular measures to gradually eliminate discards, taking into account the best available scientific advice, or to minimise the negative impact of fishing on the ecosystem, to be further specified, where appropriate, in accordance with Article 18;
(b)
quantifiable indicators for periodic monitoring and assessment of progress in achieving the targets of the multiannual plan;
(c)
where appropriate, specific objectives for the freshwater part of the life cycle of anadromous and catadromous species.
3. A multiannual plan shall provide for its revision after an initial ex-post evaluation, in particular to take account of changes in scientific advice.
Article 11
Conservation measures necessary for compliance with obligations under Union environmental legislation
1. Member States are empowered to adopt conservation measures not affecting fishing vessels of other Member States that are applicable to waters under their sovereignty or jurisdiction and that are necessary for the purpose of complying with their obligations under Article 13(4) of Directive 2008/56/EC, Article 4 of Directive 2009/147/EC or Article 6 of Directive 92/43/EEC, provided that those measures are compatible with the objectives set out in Article 2 of this Regulation, meet the objectives of the relevant Union legislation that they intend to implement, and are at least as stringent as measures under Union law.
2. Where a Member State ("the initiating Member State") considers that measures need to be adopted for the purpose of complying with the obligations referred to in paragraph 1 and other Member States have a direct management interest in the fishery to be affected by such measures, the Commission shall be empowered to adopt such measures, upon request, by means of delegated acts in accordance with Article 46. For this purpose, Article 18(1) to (4) and (6) shall apply mutatis mutandis.
3. The initiating Member State shall provide the Commission and the other Member States having a direct management interest with relevant information on the measures required, including their rationale, scientific evidence in support and details on their practical implementation and enforcement. The initiating Member State and the other Member States having a direct management interest may submit a joint recommendation, as referred to in Article 18(1), within six months from the provision of sufficient information. The Commission shall adopt the measures, taking into account any available scientific advice, within three months from receipt of a complete request.
If not all Member States succeed in agreeing on a joint recommendation to be submitted to the Commission in accordance with the first subparagraph within the deadline set therein, or if the joint recommendation is deemed not to be compatible with the requirements referred to in paragraph 1, the Commission may submit a proposal in accordance with the Treaty.
4. By way of derogation from paragraph 3, in the absence of a joint recommendation referred to in paragraph 3, in cases of urgency, the Commission shall adopt the measures. The measures to be adopted in a case of urgency shall be limited to those in the absence of which the achievement of the objectives associated with the establishment of the conservation measures in accordance with the Directives referred to in paragraph 1 and the Member State's intentions, is in jeopardy.
5. The measures referred to in paragraph 4 shall apply for a maximum period of 12 months which may be extended for a maximum period of 12 months where the conditions provided for in that paragraph continue to exist.
6. The Commission shall facilitate cooperation between the Member State concerned and the other Member States having a direct management interest in the fishery in the process of implementation and enforcement of the measures adopted under paragraphs 2, 3 and 4.
Article 12
Commission measures in case of a serious threat to marine biological resources
1. On duly justified imperative grounds of urgency relating to a serious threat to the conservation of marine biological resources or to the marine ecosystem based on evidence, the Commission, at the reasoned request of a Member State or on its own initiative, may, in order to alleviate that threat, adopt immediately applicable implementing acts applicable for a maximum period of six months in accordance with the procedure referred to in Article 47(3).
2. The Member State shall communicate the request referred to in paragraph 1 simultaneously to the Commission, to other Member States and to the Advisory Councils concerned. The other Member States and the Advisory Councils may submit their written comments within seven working days of the receipt of the notification. The Commission shall take a decision within 15 working days of the receipt of the request referred to in paragraph 1.
3. Before expiry of the initial period of application of immediately applicable implementing acts referred to in paragraph 1, the Commission may, where the conditions under paragraph 1 are complied with, adopt immediately applicable implementing acts extending the application of such emergency measure for a maximum period of six months with immediate effect. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the procedure referred to in Article 47(3).
Article 13
Member State emergency measures
1. On the basis of evidence of a serious threat to the conservation of marine biological resources or to the marine ecosystem relating to fishing activities in waters falling under the sovereignty or jurisdiction of a Member State that require immediate action, that Member State may adopt emergency measures to alleviate the threat. Such measures shall be compatible with the objectives set out in Article 2 and no less stringent than those provided for in Union law. Such measures shall apply for a maximum period of three months.
2. Where emergency measures to be adopted by a Member State are liable to affect fishing vessels of other Member States, such measures shall be adopted only after consulting the Commission, the relevant Member States and the relevant Advisory Councils on a draft of the measures accompanied by an explanatory memorandum. The consulting Member State may set a reasonable deadline for the consultation which shall, however, not be shorter than one month.
3. Where the Commission considers that a measure adopted under this Article does not comply with the conditions set out in paragraph 1, it may, subject to providing relevant reasons, request that the Member State concerned amend or repeal that measure.
Article 14
Avoidance and minimisation of unwanted catches
1. In order to facilitate the introduction of the obligation to land all catches in the respective fishery in accordance with Article 15 ("the landing obligation"), Member States may conduct pilot projects, based on the best available scientific advice and taking into account the opinions of the relevant Advisory Councils, with the aim of fully exploring all practicable methods for the avoidance, minimisation and elimination of unwanted catches in a fishery.
2. Member States may produce a "discard atlas" showing the level of discards in each of the fisheries which are covered by Article 15(1).
Article 15
Landing obligation
1. All catches of species which are subject to catch limits and, in the Mediterranean, also catches of species which are subject to minimum sizes as defined in Annex III to Regulation (EC) No 1967/2006, caught during fishing activities in Union waters or by Union fishing vessels outside Union waters in waters not subject to third countries' sovereignty or jurisdiction, in the fisheries and geographical areas listed below shall be brought and retained on board the fishing vessels, recorded, landed and counted against the quotas where applicable, except when used as live bait, in accordance with the following time-frames:
(a)
From 1 January 2015 at the latest:
-
small pelagic fisheries (i.e. fisheries for mackerel, herring, horse mackerel, blue whiting, boarfish, anchovy, argentine, sardine, sprat);
-
large pelagic fisheries (i.e. fisheries for bluefin tuna, swordfish, albacore tuna, bigeye tuna, blue and white marlin);
-
fisheries for industrial purposes (inter alia, fisheries for capelin, sandeel and Norwegian pout);
-
fisheries for salmon in the Baltic Sea.
(b)
From 1 January 2015 at the latest for species which define the fisheries and from 1 January 2017 at the latest for all other species in fisheries in Union waters of the Baltic Sea for species subject to catch limits other than those covered by point (a).
(c)
From 1 January 2016 at the latest for the species which define the fisheries and from 1 January 2019 at the latest for all other species in:
(i)
the North Sea
-
fisheries for cod, haddock, whiting, saithe;
-
fisheries for Norway lobster;
-
fisheries for common sole and plaice;
-
fisheries for hake;
-
fisheries for Northern prawn;
(ii)
North Western waters
-
fisheries for cod, haddock, whiting, saithe;
-
fisheries for Norway lobster;
-
fisheries for common sole and plaice;
-
fisheries for hake;
(iii)
South Western waters
-
fisheries for Norway lobster;
-
fisheries for common sole and plaice;
-
fisheries for hake;
(iv)
other fisheries for species subject to catch limits.
(d)
From 1 January 2017 at the latest for species which define the fisheries and from 1 January 2019 at the latest for all other species in fisheries not covered by point (a) in the Mediterranean, in the Black Sea and in all other Union waters and in non-Union waters not subject to third countries' sovereignty or jurisdiction.
2. Paragraph 1 shall be without prejudice to the Union's international obligations. The Commission shall be empowered to adopt delegated acts, in accordance with Article 46, for the purpose of implementing such international obligations into Union law, including, in particular, derogations from the landing obligation under this Article.
3. Where all the Member States having a direct management interest in a particular fishery agree that the landing obligation should apply to species other than those listed in paragraph 1, they may submit a joint recommendation for the purpose of extending the application of the landing obligation to such other species. For this purpose, Article 18(1) to (6) shall apply mutatis mutandis. Where such a joint recommendation is submitted, the Commission shall be empowered to adopt delegated acts, in accordance with Article 46, containing such measures.
4. The landing obligation referred to in paragraph 1 shall not apply to:
(a)
species in respect of which fishing is prohibited and which are identified as such in a Union legal act adopted in the area of the CFP;
(b)
species for which scientific evidence demonstrates high survival rates, taking into account the characteristics of the gear, of the fishing practices and of the ecosystem;
(c)
catches falling under de minimis exemptions.
5. Details of the implementation of the landing obligation referred to in paragraph 1 shall be specified in multiannual plans referred to in Articles 9 and 10 and, where relevant, further specified in accordance with Article 18, including:
(a)
specific provisions regarding fisheries or species covered by the landing obligation referred to in paragraph 1;
(b)
the specification of exemptions to the landing obligation of species referred to in point (b) of paragraph 4;
(c)
provisions for de minimis exemptions of up to 5 % of total annual catches of all species subject to the landing obligation referred to in paragraph 1. The de minimis exemption shall apply in the following cases:
(i)
where scientific evidence indicates that increases in selectivity are very difficult to achieve; or
(ii)
to avoid disproportionate costs of handling unwanted catches, for those fishing gears where unwanted catches per fishing gear do not represent more than a certain percentage, to be established in a plan, of total annual catch of that gear.
Catches under the provisions referred to in this point shall not be counted against the relevant quotas; however, all such catches shall be fully recorded.
For a transitional period of four years, the percentage of the total annual catches referred to in this point shall increase:
(i)
by two percentage points in the first two years of application of the landing obligation; and
(ii)
by one percentage point in the subsequent two years;
(d)
provisions on documentation of catches;
(e)
where appropriate, the fixing of minimum conservation reference sizes in accordance with paragraph 10.
6. Where no multiannual plan, or no management plan in accordance with Article 18 of Regulation (EC) No 1967/2006, is adopted for the fishery in question, the Commission shall be empowered to adopt, in accordance with Article 18 of this Regulation, delegated acts in accordance with Article 46 of this Regulation, laying down on a temporary basis and for a period of no more than three years a specific discard plan containing the specifications referred to in points (a) to (e) of paragraph 5 of this Article. Member States may cooperate, in accordance with Article 18 of this Regulation, in the drawing up of such a plan with a view to the Commission adopting such acts or submitting a proposal in accordance with the ordinary legislative procedure.
7. Where no measures have been adopted for the purpose of specifying the de minimis exemption either in a multiannual plan in accordance with paragraph 5 or in a specific discard plan in accordance with paragraph 6, the Commission shall adopt delegated acts, in accordance with Article 46, setting the de minimis exemption referred to in point (c) of paragraph 4 which shall, subject to the conditions set out in point (c)(i) or (ii) of paragraph 5, amount to no more than 5 % of total annual catches of all species to which the landing obligation applies under paragraph 1. That de minimis exemption shall be adopted so as to apply from the date of application of the relevant landing obligation.
8. By way of derogation from the obligation to count catches against the relevant quotas in accordance with paragraph 1, catches of species that are subject to the landing obligation and that are caught in excess of quotas of the stocks in question, or catches of species in respect of which the Member State has no quota, may be deducted from the quota of the target species provided that they do not exceed 9 % of the quota of the target species. This provision shall only apply where the stock of the non-target species is within safe biological limits.
9. For stocks subject to the landing obligation, Member States may use a year-to-year flexibility of up to 10 % of their permitted landings. For this purpose, a Member State may allow landing of additional quantities of the stock that is subject to the landing obligation provided that such quantities do not exceed 10 % of the quota allocated to that Member State. Article 105 of Regulation (EC) No 1224/2009 shall apply.
10. Minimum conservation reference sizes may be established with the aim of ensuring the protection of juveniles of marine organisms.
11. For the species subject to the landing obligation as specified in paragraph 1, the use of catches of species below the minimum conservation reference size shall be restricted to purposes other than direct human consumption, including fish meal, fish oil, pet food, food additives, pharmaceuticals and cosmetics.
12. For species that are not subject to the landing obligation as specified in paragraph 1, the catches of species below the minimum conservation reference size shall not be retained on board, but shall be returned immediately to the sea.
13. For the purpose of monitoring compliance with the landing obligation, Member States shall ensure detailed and accurate documentation of all fishing trips and adequate capacity and means, such as observers, closed-circuit television (CCTV) and others. In doing so, Member States shall respect the principle of efficiency and proportionality.
Article 16
Fishing opportunities
1. Fishing opportunities allocated to Member States shall ensure relative stability of fishing activities of each Member State for each fish stock or fishery. The interests of each Member State shall be taken into account when new fishing opportunities are allocated.
2. When the landing obligation in respect of a fish stock is introduced, fishing opportunities shall be fixed taking into account the change from fixing fishing opportunities that reflect landings to fixing fishing opportunities that reflect catches, on the basis of the fact that, for the first and subsequent years, discarding of that stock will no longer be allowed.
3. Where new scientific evidence shows that there is a significant disparity between the fishing opportunities that have been fixed for a specific stock and the actual state of that stock, Member States having a direct management interest may submit a reasoned request to the Commission for it to submit a proposal to alleviate that disparity, while respecting the objectives set out in Article 2(2).
4. Fishing opportunities shall be fixed in accordance with the objectives set out in Article 2(2) and shall comply with quantifiable targets, time-frames and margins established in accordance with Article 9(2) and points (b) and (c) of Article 10(1).
5. Measures on the fixing and allocation of fishing opportunities available to third countries in Union waters shall be established in accordance with the Treaty.
6. Each Member State shall decide how the fishing opportunities that are allocated to it, and which are not subject to a system of transferable fishing concessions, may be allocated to vessels flying its flag (e.g. by creating individual fishing opportunities). It shall inform the Commission of the allocation method.
7. For the allocation of fishing opportunities pertaining to mixed fisheries, Member States shall take account of the likely catch composition of vessels participating in such fisheries.
8. Member States may, after notifying the Commission, exchange all or part of the fishing opportunities allocated to them.
Article 17
Criteria for the allocation of fishing opportunities by Member States
When allocating the fishing opportunities available to them, as referred to in Article 16, Member States shall use transparent and objective criteria including those of an environmental, social and economic nature. The criteria to be used may include, inter alia, the impact of fishing on the environment, the history of compliance, the contribution to the local economy and historic catch levels. Within the fishing opportunities allocated to them, Member States shall endeavour to provide incentives to fishing vessels deploying selective fishing gear or using fishing techniques with reduced environmental impact, such as reduced energy consumption or habitat damage.
TITLE III
Regionalisation
Article 18
Regional cooperation on conservation measures
1. Where the Commission has been granted powers, including in a multiannual plan established pursuant to Articles 9 and 10, as well as in cases provided for in Articles 11 and 15(6), to adopt measures by means of delegated or implementing acts in respect of a Union conservation measure applying to a relevant geographical area, Member States having a direct management interest affected by those measures may, within a deadline to be stipulated in the relevant conservation measure and/or multiannual plan, agree to submit joint recommendations for achieving the objectives of the relevant Union conservation measures, the multiannual plans or the specific discard plans. The Commission shall not adopt any such delegated or implementing acts before the expiry of the deadline for submission of joint recommendations by the Member States.
2. For the purpose of paragraph 1, Member States having a direct management interest affected by the measures referred to in paragraph 1 shall cooperate with one another in formulating joint recommendations. They shall also consult the relevant Advisory Councils. The Commission shall facilitate the cooperation between Member States, including, where necessary, by ensuring that a scientific contribution is obtained from the relevant scientific bodies.
3. Where a joint recommendation is submitted under paragraph 1, the Commission may adopt those measures by means of delegated or implementing acts, provided that such recommendation is compatible with the relevant conservation measure and/or multiannual plan.
4. Where the conservation measure applies to a specific fish stock shared with third countries and managed by multilateral fisheries organisations or under bilateral or multilateral agreements, the Union shall endeavour to agree with the relevant partners the measures that are necessary to achieve the objectives set out in Article 2.
5. Member States shall ensure that the joint recommendations on conservation measures to be adopted pursuant to paragraph 1 are based on the best available scientific advice and fulfil all of the following requirements:
(a)
they are compatible with the objectives set out in Article 2;
(b)
they are compatible with the scope and objectives of the relevant conservation measure;
(c)
they are compatible with the scope and meet the objectives and quantifiable targets set out in a relevant multiannual plan effectively;
(d)
they are at least as stringent as measures under Union law.
6. If all Member States do not succeed in agreeing on joint recommendations to be submitted to the Commission in accordance with paragraph 1 within a set deadline or if the joint recommendations on conservation measures are deemed not to be compatible with the objectives and quantifiable targets of the conservation measures in question, the Commission may submit a proposal for appropriate measures in accordance with the Treaty.
7. In addition to the cases referred to in paragraph 1, Member States having a direct management interest in a fishery in a defined geographical area may also make joint recommendations to the Commission on measures to be proposed or adopted by the Commission.
8. As a supplementary or alternative method of regional cooperation, Member States will be empowered, in a Union conservation measure that applies to a relevant geographical area, including in a multiannual plan established pursuant to Articles 9 and 10, to adopt within a set deadline measures further specifying that conservation measure. The Member States concerned shall closely cooperate in the adoption of such measures. Paragraphs 2, 4 and 5 of this Article shall apply mutatis mutandis. The Commission shall be associated and its comments shall be taken into account. Member States shall only adopt their respective national measures if an agreement on the content of those measures has been reached by all the Member States concerned. Where the Commission considers that a Member State's measure does not comply with the conditions set out in the relevant conservation measure, it may, subject to providing relevant reasons, request that the Member State concerned amend or repeal that measure.
TITLE IV
National measures
Article 19
Member State measures applicable to fishing vessels flying their flag or to persons established in their territory
1. A Member State may adopt measures for the conservation of fish stocks in Union waters provided that those measures fulfil all of the following requirements:
(a)
they apply solely to fishing vessels flying the flag of that Member State or, in the case of fishing activities which are not conducted by a fishing vessel, to persons established in that part of its territory to which the Treaty applies;
(b)
they are compatible with the objectives set out in Article 2;
(c)
they are at least as stringent as measures under Union law.
2. A Member State shall, for control purposes, inform the other Member States concerned of provisions adopted pursuant to paragraph 1.
3. Member States shall make publicly available appropriate information concerning the measures adopted in accordance with this Article.
Article 20
Member State measures within the 12 nautical mile zone
1. A Member State may take non-discriminatory measures for the conservation and management of fish stocks and the maintenance or improvement of the conservation status of marine ecosystems within 12 nautical miles of its baselines provided that the Union has not adopted measures addressing conservation and management specifically for that area or specifically addressing the problem identified by the Member State concerned. The Member State measures shall be compatible with the objectives set out in Article 2 and shall be at least as stringent as measures under Union law.
2. Where conservation and management measures to be adopted by a Member State are liable to affect fishing vessels of other Member States, such measures shall be adopted only after consulting the Commission, the relevant Member States and the relevant Advisory Councils on a draft of the measures, which shall be accompanied by an explanatory memorandum that demonstrates, inter alia, that those measures are non-discriminatory. For the purpose of such consultation, the consulting Member State may set a reasonable deadline, which shall, however, not be shorter than two months.
3. Member States shall make publicly available appropriate information concerning the measures adopted in accordance with this Article.
4. Where the Commission considers that a measure adopted under this Article does not comply with the conditions set out in paragraph 1, it may, subject to providing relevant reasons, request that the Member State concerned amends or repeals the relevant measure.
PART IV
MANAGEMENT OF FISHING CAPACITY
Article 21
Establishment of systems of transferable fishing concessions
Member States may establish a system of transferable fishing concessions. Member States having such a system shall establish and maintain a register of transferable fishing concessions.
Article 22
Adjustment and management of fishing capacity
1. Member States shall put in place measures to adjust the fishing capacity of their fleet to their fishing opportunities over time, taking into account trends and based on best scientific advice, with the objective of achieving a stable and enduring balance between them.
2. In order to achieve the objective referred to in paragraph 1, Member States shall send to the Commission, by 31 May each year, a report on the balance between the fishing capacity of their fleets and their fishing opportunities. To facilitate a common approach across the Union, that report shall be prepared in accordance with common guidelines which may be developed by the Commission indicating the relevant technical, social and economic parameters.
The report shall contain the annual capacity assessment of the national fleet and of all fleet segments of the Member State. The report shall seek to identify structural overcapacity by segment and shall estimate the long-term profitability by segment. The reports shall be made publicly available.
3. With regard to the assessment referred to in the second subparagraph of paragraph 2, Member States shall base their analysis on the balance between the fishing capacity of their fleets and their fishing opportunities. Separate assessments shall be drawn up for fleets operating in the outermost regions and for vessels operating exclusively outside Union waters.
4. If the assessment clearly demonstrates that the fishing capacity is not effectively balanced with fishing opportunities, the Member State shall prepare and include in its report an action plan for the fleet segments with identified structural overcapacity. The action plan shall set out the adjustment targets and tools to achieve a balance and a clear time-frame for its implementation.
On a yearly basis, the Commission shall prepare a report for the European Parliament and for the Council on the balance between the fishing capacity of the Member States' fleets and their fishing opportunities, in accordance with the guidelines referred to in the first subparagraph of paragraph 2. The report shall include action plans referred to in the first subparagraph of this paragraph. The first report shall be submitted by 31 March 2015.
Failure to make the report referred to in paragraph 2, and/or failure to implement the action plan referred to in the first subparagraph of this paragraph, may result in a proportionate suspension or interruption of relevant Union financial assistance to that Member State for fleet investment in the fleet segment or segments concerned in accordance with a future Union legal act establishing the conditions for the financial support for maritime and fisheries policy for the period 2014-2020.
5. No exit from the fleet supported by public aid shall be permitted unless preceded by the withdrawal of the fishing licence and the fishing authorisations.
6. The fishing capacity corresponding to the fishing vessels withdrawn with public aid shall not be replaced.
7. Member States shall ensure that from 1 January 2014 the fishing capacity of their fleets does not exceed at any time the fishing capacity ceilings set out in Annex II.
Article 23
Entry/Exit scheme
1. Member States shall manage entries into their fleets and exits from their fleets in such a way that the entry into the fleet of new capacity without public aid is compensated for by the prior withdrawal of capacity without public aid of at least the same amount.
2. The Commission may adopt implementing acts laying down implementing rules for the application of this Article. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the examination procedure referred to in Article 47(2).
3. No later than 30 December 2018, the Commission shall evaluate the Entry/Exit scheme in the light of the evolving relationship between fleet capacity and prospected fishing opportunities, and propose, where appropriate, an amendment to that scheme.
Article 24
Fishing fleet registers
1. Member States shall record the information on ownership, on vessel and gear characteristics and on the activity of Union fishing vessels flying their flag that is necessary for the management of measures established under this Regulation.
2. Member States shall submit to the Commission the information referred to in paragraph 1.
3. The Commission shall maintain a Union fishing fleet register containing the information that it receives pursuant paragraph 2. It shall provide public access to the Union fishing fleet register, while ensuring that personal data is adequately protected.
4. The Commission shall adopt implementing acts, establishing technical operational requirements for the recording, format and transmission modalities of the information referred to in paragraphs 1, 2 and 3. Those implementing acts shall be adopted in accordance with the examination procedure referred to in Article 47(2).
PART V
SCIENTIFIC BASE FOR FISHERIES MANAGEMENT
Article 25
Data requirements for fisheries management
1. Member States shall, in accordance with the rules adopted in the area of data collection, collect biological, environmental, technical, and socio-economic data necessary for fisheries management, manage those data and make them available to end-users, including bodies designated by the Commission. The acquisition and management of such data shall be eligible for funding through the European Maritime and Fisheries Fund in accordance with a future Union legal act establishing the conditions for the financial support for maritime and fisheries policy for the period 2014-2020. Those data shall, in particular, enable the assessment of:
(a)
the state of exploited marine biological resources;
(b)
the level of fishing and the impact that fishing activities have on the marine biological resources and on the marine ecosystems; and
(c)
the socio-economic performance of the fisheries, aquaculture and processing sectors within and outside Union waters.
2. The collection, management and use of data shall be based on the following principles:
(a)
accuracy and reliability, and collection in a timely manner;
(b)
the use of coordination mechanisms with a view to avoiding duplication of data collection for different purposes;
(c)
safe storage and protection of collected data in computerised databases, and their public availability where appropriate, including at aggregated level, whilst ensuring confidentiality;
(d)
access by the Commission, or by bodies designated by it, to the national databases and systems used for processing the collected data for the purpose of verification of the existence and quality of the data;
(e)
the availability in a timely manner of the relevant data and the respective methodologies by which they are obtained, for bodies with a research or management interest in the scientific analysis of data in the fisheries sector and for any interested parties, save in circumstances where protection and confidentiality are required under applicable Union law.
3. Every year, Member States shall submit to the Commission a report on the execution of their national data collection programmes and shall make it publicly available.
The Commission shall assess the annual report on data collection after consulting its scientific advisory body and, where appropriate, regional fisheries management organisations (RFMOs) to which the Union is a contracting party or observer and relevant international scientific bodies.
4. Member States shall ensure the national coordination of the collection and management of scientific data for fisheries management, including socio-economic data. To this end, they shall designate a national correspondent and organise an annual national coordination meeting. The Commission shall be informed of the national coordination activities and shall be invited to the coordination meetings.
5. In close cooperation with the Commission, Member States shall coordinate their data collection activities with other Member States in the same region, and shall make every effort to coordinate their actions with third countries having sovereignty or jurisdiction over waters in the same region.
6. The collection, management and use of data shall be carried out in a cost-effective manner.
7. Failure by a Member State to collect and/or to provide data in a timely manner to end-users may result in a proportionate suspension or interruption of relevant Union financial assistance to that Member State, in accordance with a future Union legal act establishing the conditions for the financial support for maritime and fisheries policy for the period 2014-2020.
Article 26
Consulting scientific bodies
The Commission shall consult appropriate scientific bodies. STECF shall be consulted, where appropriate, on matters pertaining to the conservation and management of living marine resources, including biological, economic, environmental, social and technical considerations. Consultations of scientific bodies shall take into account the proper management of public funds, with the aim of avoiding duplication of work by such bodies.
Article 27
Research and Scientific Advice
1. Member States shall carry out fisheries and aquaculture research and innovation programmes. They shall coordinate their fisheries research innovation and scientific advice programmes with other Member States, in close cooperation with the Commission, in the context of the Union research and innovation frameworks, involving, where appropriate, the relevant Advisory Councils. Those activities shall be eligible for funding through the Union budget in accordance with the relevant Union legal acts.
2. Member states shall, with the involvement of the relevant stakeholders, utilising inter alia available Union financial resources and coordinating with one another, ensure availability of relevant competences and human resources to be involved in the scientific advisory process.
PART VI
EXTERNAL POLICY
Article 28
Objectives
1. In order to ensure sustainable exploitation, management and conservation of marine biological resources and the marine environment, the Union shall conduct its external fisheries relations in accordance with its international obligations and policy objectives, as well as the objectives and principles set out in Articles 2 and 3.
2. In particular, the Union shall:
(a)
actively support and contribute to the development of scientific knowledge and advice;
(b)
improve policy coherence of Union initiatives, with particular regard to environmental, trade and development activities and strengthen consistency of actions taken in the context of development cooperation and scientific, technical and economic cooperation;
(c)
contribute to sustainable fishing activities that are economically viable and promote employment within the Union;
(d)
ensure that Union fishing activities outside Union waters are based on the same principles and standards as those applicable under Union law in the area of the CFP, while promoting a level-playing field for Union operators vis-à-vis third-country operators;
(e)
promote and support, in all international spheres, action necessary to eradicate IUU-fishing;
(f)
promote the establishment and the strengthening of compliance committees of RFMOs, periodical independent performance reviews and appropriate remedial actions, including effective and dissuasive penalties, which are to be applied in a transparent and non-discriminatory manner.
3. The provisions of this Part shall be without prejudice to specific provisions adopted under Article 218 of the Treaty.
TITLE I
International fisheries organisations
Article 29
Union activities in international fisheries organisations
1. The Union shall actively support and contribute to the activities of international organisations dealing with fisheries, including RFMOs.
2. The positions of the Union in international organisations dealing with fisheries and in RFMOs shall be based on the best available scientific advice so as to ensure that fishery resources are managed in accordance with the objectives laid down in Article 2, in particular paragraph 2 and point (c) of paragraph 5 thereof. The Union shall seek to lead the process of strengthening the performance of RFMOs so as to better enable them to conserve and manage marine living resources under their purview.
3. The Union shall actively support the development of appropriate and transparent mechanisms for the allocation of fishing opportunities.
4. The Union shall foster cooperation among RFMOs and consistency between their respective regulatory frameworks, and shall support the development of scientific knowledge and advice to ensure that their recommendations are based on such scientific advice.
Article 30
Compliance with international provisions
The Union shall, including through the European Fisheries Control Agency ("the Agency"), cooperate with third countries and international organisations dealing with fisheries, including RFMOs, to strengthen compliance with measures, especially those to combat IUU fishing, in order to ensure that measures adopted by such international organisations are strictly adhered to.
TITLE II
Sustainable fisheries partnership agreements
Article 31
Principles and objectives of Sustainable fisheries partnership agreements
1. Sustainable fisheries partnership agreements with third countries shall establish a legal, environmental, economic and social governance framework for fishing activities carried out by Union fishing vessels in third country waters.
Such frameworks may include:
(a)
development and support for the necessary scientific and research institutions;
(b)
monitoring, control and surveillance capabilities;
(c)
other capacity building elements concerning the development of a sustainable fisheries policy of the third country.
2. For the purpose of ensuring the sustainable exploitation of surpluses of marine biological resources, the Union shall endeavour to ensure that the Sustainable fisheries partnership agreements with third countries are of mutual benefit to the Union and to the third country concerned, including its local population and fishing industry and that they contribute to continuing the activity of Union fleets and seek to obtain an appropriate share of the available surplus, commensurate with the Union fleets' interest.
3. For the purpose of ensuring that Union vessels fishing under Sustainable fisheries partnership agreements operate, where appropriate, under similar standards to those applicable to Union fishing vessels fishing in Union waters, the Union shall endeavour to include in Sustainable fisheries partnership agreements appropriate provisions on obligations to land fish and fishery products.
4. Union fishing vessels shall only catch surplus of the allowable catch as referred to in Article 62(2) and (3) of the UNCLOS, and identified, in a clear and transparent manner, on the basis of the best available scientific advice and of the relevant information exchanged between the Union and the third country about the total fishing effort on the affected stocks by all fleets. Concerning straddling or highly migratory fish stocks, the determination of the resources available for access should take due account of scientific assessments conducted at the regional level as well as conservation and management measures adopted by relevant RFMOs.
5. Union fishing vessels shall not operate in the waters of the third country with which a Sustainable fisheries partnership agreement is in force unless they are in possession of a fishing authorisation which has been issued in accordance with that agreement.
6. The Union shall ensure that Sustainable fisheries partnership agreements include a clause concerning respect for democratic principles and human rights, which constitutes an essential element of such agreements.
Those agreements shall also, to the extent possible, include:
(a)
a clause prohibiting the granting of more favourable conditions to other fleets fishing in those waters than those granted to Union economic actors, including conditions concerning the conservation, development and management of resources, financial arrangements, and fees and rights relating to the issuing of fishing authorisations;
(b)
an exclusivity clause relating to the rule provided for in paragraph 5.
7. Efforts shall be made at Union level to monitor the activities of Union fishing vessels that operate in non-Union waters outside the framework of Sustainable fisheries partnership agreements.
8. Member States shall ensure that Union fishing vessels flying their flag and operating outside Union waters are in a position to provide detailed and accurate documentation of all fishing and processing activities.
9. A fishing authorisation, as referred to in paragraph 5, shall be granted to a vessel which has left the Union fishing fleet register and which has subsequently returned to it within 24 months, only if the owner of that vessel has provided to the competent authorities of the flag Member State all data required to establish that, during that period, the vessel was operating in a manner fully consistent with the standards applicable to a vessel flagged in the Union.
Where the state granting the flag during the period that the vessel was off the Union fishing fleet register became recognised under Union law as a non-cooperating state with regard to combating, deterring and eliminating IUU fishing, or as a state allowing for non-sustainable exploitation of living marine resources, such fishing authorisation shall only be granted if it is established that the vessel's fishing operations ceased and the owner took immediate action to remove the vessel from the register of that state.
10. The Commission shall arrange for independent ex-ante and ex-post evaluations of each protocol to a Sustainable fisheries partnership agreement, and make them available to the European Parliament and to the Council in good time before it submits to the Council a recommendation to authorise the opening of negotiations for a successor protocol. A summary of such evaluations shall be made publicly available.
Article 32
Financial assistance
1. The Union shall provide financial assistance to third countries through Sustainable fisheries partnership agreements in order to:
(a)
support part of the cost of access to the fisheries resources in third country waters; the part of the cost of access to the fisheries resources to be paid by Union vessel owners shall be assessed for each Sustainable fisheries partnership agreement or a Protocol to it and shall be fair, non-discriminatory and commensurate with the benefits provided through the access conditions;
(b)
establish the governance framework, including the development and maintenance of the necessary scientific and research institutions, promote consultation processes with interest groups, and monitoring, control and surveillance capability and other capacity building items relating to the development of a sustainable fisheries policy driven by the third country. Such financial assistance shall be conditional upon the achievement of specific results and complementary to and consistent with the development projects and programmes implemented in the third country in question.
2. Under each Sustainable fisheries partnership agreement, the financial assistance for sectoral support shall be decoupled from payments for access to fisheries resources. The Union shall require the achievement of specific results as a condition for payments under the financial assistance, and shall closely monitor progress.
TITLE III
Management of stocks of common interest
Article 33
Principles and objectives of management of stocks of common interest to the Union and third countries and agreements on exchange and joint management
1. Where stocks of common interest are also exploited by third countries, the Union shall engage with those third countries with a view to ensuring that those stocks are managed in a sustainable manner that is consistent with this Regulation, and in particular with the objective laid down in Article 2(2). Where no formal agreement is reached, the Union shall make every effort to reach common arrangements for fishing of such stocks with a view to making the sustainable management possible, in particular, concerning the objective in Article 2(2), thereby promoting a level-playing field for Union operators.
2. In order to ensure a sustainable exploitation of stocks shared with third countries and to guarantee stability of the fishing operations of its fleets, the Union shall, in accordance with UNCLOS, endeavour to establish bilateral or multilateral agreements with third countries for the joint management of stocks, including the establishment, where appropriate, of access to waters and resources and conditions for such access, the harmonisation of conservation measures and the exchange of fishing opportunities.
PART VII
AQUACULTURE
Article 34
Promoting sustainable aquaculture
1. With a view to promoting sustainability and contributing to food security and supplies, growth and employment, the Commission shall establish non-binding Union strategic guidelines on common priorities and targets for the development of sustainable aquaculture activities. Such strategic guidelines shall take account of the relative starting positions and different circumstances throughout the Union and shall form the basis for multiannual national strategic plans, and shall aim at:
(a)
improving the competitiveness of the aquaculture industry and supporting its development and innovation;
(b)
reducing the administrative burden and making the implementation of Union law more efficient and responsive to the needs of stakeholders;
(c)
encouraging economic activity;
(d)
diversification and improvement of the quality of life in coastal and inland areas;
(e)
integrating aquaculture activities into maritime, coastal and inland spatial planning.
2. By 30 June 2014, Member States shall establish a multiannual national strategic plan for the development of aquaculture activities on their territory.
3. The multiannual national strategic plan shall include the Member State's objectives and the measures and the timetables necessary to achieve them.
4. Multiannual national strategic plans shall, in particular, have the following aims:
(a)
administrative simplification, in particular regarding evaluations and impact studies and licenses;
(b)
reasonable certainty for aquaculture operators in relation to access to waters and space;
(c)
indicators for environmental, economic and social sustainability;
(d)
assessment of other possible cross-border effects, especially on marine biological resources and marine ecosystems in neighbouring Member States;
(e)
the creation of synergies between national research programmes and collaboration between the industry and the scientific community;
(f)
the promotion of the competitive advantage of sustainable, high quality food;
(g)
the promotion of aquaculture practices and research with a view to enhancing positive effects on the environment and on the fish resources, and to reducing negative impacts, including reducing pressure on fish stocks used for feed production, and increasing resource efficiency.
5. Member States shall exchange information and best practices through an open method of coordination of the national measures contained in multiannual national strategic plans.
6. The Commission shall encourage the exchange of information and best practices among Member States and shall facilitate the coordination of national measures foreseen in the multiannual national strategic plan.
PART VIII
COMMON MARKET ORGANISATION
Article 35
Objectives
1. A common organisation of the markets in fishery and aquaculture products (the common market organisation) shall be established to:
(a)
contribute to the achievement of the objectives set out in Article 2, and in particular to the sustainable exploitation of living marine biological resources;
(b)
enable the fishery and aquaculture industry to apply the CFP at the appropriate level;
(c)
strengthen the competitiveness of the Union fishery and aquaculture industry, in particular producers;
(d)
improve the transparency and stability of the markets, in particular as regards economic knowledge and understanding of the Union markets for fishery and aquaculture products along the supply chain, ensure that the distribution of added value along the sector's supply chain is more balanced, improve consumer information and raise awareness, by means of notification and labelling that provides comprehensible information;
(e)
contribute to ensuring a level-playing field for all products marketed in the Union by promoting sustainable exploitation of fisheries resources;
(f)
contribute to ensuring that consumers have a diverse supply of fishery and aquaculture products;
(g)
provide the consumer with verifiable and accurate information regarding the origin of the product and its mode of production, in particular through marking and labelling.
2. The common market organisation shall apply to the fishery and aquaculture products listed in Annex I to Regulation (EU) No 1379/2013 of the European Parliament and of the Council (24), which are marketed in the Union.
3. The common market organisation shall include, in particular:
(a)
the organisation of the industry including market stabilization measures;
(b)
the production and marketing plans of fishery and aquaculture producer organisations;
(c)
common marketing standards;
(d)
consumer information.
PART IX
CONTROL AND ENFORCEMENT
Article 36
Objectives
1. Compliance with the CFP rules shall be ensured through an effective Union fisheries control system, including the fight against IUU fishing.
2. Control and enforcement of the CFP shall in particular be based on and shall include the following:
(a)
a global, integrated and common approach;
(b)
cooperation and coordination between Member States, the Commission and the Agency;
(c)
cost-efficiency and proportionality;
(d)
the use of efficient control technologies for the availability and quality of data on fisheries;
(e)
a Union framework for control, inspection and enforcement;
(f)
a risk-based strategy focused on systematic and automated cross-checks of all available relevant data;
(g)
the development of a culture of compliance and co-operation among all operators and fishermen.
The Union shall adopt appropriate measures with regard to third countries which allow non-sustainable fishing.
3. Member States shall adopt appropriate measures for ensuring control, inspection and enforcement of activities carried out within the scope of the CFP, including the establishment of effective, proportionate and dissuasive penalties.
Article 37
Expert group on compliance
1. An expert group on compliance shall be established by the Commission to assess, facilitate and strengthen the implementation of, and compliance with, the obligations under the Union fisheries control system.
2. The expert group on compliance shall be composed of representatives of the Commission and the Member States. At the request of the European Parliament, the Commission may invite the European Parliament to send experts to attend meetings of the expert group. The Agency may assist the expert group on compliance meetings as an observer.
3. The expert group shall in particular:
(a)
regularly review issues of compliance and implementation under Union fisheries control system and identify possible difficulties of common interest in implementation of the CFP rules;
(b)
formulate advice in relation to the implementation of the CFP rules, including prioritisation of Union financial assistance; and
(c)
exchange information on control and inspection activities, including the fight against IUU fishing.
4. The European Parliament and the Council shall be kept fully informed on a regular basis by the expert group on compliance activities referred to in paragraph 3.
Article 38
Pilot projects on new control technologies and data management systems
The Commission and the Member States may carry out pilot projects on new control technologies and systems for data management.
Article 39
Contribution to control, inspection, enforcement and data collection costs
Member States may require their operators to contribute proportionally to the operational costs of implementing the Union fisheries control system and of data collection.
PART X
FINANCIAL INSTRUMENTS
Article 40
Objectives
Union financial assistance may be granted to contribute to the achievement of the objectives set out in Article 2.
Article 41
Conditions for financial assistance to Member States
1. Subject to the conditions to be specified in the applicable Union legal acts, Union financial assistance to Member States shall be conditional upon compliance with the CFP rules by Member States.
2. Non-compliance by Member States with the CFP rules may result in the interruption or suspension of payments or in the application of a financial correction to Union financial assistance under the CFP. Such measures shall be proportionate to the nature, gravity, duration and repetition of the non-compliance.
Article 42
Conditions for financial assistance to operators
1. Subject to the conditions to be specified in the applicable Union legal acts, Union financial assistance to operators shall be conditional upon compliance with the CFP rules by operators.
2. Subject to specific rules to be adopted, serious infringements by operators of the CFP rules shall result in temporary or permanent bans on access to the Union financial assistance and/or the application of financial reductions. Such measures, taken by the Member State, shall be dissuasive, effective and proportionate to the nature, gravity, duration and repetition of serious infringements.
3. Member States shall ensure that Union financial assistance is granted only if no penalties for serious infringements have been imposed on the operator concerned within a period of one year prior to the date of application for Union financial assistance.
PART XI
ADVISORY COUNCILS
Article 43
Establishment of Advisory Councils
1. Advisory Councils shall be established for each of the geographical areas or fields of competence set out in Annex III, in order to promote a balanced representation of all stakeholders in accordance with Article 45(1) and to contribute to the achievement of the objectives set out in Article 2.
2. In particular, the following new Advisory Councils shall be established, in accordance with Annex III:
(a)
an Advisory Council for the outermost regions, divided into three sections for each of the following sea basins: West Atlantic, East Atlantic and Indian Ocean;
(b)
an Advisory Council for aquaculture;
(c)
an Advisory Council for markets;
(d)
an Advisory Council for the Black Sea.
3. Each Advisory Council shall establish its rules of procedure.
Article 44
Tasks of Advisory Councils
1. When applying this Regulation, the Commission shall, where relevant, consult the Advisory Councils.
2. Advisory Councils may:
(a)
submit recommendations and suggestions on matters relating to the management of fisheries and the socio-economic and conservation aspects of fisheries and aquaculture to the Commission and to the Member State concerned, and, in particular, recommendations on how to simplify rules on fisheries management;
(b)
inform the Commission and Member States of problems relating to the management and the socio-economic and conservation aspects of fisheries and, where appropriate, of aquaculture in their geographical area or field of competence and propose solutions to overcome those problems;
(c)
contribute, in close cooperation with scientists, to the collection, supply and analysis of data necessary for the development of conservation measures.
If an issue is of common interest to two or more Advisory Councils, they shall coordinate their positions with a view to adopting joint recommendations on that issue.
3. Advisory Councils shall be consulted on joint recommendations pursuant to Article 18. They may also be consulted by the Commission and by Member States in respect of other measures. Their advice shall be taken into account. Those consultations shall be without prejudice to the consultation of STECF or other scientific bodies. The opinions of the Advisory Councils may be submitted to all Member States concerned and to the Commission.
4. The Commission and, where relevant, the Member State concerned shall reply within two months to any recommendation, suggestion or information received pursuant to paragraph 1. Where the final measures that are adopted diverge from the Advisory Councils' opinions, recommendations and suggestions received pursuant to paragraph 1, the Commission or the Member State concerned shall state detailed reasons for the divergence.
Article 45
Composition, functioning and funding of Advisory Councils
1. Advisory Councils shall be composed of:
(a)
organisations representing the fisheries and, where appropriate, aquaculture operators, and representatives of the processing and marketing sectors;
(b)
other interest groups affected by the CFP (e.g. environmental organisations and consumer groups).
2. Each Advisory Council shall consist of a general assembly and an executive committee, including, as appropriate, a secretariat and working groups to deal with issues of regional cooperation pursuant to Article 18, and shall adopt the measures necessary for its functioning.
3. Advisory Councils shall function and receive financing as provided for in Annex III.
4. The Commission shall be empowered to adopt delegated acts, in accordance with Article 46, laying down detailed rules on the functioning of Advisory Councils.
PART XII
PROCEDURAL PROVISIONS
Article 46
Exercise of delegation
1. The power to adopt delegated acts is conferred on the Commission subject to the conditions laid down in this Article.
2. The power to adopt delegated acts referred to in Article 11(2), Article 15(2), (3), (6), (7) and Article 45(4) shall be conferred on the Commission for a period of five years from 29 December 2013. The Commission shall draw up a report in respect of the delegation of power not later than nine months before the end of the five-year period. The delegation of power shall be tacitly extended for periods of an identical duration, unless the European Parliament or the Council opposes such extension not later than three months before the end of each period.
3. The delegation of power referred to in Article 11(2), Article 15(2), (3), (6), (7) and Article 45(4) may be revoked at any time by the European Parliament or by the Council. A decision to revoke shall put an end to the delegation of the power specified in that decision. It shall take effect the day following the publication of the decision in the Official Journal of the European Union or at a later date specified therein. It shall not affect the validity of any delegated acts already in force.
4. As soon as it adopts a delegated act, the Commission shall notify it simultaneously to the European Parliament and to the Council.
5. A delegated act adopted pursuant to Article 11(2), Article 15(2), (3), (6), (7) and Article 45(4) shall enter into force only if no objection has been expressed either by the European Parliament or the Council within a period of two months of notification of that act to the European Parliament and the Council or if, before the expiry of that period, the European Parliament and the Council have both informed the Commission that they will not object. That period shall be extended by two months at the initiative of the European Parliament or of the Council.
Article 47
Committee procedure
1. The Commission shall be assisted by a Committee for fisheries and aquaculture. That committee shall be a committee within the meaning of Regulation (EU) No 182/2011.
2. Where reference is made to this paragraph, Article 5 of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
Where the committee delivers no opinion on a draft implementing act to be adopted pursuant to Article 23, the Commission shall not adopt the draft implementing act and the third subparagraph of Article 5(4) of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
3. Where reference is made to this paragraph, Article 8 of Regulation (EU) No 182/2011, in conjunction with Article 5 thereof, shall apply.
PART XIII
FINAL PROVISIONS
Article 48
Repeals and amendments
1. Regulation (EC) No 2371/2002 is repealed.
References to the repealed Regulation shall be construed as references to this Regulation.
2. Decision 2004/585/EC is repealed with effect from the entry into force of the rules adopted under Article 45(4) of this Regulation.
3. Article 5 of Council Regulation (EC) No 1954/2003 (25) shall be deleted.
4. Council Regulation (EC) No 639/2004 (26) is repealed.
5. In Article 105 of Regulation (EC) No 1224/2009, the following paragraph is inserted:
"3a. By way of derogation from paragraphs 2 and 3, no multiplying factor shall be applied to catches which are subject to an obligation to land in accordance with Article 15 of the Regulation (EU) No 1380/2013 of the European Parliament and of the Council (27), provided that the extent of overfishing relative to the permitted landings does not exceed 10 %.
Article 49
Review
The Commission shall report to the European Parliament and to the Council on the functioning of the CFP by 31 December 2022.
Article 50
Annual report
The Commission shall report annually to the European Parliament and to the Council on the progress on achieving maximum sustainable yield and on the situation of fish stocks, as early as possible following the adoption of the yearly Council Regulation fixing the fishing opportunities available in Union waters and, in certain non-Union waters, to Union vessels.
Article 51
Entry into force
This Regulation shall enter into force on the day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
It shall apply from 1 January 2014.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Strasbourg, 11 December 2013.