ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY č. 1386/2013/EU
ze dne 20. listopadu 2013
o všeobecném akčním programu Unie pro životní prostředí na období do roku 2020 „Spokojený život v mezích naší planety“
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Evropská unie si dala za cíl stát se do roku 2020 inteligentní a udržitelnou inkluzivní ekonomikou prostřednictvím souboru politik a opatření zaměřených na nízkouhlíkové hospodářství účinně využívající zdroje (4).
(2)
Navazující akční programy pro životní prostředí vytvářejí od roku 1973 rámec pro činnost Unie v oblasti životního prostředí.
(3)
Šestý akční program Společenství pro životní prostředí (5) (dále jen „6. program pro životní prostředí“) skončil v červenci 2012, ale mnoho opatření a akcí, jež byly v rámci tohoto programu zahájeny, je prováděno i nadále.
(4)
Závěrečné posouzení 6. programu pro životní prostředí dospělo k závěru, že program byl přínosem pro životní prostředí a stanovil zastřešující strategický směr environmentální politiky. I navzdory těmto úspěchům lze však nadále pozorovat neudržitelné trendy ve všech čtyřech prioritních oblastech, které byly v 6. programu pro životní prostředí stanoveny: změna klimatu; příroda a biologická rozmanitost; životní prostředí; lidské zdraví a kvalita života; a přírodní zdroje a odpady.
(5)
Závěrečné posouzení poukázalo na některé nedostatky 6. programu pro životní prostředí. Dosažení cílů stanovených v sedmém akčním programu pro životní prostředí (dále jen „7. akční program pro životní prostředí“) proto vyžaduje bezpodmínečný závazek členských států a příslušných orgánů Unie i ochotu převzít odpovědnost za dosažení přínosů, které mají z programu vyplynout.
(6)
Podle zprávy Evropské agentury pro životní prostředí nazvané „Evropské životní prostředí - stav a výhled 2010“ (SOER 2010) přetrvávají v oblasti životního prostředí některé významné problémy, které budou mít závažné důsledky, pokud nebudou řešeny.
(7)
Globální systémové trendy a výzvy související s dynamikou populace, urbanizací, nemocemi a pandemiemi, urychlováním technologických změn a neudržitelným hospodářským růstem přispívají k tomu, že řešení výzev v oblasti životního prostředí a dosažení dlouhodobě udržitelného rozvoje je složité. V zájmu zajištění dlouhodobé prosperity Unie je k řešení těchto výzev nutné přijmout další opatření.
(8)
S ohledem na jasnou dlouhodobou vizi pro rok 2050 je nezbytné stanovit prioritní cíle Unie pro rok 2020. To by rovněž zajistilo stabilní prostředí pro udržitelné investice a růst. 7. akční program pro životní prostředí by měl vycházet z politických iniciativ v rámci strategie Evropa 2020 (6), včetně klimatického a energetického balíčku Unie (7), sdělení Komise o plánu přechodu na nízkouhlíkové hospodářství do roku 2050 (8), strategie Unie v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2020 (9), plánu pro Evropu účinněji využívající zdroje (10), stěžejní iniciativy Unie inovací (11) a strategie Evropské unie pro oblast udržitelného rozvoje.
(9)
7. akční program pro životní prostředí by měl přispět k dosažení cílů v oblasti životního prostředí a změny klimatu, které již Unie schválila, a odhalit nedostatky v politice, které by mohly vyžadovat stanovení dodatečných cílů.
(10)
Unie/rozhodla, že do roku 2020 dosáhne snížení emisí skleníkových plynů EU alespoň o 20 % (respektive 30 %, pokud se ostatní rozvinuté země zaváží ke srovnatelnému snížení emisí a rozvojové země přispějí úměrně svým povinnostem a schopnostem); zajistí, aby 20 % spotřeby energie pocházelo do roku 2020 z obnovitelných zdrojů energie, a docílí 20 % snížení spotřeby primární energie ve srovnání s předpokládanou úrovní, jehož má být dosaženo větší energetickou účinností (12).
(11)
Unie rozhodla, že do roku 2020 zastaví úbytek biologické rozmanitosti a zhoršování ekosystémových služeb v Unii, v maximálním proveditelném rozsahu je obnoví a současně zvýší příspěvek Unie k odvrácení úbytku biologické rozmanitosti v celosvětovém měřítku (13).
(12)
Unie podporuje cíle zaměřené na zastavení úbytku čisté celosvětové zalesněné plochy do roku 2030 a na snížení hrubého úbytku tropických lesů do roku 2020 nejméně o 50 % ve srovnání s úrovněmi v roce 2008 (14).
(13)
Unie rozhodla, že do roku 2015 dosáhne dobrého stavu všech vod v EU, včetně vod sladkých (řeky a jezera, podzemní vody), brakických (ústí/delty) a pobřežních do jedné námořní míle od pobřeží (15).
(14)
Unie rozhodla, že do roku 2020 dosáhne dobrého stavu prostředí ve všech mořských vodách Unie (16).
(15)
Unie rozhodla, že dosáhne úrovní kvality ovzduší, které nemají výrazné nepříznivé dopady na lidské zdraví a životní prostředí ani nepředstavují riziko pro lidské zdraví a životní prostředí (17).
(16)
Unie rozhodla, že do roku 2020 dosáhne cíle, aby byly chemické látky vyráběny a používány způsobem, který povede k minimalizaci významných nepříznivých účinků na lidské zdraví a životní prostředí (18).
(17)
Unie rozhodla, že ochrání životní prostředí a lidské zdraví tím, že zabrání nepříznivým vlivům vzniku odpadů a nakládání s nimi nebo tyto vlivy omezí, omezí celkový dopad využívání zdrojů a zvýší účinnost tohoto využívání při uplatnění následující hierarchie způsobů nakládání s odpady: předcházení vzniku, příprava k opětovnému použití, recyklace, jiné využití a odstranění (19).
(18)
Unie rozhodla, že bude stimulovat přechod k zelené ekonomice a usilovat o absolutní zrušení vazby mezi hospodářským růstem a zhoršováním životního prostředí (20).
(19)
Unie rozhodla, že v rámci udržitelného rozvoje bude usilovat o svět neutrální z hlediska znehodnocování půdy (21).
(20)
Podle čl. 191 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) je cílem politiky Unie v oblasti životního prostředí vysoká úroveň ochrany přihlížející k rozdílné situaci v jednotlivých regionech Unie a je založena na zásadě obezřetnosti, zásadě odvracení ohrožení životního prostředí především u zdroje, a na zásadě „znečišťovatel platí“.
(21)
Opatření nutná ke splnění prioritních cílů 7. akčního programu pro životní prostředí by měla být v souladu se zásadou subsidiarity přijata na různých úrovních správy.
(22)
Aby byl zajištěn úspěch 7. akčního programu pro životní prostředí a bylo dosaženo jeho prioritních cílů, je důležité do něj transparentním způsobem zapojit nevládní subjekty.
(23)
Úbytek biologické rozmanitosti a poškození ekosystémů v Unii mají nejen významný vliv na životní prostředí a dobré životní podmínky lidí, ale mají rovněž dopady na budoucí generace a jsou nákladné pro celou společnost, zejména pro hospodářské subjekty působící v odvětvích, která přímo závisejí na ekosystémových službách.
(24)
Existuje značný prostor pro snížení emisí skleníkových plynů a zvýšení účinnosti využívání energie a zdrojů v Unii. Tím se uvolní tlak na životní prostředí a zajistí větší konkurenceschopnost a nové zdroje růstu a pracovních míst díky úsporám nákladů, jichž se docílí vyšší účinností, zpeněžením inovací a lepším řízením zdrojů během celého jejich životního cyklu. Aby se tento potenciál využil, je třeba v rámci komplexnější politiky Unie zaměřené na změnu klimatu zohlednit skutečnost, že všechna odvětví ekonomiky musí k řešení této otázky přispět.
(25)
Environmentální problémy a dopady na životní prostředí i nadále představují významná rizika pro zdraví a dobré životní podmínky člověka, takže opatření ke zlepšení stavu životního prostředí mohou být prospěšná.
(26)
Úplné a rovnoměrné provádění acquis v oblasti životního prostředí v celé Unii je solidní investicí do životního prostředí a lidského zdraví, jakož i hospodářství.
(27)
Politika Unie v oblasti životního prostředí by se měla nadále opírat o pevnou znalostní základnu a měla by zajistit, aby faktické podklady, na nichž se zakládá vytváření politik, včetně případů uplatnění zásady obezřetnosti, byly na všech úrovních lépe chápány.
(28)
Cíle v oblasti životního prostředí a klimatu by se měly opírat o odpovídající investice a finanční prostředky by měly být vynakládány efektivněji v souladu s těmito cíli. Mělo by být podpořeno využívání iniciativ veřejného a soukromého sektoru.
(29)
Ke zmírnění tlaku, který na životní prostředí vyvíjí politika a činnost jiných odvětví, a ke splnění cílů v oblasti životního prostředí a klimatu je nezbytné začlenit problematiku životního prostředí do všech relevantních oblastí politik.
(30)
Unie je hustě zalidněna a více než 70 % jejích občanů žije v městských a příměstských oblastech a čelí specifickým problémům souvisejícím se životním prostředím a změnou klimatu.
(31)
Zatímco mnoho problémů v oblasti životního prostředí je povahy globální, a lze je tedy celkově řešit pouze prostřednictvím komplexního globálního přístupu, jiné problémy v oblasti životního prostředí mají rozměr převážně regionální. To vyžaduje spolupráci s partnerskými zeměmi, včetně sousedních zemí a zámořských zemí a území.
(32)
7. akční program pro životní prostředí by měl na úrovni Unie a na mezinárodní úrovni podporovat plnění závěrů a závazků, jež byly přijaty roku 2012 na konferenci Organizace spojených národů o udržitelném rozvoji (dále jen „konference Rio + 20“) a jejichž cílem je změnit světové hospodářství v inkluzivní a zelenou ekonomiku v rámci udržitelného rozvoje a omezování chudoby.
(33)
Vhodná kombinace politických nástrojů umožní podnikům a spotřebitelům lépe chápat dopad jejich činností na životní prostředí a tento dopad řídit. Mezi tyto politické nástroje patří ekonomické pobídky, tržní nástroje, požadavky na informace a dobrovolné nástroje a opatření, které by doplnily právní rámec a zapojily zúčastněné strany na různých úrovních.
(34)
Všechna opatření, akce a cíle stanovené v 7. akčním programu pro životní prostředí by měly být rozvíjeny v souladu se zásadami inteligentní regulace (22) a tam, kde je to vhodné, by měly podléhat komplexnímu posouzení dopadů.
(35)
Pokrok dosažený při plnění cílů 7. akčního programu pro životní prostředí by měl být sledován, posuzován a hodnocen na základě dohodnutých ukazatelů.
(36)
V souladu s čl. 192 odst. 3 Smlouvy o fungování EU by měly být prioritní cíle politiky Unie v oblasti životního prostředí stanoveny v obecném akčním programu.
(37)
Pokud jde o prioritní cíle stanovené v tomto rozhodnutí, stanoví 7. akční program pro životní prostředí řadu opatření a akcí uvedených v příloze za účelem dosažení uvedených cílů.
(38)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zavedení všeobecného akčního programu Unie v oblasti životního prostředí, jímž se stanoví prioritní oblasti, nelze uspokojivým způsobem dosáhnout na úrovni členských států, ale spíše jej může být z důvodu rozsahu a účinků tohoto akčního programu lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přijímá se všeobecný akční program Unie v oblasti životního prostředí na období do 31. prosince 2020 (dále jen „7. akční program pro životní prostředí“) ve znění uvedeném v příloze.
Článek 2
1. 7. akční program pro životní prostředí má tyto prioritní cíle:
a)
chránit, zachovávat a rozvíjet přírodní bohatství Unie;
b)
změnit Unii v zelené a konkurenceschopné nízkouhlíkové hospodářství účinně využívající zdroje;
c)
chránit občany Unie před environmentálními tlaky a riziky ovlivňujícími jejich zdraví a dobré životní podmínky;
d)
maximalizovat přínos právních předpisů Unie v oblasti životního prostředí na základě jejich lepšího provádění;
e)
zlepšit znalostní a faktickou základnu pro politiku Unie v oblasti životního prostředí;
f)
zajistit investice pro politiku v oblasti životního prostředí a klimatu a zabývat se environmentálními externalitami;
g)
zlepšit začlenění problematiky životního prostředí a soudržnost politik;
h)
posílit udržitelnost měst Unie;
i)
zvýšit efektivnost Unie při řešení mezinárodních problémů v oblasti životního prostředí a klimatu.
2. 7. akční program pro životní prostředí je založen na zásadě obezřetnosti, zásadě odvrácení ohrožení životního prostředí u zdroje a na zásadě „znečišťovatel platí“.
3. 7. akční program pro životní prostředí přispívá k vysoké úrovni ochrany životního prostředí a vyšší kvalitě života a sociálního blahobytu občanů.
4. Všechna opatření, akce a cíle stanovené v 7. akčním programu pro životní prostředí jsou navrhovány a prováděny v souladu se zásadami inteligentní regulace („smart regulation“) a případně podléhají komplexnímu posouzení dopadů.
Článek 3
1. Příslušné orgány Unie a členských států přijmou vhodná opatření s cílem splnění prioritních cílů stanovených v 7. akčním programu pro životní prostředí. Při přijímání těchto opatření se řádně zohlední zásady svěření pravomocí, subsidiarity a proporcionality v souladu s článkem 5 Smlouvy o Evropské unii.
2. Veřejné orgány na všech úrovních spolupracují při provádění 7. akčního programu pro životní prostředí s podniky a sociálními partnery, zástupci z řad občanské společnosti a jednotlivými občany.
Článek 4
1. Komise zajistí, aby provádění jednotlivých prvků 7. akčního programu pro životní prostředí bylo sledováno v rámci pravidelného sledování v souvislosti se strategií Evropa 2020. Toto sledování by mělo vycházet z informací vyplývajících z ukazatelů stavu životního prostředí Evropské agentury pro životní prostředí, jakož i z ukazatelů používaných ke sledování pokroku při dosahování stávajících právních předpisů v oblasti životního prostředí a změny klimatu a cílů, jako jsou cíle v oblasti klimatu a energetiky, biologické rozmanitosti a účinného využívání zdrojů.
2. Komise rovněž provede hodnocení 7. akčního programu pro životní prostředí. Toto hodnocení se zakládá mimo jiné na zprávě Evropské agentury pro životní prostředí o stavu životního prostředí a na konzultacích se zainteresovanými subjekty. Komise předloží zprávu založenou na uvedeném hodnocení Evropskému parlamentu a Radě ve vhodné lhůtě před ukončením 7. akčního programu pro životní prostředí.
3. S ohledem na uvedené hodnocení a další politický vývoj v dané oblasti Komise včas předloží, bude-li to vhodné, návrh 8. programu pro životní prostředí, aby se tak zamezilo proluce mezi 7. akčním programem pro životní prostředí a 8. programem pro životní prostředí.
Článek 5
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ve Štrasburku dne 20. listopadu 2013.
DECISION No 1386/2013/EU OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 20 November 2013
on a General Union Environment Action Programme to 2020 ‘Living well, within the limits of our planet’
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 192(3) thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
After transmission of the draft legislative act to the national parliaments,
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (1),
Having regard to the opinion of the Committee of the Regions (2),
Acting in accordance with the ordinary legislative procedure (3),
Whereas:
(1)
The Union has set itself the objective of becoming a smart, sustainable and inclusive economy by 2020 with a set of policies and actions aimed at making it a low-carbon and resource-efficient economy (4).
(2)
Successive environment action programmes have provided the framework for Union action in the field of the environment since 1973.
(3)
The Sixth Community Environment Action Programme (5) (‘6th EAP’) ended in July 2012, but many measures and actions launched under that programme continue to be implemented.
(4)
The final assessment of the 6th EAP concluded that the programme delivered benefits for the environment and provided an overarching strategic direction for environment policy. Despite those achievements, unsustainable trends still persist in the four priority areas identified in the 6th EAP: climate change; nature and biodiversity; environment and health and quality of life; and natural resources and wastes.
(5)
The final assessment of the 6th EAP highlighted some shortcomings. The achievement of the objectives set out in the Seventh Environment Action Programme (‘7th EAP’) therefore requires the full commitment of the Member States and the relevant Union institutions and the willingness to take responsibility for the delivery of the programme’s intended benefits.
(6)
According to the report of the European Environment Agency entitled ‘The European environment - state and outlook 2010’ (‘SOER 2010’)’ a number of major environmental challenges still remain, and serious repercussions will ensue if nothing is done to address them.
(7)
Global systemic trends and challenges, related to population dynamics, urbanisation, disease and pandemics, accelerating technological change and unsustainable economic growth add to the complexity of tackling environmental challenges and achieving long-term sustainable development. Ensuring the Union’s long-term prosperity requires taking further action to address those challenges.
(8)
It is essential that Union priority objectives for 2020 are established, in line with a clear long-term vision for 2050. This would also provide a stable environment for sustainable investment and growth. The 7th EAP should build on policy initiatives in the Europe 2020 strategy (6), including the Union climate and energy package (7), the Commission Communication on a Roadmap for moving to a low-carbon economy in 2050 (8), the EU Biodiversity Strategy to 2020 (9), the Roadmap to a Resource Efficient Europe (10), the Innovation Union Flagship Initiative (11) and the European Union Strategy for Sustainable Development.
(9)
The 7th EAP should help to achieve the environment and climate change targets on which the Union has already agreed and to identify policy gaps where additional targets may be required.
(10)
The Union has agreed to achieve a reduction of at least 20 % of its greenhouse gas (GHG) emissions by 2020 (30 %, provided that other developed countries commit themselves to comparable emissions reductions and that developing countries contribute adequately according to their responsibilities and respective capabilities); to ensure that 20 % of energy consumption comes from renewable energy by 2020; and to achieve a 20 % cut in primary energy use compared with projected levels, by improving energy efficiency (12).
(11)
The Union has agreed to halt the loss of biodiversity and the degradation of ecosystem services in the Union by 2020, and restore them in so far as feasible, while stepping up the Union contribution to averting global biodiversity loss (13).
(12)
The Union supports the aims of halting global forest cover loss by 2030 at the latest and of reducing gross tropical deforestation by at least 50 % by 2020 compared to 2008 levels (14).
(13)
The Union has agreed to achieve good status for all Union waters, including freshwater (rivers and lakes, groundwater), transitional waters (estuaries/deltas) and coastal waters within one nautical mile of the coast by 2015 (15).
(14)
The Union has agreed to achieve good environmental status in all marine waters of the Union by 2020 (16).
(15)
The Union has agreed to achieve levels of air quality that do not give rise to significant negative impacts on, and risks to, human health and the environment (17).
(16)
The Union has agreed to achieve, by 2020, the objective that chemicals are produced and used in ways that lead to the minimisation of significant adverse effects on human health and the environment (18).
(17)
The Union has agreed to protect the environment and human health by preventing or reducing the adverse impacts of the generation and management of waste and by reducing the overall impact of resource use and improving the efficiency of such use, by applying the following waste hierarchy: prevention, preparing for re-use, recycling, other recovery, and disposal (19).
(18)
The Union has agreed to stimulate the transition to a green economy and to strive towards an absolute decoupling of economic growth and environmental degradation (20).
(19)
The Union has agreed to strive to achieve a land degradation neutral world in the context of sustainable development (21).
(20)
Pursuant to Article 191(2) of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), Union policy on the environment aims at a high level of protection taking into account the diversity of situations in the various regions of the Union, and is based on the precautionary principle and on the principles that preventive action should be taken, that environmental damage should, as a priority, be rectified at source and that the polluter should pay.
(21)
Action to deliver the priority objectives of the 7th EAP should be taken at different levels of governance, in accordance with the principle of subsidiarity.
(22)
Transparent engagement with non-governmental actors is important in ensuring the success of the 7th EAP and the achievement of its priority objectives.
(23)
Not only do biodiversity loss and the degradation of ecosystems in the Union have important implications for the environment and human well-being, they also have impacts on future generations and are costly for society as a whole, particularly for economic actors in sectors that depend directly on ecosystem services.
(24)
There is significant scope for reducing GHG emissions and enhancing energy and resource efficiency in the Union. This will ease pressure on the environment and bring increased competitiveness and new sources of growth and jobs through cost savings from improved efficiency, the commercialisation of innovations and better management of resources over their whole life cycle. In order to realise this potential, a more comprehensive Union policy on climate change should recognise that all sectors of the economy have to contribute to tackling climate change.
(25)
Environmental problems and impacts continue to pose significant risks for human health and well-being, whereas measures to improve the state of the environment can be beneficial.
(26)
The full and even implementation of the environment acquis throughout the Union is a sound investment for the environment and human health, as well as for the economy.
(27)
Union environment policy should continue to draw on a sound knowledge base and should ensure that the evidence underpinning policy-making, including cases where the precautionary principle has been invoked, can be better understood at all levels.
(28)
Environment and climate objectives should be supported by adequate investments, and funds should be spent more effectively in line with those objectives. The use of public- private initiatives should be encouraged.
(29)
Environmental integration in all relevant policy areas is essential in order to reduce pressures on the environment resulting from the policies and activities of other sectors and to meet environmental and climate-related targets.
(30)
The Union is densely populated, and over 70 % of its citizens live in urban and peri-urban areas and face specific environmental and climate-related challenges.
(31)
Many environmental challenges are global and can only be fully addressed through a comprehensive global approach, while other environmental challenges have a strong regional dimension. This requires cooperation with partner countries, including neighbouring countries and overseas countries and territories.
(32)
The 7th EAP should support the implementation, within the Union and at international level, of the outcomes of, and commitments undertaken at, the 2012 United Nations Conference on Sustainable Development (Rio + 20) and which aim to transform the global economy into an inclusive and green economy in the context of sustainable development and poverty reduction.
(33)
An appropriate mix of policy instruments would enable businesses and consumers to improve their understanding of the impact of their activities on the environment and to manage that impact. Such policy instruments include economic incentives, market-based instruments, information requirements as well as voluntary tools and measures to complement legislative frameworks and to engage stakeholders at different levels.
(34)
All measures, actions and targets set out in the 7th EAP should be taken forward in accordance with the principles of smart regulation (22) and, where appropriate, subject to a comprehensive impact assessment.
(35)
Progress towards meeting the objectives of the 7th EAP should be monitored, assessed and evaluated on the basis of agreed indicators.
(36)
In accordance with Article 192(3) TFEU, the priority objectives in respect of Union policy on the environment should be set out in a general action programme.
(37)
For the priority objectives set out in this Decision, a number of measures and actions are identified in the 7th EAP set out in the Annex, with a view to achieving those objectives.
(38)
Since the objective of this Decision, namely to set up a General Union Environment Action Programme setting out priority objectives, cannot be sufficiently achieved by the Member States but can rather, by reason of the scale and effects of that action programme be better achieved at Union level, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty on European Union. In accordance with the principle of proportionality, as set out in that Article, this Decision does not go beyond what is necessary in order to achieve that objective,
HAVE ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
A general Union action programme in the field of the environment for the period up to 31 December 2020 (‘the 7th Environment Action programme’ or ‘7th EAP’), as set out in the Annex, is hereby adopted.
Article 2
1. The 7th Environment Action Programme shall have the following priority objectives:
(a)
to protect, conserve and enhance the Union’s natural capital;
(b)
to turn the Union into a resource-efficient, green and competitive low-carbon economy;
(c)
to safeguard the Union’s citizens from environment-related pressures and risks to health and well-being;
(d)
to maximise the benefits of Union environment legislation by improving implementation;
(e)
to improve the knowledge and evidence base for Union environment policy;
(f)
to secure investment for environment and climate policy and address environmental externalities;
(g)
to improve environmental integration and policy coherence;
(h)
to enhance the sustainability of the Union’s cities;
(i)
to increase the Union’s effectiveness in addressing international environmental and climate-related challenges.
2. The 7th EAP shall be based on the precautionary principle, the principles of preventive action and of rectification of pollution at source and the polluter-pays principle.
3. The 7th EAP shall contribute to a high level of environmental protection and to an improved quality of life and well-being for citizens.
4. All measures, actions and targets set out in the 7th EAP shall be proposed and implemented in accordance with the principles of smart regulation and, where appropriate, subject to a comprehensive impact assessment.
Article 3
1. The relevant Union institutions and the Member States are responsible for taking appropriate action, with a view to the delivery of the priority objectives set out in the 7th EAP. Action shall be taken with due account of the principles of conferral, subsidiarity and proportionality, in accordance with Article 5 of the Treaty on European Union.
2. Public authorities at all levels shall work with businesses and social partners, civil society and individual citizens in implementing the 7th EAP.
Article 4
1. The Commission shall ensure that the implementation of the relevant elements of the 7th EAP is monitored in the context of the regular monitoring process of the Europe 2020 Strategy. This process shall be informed by the European Environment Agency’s indicators on the state of the environment as well as indicators used to monitor progress in achieving existing environment and climate-related legislation and targets such as the climate and energy targets, biodiversity targets and resource efficiency milestones.
2. The Commission shall also carry out an evaluation of the 7th EAP. That evaluation shall be based, inter alia, on the European Environment Agency’s report on the state of the environment and on a consultation with interested stakeholders. The Commission shall submit a report based on this evaluation to the European Parliament and to the Council in due course before the end of the 7th EAP.
3. In the light of that evaluation and other relevant policy developments, the Commission shall, if appropriate, present a proposal for an 8th EAP in a timely manner, with a view to avoiding a gap between the 7th EAP and the 8th EAP.
Article 5
This Decision shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
Done at Strasbourg, 20 November 2013.