SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2013/36/EU
ze dne 26. června 2013
o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 53 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
v souladu s řádným legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (2) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí (3) byly při několika příležitostech výrazně pozměněny. Mnoho ustanovení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES se vztahuje na úvěrové instituce i investiční podniky. V zájmu přehlednosti a s cílem zajistit soudržné uplatňování uvedených ustanovení by tato ustanovení měla být sloučena do nových právních aktů, které by se vztahovaly jak na úvěrové instituce, tak na investiční podniky, a to do této směrnice a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 (4). Za účelem lepšího přístupu by měla být ustanovení příloh směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES zahrnuta do normativní části této směrnice a uvedeného nařízení.
(2)
Tato směrnice by měla mimo jiné obsahovat ustanovení upravující udělování povolení k podnikání, nabývání kvalifikované účasti, výkon svobody usazování a volného pohybu služeb, pravomoci orgánů dohledu domovských a hostitelských členských států v tomto ohledu a ustanovení upravující počáteční kapitál a kontrolu v rámci dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky. Hlavním cílem a předmětem této směrnice je koordinovat vnitrostátní ustanovení týkající se přístupu k činnosti úvěrových institucí a investičních podniků, způsobů jejich řízení a rámce dohledu. Směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES obsahovaly i obezřetnostní požadavky na úvěrové instituce a investiční podniky. Tyto požadavky by měly být stanoveny v nařízení (EU) č. 575/2013, které stanoví jednotné a přímo aplikovatelné obezřetnostní požadavky pro úvěrové instituce a investiční podniky, neboť tyto požadavky úzce souvisejí s fungováním finančních trhů, pokud jde o objem aktiv, které úvěrové instituce a investiční podniky drží. Tato směrnice by tedy měla být vykládána společně s nařízením (EU) č. 575/2013 a měly by společně s uvedeným nařízením tvořit právní rámec upravující bankovní činnosti, rámec dohledu a obezřetnostní pravidla pro úvěrové instituce a investiční podniky.
(3)
Obecné obezřetnostní požadavky stanovené v nařízení (EU) č. 575/2013 doplňují individuální požadavky, o kterých rozhodují příslušné orgány v důsledku svého průběžného dohledu nad každou jednotlivou úvěrovou institucí a investičním podnikem. Škála těchto požadavků na dohled by měla být mimo jiné stanovena v této směrnici a příslušné orgány by měly mít možnost uplatnit vlastní úsudek v souvislosti s tím, které požadavky by měly být uloženy. Pokud jde o tyto individuální požadavky, které se týkají likvidity, měly by příslušné orgány brát mimo jiné v úvahu zásady stanovené v pokynech Evropského výboru orgánů bankovního dohledu ze dne 27. října 2010 o rozložení nákladů a přínosů likvidity.
(4)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů (5) umožňuje investičním podnikům povoleným příslušnými orgány v jejich domovském členském státě a kontrolovaným těmito orgány, aby zřizovaly své pobočky a volně poskytovaly služby v jiných členských státech. Uvedená směrnice zároveň stanoví koordinaci pravidel, kterými se řídí povolování a výkon činnosti investičních podniků. Nestanoví však výši počátečního kapitálu těchto podniků nebo společný rámec pro sledování rizik, která podstupují; to by měla upravovat tato směrnice.
(5)
Tato směrnice by z hlediska svobody usazování i z hlediska volného pohybu služeb v oblasti úvěrových institucí měla být základním nástrojem pro dosažení vnitřního trhu.
(6)
Hladké fungování vnitřního trhu vyžaduje nejen právní normy, ale také úzkou a pravidelnou spolupráci a podstatně zdokonalenou konvergenci regulačních postupů a postupů dohledu mezi příslušnými orgány členských států.
(7)
Nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (6) byl zřízen Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) (dále jen „EBA“ nebo „orgán EBA“). Tato směrnice by rovněž měla zohledňovat úlohu a funkci orgánu EBA stanovené v uvedeném nařízení a postupy, kterými je třeba se řídit při svěřování úkolů tomuto orgánu.
(8)
Vzhledem ke zvýšenému počtu úkolů, jimiž tato směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013 EBA pověřují, by Evropský parlament, Rada a Komise, měly zajistit, aby byly poskytnuty odpovídající lidské a finanční zdroje.
(9)
Jednotný mechanismus dohledu je prvním krokem k vytvoření bankovní unie a měl by zajistit, aby politika Unie týkající se obezřetnostního dohledu nad úvěrovými institucemi byla zavedena soudržným a efektivním způsobem, aby byl jednotný soubor pravidel pro finanční služby používán stejným způsobem na úvěrové instituce ve všech dotčených členských státech a aby tyto úvěrové instituce podléhaly dohledu nejvyšší kvality, jenž nebude omezován úvahami jiné než obezřetnostní povahy. Jednotný mechanismus dohledu je základem pro další kroky směřující k bankovní unii. Uplatňuje se tak zásada, že zavedení společných mechanismů intervence v případě krize by měly předcházet společné kontroly, které by snížily pravděpodobnost, že tyto mechanismy intervence bude třeba použít. Evropská rada v závěrech ze dne 14. prosince 2012 uvedla: „Komise během roku 2013 předloží návrh na vytvoření jednotného mechanismu pro řešení problémů bank pro členské státy účastnící se jednotného mechanismu dohledu, který by měli spolutvůrci právních předpisů projednat jakožto prioritu za účelem jeho přijetí v průběhu stávajícího volebního období Evropského parlamentu.“ Integrace finančního rámce by mohla být dále posílena zřízením jednotného mechanismu řešení problémů zahrnujícího vhodné a účinné jištění (backstop), které zajistí přijímání rozhodnutí o řešení problémů bank rychle, nestranně a v nejlepším zájmu všech dotčených stran.
(10)
Pověření Evropské centrální banky (dále jen „ECB“) vykonávat dohled v některých členských státech by mělo být v souladu s rámcem Evropského systému dohledu nad finančním trhem zřízeného v roce 2010 a s jeho základním cílem vypracovat jednotný soubor pravidel a více sblížit postupy dohledu v Unii jako celku. ECB by měla při plnění svých úkolů podléhat příslušnému primárnímu a sekundárnímu právu Unie, rozhodnutím Komise v oblasti státních podpor, pravidlům hospodářské soutěže a kontroly spojování podniků a jednotnému souboru pravidel platnému pro všechny členské státy a plnit své úkoly v souladu s nimi. Orgánu EBA je svěřeno vypracování návrhů technických norem a obecných pokynů a doporučení, které zajistí sbližování dohledu a soudržnost výsledků dohledu v rámci Unie. ECB by neměla provádět tyto úkoly, ale měla by vykonávat pravomoci přijímat nařízení podle článku 132 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) v souladu s akty přijatými Komisí na základě návrhů vypracovaných orgánem EBA a obecných pokynů a doporučení podle článku 16 nařízení (EU) č. 1093/2010.
(11)
Právně závazná zprostředkovatelská úloha orgánu EBA je jedním z klíčových prvků při podpoře koordinace, jednotnosti dohledu a sbližování postupů dohledu. Zprostředkování orgánem EBA může být zahájeno buď z jeho vlastního podnětu, je-li tak zvlášť stanoveno, nebo na žádost jednoho nebo více příslušných orgánů v případě sporu. Tato směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013 by měly rozšířit škálu situací, v nichž může EBA zahájit právně závazné zprostředkování z vlastního podnětu s cílem přispět k jednotnosti při provádění dohledu. EBA nemá pravomoc zahájit zprostředkování z vlastního podnětu, pokud jde o označení významných poboček a určení požadavků obezřetnosti pro jednotlivé instituce podle této směrnice. Příslušné orgány by však v zájmu podpory koordinace a zlepšení jednotných postupů dohledu v těchto citlivých oblastech měly v případě sporu mít možnost v jeho rané fázi využít zprostředkování orgánem EBA. Toto včasné zprostředkování orgánem EBA by mělo usnadnit nalezení řešení sporu.
(12)
Z důvodů ochrany úspor a za účelem vytvoření rovných podmínek hospodářské soutěže mezi úvěrovými institucemi by se měla koordinační opatření týkající se dohledu nad úvěrovými institucemi vztahovat na všechny tyto instituce. Mělo by se však náležitě přihlížet k objektivním rozdílům v jejich statutech a k jejich úkolům, jak je stanoví vnitrostátní právo.
(13)
K zajištění dobře fungujícího vnitřního trhu jsou pro obchodování a řízení přeshraničních skupin úvěrových institucí nezbytné transparentní, předvídatelné a harmonizované postupy a rozhodnutí v oblasti dohledu. EBA by proto měl harmonizaci postupů dohledu zlepšit. Postupy a rozhodnutí v oblasti dohledu by proto neměly bránit fungování vnitřního trhu, pokud jde o volný pohyb kapitálu. Kolegia orgánů dohledu by měla zajistit společný a harmonizovaný pracovní program a harmonizovaná rozhodnutí v oblasti dohledu. Spolupráce mezi příslušnými orgány domovských a hostitelských členských států by měla být posílena zavedením vyšší úrovně transparentnosti a sdílení informací.
(14)
Oblast působnosti opatření by proto měla být co nejširší, aby se vztahovala na všechny instituce, jejichž činnost spočívá v přijímání splatných peněžních prostředků od veřejnosti ve formě vkladů i v jiných formách, jako je soustavné vydávání dluhopisů a obdobných cenných papírů a poskytování úvěru na vlastní účet. Měly by se stanovit výjimky pro některé úvěrové instituce, na něž se tato směrnice nevztahuje. Tato směrnice by se neměla dotýkat použití vnitrostátních právních předpisů, které stanoví zvláštní doplňková povolení umožňující úvěrovým institucím vykonávat určité činnosti nebo provozovat určité druhy operací.
(15)
Je vhodné provést nezbytnou harmonizaci, dostatečnou k zajištění vzájemného uznávání povolení a systémů obezřetnostního dohledu, což umožní vydávat jednotné povolení pro celou Unii a uplatňovat zásadu, že obezřetnostní dohled vykonává domovský členský stát.
(16)
Zásada vzájemného uznávání a zásada dohledu vykonávaného domovským členským státem vyžadují, aby příslušné orgány členského státu nevydaly povolení nebo je odňaly v případech, kdy z okolností, například z plánu činností, zeměpisného rozmístění činností nebo ze skutečně provozovaných činností zřetelně vyplývá, že si úvěrová instituce zvolila právo jednoho členského státu s úmyslem vyhnout se přísnějším normám platným v jiném členském státě, na jehož území hodlá provozovat nebo provozuje převážnou část své činnosti. Pokud to z okolností nevyplývá zřetelně, ale většina aktiv subjektů bankovní skupiny se nachází v jiném členském státě, jehož příslušné orgány provádějí dohled na konsolidovaném základě, měla by se změnit příslušnost pro dohled na konsolidovaném základě pouze se souhlasem těchto příslušných orgánů.
(17)
Příslušné orgány by neměly úvěrové instituci vydat nebo zachovat povolení, mohou-li jim úzká propojení mezi úvěrovou institucí a jinými fyzickými nebo právnickými osobami bránit v účinném výkonu jejich funkcí dohledu. Již povolené úvěrové instituce by měly rovněž z hlediska tohoto úzkého propojení vyhovět příslušným orgánům.
(18)
Odkaz na účinný výkon funkcí dohledu orgány dohledu se vztahuje i na dohled na konsolidovaném základě, který by měl být vykonáván nad úvěrovou institucí nebo investičním podnikem, pokud to stanoví právo Unie. V těchto případech by orgány, kterým se podává žádost o povolení, měly mít možnost určit, které orgány jsou příslušné k výkonu dohledu nad danou úvěrovou institucí nebo investičním podnikem na konsolidovaném základě.
(19)
Úvěrové instituce povolené v domovském členském státě by měly být oprávněny provozovat v celé Unii některé nebo všechny činnosti uvedené v seznamu činností podléhajících vzájemnému uznání tím způsobem, že zřídí pobočky nebo poskytují služby.
(20)
Je vhodné rozšířit vzájemné uznání na uvedené činnosti, pokud jsou provozovány finanční institucí, jež je dceřiným podnikem úvěrové instituce, pokud se na tento dceřiný podnik vztahuje konsolidovaný dohled nad jeho mateřským podnikem a pokud splňuje určité přísné podmínky.
(21)
U subjektů, které nebyly ve svém domovském členském státě povoleny jako úvěrové instituce, a u činností neuvedených v seznamu činností podléhajících vzájemnému uznání by měl mít hostitelský členský stát v souvislosti s výkonem práva usazování a volného pohybu služeb možnost vyžadovat dodržení zvláštních ustanovení svých vnitrostátních právních předpisů, nejsou-li tato ustanovení již stanovena v nařízení (EU) č. 575/2013 a jsou-li slučitelná s právem Unie a odůvodněna obecným zájmem a nepodléhají-li tyto subjekty nebo činnosti rovnocenným pravidlům podle právních nebo správních předpisů svých domovských členských států.
(22)
Kromě nařízení (EU) č. 575/2013, které stanoví přímo aplikovatelné obezřetnostní požadavky pro úvěrové instituce a investiční podniky, by členské státy měly zajistit, aby činnosti, jež jsou předmětem vzájemného uznávání, bylo možno bez překážek provozovat stejným způsobem jako v domovském členském státě, nejsou-li v rozporu s právními předpisy hostitelského členského státu na ochranu obecného zájmu.
(23)
Předpisy upravující činnost poboček úvěrových institucí se skutečným sídlem ve třetí zemi by měly být obdobné ve všech členských státech. Je důležité stanovit, že tyto předpisy nesmějí příznivější než ty, jež se vztahují na pobočky úvěrových institucí z jiného členského státu. Unie by měla mít možnost uzavírat dohody se třetími zeměmi o použití ustanovení, která poskytnou pobočkám stejné zacházení na celém jejím území. Na pobočky úvěrových institucí povolených ve třetích zemích by se neměl vztahovat volný pohyb služeb ani svoboda usazování v jiných členských státech než těch, kde jsou usazeny.
(24)
Mezi Unií a třetími zeměmi by mělo být dosaženo dohody o umožnění praktického výkonu dohledu na konsolidovaném základě v co nejrozsáhlejší zeměpisné oblasti.
(25)
Odpovědnost za dohled nad finančním zdravím úvěrových institucí a zvláště nad jejich platební schopností na konsolidovaném základě by měla spočívat na jejich domovských členských státech. Dohled nad bankovními skupinami v Unii by měl být předmětem úzké spolupráce mezi příslušnými orgány hostitelského a domovského členského státu.
(26)
Příslušné orgány hostitelských členských států by měly mít pravomoc provádět případ od případu šetření na místě a kontroly zaměřené na činnost, poboček institucí na jejich území, a vyžádat si od dané pobočky informace o jejích činnostech pro statistické a informační účely nebo pro účely dohledu, považuje-li to daný hostitelský členský stát za důležité z důvodů stability finančního systému.
(27)
Příslušné orgány hostitelských členských států by si měly opatřit informace o činnostech provozovaných na jejich území. Opatření v oblasti dohledu by měly přijmout příslušné orgány domovského členského státu, pokud příslušné orgány hostitelského členského státu nemusí přijmout předběžná nouzová opatření.
(28)
Hladké fungování vnitřního bankovního trhu vyžaduje nejen právní normy, ale též úzkou a pravidelnou spolupráci a podstatně zdokonalenou konvergenci regulačních postupů a postupů dohledu mezi příslušnými orgány členských států. Za tímto účelem by se mělo posuzování otázek týkajících se jednotlivých úvěrových institucí a vzájemná výměna informací uskutečňovat prostřednictvím EBA. Tato vzájemná výměna informací by neměla nahradit dvoustrannou spolupráci. Příslušné orgány hostitelských členských států by vždy měly mít možnost v naléhavých případech z vlastního podnětu nebo na základě podnětu příslušných orgánů domovského členského státu ověřovat, zda je činnost úvěrové instituce usazené na jejich území vykonávána v souladu s právními předpisy a se zásadami řádných správních a účetních postupů a přiměřené vnitřní kontroly.
(29)
Je vhodné umožnit výměnu informací mezi příslušnými orgány a orgány nebo subjekty, jež ze své funkce pomáhají posilovat stabilitu finančního systému. Pro zachování důvěrné povahy těchto informací musí být přísně vymezen okruh jejich příjemců.
(30)
Určitá jednání, jako například podvody nebo obchodování zasvěcených osob, mohou ovlivnit stabilitu i integritu finančního systému. Je nutné stanovit podmínky, na jejichž základě je výměna informací v takových případech přípustná.
(31)
Je-li stanoveno, že informace lze poskytnout pouze s výslovným souhlasem příslušných orgánů, měly by příslušné orgány mít možnost podmínit svůj souhlas splněním přísných podmínek.
(32)
Měla by být také povolena výměna informací mezi příslušnými orgány a centrálními bankami a jinými subjekty s obdobnými úkoly, které jednají jako měnové orgány, a je-li to nezbytné z důvodů obezřetnostního dohledu, prevence a řešení úpadku institucí a případně v naléhavých situacích, mezi dalšími veřejnými orgány a orgány ústřední státní správy odpovědnými za přípravu předpisů týkajících se dohledu nad úvěrovými institucemi, finančními institucemi, investičními službami a pojišťovnami a veřejnými orgány, odpovědnými za dohled nad platebními systémy.
(33)
Za účelem posílení obezřetnostního dohledu nad institucemi a ochrany klientů institucí by auditoři měli mít povinnost bezodkladně informovat příslušné orgány ve všech případech, kdy při výkonu své činnosti zjistí určité skutečnosti, které mohou mít vážný dopad na finanční situaci nebo na správní a účetní organizaci instituce. Z téhož důvodu by členské státy měly také stanovit, že se tato povinnost vztahuje na všechny případy, kdy auditor zjistí uvedené skutečnosti při výkonu své činnosti v podniku, který má úzké propojení s některou institucí. Povinnost auditorů oznamovat příslušným orgánům, je-li to vhodné, některé skutečnosti a rozhodnutí týkající se instituce, které zjistí při výkonu svých povinností v jiném než finančním podniku, by sama o sobě neměla měnit povahu jejich činnosti v daném podniku ani způsob, kterým by měli své povinnosti v tomto podniku vykonávat.
(34)
Cílem této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013 je zajistit platební schopnost institucí. Pokud navzdory požadavkům týkajícím se platební schopnosti dojde ke krizi, je třeba zajistit, aby institucím bylo umožněno řešit úpadek řádně a omezit přitom nepříznivý dopad na reálnou ekonomiku a zabránit tomu, aby byli do věci zapojeni daňoví poplatníci. Za tímto účelem by orgán EBA měl až do další koordinace na úrovni Unie v souladu s nařízením (EU) č. 1093/2010 posuzovat a koordinovat iniciativy týkající se ozdravných plánů a plánů řešení úpadků s cílem podpořit sbližování v této oblasti. Orgán EBA by proto měl být předem plně informován o organizaci zasedání týkajících se ozdravných plánů a plánů řešení úpadků a měl by být oprávněn se takových zasedání účastnit.Orgány některých členských států již stanovily ve vnitrostátním právu povinnosti institucí a orgánů připravit ozdravné plány a plány řešení úpadků. Je proto vhodné, aby se po institucích požadovala spolupráce s orgány v tomto směru. Orgán EBA by proto měl být předem plně informován o organizaci zasedání týkajících se ozdravných plánů a plánů řešení úpadků a měl by být oprávněn se takových zasedání účastnit. Připravuje-li se ozdravný plán nebo plán řešení úpadků, měl by orgán EBA přispívat a aktivně se účastnit v rámci rozvoje a koordinace účinných a soudržných ozdravných plánů a plánů řešení úpadků v souladu s nařízením (EU) č. 1093/2010. Přednost by měla být dávána těm plánům, které se týkají systémově důležitých institucí.
(35)
S cílem zajistit, aby instituce, ti, kdo vykonávají efektivní kontrolu nad podnikáním instituce, a členové vedoucího orgánu instituce dodržovali povinnosti vyplývající z této směrnice a z nařízení (EU) č. 575/2013 a aby se s nimi v celé Unii zacházelo stejně, by členské státy měly stanovit správní sankce a jiná správní opatření, která jsou účinná, přiměřená a odrazující. Správní sankce a jiná správní opatření stanovené členskými státy by tedy měly splňovat určité základní požadavky, pokud jde o jejich určení, o kritéria, která by měla být zohledněna při jejich uplatňování, o zveřejňování, o klíčové pravomoci k ukládání sankcí a o výši správních peněžitých sankcí.
(36)
Příslušné orgány by měly být zejména oprávněny ukládat správní peněžité sankce, které jsou dostatečně vysoké na to, aby vyvážily výhody, jež je možné očekávat, a aby odradily i větší instituce a jejich manažery.
(37)
S cílem zajistit konzistentní uplatňování správních sankcí a jiných správních opatření ve všech členských státech by při určování typu správních sankcí nebo jiných správních opatření a výše správních peněžitých sankcí členské státy měly mít povinnost zajistit, aby příslušné orgány zohledňovaly všechny příslušné okolnosti.
(38)
S cílem zajistit odrazující účinek správních sankcí by správní sankce měly být obvykle zveřejňovány, kromě některých přesně stanovených situací.
(39)
Pro účely posouzení dobré pověsti ředitelů a členů vedoucího orgánu je nutný účinný systém výměny informací, v rámci něhož by orgán EBA pod podmínkou dodržení požadavků na zachování profesního tajemství a ochranu údajů, měl mít právo vést centrální databázi obsahující podrobné údaje o správních sankcích, včetně stavu odvolacího řízení proti těmto sankcím, která by byla přístupná pouze příslušným orgánům. Informace o rozsudcích v trestních věcech by v každém případě by měly být vyměňovány v souladu s rámcovým rozhodnutím 2009/315/SVV (7) a rozhodnutím 2009/316/SVV (8), jak jsou provedeny ve vnitrostátním právu, jakož i v souladu s jinými příslušnými ustanoveními vnitrostátního práva.
(40)
S cílem odhalit potenciální porušení vnitrostátních ustanovení provádějících tuto směrnici a nařízení (EU) č. 575/2013 by příslušné orgány měly mít příslušné vyšetřovací pravomoci a měly by zavést účinné mechanismy na podporu ohlašování potenciálních či skutečných porušení. Těmito mechanismy by však neměla být dotčena práva obviněných na obhajobu.
(41)
Tato směrnice by měla stanovit správní sankce a jiná správní opatření, aby byla zajištěna co nejširší možnost reagovat na porušení právních předpisů a aby se napomohlo předcházení dalšímu porušení, a to bez ohledu na to, zda se kvalifikují jako správní sankce nebo jiná správní opatření podle vnitrostátního práva. Členské státy měly mít možnost stanovit další sankce a vyšší úrovně správních peněžitých sankcí než ty, které jsou uvedeny v této směrnici.
(42)
Touto směrnicí by neměla být dotčena ustanovení práva členských států, pokud jde o trestněprávní sankce.
(43)
Členské státy by měly zajistit, aby úvěrové instituce a investiční podniky měly takový vnitřně stanovený kapitál, který je s ohledem na rizika, jimž jsou nebo mohou být vystaveny, přiměřený množstvím, kvalitou i rozložením. Členské státy by proto měly zajistit, aby úvěrové instituce a investiční podniky zavedly strategie a postupy pro hodnocení a udržování přiměřenosti svého vnitřně stanoveného kapitálu.
(44)
Příslušné orgány by měly být pověřeny zajištěním toho, že jsou instituce dobře organizovány a disponují přiměřeným kapitálem s ohledem na rizika, kterým jsou nebo by mohly být vystaveny.
(45)
S cílem zajistit, aby instituce, které působí v několika členských státech, nebyly neúměrně zatěžovány v důsledku ponechání odpovědnosti za povolování a dohled na příslušných orgánech jednotlivých členských států, je zásadní výrazně posílit spolupráci mezi příslušnými orgány. Tuto spolupráci by měl usnadňovat a posílit orgán EBA.
(46)
Za účelem zajištění tržní disciplíny komplexně v celé Unii je vhodné, aby příslušné orgány zveřejňovaly informace o tom, jak vykonávají úvěrové instituce a investiční podniky svou činnost. Tyto informace by měly být takové, aby umožnily srovnání přístupů přijatých různými příslušnými orgány členských států a doplnily požadavky stanovené v nařízení (EU) č. 575/2013, které se týkají zveřejňování technických údajů institucemi.
(47)
Dohled nad institucemi na konsolidovaném základě je zaměřen na ochranu zájmů vkladatelů a investorů institucí a na zajištění stability finančního systému. Aby byl účinný, měl by být dohled na konsolidovaném základě uplatňován vůči všem bankovním skupinám včetně těch, jejichž mateřské podniky nejsou úvěrovými institucemi nebo investičními podniky. Členské státy by měly příslušným orgánům poskytnout potřebné právní nástroje, které jim umožní vykonávat tento dohled.
(48)
V případě skupin s diverzifikovanou činností, ve kterých mateřský podnik kontroluje alespoň jeden dceřiný podnik, by příslušné orgány měly být schopny posoudit finanční situaci každé úvěrové instituce nebo investičního podniku v rámci takové skupiny. Příslušné orgány by měly mít přinejmenším prostředky k získání informací potřebných k plnění svých úkolů ode všech podniků ve skupině. V případě skupin podniků zabývajících se různými finančními činnostmi by měla být zavedena spolupráce mezi orgány příslušnými k dohledu nad jednotlivými finančními odvětvími.
(49)
Členské státy by měly mít možnost nevydat nebo odejmout povolení úvěrové instituce v případě některých skupinových struktur, jež považují za nevhodné pro provozování bankovních činností proto, že nad těmito strukturami nelze vykonávat účinný dohled. Za tímto účelem by příslušné orgány měly mít pravomoci potřebné k zajištění řádného a obezřetného řízení úvěrových institucí. Má-li být v Unii zajištěna udržitelná a rozmanitá bankovní kultura, která v první řadě slouží zájmům občanů Unie, je nutné podporovat bankovní činnost malého rozsahu, jako je činnost úvěrových sdružení a družstevních bank.
(50)
V mandátech příslušných orgánů by měla být vhodně zohledněna dimenze Unie. Příslušné orgány by tudíž měly řádně zvážit účinek svých rozhodnutí nejen na stabilitu finančního systému v rámci své jurisdikce, ale také ve všech ostatních dotčených členských státech. S výhradou vnitrostátních právních předpisů by tato zásada měla sloužit k podpoře finanční stability v celé Unii a neměla by příslušné orgány právně zavazovat k dosažení konkrétního výsledku.
(51)
Finanční krize prokázala, že mezi bankovním sektorem a takzvaným stínovým bankovním systémem existují vazby. Určitá míra stínového bankovnictví je prospěšná v tom, že odděluje rizika od bankovního sektoru, a zabraňuje tím nepříznivým dopadům na daňové poplatníky nebo na celý systém Pro stabilitu finančního systému je přesto nezbytné úplnější porozumění operacím stínového bankovnictví a jejich vazeb na subjekty finančního sektoru a přísnější regulace zaměřená na zajištění transparentnosti, snížení systémového rizika a odbourání veškerých nevhodných postupů. Toho lze dosáhnout pomocí dodatečných informací od institucí, avšak je rovněž nezbytné vytvořit konkrétní novou právní úpravu.
(52)
Zvýšená transparentnost týkající se činností institucí a zejména s ohledem na dosažené zisky, zaplacené daně a získané dotace, je nezbytná, má-li být obnovena důvěra občanů Unie ve finanční odvětví. Povinné předkládání informací v této oblasti může být proto považováno za důležitý prvek odpovědnosti institucí vůči zúčastněným stranám a společnosti.
(53)
Nedostatky ve správě a řízení společnosti v řadě institucí přispěly k nadměrnému a neopatrnému riskování v bankovním sektoru, které vedlo k selhání jednotlivých institucí a k systémovým problémům v členských státech i na celém světě. Samotná obecná ustanovení o řízení institucí a nezávazná povaha podstatné části rámce správy a řízení společnosti založeného v podstatě na dobrovolných kodexech chování dostatečně neusnadnily účinné zavádění praktik řádné správy a řízení společnosti institucemi. V některých případech neexistence účinných kontrol a protivah v rámci institucí vyústila v nedostatečně účinný dohled nad rozhodováním vedení, což vedlo ke krátkodobé a nadměrně riskantní řídicí strategii. Nejasná úloha příslušných orgánů v rámci dohledu nad systémy správy a řízení společnosti v institucích neumožnila dostatečný dohled nad účinností postupů vnitřní správy a řízení.
(54)
S cílem řešit potenciálně škodlivý účinek nevhodně navržených systémů správy a řízení společnosti na řádné řízení rizika by členské státy měly zavést zásady a normy, které zajistí účinný dohled vedoucího orgánu, podpoří kulturu řádného zvládání rizika na všech úrovních úvěrových institucí a investičních podniků a umožní příslušným orgánům sledovat přiměřenost vnitřních systémů správy a řízení. Tyto zásady a normy by měly platit s ohledem na povahu, rozsah a složitost činností úvěrových institucí a investičních podniků. Kromě zásad a norem požadovaných na základě této směrnice by členské státy by měly mít možnost uložit další zásady a normy v oblasti řízení a správy společností.
(55)
V členských státech se používají různé struktury správy a řízení. Ve většině případů se jedná o monistickou či dualistickou strukturu orgánů. Účelem definic použitých v této směrnici je, aby zahrnovaly všechny existující struktury, aniž by některou z nich upřednostňovaly. Mají pouze posloužit ke stanovení pravidel zaměřených na konkrétní výsledek bez ohledu na vnitrostátní právo obchodních společností, jemuž instituce v jednotlivých členských státech podléhají. Tyto definice by proto neměly mít vliv na obecné vymezení pravomocí podle vnitrostátního práva obchodních společností.
(56)
Za vedoucí orgán by měl být považován orgán, který má výkonnou a dohlížecí funkci. Pravomoc a struktura vedoucích orgánů se v jednotlivých členských státech liší. V členských státech, kde mají vedoucí orgány monistickou strukturu, vykonává řídící a dohlížecí úkoly obvykle jediný orgán. V členských státech s dualistickou strukturou vykonává dohlížecí funkci samostatná dozorčí rada, která nemá výkonné funkce, a výkonnou funkci vykonává samostatná správní rada, která je odpovědná za každodenní řízení podniku. Různým subjektům v rámci vedoucího orgánu jsou tedy přisouzeny oddělené úkoly.
(57)
Úlohou nevýkonných členů vedoucího orgánu v rámci instituce by mělo být konstruktivně kritizovat strategii dané instituce a tím přispívat k jejímu rozvoji, kontrolovat výkonnost vedoucích orgánů, pokud jde o plnění dohodnutých cílů, ujišťovat se, že finanční údaje jsou přesné a že finanční kontroly a systémy řízení rizik jsou důkladné a udržitelné, přezkoumávat vypracovávání a provádění zásad odměňování příslušných institucí, a předkládat objektivní pohled na zdroje, jmenování a pravidla chování.
(58)
Aby bylo možno účinně sledovat akce a rozhodnutí vedení, měl by být vedoucímu orgánu instituce ponechán dostatečně dlouhý čas umožňující mu výkon jeho funkcí a tento orgán by měl mít možnost pochopit činnost instituce, hlavní rizika, kterým je vystavena, a důsledky strategie činnosti a rizik. Kombinování příliš velkého počtu funkcí člena vedoucího orgánu současně by členovi vedoucího orgánu neumožnilo věnovat dostatečný čas své kontrolní roli. Proto je třeba omezit počet funkcí, které může člen vedoucího orgánu instituce zastávat současně v různých subjektech. Pro účely uplatňování tohoto omezení by však nemělo být přihlíženo k funkci člena ve vedoucím orgánu organizací, které nesledují převážně obchodní cíle, jako jsou neziskové nebo charitativní organizace.
(59)
Při jmenování členů vedoucího orgánu by měli akcionáři nebo společníci dané instituce zvážit, zda kandidáti mají znalosti, kvalifikaci a dovednosti nezbytné k zajištění řádného a obezřetného řízení instituce. Tyto zásady by měly se měly uplatňovat a projevovat v transparentních a otevřených postupech jmenování členů vedoucího orgánu.
(60)
Nedostatečný dohled vedoucích orgánů nad rozhodnutími vedení je částečně způsoben takzvaným skupinovým myšlením. Skupinové myšlení je kromě jiného způsobeno i nedostatečnou různorodostí ve složení vedoucích orgánů. Aby se usnadnilo získání nezávislých stanovisek a kritický pohled, měly by být vedoucí orgány institucí dostatečně rozmanité co do věku, pohlaví, zeměpisného původu a vzdělání a profesních zkušeností, aby představovaly různé názory a zkušenosti. Zvlášť významné je vyvážené zastoupení žen a mužů, má-li být zajištěno adekvátní zastoupení obyvatelstva. Instituce, které nesplňují prahové hodnoty pro zastoupení méně zastoupeného pohlaví, by měly přednostně přijmout vhodná opatření. Za další pozitivní způsob, jímž lze podpořit rozmanitost, lze považovat zastoupení zaměstnanců ve vedoucích orgánech, jelikož dodává klíčovou perspektivu a zajišťuje skutečnou znalost vnitřního fungování institucí. Různorodější vedoucí orgány by měly účinněji sledovat vedení, a tím přispívat k lepším kontrolním opatřením a odolnosti institucí. Různorodost by tedy měla být jedním z kritérií pro složení vedoucích orgánů. Různorodost by též měla být obecněji zohledněna v náborové politice institucí. Taková politika by měla například motivovat instituce k tomu, aby kandidáty vybíraly z užších seznamů zahrnujících obě pohlaví.
(61)
Členské státy by s cílem posílit dodržování právních předpisů a správu a řízení společnosti měly zavést účinné a spolehlivé mechanismy, jimiž podpoří podávání zpráv příslušným orgánům o hrozícím nebo uskutečněném porušení ustanovení vnitrostátního práva, jimiž se provádí tato směrnice, a nařízení (EU) č. 575/2013. Zaměstnanci, kteří nahlásí porušení, k němuž došlo v jejich vlastní instituci, by měli mít zajištěnu plnou ochranu.
(62)
Zásady odměňování, které vybízí k nadměrně rizikovému chování, mohou ohrozit řádné a účinné řízení rizik úvěrových institucí a investičních podniků. Členové skupiny G20 se zavázali uplatňovat zásady řádného postupu odměňování a prováděcí normy Rady pro finanční stabilitu, které se zabývají potenciálně škodlivým účinkem nevhodně navržených struktur odměňování na řádné řízení rizik a kontrolu rizikového chování jednotlivců. Cílem této směrnice je uplatňovat mezinárodní zásady a normy na úrovni Unie zavedením výslovné povinnosti úvěrových institucí a investičních podniků stanovit a dodržovat u kategorií pracovníků, jejichž činnosti mají podstatný vliv na rizikový profil úvěrových institucí a investičních podniků, zásady a postupy odměňování, které jsou v souladu s účinným řízením rizik.
(63)
S cílem zajistit, aby instituce měly zavedeny řádné zásady odměňování, je vhodné upřesnit jasné zásady správy a řízení a struktury politiky odměňování. Zásady odměňování by měly být v souladu zejména s ochotou úvěrové instituce nebo investičního podniku riskovat a s jejími hodnotami a dlouhodobými zájmy. Za tímto účelem by posouzení výkonnostní složky odměny mělo vycházet z dlouhodobých výsledků a zohledňovat současná i budoucí rizika spojená s těmito výsledky.
(64)
Při rozhodování o politice ohledně pohyblivé složky odměny by se mělo rozlišovat mezi pevnou částí odměny, která zahrnuje platby, úměrné pravidelné příspěvky na důchodové zabezpečení nebo výhody (jsou-li tyto výhody poskytovány bez ohledu na jakákoli kritéria týkající se dosažených výsledků), a pohyblivou složkou odměny, která zahrnuje další platby, výhody v závislosti na dosažených výsledcích nebo, za výjimečných okolností, jiná smluvní ujednání kromě těch, která jsou součástí běžných výhod nabízených v rámci zaměstnání, jako je zdravotní péče, zařízení péče o dítě, nebo úměrné pravidelné příspěvky na důchodové zabezpečení. Peněžité i nepeněžité výhody by měly by být zahrnuty do pohyblivé složky odměny.
(65)
V každém případě, má-li se předejít podstupování nadměrného rizika, je třeba stanovit maximální poměr mezi pevnou a pohyblivou složkou celkové odměny. V tomto ohledu je vhodné stanovit pro akcionáře, vlastníky nebo společníky institucí určitou úlohu. Členské státy by měly mít možnost stanovit přísnější požadavky, pokud jde o poměr mezi pevnou a pohyblivou složkou celkové odměny. S cílem podpořit používání kapitálových nebo dluhových nástrojů splatných za podmínek dlouhodobého odkladu splatnosti v rámci pohyblivé složky odměňování, by členské státy měly mít možnost v rámci určitých mezí umožnit institucím uplatňovat při výpočtu hodnoty těchto nástrojů za účelem uplatnění maximálního poměru pomyslnou diskontní sazbu. Členské státy by však neměly mít povinnost tuto možnost zavádět a měly by mít možnost stanovit její uplatňování na nižší maximální procento celkové pohyblivé složky odměny, než jaké je uvedeno v této směrnici. S cílem zajistit harmonizovaný a důsledný přístup, který zaručuje rovné podmínky na vnitřním trhu, by orgán EBA měl poskytovat vhodné pokyny o příslušné pomyslné diskontní sazbě, která má být používána.
(66)
S cílem zajistit, aby koncepce zásad odměňování byla integrována do řízení rizik instituce, by vedoucí orgán měl přijmout a pravidelně přezkoumávat zásady odměňování. Ustanovení této směrnice o odměňování by měla odrážet rozdíly mezi různými druhy institucí, přičemž se zohlední jejich velikost, vnitřní uspořádání a povaha, rozsah a složitost jejich činností. Zejména by pro některé typy investičních podniků nebylo přiměřené požadovat dodržování všech uvedených zásad.
(67)
V zájmu ochrany a podpory finanční stability v rámci Unie a zamezení případnému obcházení požadavků stanovených v této směrnici by příslušné orgány měly zajistit dodržování zásad a pravidel odměňování pro instituce na konsolidovaném základě, tedy na úrovni skupiny, mateřských podniků a dceřiných podniků, včetně poboček a dceřiných podniků usazených ve třetích zemích.
(68)
Jelikož špatně navržené zásady odměňování a systémy pobídek mohou zvýšit rizika, kterým jsou úvěrové instituce a investiční podniky vystaveny, na nepřijatelnou míru, měla by se urychleně přijmout nápravná a případně i vhodná korekční opatření. Je tudíž vhodné zajistit, aby příslušné orgány měly pravomoc ukládat příslušným institucím kvalitativní či kvantitativní opatření, jejichž cílem je řešit problémy zjištěné v zásadách odměňování v rámci postupu dohledu.
(69)
Ustanoveními o odměňování by neměl být dotčen plný výkon základních práv zakotvených v čl. 153 odst. 5 Smlouvy o fungování EU, obecných zásad vnitrostátního smluvního a pracovního práva, práva Unie a vnitrostátního práva upravujících práva a zapojení akcionářů a obecné povinností vedoucích orgánů dotčených institucí, ani případná práva sociálních partnerů uzavírat a prosazovat kolektivní smlouvy v souladu s vnitrostátním právem a zvyklostmi.
(70)
Kapitálové požadavky na úvěrové riziko a tržní riziko by měly vycházet z externího ratingu pouze v nezbytně nutné míře. Je-li úvěrové riziko závažné, měly by se instituce obecně snažit uplatňovat přístupy založené na interním ratingu nebo interní modely. Standardizované přístupy, které se opírají o externí rating, však lze použít, je-li úvěrové riziko méně závažné, což je obvykle případ méně složitých institucí, nevýznamných kategorií expozic nebo v situacích, kdy by používání interních přístupů představovalo nadměrnou zátěž.
(71)
Směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES jsou jedním z pilířů, z nichž vycházelo nadměrné spoléhání na externí rating. Tato směrnice by tedy měla zohlednit závěry G20 a zásady Rady pro finanční stabilitu, pokud jde o omezování spoléhání se na externí rating. Instituce by proto měly být motivovány k tomu, aby i pro účely výpočtu kapitálových požadavků využívaly interní, a nikoli externí rating.
(72)
Je nutné omezit nadměrné spoléhání se na externí rating a postupně odstranit všechny jejich automatické důsledky. Instituce by proto měly mít povinnost zavést řádná kritéria pro poskytování úvěrů a procesy rozhodování o úvěrech. Instituce by měly mít možnost využít externí rating jako jeden z mnoha faktorů v tomto procesu, neměly by se však na něj výhradně nebo mechanicky spoléhat.
(73)
Uznání ratingové agentury jako externí ratingové agentury by nemělo přispívat k dalšímu uzavírání trhu, kterému již nyní dominují tři hlavní společnosti. EBA, centrální banky členských států a ECB by měly zajistit, aby bylo za externí ratingovou agenturou uznáno více ratingových agentur, aniž by proces uznávání zjednodušily nebo zmírnily nároky, a otevřely tak trh dalším společnostem.
(74)
S ohledem na široké rozmezí přístupů přijatých institucemi používajícím metody interního modelování je důležité, aby příslušné orgány a EBA měly jasný přehled o rozmezí hodnot pro rizikově vážená aktiva a kapitálové požadavky, které vznikají v rámci takových přístupů pro podobné expozice. Za tímto účelem by mělo být po institucích požadováno, aby předkládaly příslušným orgánům výsledky interního modelování použitého na srovnávací portfolia vypracované orgánem EBA, týkající se širokého rozmezí expozic. Na základě obdržených informací by měly příslušné orgány podniknout vhodné kroky, aby zajistily, že pokud jde o podstupovaná rizika, podobné nebo rozdílné výsledky u stejné expozice jsou odůvodněné. Na obecnější úrovni by příslušné orgány a EBA měly zajistit, aby výsledkem volby mezi metodou interního modelování a standardizovaným přístupem nebylo podhodnocení kapitálu. Kapitálové požadavky k operačnímu riziku je sice obtížnější rozdělit na úrovni jednotlivých expozic, a je proto vhodné vyjmout tuto kategorii rizik z procesu srovnávání, avšak příslušné orgány by neměly zaostávat za vývojem v oblasti metod interního modelování týkajících se operačních rizik, s cílem sledovat celou škálu použitých postupů a zlepšovat přístupy v oblasti dohledu.
(75)
Měl by být podporován další rozvoj půjček, u nichž byly informace získány v rámci stálých obchodních vztahů s klienty, což umožňuje vyšší kvalitu náležité péče a posouzení rizik, než lze dosáhnout pouze na základě standardních informací a úvěrového ohodnocení.
(76)
Pokud jde o dohled nad likviditou, odpovědnost by měl nést domovský členský stát, jakmile platí podrobná kritéria pro požadavek krytí likvidity. Proto je nezbytné dosáhnout koordinace dohledu v této oblasti, aby byl do uvedeného termínu zaveden dohled domovským členským státem. S cílem zajistit účinný dohled by příslušné orgány domovského a hostitelského členského státu měly v oblasti likvidity dále spolupracovat.
(77)
Pokud v rámci skupiny likvidní aktiva jedné instituce budou za krizových podmínek odpovídat potřebě likvidity jiného člena dané skupiny, měly by příslušné orgány mít možnost tuto instituci zbavit povinnosti dodržovat požadavky na krytí likvidity a namísto toho použít tyto požadavky na konsolidovaném základě.
(78)
Opatřeními přijatými na základě této směrnice by neměla být dotčena opatření přijatá podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES ze dne 4. dubna 2001 o reorganizaci a likvidaci úvěrových institucí (9). Opatření v oblasti dohledu by neměla vést k diskriminaci mezi věřiteli z různých členských států.
(79)
Ve světle finanční krize a procyklických mechanismů, které přispěly k jejímu vzniku a zhoršily její působení, vypracovaly Rada pro finanční stabilitu, Basilejský výbor pro bankovní dohled a skupina G-20 doporučení na zmírnění procyklických účinků finanční regulace. V prosinci 2010 vydal Basilejský výbor pro bankovní dohled nové celosvětové regulační standardy pro kapitálovou přiměřenost bank (pravidla Basilej III), včetně pravidel týkajících udržování bezpečnostních a proticyklických kapitálových rezerv.
(80)
Je proto vhodné vyžadovat od úvěrových institucí a významných investičních podniků, aby měly kromě jiných požadavků na kapitál i bezpečnostní kapitálovou rezervu a proticyklickou kapitálovou rezervu, aby bylo zajištěno, že nashromáždí během období hospodářského růstu dostatečný kapitálový základ, aby mohly absorbovat ztráty v zátěžových obdobích. Proticyklická kapitálová rezerva by se měla vytvořit v době, kdy souhrnný růst úvěrů a dalších kategorií aktiv s významným dopadem na rizikový profil těchto úvěrových institucí a investičních podniků je patrně spojen s akumulací systémového rizika ve finančním systému, a čerpala by se v zátěžových obdobích.
(81)
Aby se zajistilo, že proticyklické kapitálové rezervy řádně odrážejí riziko přílišné úvěrové expanze pro bankovní sektor, měly by úvěrové instituce a investiční podniky vypočítat své konkrétní kapitálové rezervy jako vážený průměr sazeb proticyklických kapitálových rezerv, které se uplatňují v zemích, kde mají své úvěrové expozice. Každý členský stát by proto měl určit orgán odpovědný za čtvrtletní stanovování sazby proticyklické kapitálové rezervy pro expozice nacházející se v daném členském státě. Tato sazba kapitálové rezervy by měla zohledňovat růst úrovní úvěru a vývoj poměru úvěru k HDP v daném členském státě a kterékoli jiné proměnné související s riziky ohrožujícími stabilitu finančního systému.
(82)
V zájmu jednotného mezinárodního postupu při stanovování sazeb proticyklických kapitálových rezerv vypracoval Basilejský výbor pro bankovní dohled metodiku na základě poměru mezi úvěrem a HDP. Měla by sloužit jako společný výchozí bod pro rozhodování příslušných vnitrostátních orgánů o sazbách kapitálových rezerv, ale neměla by znamenat automatické určování kapitálových rezerv ani být pro pověřený orgán závazná. Sazba kapitálové rezervy by měla smysluplným způsobem odrážet úvěrový cyklus a rizika v důsledku nadměrného růstu úvěrů v daném členském státě a měly by řádně zohlednit specifické rysy vnitrostátní ekonomiky.
(83)
Omezení týkající se pohyblivých složek odměny představují důležitý prvek pro zajištění toho, aby úvěrové instituce a investiční podniky s nižší kapitálovou rezervou, než jakou mít mají, své úrovně kapitálu obnovily. Úvěrové instituce a investiční podniky již nyní podléhají zásadě, která stanoví, že odměny a zvláštní výplaty pohyblivých složek odměny pro ty kategorie zaměstnanců, jejichž profesní činnosti mají podstatný dopad na celkový rizikový profil dané instituce, musí být udržitelné s ohledem na finanční situaci instituce. Aby bylo zajištěno, že instituce včas obnoví úrovně svého kapitálu, je vhodné sjednotit přiznávání pohyblivých složek odměny a zvláštních penzijních výhod se ziskovou situací instituce v průběhu jakéhokoli období, kdy není splněn požadavek kombinované kapitálové rezervy, s přihlédnutím k dlouhodobému zdraví instituce.
(84)
Instituce by měly řešit a kontrolovat všechna rizika koncentrace prostřednictvím písemných politik a postupů. Vzhledem k povaze expozic vůči subjektům veřejného sektoru je mnohem účinnější kontrolovat riziko koncentrace než přidělovat těmto expozicím rizikovou váhu, vzhledem k jejich velikosti a obtížím při kalibraci kapitálových požadavků. Komise by měla ve vhodný okamžik podat Evropskému parlamentu a Radě zprávu o případných žádoucích změnách v obezřetnostním přístupu k riziku koncentrace.
(85)
Členské státy by měly mít možnost vyžadovat, aby určité instituce vedle bezpečnostní kapitálové rezervy a proticyklické kapitálové rezervy držely také kapitálovou rezervu pro krytí systémového rizika za účelem předcházení dlouhodobým necyklickým systémovým nebo makroobezřetnostním rizikům, na které se nevztahuje nařízení (EU) č. 575/2013, a jejich zmírnění, pokud existuje riziko narušení kontinuity finančního systému, které může mít závažné negativní důsledky pro finanční systém a reálnou ekonomiku v konkrétním členském státě. Sazba kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika by se měla vztahovat na všechny instituce nebo na jednu či více jejich podskupin, pokud instituce mají v rámci své podnikatelské činnosti podobný rizikový profil.
(86)
V zájmu zajištění komplexního makroobezřetnostního dohledu v celé Unii je vhodné, aby Evropská rada pro systémová rizika (ESRB) vypracovala zásady přímo pro ekonomiku Unie a aby odpovídala za sledování jejich uplatňování. Tato směrnice by neměla bránit ESRB v přijetí jakýchkoli opatření, která považuje za nutná podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem na úrovni Evropské unie a o zřízení Evropské rady pro systémová rizika (10).
(87)
Členské státy by měly mít možnost uznat sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika stanovenou jiným členským státem a uplatňovat ji vůči jimi povoleným institucím u expozic nacházejících se v tom členském státě, který dotčenou sazbu kapitálové rezervy stanovil. Členský stát, který sazbu kapitálové rezervy stanovil, by měl rovněž mít možnost požádat ESRB, aby podle článku 16 nařízení (EU) č. 1092/2010 vydala jednomu či více členským státům, které jsou schopny sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika uznat, doporučení, aby tak učinily. Na toto doporučení se vztahuje zásada „dodržuj, nebo vysvětli“ stanovená v čl. 3 odst. 2 a článku 17 uvedeného nařízení.
(88)
Je vhodné v co největší míře koordinovat rozhodnutí členských států týkající se sazeb proticyklických kapitálových rezerv. V tomto ohledu by ESRB na požádání příslušných nebo pověřených orgánů mohla napomoci diskuzím mezi těmito orgány o stanovení navrhovaných sazeb kapitálových rezerv, včetně příslušných proměnných.
(89)
Pokud úvěrová instituce nebo investiční podnik nedodrží v plné míře požadavek kombinovaných kapitálových rezerv, měla by se na ně vztahovat opatření zajišťující, že daný subjekt včas obnoví o úrovně svého kapitálu. V zájmu zachování kapitálu je vhodné uložit přiměřená omezení týkající se diskrečního rozdělování zisku, včetně plateb dividend a pohyblivých složek odměny. Tyto instituce nebo podniky by měly být v zájmu zajištění své důvěryhodné strategie na zachování úrovně kapitálu povinny vypracovat plán zachování kapitálu, v němž bude uvedeno, jakým způsobem se budou uplatňovat omezení týkající se rozdělování výnosů a jiná opatření, která hodlá instituce nebo podnik přijmout pro zajištění úplného souladu s požadavky týkajícími se kapitálové rezervy, a nechat tento plán schválit příslušnými orgány.
(90)
Očekává se, že orgány uloží vyšší požadavky na kapitál globálním systémově významným institucím (G-SVI), aby kompenzovaly vyšší riziko, které G-SVI představují pro finanční systém a možný dopad jejich úpadku na daňové poplatníky. Pokud orgán uloží kapitálovou rezervu pro krytí systémového rizika a zároveň je použitelná kapitálová rezerva pro G-SVI, měla by se používat vyšší z nich. Pokud se kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika použije pouze na vnitrostátní expozice, měla by se kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika uplatnit kumulativně s kapitálovou rezervou pro G-SVI nebo s kapitálovou rezervou pro jiné systémově významné instituce (J-SVI), která se uplatňuje v souladu s touto směrnicí.
(91)
Technické normy v oblasti finančních služeb by měly zabezpečit harmonizaci a přiměřenou ochranu vkladatelů, investorů a klientů v celé Unii. Vzhledem k vysoce odborným znalostem, jimiž EBA disponuje, by bylo účinné a vhodné pověřit tento orgán vypracováním návrhů regulačních a prováděcích technických norem bez politických rozhodnutí a jejich předložením Komisi. Orgán EBA by měl při vypracovávání návrhu technických norem zajistit účinné administrativní postupy a postupy předávání informací.
(92)
Komise by měla přijmout regulační technické normy vypracované orgánem EBA v oblastech udělování povolení úvěrovým institucím a nabývání významných účastí v nich, výměny informací mezi příslušnými orgány, výkonu svobody usazování a volného pohybu služeb, spolupráce při dohledu, zásad odměňování úvěrových institucí a investičních podniků a dohledu nad smíšenými finančními holdingovými společnostmi prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci podle článku 290 Smlouvy o fungování EU a v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010. Komise a EBA by měly zajistit, aby tyto normy mohly všechny dotčené instituce uplatňovat způsobem, který je přiměřený povaze, rozsahu a složitosti těchto institucí a jejich činností.
(93)
Vzhledem ke stupni podrobnosti a množství regulačních technických norem, jež mají být přijaty podle této směrnice, je třeba v případech, kdy Komise přijímá regulační technickou normu, která je totožná s návrhem regulační technické normy předloženým orgánem EBA, případně prodloužit o jeden měsíc lhůtu, v níž mohou Evropský parlament nebo Rada vznést vůči některé regulační technické normě námitku. Cílem Komise by navíc mělo být přijmout regulační technické normy včas, a umožnit tak Evropskému parlamentu a Radě plně využít možnosti kontroly, vzhledem k objemu a složitosti regulačních technických norem a podrobnostem jednacího řádu Evropského parlamentu a Rady, jejich harmonogramu činností a složení.
(94)
Komise by měla být rovněž zmocněna přijmout prováděcí technické normy vypracované orgánem EBA v oblastech udělování povolení úvěrovým institucím a nabývání významných účastí v nich, výměny informací mezi příslušnými orgány, spolupráce při dohledu, konkrétních obezřetnostních požadavků a poskytování informací orgány dohledu prostřednictvím prováděcích aktů podle článku 291 Smlouvy o fungování EU a v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
(95)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení této směrnice by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (11).
(96)
Za účelem specifikovat požadavky stanovené v této směrnici by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o s objasnění definic a terminologie používané v této směrnici, rozšíření seznamu činností podléhajících vzájemnému uznání a zlepšení výměny informací o pobočkách úvěrových institucí. Je obzvláště důležité aby Komise, v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni.Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(97)
Odkazy na směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES by se měly považovat za odkazy na tuto směrnici a na nařízení (EU) č. 575/2013.
(98)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu (12), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu (13), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (14), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/110/ES ze dne 16. září 2009 o přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, o jejím výkonu a o obezřetnostním dohledu nad touto činností (15) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů (16) odkazují na ustanovení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES, jež se týkají požadavků na kapitál a jsou nyní upravena v této směrnici a v nařízení (EU) č. 575/2013. Odkazy uvedených směrnic na směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES by se tedy měly považovat za odkazy na ustanovení o požadavcích na kapitál v této směrnici a v nařízení (EU) č. 575/2013.
(99)
Aby bylo možné vypracovat technické normy, které zajistí, že instituce, které jsou součástí finančního konglomerátu, uplatní při stanovení požadovaného kapitálu na konsolidovaném základě příslušné metody výpočtu, je třeba odpovídajícím způsobem změnit směrnici 2002/87/ES.
(100)
S cílem zajistit, aby vnitřní bankovní trh fungoval stále efektivněji a aby občanům Unie byla zaručena odpovídající míra transparentnosti, je nezbytné, aby příslušné orgány zveřejňovaly informace o způsobu provádění této směrnice, a to způsobem, jež umožňuje smysluplné srovnání.
(101)
Pokud jde o dohled nad likviditou, měla by existovat lhůta, během níž členské státy uskuteční přechod na regulační režim, podle něhož budou platit podrobná kritéria pro požadavek krytí likvidity.
(102)
V zájmu zajištění stabilního, plynulého a postupného přechodu institucí na nové požadavky týkající se likvidity a stabilního financování na úrovni Unie by příslušné orgány měly plně využívat své pravomoci dohledu podle této směrnice a podle veškerého použitelného vnitrostátního práva. Příslušné orgány by měly zejména zvážit, zda je třeba uplatňovat správní sankce nebo jiná správní opatření, včetně obezřetnostních poplatků, jejichž výše by měla obecně souviset s rozdílností mezi likviditní pozicí instituce a mezi požadavky v oblasti likvidity a stabilního financování. Při provádění tohoto posouzení by příslušné orgány měly řádně zohlednit tržní podmínky. Takové správní sankce nebo jiná správní opatření by se měly uplatňovat do té doby, dokud nebudou na úrovni Unie zavedeny podrobné právní akty v oblasti likvidity a stabilního financování.
(103)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (17) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (18) by měly být plně použitelné na zpracování osobních údajů pro účely této směrnice.
(104)
Jelikož cílů této směrnice, totiž zavádění pravidel týkajících se přístupu k činnosti institucí a obezřetnostního dohledu nad institucemi, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodů rozsahu a účinků navrhovaných kroků lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity uvedenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(105)
Členské státy se v souladu se Společným politickým prohlášením členských států a Komise o informativních dokumentech ze dne 28. září 2011 zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. V případě této směrnice považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(106)
V souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) č. 45/2001 byl konzultován evropský inspektor ochrany údajů, který předložil své stanovisko (19).
(107)
Směrnice 2002/87/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna a směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES by měly být zrušeny.
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
HLAVA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví pravidla týkající se:
a)
přístupu k činnosti úvěrových institucí a investičních podniků (dále jen společně „instituce“);
b)
pravomocí dohledu a nástrojů obezřetnostního dohledu nad institucemi příslušnými orgány;
c)
obezřetnostního dohledu nad institucemi příslušnými orgány způsobem, který odpovídá pravidlům stanoveným v nařízení (EU) č. 575/2013;
d)
požadavků na zveřejňování informací pro příslušné orgány zodpovědné za obezřetnostní regulaci a dohled nad institucemi.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na instituce.
2. Článek 30 se vztahuje na místní podniky.
3. Článek 1 se vztahuje na podniky uvedené v čl. 4 odst. 1 bodu 2 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013.
4. Článek 34 a hlava VII kapitola 3 se vztahují na finanční holdingové společnosti, smíšené finanční holdingové společnosti a holdingové společnosti se smíšenou činností se skutečným sídlem v Unii.
5. Tato směrnice se nevztahuje na:
1)
přístup k činnosti investičních podniků, pokud je upraven směrnicí 2004/39/ES;
2)
centrální banky;
3)
žirové instituce poštovních úřadů;
4)
v Belgii: na činnost „Institut de Réescompte et de Garantie/Herdiscontering- en Waarborginstituut“;
5)
v Dánsku: na činnost „Eksport Kredit Fonden“, „Eksport Kredit Fonden A/S“, „Danmarks Skibskredit A/S“ a „KommuneKredit“;
6)
v Německu: na činnost „Kreditanstalt für Wiederaufbau“, podniků uznávaných na základě „Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz“ (zákona o neziskovém užívání bytů) za orgány státní bytové politiky, které se nezabývají především bankovními operacemi, a podniků uznávaných podle uvedeného zákona za neziskové bytové podniky;
7)
v Estonsku na činnost „hoiu-laenuühistud“, tedy podniků, které jsou podle „hoiu-laenuühistu seadus“ uznávány za družstevní podniky;
8)
v Irsku: na činnost úvěrových sdružení a dobročinných společností („credit unions“ a „friendly societies“);
9)
v Řecku: na činnost „Ταμείο Παρακαταθηκών και Δανείων“ (Tamio Parakatathikon kai Danion);
10)
ve Španělsku:na činnost „Instituto de Crédito Oficial“;
11)
ve Francii: na činnost „Caisse des dépôts et consignations“;
12)
v Itálii: na činnost „Cassa depositi e prestiti“;
13)
v Lotyšsku: na činnost „krājaizdevu sabiedrības“, to znamená podniků, které jsou podle „krājaizdevu sabiedrību likums“ uznávány za družstevní podniky, jež poskytují finanční služby jen svým společníkům;
14)
v Litvě: na činnost „kredito unijos“ kromě „Centrinė kredito unija“;
15)
v Maďarsku: na činnost „MFB Magyar Fejlesztési Bank Zártkörűen Működő Részvénytársaság“ a „Magyar Export-Import Bank Zártkörűen Működő Részvénytársaság“;
16)
v Nizozemsku: na činnost „Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV“, „NV Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij“, „NV Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financiering“ a „Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV“;
17)
v Rakousku: na činnost podniků uznávaných za stavební sdružení ve veřejném zájmu a „Österreichische Kontrollbank AG“;
18)
v Polsku: na činnost „Spółdzielcze Kasy Oszczędnościowo - Kredytowe“ a „Bank Gospodarstwa Krajowego“;
19)
v Portugalsku: na činnost „Caixas Económicas“ existujících k 1. lednu 1986, s výjimkou těch, které mají formu akciových společností, a s výjimkou „Caixa Económica Montepio Geral“;
20)
ve Slovinsku: na činnost „SID-Slovenska izvozna in razvojna banka, d. d. Ljubljana“;
21)
ve Finsku: na činnost „Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete AB“ a „Finnvera Oyj/Finnvera Abp“;
22)
ve Švédsku: na činnost „Svenska Skeppshypotekskassan“;
23)
ve Spojeném království: na činnost „National Savings Bank“, „Commonwealth Development Finance Company Ltd“, „Agricultural Mortgage Corporation Ltd“, „Scottish Agricultural Securities Corporation Ltd“, na činnost zmocněnců Koruny pro zámořské vlády a správní orgány („Crown Agents for overseas governments and administrations“), úvěrových sdružení („credit unions“) a obecních bank („municipal banks“);
6. Subjekty uvedené v tomto článku odst. 5 bodu 1 a bodech 3 až 23 se pro účely článku 34 a hlavy VII kapitoly 3 považují za finanční instituce.
Článek 3
Definice
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„úvěrovou institucí“ úvěrová instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 1 nařízení (EU) č. 575/2013;
2)
„investičními podniky“ investiční podniky ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 2 nařízení (EU) č. 575/2013;
3)
„institucí“ instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 3 nařízení (EU) č. 575/2013;
4)
„místním podnikem“ místní podnik ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 4 nařízení (EU) č. 575/2013;
5)
„pojišťovnou“ pojišťovna ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 5 nařízení (EU) č. 575/2013;
6)
„zajišťovnou“ zajišťovna ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 6 nařízení (EU) č. 575/2013;
7)
„vedoucím orgánem“ orgán nebo orgány instituce, jmenované podle vnitrostátních právních předpisů, které jsou oprávněny stanovovat strategii, cíle a celkové směřování instituce a které kontrolují a sledují rozhodování osob ve vedení; jejich členy jsou osoby, které skutečně řídí činnost instituce;
8)
„kontrolní funkcí vedoucího orgánu“ funkce vedoucího orgánu spočívající v kontrole a sledování rozhodování osob ve vedení;
9)
„vrcholným vedením“ fyzické osoby, které mají v instituci výkonné funkce a jsou odpovědné vedoucímu orgánu za každodenní řízení instituce;
10)
„systémovým rizikem“ narušení kontinuity finančního systému, které může mít závažné negativní dopady na finanční systém a reálnou ekonomiku;
11)
„rizikem modelu“ potenciální ztráta, která může instituci vzniknout v důsledku rozhodnutí, které mohlo být v zásadě založeno na výsledcích interních modelů, a jež je způsobena chybami ve specifikaci, provádění nebo používání takových modelů;
12)
„původcem“ původce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 13 nařízení (EU) č. 575/2013;
13)
„sponzorem“ sponzor ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 nařízení (EU) č. 575/2013;
14)
„mateřským podnikem“ mateřský podnik ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 15 nařízení (EU) č. 575/2013;
15)
„dceřiným podnikem“ dceřiný podnik ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 16 nařízení (EU) č. 575/2013;
16)
„pobočkou“ pobočka ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 17 nařízení (EU) č. 575/2013;
17)
„podnikem pomocných služeb“ podnik pomocných služeb ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 18 nařízení (EU) č. 575/2013;
18)
„společností spravující aktiva“ společnost spravující aktiva ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 19) nařízení (EU) č. 575/2013;
19)
„finanční holdingovou společností“ finanční holdingová společnost ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 20 nařízení (EU) č. 575/2013;
20)
„smíšenou finanční holdingovou společností“ smíšená finanční holdingová společnost ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 21 nařízení (EU) č. 575/2013;
21)
„holdingovou společností se smíšenou činností“ holdingová společnost se smíšenou činností ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 22 nařízení (EU) č. 575/2013;
22)
„finanční institucí“ finanční instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 26 nařízení (EU) č. 575/2013;
23)
„subjektem finančního sektoru“ subjekt finančního sektoru ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 27 nařízení (EU) č. 575/2013;
24)
„mateřskou institucí v členském státě“ mateřská instituce v členském státě ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 28 nařízení (EU) č. 575/2013;
25)
„mateřskou institucí v EU“ mateřská instituce v EU ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 29 nařízení (EU) č. 575/2013;
26)
„mateřskou finanční holdingovou společností v členském státě“ mateřská finanční holdingová společnost v členském státě ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 30 nařízení (EU) č. 575/2013;
27)
„mateřskou finanční holdingovou společností v EU“ mateřská finanční holdingová společnost v EU ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 31 nařízení (EU) č. 575/2013;
28)
„mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v členském státě“ mateřská smíšená finanční holdingová společnost v členském státě ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 32 nařízení (EU) č. 575/2013;
29)
„mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU“ mateřská smíšená finanční holdingová společnost v EU ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 33 nařízení (EU) č. 575/2013;
30)
„systémově významnou institucí“ mateřská instituce v EU, mateřská finanční holdingová společnost v EU, mateřská smíšená finanční holdingová společnost v EU nebo instituce, jejíž selhání nebo špatné fungování by mohlo vést ke vzniku systémového rizika;
31)
„ústřední protistranou“ ústřední protistrana ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 34 nařízení (EU) č. 575/2013;
32)
„účastí“ účast ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 35 nařízení (EU) č. 575/2013;
33)
„kvalifikovanou účastí“ kvalifikovaná účast ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 36 nařízení (EU) č. 575/2013;
34)
„kontrolou“ kontrola ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 37 nařízení (EU) č. 575/2013;
35)
„úzkým propojením“ úzké propojení ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 38 nařízení (EU) č. 575/2013;
36)
„příslušným orgánem“ příslušný orgán ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 40 nařízení (EU) č. 575/2013;
37)
„orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě“ orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 41 nařízení (EU) č. 575/2013;
38)
„povolením“ povolení ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 42 nařízení (EU) č. 575/2013;
39)
„domovským členským státem“ domovský členský stát ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 43 nařízení (EU) č. 575/2013;
40)
„hostitelským členským státem“ hostitelský členský stát ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 44 nařízení (EU) č. 575/2013;
41)
„centrálními bankami ESCB“ centrální banky ESCB ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 45 nařízení (EU) č. 575/2013;
42)
„centrálními bankami“ centrální banky ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 46 nařízení (EU) č. 575/2013;
43)
„konsolidovanou situací“ konsolidovaná situace ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 47 nařízení (EU) č. 575/2013;
44)
„konsolidovaným základem“ konsolidovaný základ ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 48 nařízení (EU) č. 575/2013;
45)
„subkonsolidovaným základem“ subkonsolidovaný základ ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 49 nařízení (EU) č. 575/2013;
46)
„finančním nástrojem“ finanční nástroj ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 50 nařízení (EU) č. 575/2013;
47)
„kapitálem“ kapitál ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 118 nařízení (EU) č. 575/2013;
48)
„operačním rizikem“ operační riziko ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 52 nařízení (EU) č. 575/2013;
49)
„snižováním úvěrového rizika“ snižování úvěrového rizika ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 57 nařízení (EU) č. 575/2013;
50)
„sekuritizací“ sekuritizace ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 61 nařízení (EU) č. 575/2013;
51)
„sekuritizovanou pozicí“ sekuritizovaná pozice ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 62 nařízení (EU) č. 575/2013;
52)
„sekuritizační jednotkou pro speciální účel“ sekuritizační jednotka pro speciální účel ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 66 nařízení (EU) č. 575/2013;
53)
„zvláštními penzijními výhodami“ zvláštní penzijní výhody účel ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 73 nařízení (EU) č. 575/2013;
54)
„obchodním portfoliem“ obchodní portfolio ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 86 nařízení (EU) č. 575/2013;
55)
„regulovaným trhem“ regulovaný trh ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 92 nařízení (EU) č. 575/2013;
56)
„pákou“ páka ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 93 nařízení (EU) č. 575/2013;
57)
„rizikem nadměrné páky“ riziko nadměrné páky ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 94 nařízení (EU) č. 575/2013;
58)
„externími ratingovými agenturami“ externí ratingové agentury ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 98 nařízení (EU) č. 575/2013;
59)
„interními přístupy“ přístup založený na interním ratingu uvedený v čl. 143 odst. 1, přístup založený na interních modelech uvedený v článku 221, přístup založený na vlastních odhadech uvedený v článku 225, pokročilé přístupy k měření uvedené v čl. 312 odst. 2, metoda interního modelu uvedená v článcích 283 a 363 a metoda interního hodnocení uvedená v čl. 259 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013;
2. Odkazuje-li se v této směrnici na vedoucí orgán a jsou-li podle vnitrostátního práva řídící a kontrolní funkce vedoucího orgánu přiděleny různým orgánům nebo různým složkám jednoho orgánu, určí členský stát odpovědné orgány nebo členy vedoucího orgánu v souladu se svým vnitrostátním právem, pokud není v této směrnici stanoveno jinak.
HLAVA II
PŘÍSLUŠNÉ ORGÁNY
Článek 4
Určení a pravomoci příslušných orgánů
1. Členské státy určí orgány příslušné k plnění funkcí a úkolů stanovených v této směrnici a v nařízení (EU) č. 575/2013. Uvědomí o tom Komisi a orgán EBA, přičemž uvedou případné rozdělení funkcí a úkolů.
2. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány sledovaly činnost institucí, a případně i finančních holdingových společností a smíšených finančních holdingových společností, aby mohly posoudit plnění požadavků této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013
3. Členské státy dále zajistí, aby byla přijata vhodná opatření umožňující příslušným orgánům získat údaje nezbytné k posouzení toho, zda instituce a případně finanční holdingové společnosti a smíšené finanční holdingové společnosti plní požadavky uvedené v odstavci 2, a k vyšetření možných nedodržení těchto požadavků.
4. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány měly odborné znalosti, zdroje, provozní kapacitu, pravomoci a nezávislost potřebné k provádění funkcí souvisejících s obezřetnostním dohledem, vyšetřováním a ukládáním sankcí stanovených v této směrnici a v nařízení (EU) č. 575/2013.
5. Členské státy požadují, aby instituce poskytovaly příslušným orgánům svého domovského členského státu veškeré informace potřebné pro posouzení, zda dodržují pravidla přijatá v souladu s touto směrnicí a s nařízením (EU) č. 575/2013. Členské státy rovněž zajistí, aby mechanismy vnitřní kontroly a správní a účetní postupy institucí za všech okolností umožňovaly ověření dodržování těchto pravidel.
6. Členské státy zajistí, aby instituce vedly záznamy o všech svých operacích a zdokumentovaly své systémy a postupy, které podléhají této směrnici a nařízení (EU) č. 575/2013, takovým způsobem, který umožní příslušným orgánům kdykoli ověřit dodržování souladu s touto směrnicí a nařízením (EU) č. 575/2013.
7. Členské státy zajistí, aby funkce dohledu podle této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013 a veškeré další funkce příslušných orgánů byly oddělené od funkcí souvisejících s řešením problémů a na nich nezávislé. Členské státy o tom uvědomí Komisi a orgán EBA, přičemž uvedou případné rozdělení úkolů.
8. V případě, že se jsou k řešení problémů příslušné jiné orgány než příslušné orgány, zajistí členské státy, aby tyto jiné orgány na přípravě plánů řešení úpadků úzce spolupracovaly s příslušnými orgány a konzultovaly je.
Článek 5
Koordinace v rámci členských států
Je-li v některém členském státě více orgánů příslušných k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi, investičními podniky a finančními institucemi, přijme daný členský stát opatření nezbytná k zavedení koordinace mezi těmito orgány.
Článek 6
Spolupráce v rámci Evropského systému finančního dohledu
Při výkonu svých povinností vezmou příslušné orgány v úvahu sbližování v oblasti nástrojů dohledu a postupů dohledu při uplatňování požadavků právních a správních předpisů přijatých podle této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013. Pro tento účel členské státy zajistí:
a)
aby příslušné orgány jakožto subjekty, které jsou součástí Evropského systému finančního dohledu, spolupracovaly na základě důvěry a plného vzájemného respektu, zejména při zajišťování výměny příslušných a spolehlivých informací mezi nimi a ostatními subjekty, které jsou součástí Evropského systému finančního dohledu, v souladu se zásadou loajální spolupráce stanovenou v čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii;
b)
aby se příslušné orgány podílely na činnosti orgánu EBA a případně na činnosti kolegií orgánů dohledu;
c)
aby příslušné orgány vynaložily veškeré úsilí, aby se řídily obecnými pokyny a doporučeními vydanými orgánem EBA v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 093/2010 a aby se zohlednily výstrahy a doporučení vydaná ESRB podle článku 16 nařízení (EU) č. 1092/2010;
d)
aby příslušné orgány úzce spolupracovaly s ESRB;
e)
aby vnitrostátní mandáty příslušných orgánů nebránily těmto orgánům v plnění povinností plynoucích z členství v orgánu EBA či případně v ESRB nebo podle této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013.
Článek 7
Unijní rozměr dohledu
Příslušné orgány každého členského státu při výkonu svých obecných povinností řádně zváží potenciální důsledky svých rozhodnutí pro stabilitu finančních systémů ostatních dotčených členských států, zejména v naléhavých situacích, a to na základě informací, které mají v příslušnou dobu k dispozici.
HLAVA III
PODMÍNKY PŘÍSTUPU K ČINNOSTI ÚVĚROVÝCH INSTITUCÍ
KAPITOLA 1
Obecné podmínky přístupu k činnosti úvěrových institucí
Článek 8
Povolení
1. Členské státy stanoví, že úvěrové instituce musí před zahájením své činnosti získat povolení. Aniž jsou dotčeny články 10 až 14, stanoví členské státy podmínky pro vydání tohoto povolení a sdělí je orgánu EBA.
2. EBA vypracuje návrh regulačních technických norem pro upřesnění:
a)
informací poskytovaných příslušným orgánům v žádostech o povolení úvěrových institucí, včetně plánu činností uvedeného v článku 10;
b)
požadavků na akcionáře a společníky s kvalifikovanou účastí podle článku 14; a
c)
překážek, jež mohou bránit účinnému výkonu funkcí dohledu ze strany příslušného orgánu podle článku 14.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci písm. a), b) a c) v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
3. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem, které stanoví standardní formuláře, šablony a postupy poskytování informací uvedeného v odst. 2 prvním pododstavci písm. a).
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
4. EBA předloží Komisi návrh technických norem uvedený v odstavcích 2 a 3 do 31. prosince 2015.
Článek 9
Zákaz přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků od veřejnosti jinými podniky nebo osobami než úvěrovými institucemi
1. Členské státy zakáží osobám nebo podnikům, které nejsou úvěrovými institucemi, vykonávat podnikatelskou činnost spočívající v přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků od veřejnosti.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků členským státem, orgány regionální či místní samosprávy členského státu, veřejnými mezinárodními subjekty, jichž jsou jeden či více členských států členy, nebo na případy výslovně stanovené vnitrostátními právem nebo právem Unie, za podmínky, že tyto činnosti podléhají předpisům a kontrolním opatřením určeným k ochraně vkladatelů a investorů.
Článek 10
Plán činností a organizační struktura
Členské státy vyžadují, aby byl k žádostem o povolení přiložen plán činností, z něhož budou vyplývat druhy zamýšlené činnosti a organizační struktura dané úvěrové instituce.
Článek 11
Hospodářské potřeby
Členské státy nevyžadují, aby žádost o povolení byla zkoumána z hlediska hospodářských potřeb trhu.
Článek 12
Počáteční kapitál
1. Aniž jsou dotčeny jiné obecné podmínky stanovené vnitrostátním právem, příslušné orgány odmítnou vydat povolení k zahájení činnosti úvěrové instituce, pokud úvěrová instituce nemá samostatný kapitál nebo je její počáteční kapitál méně než 5 milionů EUR.
2. Počáteční kapitál zahrnuje pouze jednu nebo více položek uvedených v čl. 26 odst. 1 písm. a) až e) nařízení (EU) č. 575/2013.
3. Členské státy mohou rozhodnout, že úvěrové instituce existující k 15. prosinci 1979, které nesplňují požadavky týkající se samostatného kapitálu, mohou pokračovat ve své činnosti. Mohou tyto úvěrové instituce osvobodit od požadavku stanoveného v čl. 13 odst. 1 prvním pododstavci.
4. Členské státy mohou vydat povolení určitým kategoriím úvěrových institucí s počátečním kapitálem nižším, než je částka uvedená v odstavci 1, za těchto podmínek:
a)
počáteční kapitál není nižší než jeden milion EUR;
b)
dotčené členské státy sdělí Komisi a orgánu EBA důvody využití uvedené možnosti.
Článek 13
Skutečné řízení činnosti a skutečné správní ústředí
1. Příslušné orgány vydají úvěrové instituci povolení k zahájení činnosti úvěrové instituce pouze tehdy, pokud její činnost skutečně řídí nejméně dvě osoby.
Příslušné orgány odmítnou vydat povolení, pokud členové vedoucího orgánu nesplňují požadavky uvedené v čl. 91 odst. 1.
2. Každý členský stát vyžaduje, aby:
a)
úvěrová instituce, která je právnickou osobou a která má podle vnitrostátního práva, kterým se řídí, sídlo, měla skutečné správní ústředí v členském státě, kde má své sídlo;
b)
jiná úvěrová instituce než úvěrové instituce uvedené v písmenu a) měla skutečné sídlo v členském státě, který jí vydal povolení a ve kterém skutečně vykonává svou činnost.
Článek 14
Akcionáři a společníci
1. Příslušné orgány odmítnou vydat povolení k zahájení činnosti úvěrové instituci, pokud jim úvěrová instituce nesdělila totožnost jejích přímých nebo nepřímých akcionářů nebo společníků, kteří v ní mají jako fyzické nebo právnické osoby kvalifikovanou účast, a výše jejich účastí, nebo 20 největších akcionářů nebo společníků, pokud žádný z akcionářů či společníků nemá kvalifikovanou účast.
Při určování toho, zda jsou splněna kritéria pro kvalifikovanou účast, se berou v úvahu hlasovací práva uvedená v článcích 9 a 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES dne 15. prosince 2004 o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu (20) a podmínky týkající se jejich sčítání stanovené v čl. 12 odst. 4 a 5 zmíněné směrnice.
Členské státy nezohledňují hlasovací práva ani účasti, které instituce drží v důsledku upsání finančních nástrojů nebo umístění finančních nástrojů na základě pevného závazku převzetí, zahrnutého v příloze I oddílu A bodě 6 směrnice 2004/39/ES, pokud tato práva nejsou vykonávána ani jinak využívána k zasahování do řízení emitenta a pokud jsou zcizena do jednoho roku od nabytí.
2. Příslušné orgány odmítnou vydat povolení k zahájení činnosti úvěrové instituce, nejsou-li přesvědčeny, že akcionáři nebo společníci vyhovují nárokům kladeným v zájmu zajištění řádného a obezřetného řízení úvěrové instituce, zejména pokud nejsou splněna kritéria stanovená v čl. 23 odst. 1. Použijí se čl. 23 odst. 2 a 3 a článek 24.
3. Existují-li úzká propojení mezi úvěrovou institucí a jinými fyzickými či právnickými osobami, vydají příslušné orgány povolení pouze tehdy, nebrání-li tato propojení účinnému výkonu jejich funkcí dohledu.
Příslušné orgány odmítnou vydat povolení k zahájení činnosti úvěrové instituce, pokud účinnému výkonu jejich funkcí dohledu brání právní nebo správní předpisy třetí země, jimiž se řídí jedna či více fyzických nebo právnických osob, s nimiž má úvěrová instituce úzké propojení, nebo obtíže související s uplatňováním těchto právních a správních předpisů.
Příslušné orgány vyžadují od úvěrové instituce předkládání údajů, jež potřebují ke sledování toho, zda jsou soustavně dodržovány podmínky uvedené v tomto odstavci.
Článek 15
Odmítnutí vydat povolení
Odmítne-li příslušný orgán vydat povolení k zahájení činnosti úvěrové instituce, musí být rozhodnutí odůvodněno a oznámeno žadateli do šesti měsíců od obdržení žádosti, nebo je-li žádost neúplná, do šesti měsíců od obdržení úplných údajů nezbytných k rozhodnutí.
V každém případě však rozhodnutí o vydání povolení nebo o odmítnutí vydat povolení musí být přijato do dvanácti měsíců od doručení žádosti.
Článek 16
Předchozí konzultace s příslušnými orgány ostatních členských států
1. Před vydáním povolení úvěrové instituci příslušné orgány konzultují příslušné orgány druhého zúčastněného členského státu, pokud je dotčená úvěrová instituce:
a)
dceřiným podnikem úvěrové instituce povolené v tomto druhém členském státě;
b)
dceřiným podnikem mateřského podniku úvěrové instituce povolené v tomto druhém členském státě;
c)
kontrolována týmiž fyzickými nebo právnickými osobami, které kontrolují úvěrovou instituci povolenou v tomto druhém členském státě.
2. Před vydáním povolení úvěrové instituci příslušný orgán konzultuje příslušný orgán pověřený dohledem nad pojišťovnami nebo investičními podniky v dotčeném členském státě, pokud je úvěrová instituce:
a)
dceřiným podnikem pojišťovny nebo investičního podniku povoleného v Unii;
b)
dceřiným podnikem mateřského podniku pojišťovny nebo investičního podniku povoleného v Unii;
c)
kontrolována týmiž fyzickými či právnickými osobami, které kontrolují pojišťovnu nebo investiční podnik povolený v Unii.
3. Dotčené příslušné orgány uvedené v odstavcích 1 a 2 se vzájemně konzultují zejména při hodnocení vhodnosti akcionářů a pověsti a zkušeností členů vedoucího orgánu zúčastněných na řízení jiného podniku ze stejné skupiny. Vzájemně si vyměňují jakékoliv informace týkající se vhodnosti akcionářů a pověsti a zkušeností členů vedoucího orgánu, pokud tyto informace mají význam pro vydávání povolení a pro průběžné kontroly dodržování provozních podmínek.
Článek 17
Pobočky úvěrových institucí povolených v jiném členském státě
Hostitelské členské státy nevyžadují další povolení nebo poskytnutí kapitálu pro pobočky úvěrových institucí povolených v jiných členských státech. Zřizování poboček a dohled nad nimi se řídí článkem 35, čl. 36 odst. 1, 2 a 3 a článkem 37, články 40 až 46, článkem 49 a články 74 a 75.
Článek 18
Odnětí povolení
Příslušné orgány mohou odejmout povolení vydané úvěrové instituci, pouze pokud úvěrová instituce:
a)
nevyužije své povolení do dvanácti měsíců, výslovně se jej zřekne nebo neprovozuje činnost po dobu více než šesti měsíců, nestanoví-li daný členský stát, že v takových případech povolení zaniká;
b)
získala povolení na základě nepravdivých prohlášení nebo jinými nedovolenými prostředky;
c)
nadále již nesplňuje podmínky, za nichž bylo povolení vydáno;
d)
nadále již nesplňuje obezřetnostní požadavky stanovené v části třetí, čtvrté nebo šesté nařízení (EU) č. 575/2013 nebo uložené podle čl. 104 odst. 1 písm. a) nebo článku 105 této směrnice nebo nadále již není schopna plnit své závazky vůči svým věřitelům, a zejména pokud již nezajišťuje bezpečnost majetkových hodnot jí svěřených vkladateli;
e)
spadá pod některý jiný případ, kdy lze podle vnitrostátních právních předpisů povolení odejmout; nebo
f)
dopustí se jednoho z porušení uvedených v čl. 67 odst. 1.
Článek 19
Názvy úvěrových institucí
Úvěrové instituce mohou při výkonu své činnosti bez ohledu na předpisy hostitelského členského státu o používání slov „banka“, „spořitelna“ nebo jiných obdobných označení užívat na celém území Unie týž název, jaký užívají v členském státě, kde mají své skutečné sídlo. Při nebezpečí záměny může hostitelský členský stát z důvodu ujasnění požadovat, aby byl název doplněn vysvětlujícím dodatkem.
Článek 20
Oznámení vydání a odnětí povolení
1. Příslušné orgány oznámí orgánu EBA každé povolení vydané podle článku 8.
2. EBA zveřejní na své internetové stránce seznam, který obsahuje názvy všech úvěrových institucí, jimž bylo vydáno povolení, a pravidelně jej aktualizuje.
3. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě poskytne dotčeným příslušným orgánům a orgánu EBA veškeré informace o skupině úvěrových institucí v souladu s čl. 14 odst. 3, čl. 74 odst. 1 a čl. 109 odst. 2, zejména o právní a organizační struktuře skupiny a o její správě a řízení.
4. Seznam uvedený v odstavci 2 tohoto článku zahrnuje názvy úvěrových institucí, které nedosahují kapitálu uvedeného v čl. 12 odst. 1, a tyto úvěrové instituce identifikuje.
5. Příslušné orgány oznámí každé odnětí povolení orgánu EBA spolu s odůvodněním tohoto odnětí.
Článek 21
Výjimky pro úvěrové instituce trvale přidružené k ústřednímu subjektu
1. Příslušné orgány mohou udělit výjimku z požadavků stanovených v článcích 10, 12 a čl. 13 odst. 1 této směrnice, pokud jde o úvěrovou instituci uvedenou v článku 10 nařízení (EU) č. 575/2013, a to v souladu s podmínkami stanovenými v uvedeném článku.
Členské státy mohou zachovat nebo využít stávající vnitrostátní právo týkající se uplatnění této výjimky, pokud není v rozporu s touto směrnicí nebo nařízením (EU) č. 575/2013.
2. Pokud příslušné orgány uplatňují výjimku uvedenou v odstavci 1, vztahují se články 17, 33, 34 a 35, čl. 36 odst. 1 až 3 a články 39 až 46, hlava VII kapitola 2 oddíl II a hlava VII kapitola 4 na celek tvořený ústředním subjektem společně s přidruženými institucemi.
KAPITOLA 2
Kvalifikovaná účast v úvěrové instituci
Článek 22
Oznamování a posuzování navrhovaných nabytí
1. Členské státy stanoví, že každá fyzická či právnická osoba nebo takové osoby jednající ve vzájemné shodě (dále jen „navrhovaný nabyvatel“), které přijaly rozhodnutí přímo nebo nepřímo nabýt kvalifikovanou účast v úvěrové instituci nebo přímo nebo nepřímo takovou účast zvýšit, což by vedlo k tomu, že by podíl na hlasovacích právech nebo na základním kapitálu, který drží, dosáhl jedné z prahových hodnot 20 %, 30 % nebo 50 % nebo ji překročil nebo že by se úvěrová instituce stala jejich dceřiným podnikem (dále jen „navrhované nabytí“), to musí písemně a v předstihu před tímto nabytím oznámit příslušným orgánům dané úvěrové instituce, ve které zamýšlejí nabýt nebo zvýšit kvalifikovanou účast, a uvést výši své zamýšlené účasti a příslušné informace jak je upřesněno v souladu s čl. 23 odst. 4. Členské státy nemají povinnost uplatňovat prahovou hodnotu 30 %, pokud v souladu s čl. 9 odst. 3 písm. a) směrnice 2004/109/ES uplatňují prahovou hodnotu ve výši jedné třetiny.
2. Příslušné orgány obratem a v každém případě do dvou pracovních dnů od obdržení oznámení podle odstavce 1 nebo dalších informací podle odstavce 3 písemně potvrdí jejich přijetí navrhovanému nabyvateli.
Příslušné orgány ve lhůtě nejvýše 60 pracovních dnů počínaje dnem písemného potvrzení o přijetí oznámení a všech dokumentů, které mají být podle požadavku členského státu k oznámení přiloženy na základě seznamu uvedeného v čl. 23 odst. 4 (dále jen „lhůta pro posouzení“), provedou posouzení stanovené v čl. 23 odst. 1 (dále jen „posouzení“).
Příslušné orgány uvědomí navrhovaného nabyvatele při potvrzení přijetí o konci lhůty pro posouzení.
3. Pokud je to nutné, mohou příslušné orgány během lhůty pro posouzení, a nejpozději v její 50. pracovní den, požádat o další informace nezbytné pro dokončení posouzení. Tato žádost je písemná a upřesňuje, které doplňující informace jsou třeba.
Na dobu mezi dnem žádosti příslušných orgánů o informace a obdržením odpovědi na tuto žádost od navrhovaného nabyvatele se lhůta pro posouzení přeruší. Přerušení nepřesáhne 20 pracovních dnů. Příslušné orgány mohou podle svého uvážení vznést jakoukoliv další žádost o doplnění nebo objasnění informací, to však nesmí vést k přerušení lhůty pro posouzení.
4. Příslušné orgány mohou přerušení uvedené v odst. 3 druhém pododstavci prodloužit až na 30 pracovních dnů, jestliže se navrhovaný nabyvatel nachází nebo je-li regulován ve třetí zemi či je-li fyzickou nebo právnickou osobou, která nepodléhá dohledu podle této směrnice či směrnic 2009/65/ES, 2009/138/ES nebo 2004/39/ES.
5. Pokud se příslušné orgány rozhodnou vyjádřit nesouhlas s navrhovaným nabytím, vyrozumí o tom písemně do dvou pracovních dnů od ukončení posuzování a před uplynutím lhůty pro posouzení navrhovaného nabyvatele a své rozhodnutí zdůvodní. S výhradou vnitrostátního práva je možné náležité odůvodnění takového rozhodnutí na žádost navrhovaného nabyvatele zveřejnit. To nebrání členským státům, aby příslušnému orgánu umožnily zveřejnit tyto informace bez žádosti navrhovaného nabyvatele.
6. Pokud příslušné orgány nevyjádří písemně nesouhlas s navrhovaným nabytím ve lhůtě pro posouzení, považuje se navrhované nabytí za schválené.
7. Příslušné orgány mohou stanovit a v případě potřeby prodloužit maximální lhůtu pro dokončení navrhovaného nabytí.
8. Členské státy nesmějí pro oznamování přímých nebo nepřímých nabytí hlasovacích práv nebo základního kapitálu příslušným orgánům a pro jejich schvalování těmito orgány stanovit požadavky přísnější, než jsou stanoveny v této směrnici.
9. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro společné postupy, formuláře a šablony ke konzultačnímu procesu mezi příslušnými orgány uvedenými v článku 24.
EBA předloží Komisi tyto návrhy prováděcích technických norem do 31. prosince 2015.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 23
Kritéria posouzení
1. S ohledem na možný vliv navrhovaného nabyvatele na úvěrovou instituci posuzují příslušné orgány při posuzování oznámení uvedeného v čl. 22 odst. 1 a informací uvedených v čl. 22 odst. 3 za účelem zajištění řádného a obezřetného řízení úvěrové instituce, v níž je navrhováno nabytí, vhodnost navrhovaného nabyvatele a finanční rozumnost navrhovaného nabytí podle těchto kritérií:
a)
pověst navrhovaného nabyvatele;
b)
pověst, znalosti, dovednosti a zkušenosti, jak je stanoveno v čl. 91 odst. 1, všech členů vedoucího orgánu a všech členů vrcholného vedení, kteří budou v důsledku navrhovaného nabytí řídit činnosti úvěrové instituce;
c)
finanční zdraví navrhovaného nabyvatele, zejména ve vztahu k vykonávané a plánované činnosti v úvěrové instituci, v níž je navrhováno nabytí;
d)
skutečnost, zda bude úvěrová instituce schopna dodržet a nadále dodržovat obezřetnostní požadavky na základě této směrnice, nařízení (EU) č. 575/2013, a případně jiného práva Unie, zejména směrnic 2002/87/ES a 2009/110/ES, včetně skutečnosti, zda má skupina, jejíž součástí se úvěrová instituce stane, strukturu umožňující výkon účinného dohledu, účinnou výměnu informací mezi příslušnými orgány a vymezení působnosti mezi příslušnými orgány;
e)
skutečnost, zda existuje důvodné podezření, že ve spojení s navrhovaným nabytím dochází nebo došlo k praní peněz nebo k financování terorismu nebo k pokusům o ně ve smyslu článku 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu (21) nebo že by navrhované nabytí mohlo zvýšit riziko takového jednání.
2. Příslušné orgány mohou vyjádřit nesouhlas s navrhovaným nabytím pouze tehdy, pokud je to na základě kritérií stanovených v odstavci 1 důvodné nebo pokud informace předložené navrhovaným nabyvatelem nejsou úplné.
3. Členské státy nestanoví žádné předběžné podmínky co do výše účasti, které je třeba dosáhnout, ani neumožňují svým příslušným orgánům posuzovat navrhované nabytí z hlediska hospodářských potřeb trhu.
4. Členské státy zveřejní seznam informací, jež jsou nutné k provedení posouzení a jež je třeba poskytnout příslušným orgánům spolu s oznámením uvedeným v čl. 22 odst. 1. Požadované informace musí být přiměřené a musí odpovídat povaze navrhovaného nabyvatele a navrhovaného nabytí. Členské státy nepožadují informace, které pro obezřetnostní posuzování nemají význam.
5. Bez ohledu na čl. 22 odst. 2, 3 a 4, pokud byly příslušnému orgánu oznámeny dva nebo více návrhů na nabytí nebo zvýšení kvalifikované účasti ve stejné úvěrové instituci, přistupuje příslušný orgán ke všem navrhovaným nabyvatelům nediskriminačním způsobem.
Článek 24
Spolupráce mezi příslušnými orgány
1. Příslušné orgány se při posuzování navzájem plně konzultují, pokud je navrhovaným nabyvatelem:
a)
úvěrová instituce, pojišťovna, zajišťovna, investiční podnik nebo správcovská společnost ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice 2009/65/ES (dále jen „správcovská společnost SKIPCP“) s povolením v jiném členském státě nebo v odvětví jiném, než ve kterém je navrhováno nabytí;
b)
mateřský podnik úvěrové instituce, pojišťovny, zajišťovny, investičního podniku nebo správcovské společnosti SKIPCP s povolením v jiném členském státě nebo v odvětví jiném, než ve kterém je navrhováno nabytí;
c)
fyzická nebo právnická osoba, která kontroluje úvěrovou instituci, pojišťovnu, zajišťovnu, investiční podnik nebo správcovskou společnost SKIPCP s povolením v jiném členském státě nebo v odvětví jiném, než ve kterém je navrhováno nabytí.
2. Příslušné orgány si bez zbytečného odkladu vzájemně poskytují veškeré informace, které jsou podstatné nebo relevantní pro posouzení. K tomuto účelu si na požádání vzájemně sdělují veškeré užitečné informace a z vlastního podnětu sdělují veškeré podstatné informace. V rozhodnutí příslušného orgánu, který vydal povolení úvěrové instituci, v níž je navrhováno nabytí, se uvedou veškeré názory nebo výhrady příslušného orgánu pověřeného dohledem nad navrhovaným nabyvatelem.
Článek 25
Oznámení v případě odprodeje
Členské státy stanoví, že každá fyzická nebo právnická osoba, která přijala rozhodnutí přímo nebo nepřímo zcizit kvalifikovanou účast v úvěrové instituci, to musí písemně a v předstihu před tímto odprodejem oznámit příslušným orgánům a uvést výši své dotčené účasti. Tato osoba musí rovněž oznámit příslušným orgánům každé rozhodnutí snížit svou kvalifikovanou účast tak, že by podíl na hlasovacích právech nebo na základním kapitálu, který drží, klesl pod 20 %, 30 % nebo 50 % nebo tak, že by úvěrová instituce přestala být jejím dceřiným podnikem. Členské státy nemají povinnost uplatňovat prahovou hodnotu 30 %, pokud v souladu s čl. 9 odst. 3 písm. a) směrnice 2004/109/ES uplatňují prahovou hodnotu ve výši jedné třetiny.
Článek 26
Informační povinnosti a sankce
1. Jakmile úvěrová instituce zjistí, že v ní došlo k nabytí nebo zcizení kapitálové účasti, na jejichž základě došlo k překročení prahových hodnot nebo poklesu pod prahové hodnoty uvedené v čl. 22 odst. 1 a v článku 25, uvědomí o tom příslušné orgány.
Nejméně jednou ročně úvěrové instituce přijaté k obchodování na regulovaném trhu sdělí příslušným orgánům jména akcionářů a společníků držících kvalifikované účasti a výši těchto účastí, jak vyplývá například z informací získaných na výroční valné hromadě akcionářů a společníků nebo z plnění předpisů vztahujících se na společnosti přijaté k obchodování na regulovaném trhu.
2. Jestliže by vliv osob uvedených v čl. 22 odst. 1 mohl mít nepříznivý dopad na obezřetné a řádné řízení instituce, stanoví členské státy, že příslušné orgány učiní opatření nezbytná k ukončení tohoto stavu. Tato opatření mohou, s výhradou článků 65 až 72, spočívat v soudních příkazech, v sankcích proti členům vedoucího orgánu a manažerům nebo pozastavení hlasovacích práv spojených s podíly drženými dotyčnými akcionáři nebo společníky úvěrové instituce.
Obdobná opatření se použijí vůči fyzickým nebo právnickým osobám, které nesplní povinnost předběžného hlášení stanovené v čl. 22 odst. 1 a s výhradou článků 65 až 72.
Dojde-li k nabytí účasti přes nesouhlas příslušných orgánů, stanoví členské státy, aniž jsou dotčeny jiné uplatnitelné sankce, že výkon odpovídajících hlasovacích práv je pozastaven nebo že odevzdané hlasy jsou neplatné nebo mohou být prohlášeny za neplatné.
Článek 27
Kritéria pro kvalifikované účasti
Při zjišťování, zda jsou splněna kritéria pro kvalifikovanou účast uvedená v článcích 22, 25 a 26, se zohledňují hlasovací práva uvedená v článcích 9, 10 a 11 směrnice 2004/109/ES a podmínky týkající se jejich sčítání stanovené v čl. 12 odst. 4 a 5 uvedené směrnice.
Při zjišťování, zda jsou splněna kritéria pro kvalifikovanou účast uvedená v článku 26, nezohledňují členské státy hlasovací práva ani podíly, které instituce případně drží v důsledku upsání finančních nástrojů nebo umístění finančních nástrojů na základě pevného závazku převzetí, zahrnutého v příloze I oddílu A bodě 6 směrnice 2004/39/ES, pokud tato práva nejsou vykonávána ani jinak využívána k zasahování do řízení emitenta a pokud jsou zcizena do jednoho roku od nabytí.
HLAVA IV
POČÁTEČNÍ KAPITÁL INVESTIČNÍCH PODNIKŮ
Článek 28
Počáteční kapitál investičních podniků
1. Počáteční kapitál investičních podniků tvoří pouze jedna nebo více položek uvedených v čl. 26 odst. 1 písm. a) až e) nařízení (EU) č. 575/2013.
2. Investiční podniky jiné než ty, které jsou uvedeny v článku 29, musí mít počáteční kapitál ve výši 730 000 EUR.
Článek 29
Počáteční kapitál konkrétních typů investičních podniků
1. Počáteční kapitál ve výši 125 000 EUR musí mít investiční podnik, který neobchoduje s žádnými finančními nástroji na vlastní účet ani neupisuje finanční nástroje s pevným závazkem převzetí, ale který drží peníze nebo cenné papíry klientů a který nabízí jednu nebo více z těchto služeb:
a)
přijímání a předávání objednávek investorů na finanční nástroje;
b)
provádění objednávek investorů na finanční nástroje;
c)
správu jednotlivých portfolií investic do finančních nástrojů.
2. Příslušné orgány mohou dovolit investičnímu podniku, který provádí pokyny investorů ohledně finančních nástrojů, aby tyto nástroje držel na vlastní účet, jestliže jsou splněny tyto podmínky:
a)
tyto pozice vznikají pouze v důsledku toho, že se podniku nepodařilo přesně porovnat objednávky investorů;
b)
celková tržní hodnota všech takových pozic nepřesahuje 15 % počátečního kapitálu podniku;
c)
podnik splňuje požadavky stanovené v článcích 92 až 95 a v části čtvrté nařízení (EU) č. 575/2013;
d)
tyto pozice jsou svou povahou náhodné a dočasné a jsou striktně omezeny na dobu potřebnou k provedení příslušné transakce.
3. Členské státy mohou snížit částku uvedenou v odstavci 1 na 50 000 EUR, pokud není podnik oprávněn držet peníze nebo cenné papíry klientů, obchodovat na vlastní účet nebo upisovat finanční nástroje s pevným závazkem převzetí.
4. Držení pozic investičního portfolia ve finančních nástrojích za účelem investování kapitálu není považováno za obchodování na vlastní účet, pokud jde o služby stanovené v odstavci1, nebo pro účely odstavce 3.
Článek 30
Počáteční kapitál místních podniků
Místní podniky musí mít počáteční kapitál ve výši 50 000 EUR, pokud požívají svobody usazování nebo volného pohybu služeb uvedených v článku 31 nebo 32 směrnice 2004/39/ES.
Článek 31
Podniky, které nemají povolení držet peníze nebo cenné papíry klientů
1. Podniky uvedené v čl. 4 odst. 1 bodu 2 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013 musí mít:
a)
počáteční kapitál ve výši 50 000 EUR;
b)
pojištění profesní odpovědnosti, které pokrývá celé území Unie, nebo jinou podobnou záruku proti odpovědnosti z porušení povinné péče při výkonu povolání v hodnotě nejméně 1 000 000 EUR na jednu pojistnou událost a souhrnně 1 500 000 EUR na všechny pojistné události za jeden rok;
c)
kombinaci počátečního kapitálu a pojištění profesní odpovědnosti, ze které vyplývá rovnocenná výše krytí jako podle písmen a) nebo b).
Komise pravidelně přezkoumává částky uvedené v prvním pododstavci.
2. Pokud je podnik uvedený v čl. 4 odst. 1 bodu 2 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013 registrován i podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění (22), musí splňovat požadavek stanovený v čl. 4 odst. 3 uvedené směrnice a musí mít:
a)
počáteční kapitál ve výši 25 000 EUR;
b)
pojištění profesní odpovědnosti, které pokrývá celé území Unie, nebo jinou podobnou záruku proti odpovědnosti z porušení povinné péče při výkonu povolání v hodnotě nejméně 500 000 EUR na jednu pojistnou událost a souhrnně 750 000 EUR na všechny pojistné události za jeden rok;
c)
kombinaci počátečního kapitálu a pojištění profesní odpovědnosti, ze které vyplývá rovnocenná výše krytí jako podle písmen a) nebo b).
Článek 32
Ustanovení o ochraně předchozího stavu
1. Odchylně od čl. 28 odst. 2, čl. 29 odst. 1 a 3 a článku 30 mohou členské státy i nadále povolovat investiční podniky a podniky podle článku 30, které existovaly již ke dni 31. prosince 1995 nebo před tímto dnem a jejichž kapitál nedosahuje úrovně počátečního kapitálu stanoveného pro ně v čl. 28 odst. 2, čl. 29 odst. 1 nebo 3 či článku 30.
Kapitál těchto investičních podniků nebo podniků neklesne pod nejvyšší vztažnou hodnotu vypočítanou po 23. březnu 1993. Tato vztažná hodnota je průměrná denní výše kapitálu vypočtená za dobu šesti měsíců předcházejících datu výpočtu. Vypočítává se každých šest měsíců pro příslušné předchozí období.
2. Jestliže kontrolu investičního podniku nebo podniku, na který se vztahuje odstavec 1, převezme jiná fyzická nebo právnická osoba než ta, která jej kontrolovala ke dni 31. prosince 1995 nebo před tímto dnem, musí kapitál daného investičního podniku nebo podniku dosáhnout alespoň úrovně uvedené v čl. 28 odst. 2, čl. 29 odst. 1 nebo 3 či článku 30, přičemž toto neplatí v případě prvního převodu dědictvím po 31. prosinci 1995, pokud je tento převod schválen příslušnými orgány a pokud se jedná o dobu nejvýše deseti let po uvedeném převodu.
3. Pokud dochází k fúzi dvou nebo více investičních podniků nebo podniků, na něž se vztahuje článek 30, nemusí kapitál podniku vzniklého fúzí dosáhnout úrovně, která je stanovena v čl. 28 odst. 2, čl. 29 odst. 1 nebo 3 či článku 30. V průběhu kteréhokoliv období, kdy nebylo dosaženo úrovně stanovené v čl. 28 odst. 2, čl. 29 odst. 1 nebo 3 či článku 30, však nesmí kapitál podniku vzniklého fúzí klesnout pod celkovou výši kapitálu fúzujících podniků v okamžiku fúze.
4. Kapitál investičních podniků a podniků, na něž se vztahuje článek 30, nesmí klesnout pod úrovně stanovené v čl. 28 odst. 2, čl. 29 odst. 1 nebo 3, článku 30 a odstavcích 1 a 3 tohoto článku.
5. Pokud příslušné orgány usoudí, že k zajištění solventnosti takových investičních podniků a podniků je nezbytné, aby byly splněny požadavky stanovené v odstavci 4, odstavce 1, 2 a 3 se nepoužijí.
HLAVA V
USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE SVOBODY USAZOVÁNÍ A VOLNÉHO POHYBU SLUŽEB
KAPITOLA 1
Obecné zásady
Článek 33
Úvěrové instituce
Členské státy stanoví, že činnosti uvedené v příloze I mohou být na jejich území provozovány v souladu s článkem 35, čl. 36 odst. 1, 2 a 3, čl. 39 odst. 1 a 2 a články 40 až 46 buď prostřednictvím zřízení pobočky, nebo poskytováním služeb kteroukoliv úvěrovou institucí, jež byla povolena a jež podléhá dohledu příslušných orgánů jiného členského státu, pokud se vydané povolení vztahuje na tyto činnosti.
Článek 34
Finanční instituce
1. Členské státy stanoví, že činnosti vyjmenované v příloze I mohou být na jejich území provozovány v souladu s článkem 35, čl. 36 odst. 1, 2 a 3, čl. 39 odst. 1 a 2 a články 40 až 46 buď prostřednictvím zřízení pobočky, nebo poskytováním služeb kteroukoliv finanční institucí jiného členského státu, která je dceřiným podnikem úvěrové instituce nebo společným dceřiným podnikem dvou nebo více úvěrových institucí, jejíž společenská smlouva a stanovy povolují tyto činnosti a která splňuje všechny následující podmínky:
a)
mateřský podnik nebo podniky byly povoleny jakožto úvěrové instituce v členském státě, jehož právem se finanční instituce řídí;
b)
dotyčné činnosti jsou skutečně provozovány na území zmíněného členského státu;
c)
mateřský podnik nebo podniky drží alespoň 90 % hlasovacích práv plynoucích z podílu na kapitálu finanční instituce;
d)
mateřský podnik nebo podniky splňují požadavky příslušných orgánů, pokud se jedná o obezřetné řízení finanční instituce, a prohlásily se souhlasem příslušných orgánů domovského členského státu, že ručí společně a nerozdílně za závazky finanční instituce;
e)
na finanční instituci se skutečně vztahuje, zvláště pokud jde o dotyčné činnosti, konsolidovaný dohled nad mateřským podnikem nebo každým z mateřských podniků podle hlavy VII kapitoly 3 této směrnice a části první hlavy II kapitoly 2 nařízení (EU) č. 575/2013, zejména za účelem požadavků na kapitál stanovených v článku 92 uvedeného nařízení, kontroly velkých expozic stanovené v části čtvrté uvedeného nařízení a omezení účastí, jak je stanoví články 89 a 90 uvedeného nařízení.
Příslušné orgány domovského členského státu ověří dodržování podmínek stanovených v prvním pododstavci a, vystaví finanční instituci osvědčení, jež musí být přiloženo k oznámení uvedenému v článcích 35 a 39.
2. Přestane-li finanční instituce uvedená v odst. 1 prvním pododstavci plnit některé ze stanovených podmínek, oznámí to příslušné orgány domovského členského státu příslušným orgánům hostitelského členského státu a činnosti provozované uvedenou finanční institucí v hostitelském členském státě se začnou řídit právem hostitelského členského státu.
3. Odstavce 1 a 2 se obdobně použijí na dceřiné podniky finanční instituce uvedené v odst. 1 prvním pododstavci.
KAPITOLA 2
Právo úvěrových institucí na usazování
Článek 35
Požadavek na oznamování a vzájemné působení mezi příslušnými orgány
1. Úvěrová instituce, která hodlá zřídit pobočku na území jiného členského státu, to oznámí příslušným orgánům svého domovského členského státu.
2. Členské státy stanoví, že každá úvěrová instituce, která hodlá zřídit pobočku v jiném členském státě, v oznámení podle odstavce 1 uvede všechny tyto údaje:
a)
členský stát, na jehož území hodlá zřídit pobočku;
b)
plán činností pobočky, uvádějící mimo jiné zamýšlené druhy činnosti a organizační uspořádání pobočky;
c)
adresu v hostitelském členském státě, na které lze obdržet dokumentaci;
d)
jména osob, které budou odpovídat za řízení pobočky.
3. Nemají-li příslušné orgány domovského členského státu důvod k pochybnostem o přiměřenosti správního uspořádání nebo o finančním stavu úvěrové instituce s ohledem na její zamýšlenou činnost, sdělí údaje podle odstavce 2 do tří měsíců od obdržení veškerých údajů příslušným orgánům hostitelského členského státu a zároveň o tom uvědomí úvěrovou instituci.
Příslušné orgány domovského členského státu rovněž sdělí výši a složení kapitálu úvěrové instituce a součet jejích požadavků na kapitál podle článku 92 nařízení (EU) č. 575/2013.
Odchylně od druhého pododstavce příslušné orgány domovského členského státu v případě uvedeném v článku 34 sdělí výši a složení kapitálu finanční instituce a celkové objemy rizikových expozic vypočtených podle čl. 92 odst. 3 a 4 nařízení (EU) č. 575/2013 její mateřské úvěrové instituce.
4. Pokud příslušné orgány domovského členského státu odmítnou sdělit údaje podle odstavce 2 příslušným orgánům hostitelského členského státu, odůvodní toto odmítnutí dotčené úvěrové instituci do tří měsíců od obdržení veškerých údajů.
Proti odmítnutí nebo nevydání stanoviska se lze odvolat k soudu domovského členského státu.
5. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem k upřesnění informací oznamovaných podle tohoto článku.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
6. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem, které stanoví standardní formuláře, šablony a postupy uvedeného oznamování.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
7. EBA předloží Komisi návrh technických norem uvedený v odstavcích 5 a 6 do 1. ledna 2014.
Článek 36
Zahájení činnosti
1. Dříve než pobočka úvěrové instituce zahájí činnost, učiní příslušné orgány hostitelského členského státu do dvou měsíců od obdržení údajů podle článku 35 přípravy k dohledu nad úvěrovou institucí v souladu s kapitolou 4 a případně stanoví podmínky, jimiž se řídí výkon této činnosti v hostitelském členském státě z důvodů obecného zájmu.
2. Po obdržení sdělení od příslušných orgánů hostitelského členského státu nebo po uplynutí lhůty stanovené v odstavci 1, nebylo-li sdělení učiněno, může být pobočka zřízena a může zahájit svou činnost.
3. Změní-li se některý z údajů sdělovaných podle čl. 35 odst. 2 písm. b), c) nebo d), sdělí to úvěrová instituce nejpozději jeden měsíc před uskutečněním této změny písemně příslušným orgánům domovského členského státu a hostitelského členského státu, aby mohly příslušné orgány domovského členského státu přijmout rozhodnutí v návaznosti na oznámení podle článku 35 a příslušné orgány hostitelského členského státu rozhodnout, jaké stanoví podmínky pro změnu podle odstavce 1 tohoto článku.
4. U poboček, které zahájily svou činnost v souladu s platnými předpisy hostitelského členského státu před 1. lednem 1993, se má za to, že byly předmětem postupů stanovených v článku 35 a odstavcích 1 a 2 tohoto článku. Od 1. ledna 1993 se na ně vztahuje odstavec 3 tohoto článku, články 33 a 52 a kapitola 4.
5. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem k upřesnění informací oznamovaných podle tohoto článku.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
6. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem, které stanoví standardní formuláře, šablony a postupy uvedeného oznamování.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
7. EBA předloží Komisi návrh technických norem uvedený v odstavcích 5 a 6 do 1. ledna 2014.
Článek 37
Informace o zamítnutí
Členské státy sdělí Komisi a orgánu EBA počet a povahu případů, v nichž došlo k odmítnutí sdělení informací podle článku 35 a čl. 36 odst. 3.
Článek 38
Agregace poboček
Má-li úvěrová instituce sídlo v jednom členském státě a více provozoven v jiném členském státě, považují se tyto provozovny za jedinou pobočku.
KAPITOLA 3
Výkon volného pohybu služeb
Článek 39
Postup oznamování
1. Úvěrová instituce, která hodlá poprvé zahájit činnost na území jiného členského státu v rámci volného pohybu služeb, oznámí příslušným orgánům domovského členského státu činnosti uvedené v příloze I, které hodlá provozovat.
2. Příslušné orgány domovského členského státu uvědomí o tomto oznámení uvedeném v odstavci 1 do jednoho měsíce od obdržení příslušné orgány hostitelského členského státu.
3. Tímto článkem nejsou dotčena práva nabytá úvěrovými institucemi poskytujícími služby před 1. lednem 1993.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem k upřesnění informací oznamovaných podle tohoto článku.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
5. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem, které stanoví standardní formuláře, šablony a postupy uvedeného oznamování.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
6. EBA předloží Komisi návrh technických norem uvedený v odstavcích 4 a 5 do 1. ledna 2014.
KAPITOLA 4
Pravomoc příslušných orgánů hostitelského členského státu
Článek 40
Požadavky na podávání zpráv
Příslušné orgány hostitelských členských států mohou vyžadovat, aby jim všechny úvěrové instituce, které mají pobočky na jejich území, podávaly pravidelně zprávy o své činnosti na jejich území.
Tyto zprávy lze vyžadovat pouze pro informační nebo statistické účely, za účelem uplatňování čl. 51 odst. 1, nebo za účelem dohledu v souladu s touto kapitolou. Na tyto informace se vztahují požadavky profesního tajemství alespoň rovnocenné těm, které jsou uvedeny v čl. 53 odst. 1.
Příslušné orgány hostitelských členských států mohou zejména vyžadovat informace od úvěrových institucí uvedených v prvním pododstavci, aby mohly posoudit, zda je pobočka významná podle čl. 51 odst. 1.
Článek 41
Opatření přijímaná příslušnými orgány domovského členského státu ve vztahu k činnosti provozované v hostitelském členském státu
1. Pokud příslušné orgány hostitelského členského státu na základě informací získaných podle článku 50 od příslušných orgánů domovského členského státu zjistí, že úvěrová instituce, která má pobočku nebo poskytuje služby na jeho území, splňuje v souvislosti s činnostmi vykonávanými v uvedeném hostitelském členském státě jednu z následujících podmínek, informuje příslušné orgány domovského členského státu:
a)
úvěrová instituce nedodržuje vnitrostátní ustanovení, kterými se provádí tato směrnice, či nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
existuje významné riziko, že úvěrová instituce nebude dodržovat vnitrostátní ustanovení, kterými se provádí tato směrnice, či nařízení (EU) č. 575/2013.
Příslušné orgány domovského členského státu neprodleně přijmou veškerá vhodná opatření, aby zajistily, že dotyčná úvěrová instituce své nedodržení předpisů napraví, nebo přijme opatření k odvrácení rizika nedodržení předpisů. Příslušné orgány domovského členského státu neprodleně tato opatření oznámí příslušným orgánům hostitelského členského státu.
2. Mají-li příslušné orgány hostitelského členského státu za to, že příslušné orgány domovského členského státu nesplnily nebo nesplní své povinnosti podle odst. 1 druhého pododstavce, mohou příslušné orgány hostitelského členského státu upozornit na záležitost orgán EBA a požadovat jeho pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010. Postupuje-li EBA podle uvedeného článku, přijme rozhodnutí v souladu s čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení do 24 hodin. EBA může příslušným orgánům pomoci při dosahování dohody rovněž z vlastní iniciativy v souladu s čl. 19 odst. 1 druhým pododstavcem uvedeného nařízení.
Článek 42
Odůvodnění a oznamování
Opatření učiněná podle čl. 41 odst. 1 nebo článků 43 či 44, obsahující sankce nebo omezení svobody poskytování služeb či svobody usazování, musí být řádně odůvodněna a oznámena dotčené úvěrové instituci.
Článek 43
Předběžná opatření
1. Dříve než příslušné orgány hostitelského členského státu uplatní postup stanovený v článku 41, mohou v naléhavých situacích před přijetím opatření příslušnými orgány domovského členského státu nebo reorganizačních opatření uvedených v článku 3 směrnice 2001/24/ES přijmout jakákoliv předběžná opatření potřebná k ochraně proti finanční nestabilitě, která by vážným způsobem ohrozila kolektivní zájmy vkladatelů, investorů a klientů v hostitelském členském státě.
2. Předběžná opatření podle odstavce 1 jsou přiměřená svému účelu, kterým je chránit před finanční nestabilitou, která by vážným způsobem ohrozila kolektivní zájmy vkladatelů, investorů a klientů v hostitelském členském státě. Taková předběžná opatření mohou zahrnovat pozastavení plateb. Nevedou k upřednostňování věřitelů úvěrové instituce v hostitelském členském státě před věřiteli v jiných členských státech.
3. Veškerá předběžná opatření podle odstavce 1 pozbývají účinku, když správní nebo soudní orgány domovského členského státu přijmou reorganizační opatření podle článku 3 směrnice 2001/24/ES.
4. Příslušné orgány hostitelského členského státu ukončí předběžná opatření, když se domnívají, že se tato opatření stala zastaralými podle článku 41, pokud nepozbudou účinku podle odstavce 3 tohoto článku.
5. O předběžných opatřeních přijatých podle odstavce 1 se bez zbytečného odkladu uvědomí Komise, EBA a příslušné orgány ostatních dotčených členských států.
Mají-li příslušné orgány domovského členského státu nebo jakéhokoliv jiného dotčeného členského státu proti opatřením přijatým příslušnými orgány hostitelského členského státu námitky, mohou upozornit na záležitost orgán EBA a požadovat jeho pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010. Postupuje-li EBA podle uvedeného článku, přijme rozhodnutí podle čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení do 24 hodin. EBA může příslušným orgánům pomoci při dosahování dohody rovněž z vlastní iniciativy v souladu s čl. 19 odst. 1 druhým pododstavcem uvedeného nařízení.
Článek 44
Pravomoci hostitelských členských států
Hostitelské členské státy mohou, aniž jsou dotčeny články 40 a 41, vykonávat pravomoci, které jim byly svěřeny podle této směrnice za účelem přijetí vhodných opatření k předcházení nebo trestání porušení pravidel přijatých podle této směrnice nebo z důvodů obecného zájmu, k němuž dojde na jejich území To zahrnuje možnost zabránit úvěrové instituci zahajovat další operace na jejich území.
Článek 45
Opatření po odnětí povolení
Příslušné orgány domovského členského státu neprodleně uvědomí příslušné orgány hostitelského členského státu o případném odnětí povolení. Příslušné orgány hostitelského členského státu učiní vhodná opatření, aby zabránily dotčené úvěrové instituci zahajovat další operace na jeho území a aby ochránily zájmy vkladatelů.
Článek 46
Reklama
Nic v této kapitole nebrání úvěrovým institucím se skutečným sídlem v jiném členském státě nabízet své služby všemi dostupnými sdělovacími prostředky v hostitelském členském státě, není-li to v rozporu s případnými předpisy o formě a obsahu takové reklamy, přijatými z důvodů obecného zájmu.
HLAVA VI
VZTAHY SE TŘETÍMI ZEMĚMI
Článek 47
Oznamování poboček ze třetích zemí a podmínky přístupu na trhy těchto zemí pro úvěrové instituce s těmito pobočkami
1. Členské státy neuplatňují vůči pobočkám úvěrových institucí, jež mají skutečné sídlo ve třetí zemi, předpisy upravující přístup k činnosti a její výkon, jež by je zvýhodňovaly před pobočkami úvěrových institucí se skutečným sídlem v Unii.
2. Příslušné orgány oznámí Komisi, orgánu EBA a Evropskému bankovnímu výboru zřízenému rozhodnutím Komise 2004/10/ES (23) veškerá povolení vydaná úvěrovým institucím se skutečným sídlem ve třetí zemi pro jejich pobočky.
3. Unie může v dohodách uzavřených s jednou nebo více třetími zeměmi sjednat použití ustanovení, jež poskytnou pobočkám úvěrové instituce, která má skutečné sídlo ve třetí zemi, rovné zacházení na celém území Unie.
Článek 48
Spolupráce s orgány dohledu třetích zemí při dohledu na konsolidovaném základě
1. Komise může na žádost některého z členských států nebo z vlastního podnětu předkládat Radě návrhy na sjednání dohod s jednou nebo více třetími zeměmi o způsobech výkonu dohledu na konsolidovaném základě nad:
a)
institucemi, jejichž mateřské podniky mají skutečné sídlo ve třetí zemi;
b)
institucemi ve třetích zemích, jejichž mateřské podniky, a to instituce, finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti, mají skutečné sídlo v Unii.
2. Dohody uvedené v odstavci 1 jsou uzavírány zejména k zajištění, aby:
a)
příslušné orgány členských států mohly získávat informace nezbytné pro výkon dohledu na základě konsolidované finanční situace nad institucemi, finančními holdingovými společnostmi a smíšenými finančními holdingovými společnostmi nacházejícími se v Unii, které mají dceřiné podniky, jež jsou institucemi nebo finančními institucemi ve třetí zemi, nebo které v nich mají účast;
b)
orgány dohledu třetích zemí mohly získávat informace nezbytné pro výkon dohledu nad mateřskými podniky se skutečným sídlem na jejich území, které mají dceřiné podniky, jež jsou institucemi nebo finančními institucemi v jednom nebo více členských státech, nebo které v nich mají účast;
c)
EBA mohl získávat od příslušných orgánů členských států informace obdržené od vnitrostátních orgánů třetích zemí podle článku 35 nařízení (EU) č. 1093/2010.
3. Aniž je dotčen článek 218 Smlouvy o fungování EU, přezkoumá Komise za pomoci Evropského bankovního výboru výsledky jednání uvedených v odstavci 1 a výsledný stav.
4. EBA je nápomocen Komisi při provádění úkolů podle tohoto článku v souladu s článkem 33 nařízení (EU) č. 1093/2010.
HLAVA VII
OBEZŘETNOSTNÍ DOHLED
KAPITOLA 1
Zásady obezřetnostního dohledu
Oddíl I
Pravomoci a povinnosti domovského a hostitelského členského státu
Článek 49
Pravomoc příslušných orgánů domovského a hostitelského členského státu
1. Obezřetnostní dohled nad institucí včetně činností provozovaných v souladu s články 33 a 34 vykonávají příslušné orgány domovského členského státu, aniž jsou dotčena ustanovení této směrnice, která stanoví příslušnost orgánů hostitelského členského státu.
2. Odstavec 1 nebrání dohledu na konsolidovaném základě.
3. Opatření přijatá hostitelským členským státem nesmí stanovit diskriminaci nebo omezení založené na skutečnosti, že instituce je povolena v jiném členském státě.
Článek 50
Spolupráce na dohledu
1. Příslušné orgány dotčených členských států úzce spolupracují při dohledu nad činností institucí, zejména nad činností provozovanou prostřednictvím pobočky v jednom nebo více členských státech jiných než stát, v němž mají skutečné sídlo. Tyto orgány si navzájem poskytují veškeré informace o řízení a vlastnictví těchto institucí, jež mohou usnadnit dohled nad nimi a zkoumání podmínek pro vydání povolení, jakož i veškeré informace, jež mohou usnadnit sledování institucí, zvláště ve vztahu k likviditě, platební schopnosti, pojištění vkladů, omezení velkých expozic, dalších faktorů, které mohou mít vliv na systémové riziko dané instituce, správním a účetním postupům a mechanismům vnitřní kontroly.
2. Příslušné orgány domovského členského státu poskytnou příslušným orgánům hostitelských členských států okamžitě veškeré informace a zjištění související s dohledem nad likviditou v souladu s částí šestou nařízení (EU) č. 575/2013 a hlavou VII kapitolou 3 této směrnice o činnostech, které daná instituce provádí prostřednictvím svých poboček, pokud jsou tyto informace a zjištění významné pro ochranu vkladatelů nebo investorů v hostitelském členském státě.
3. Příslušné orgány domovského členského státu informují příslušné orgány všech hostitelských členských států okamžitě v případě, že se vyskytne nebo se dá přiměřeně předpokládat, že se vyskytne tlak na likviditu. Tyto informace musí obsahovat také podrobné údaje o plánování a provádění plánu obnovy a o všech opatřeních obezřetnostního dohledu přijatých v této souvislosti.
4. Příslušné orgány domovského členského státu sdělí a vysvětlí na žádost příslušných orgánů hostitelského členského státu, jak byly zohledněny informace a zjištění, které příslušné orgány hostitelského státu poskytly. Pokud se po sdělení informací a zjištění příslušné orgány hostitelského členského státu domnívají, že příslušné orgány domovského členského státu nepřijaly vhodná opatření, mohou příslušné orgány daného hostitelského členského státu poté, co informovaly příslušné orgány domovského členského státu a orgán EBA, přijmout k ochraně zájmů vkladatelů, investorů a dalších osob, jimž jsou poskytovány služby, nebo k ochraně stability finančního systému vhodná opatření, aby zabránily dalšímu porušování předpisů.
Pokud příslušné orgány domovského členského státu nesouhlasí s opatřením, které mají přijmout příslušné orgány hostitelského členského státu, mohou postoupit záležitost orgánu EBA a požádat jej o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010. Postupuje-li EBA podle uvedeného článku, rozhodne do jednoho měsíce.
5. Příslušné orgány mohou upozornit orgán EBA na situace, kdy byla žádost o spolupráci, zejména o výměnu informací, zamítnuta nebo jí nebylo v přiměřené lhůtě vyhověno. Aniž je dotčen článek 258 Smlouvy o fungování EU, může EBA v těchto případech postupovat v souladu s pravomocemi, které mu byly svěřeny podle článku 19 nařízení (EU) č. 1093/2010. EBA může příslušným orgánům pomáhat při dosahování dohody o výměně informací podle tohoto článku rovněž z vlastní iniciativy v souladu s čl. 19 odst. 1 druhým pododstavcem uvedeného nařízení.
6. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem k upřesnění informací uvedených v tomto článku.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
7. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro standardní formuláře, šablony a postupy pro žádosti o sdílení informací, které mohou usnadnit dohled nad institucemi.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
8. EBA předloží Komisi návrh technických norem uvedený v odstavcích 6 a 7 do 1. ledna 2014.
Článek 51
Významné pobočky
1. Příslušné orgány hostitelského členského státu mohou požádat orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě v případech, kdy se použije čl. 112 odst. 1, nebo příslušné orgány domovského členského státu o to, aby pobočka instituce jiné než investičního podniku, na který se vztahuje článek 95 nařízení (EU) č. 575/2013, byla považována za významnou.
V žádosti uvede důvody, proč by se pobočka měla považovat za významnou, zejména s ohledem na následující skutečnosti:
a)
zda tržní podíl pobočky v oblasti vkladů překračuje 2 % vkladů v hostitelském členském státě;
b)
pravděpodobný dopad pozastavení nebo ukončení činnosti instituce na systémovou likviditu a platební, clearingové a vypořádací systémy v hostitelském členském státě;
c)
velikost a význam pobočky co do počtu klientů v kontextu bankovního nebo finančního systému hostitelského členského státu.
Příslušné orgány domovského i hostitelského členského státu a, pokud se použije čl. 112 odst. 1, orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě učiní vše, co je v jejich silách, aby bylo dosaženo společného rozhodnutí o označení pobočky za významnou.
Není-li společného rozhodnutí dosaženo do dvou měsíců od doručení požadavku podle prvního pododstavce, rozhodnou příslušné orgány hostitelského členského státu samy ve lhůtě dalších dvou měsíců, zda je pobočka významná. Při rozhodování zohlední příslušné orgány hostitelského členského státu případné názory a výhrady orgánu vykonávajícího dohled na konsolidovaném základě či příslušných orgánů domovského členského státu.
Rozhodnutí uvedená ve třetím a čtvrtém pododstavci se uvádějí v dokumentu, který obsahuje řádné odůvodnění a zasílají se dotčeným příslušným orgánům; tato rozhodnutí se považují za rozhodná a příslušné orgány dotčených členských států je použijí.
Označení pobočky za významnou nemá vliv na práva a povinnosti příslušných orgánů podle této směrnice.
2. Příslušné orgány domovského členského státu v případě založení významné pobočky sdělí příslušným orgánům hostitelského členského státu informace uvedené v čl. 117 odst. 1 písm. c) a d) a provedou úkony uvedené v čl. 112 odst. 1 písm. c), a to ve spolupráci s příslušnými orgány hostitelského členského státu.
Pokud příslušný orgán domovského členského státu zjistí naléhavou situaci podle čl. 114 odst. 1, neprodleně uvědomí orgány uvedené v čl. 58 odst. 4 a v čl. 59 odst. 1.
Příslušné orgány domovského členského státu sdělí příslušným orgánům hostitelských členských států, kde jsou významné pobočky usazeny, výsledky hodnocení rizik institucí s takovými pobočkami ve smyslu článku 97, případně v článku 113 odst. 2. Zároveň sdělí rozhodnutí podle článků 104 a 105, pokud jsou uvedená hodnocení a rozhodnutí významná pro tyto pobočky.
Příslušné orgány domovských členských států konzultují příslušné orgány hostitelských členských států, kde jsou významné pobočky usazeny, o provozních opatřeních požadovaných v čl. 86 odst. 11, je-li to významné pro rizika likvidity u měny hostitelského členského státu.
Pokud příslušné orgány domovského členského státu nekonzultovaly příslušné orgány hostitelského členského státu nebo v případě, že po provedení těchto konzultací příslušné orgány hostitelského členského státu trvají na tom, že provozní opatření vyžadovaná podle čl. 86 odst. 11 nejsou dostačující, mohou příslušné orgány hostitelského členského státu postoupit záležitost orgánu EBA a požádat jej o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010.
3. V případě, kdy se nepoužije článek 116, příslušné orgány dohledu nad institucí s významnými pobočkami v jiných členských státech zřídí v zájmu usnadnění spolupráce podle odstavce 2 tohoto článku a článku 50 kolegium orgánů dohledu a budou mu předsedat. Zřízení a fungování kolegia se opírá o písemné ujednání, které po konzultaci s dotčenými příslušnými orgány stanoví příslušný orgán domovského členského státu. Příslušný orgán domovského členského státu rozhodne, které příslušné orgány se zúčastňují schůzí nebo práce kolegia.
Příslušný orgán domovského členského státu zohlední při přijímání tohoto rozhodnutí význam, který má pro tyto orgány činnost dohledu, jež má být naplánována nebo koordinována, zejména potenciální dopad na stabilitu finančního systému dotčených členských států podle článku 7 a povinnosti podle odstavce 2 tohoto článku.
Příslušný orgán domovského členského státu plně a předem informuje všechny členy kolegia o pořádání uvedených schůzí, o hlavních otázkách, o nichž se má jednat, a o činnosti, která se bude zvažovat. Příslušný orgán domovského členského státu rovněž všechny členy kolegia plně a včas informuje o činnosti prováděné na těchto schůzkách nebo o prováděných opatřeních.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem k upřesnění obecných podmínek pro činnost kolegií orgánů dohledu.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
5. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem ke stanovení běžného fungování kolegií orgánů dohledu.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat tyto prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
6. EBA předloží Komisi návrh technických norem uvedený v odstavcích 4 a 5 do 31. prosince 2014.
Článek 52
Šetření na místě a kontrola v pobočkách zřízených v jiném členském státě
1. Hostitelské členské státy stanoví, že v případě instituce povolené v jiném členském státě provozující činnost prostřednictvím pobočky mohou příslušné orgány domovského členského státu poté, co o tom uvědomí příslušné orgány hostitelského členského státu, samy nebo prostřednictvím svých zmocněnců prošetřovat na místě informace uvedené v článku 50 a kontrolovat tyto pobočky.
2. Příslušné orgány domovského členského státu mohou také za účelem kontroly poboček použít některý z postupů stanovených v článku 118.
3 Příslušné orgány hostitelského členského státu mají pravomoc provádět v konkrétních případech šetření na místě a kontroly zaměřené na činnosti, které provozují pobočky institucí na jejich území, a vyžádat si od dané pobočky informace týkající se jejích činností a určené pro účely dohledu, považují-li to za významné z důvodu stability finančního systému v hostitelském členském státě. Před provedením takových šetření a kontrol, konzultují příslušné orgány hostitelského členského státu příslušné orgány domovského členského státu. Po provedení těchto šetření a kontrol příslušné orgány hostitelského členského státu sdělí příslušným orgánům domovského členského státu získané informace a zjištění mající význam pro hodnocení rizika dané instituce nebo stability finančního systému v hostitelském členském státě. Příslušné orgány domovského členského státu tyto informace a tato zjištění náležitě zohlední při sestavování svých programů dohledových šetření podle článku 99, mimo jiné s ohledem na stabilitu finančního systému v hostitelském členském státě.
4. Šetření na místě a kontroly poboček se provádí v souladu s právem členského státu, v němž jsou šetření nebo kontroly prováděny.
Oddíl II
Výměna informací a profesní tajemství
Článek 53
Profesní tajemství
1. Členské státy stanoví, že všechny osoby pracující v současnosti nebo v minulosti pro příslušné orgány a auditoři a odborníci jednající jménem příslušných orgánů, jsou vázáni profesním tajemstvím.
Důvěrné informace, které tyto osoby, auditoři nebo odborníci získají při výkonu svých povinností mohou sdělit pouze v souhrnné nebo obecné podobě, z níž nelze určit totožnost jednotlivých úvěrových institucí, aniž jsou dotčeny případy stanovené trestním právem.
Byl-li však na úvěrovou instituci vyhlášen konkurs nebo nařízena likvidace, lze v občanském soudním řízení sdělit důvěrné informace, které se nedotýkají třetích osob účastnících se pokusu o záchranu úvěrové instituce.
2. Odstavec 1 nebrání vzájemné výměně informací mezi příslušnými orgány nebo předávání informací orgánům ESRB, EBA nebo Evropskému orgánu dohledu (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy) (dále jen „ESMA“ nebo „orgán ESMA“) zřízenému nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (24) v souladu s touto směrnicí, s nařízením (EU) č. 575/2013, dalšími směrnicemi použitelnými pro úvěrové instituce a s článkem 15 nařízení (EU) č. 1092/2010, s články 31, 35 a 36 nařízení (EU) č. 1093/2010 a s články 31 a 36 nařízení (EU) č. 1095/2010. Na tyto informace se vztahuje odstavec 1.
3. Odstavec 1 nebrání příslušným orgánům, aby zveřejnily výsledek zátěžových testů provedených v souladu s článkem 100 této směrnice nebo článkem 32 nařízení (EU) č. 1093/2010 nebo předaly výsledky zátěžových testů orgánu EBA za účelem zveřejňování výsledků celounijních zátěžových testů tímto orgánem.
Článek 54
Použití důvěrných informací
Příslušné orgány, které obdrží důvěrné informace podle článku 53, využijí tyto informace pouze při výkonu svých povinností a pouze pro některý z následujících účelů:
a)
prověření toho, zda jsou splněny podmínky pro přístup k činnosti úvěrových institucí a k usnadnění sledování podmínek výkonu této činnosti na nekonsolidovaném nebo konsolidovaném základě, zejména s důrazem na likviditu, platební schopnost, velké expozice, správní a účetní postupy a mechanismy vnitřní kontroly;
b)
ukládání sankcí;
c)
v řízení při opravném prostředku proti rozhodnutí příslušného orgánu, včetně soudního řízení podle článku 72;
d)
v soudním řízení zahájeném podle zvláštních ustanovení právních předpisů Unie přijatých v oblasti úvěrových institucí.
Článek 55
Dohody o spolupráci
Členské státy a EBA mohou v souladu s článkem 33 nařízení (EU) č. 1093/2010 s orgány dohledu třetích zemí nebo s orgány či subjekty třetích zemí podle článku 56 a čl. 57 odst. 1 této směrnice, uzavírat dohody o spolupráci upravující výměnu informací pouze tehdy, pokud sdělené informace podléhají záruce, že jsou dodrženy požadavky profesního tajemství alespoň rovnocenné těm, které jsou uvedené v čl. 53 odst. 1 této směrnice. Účelem této výměny informací je plnění úkolů zmíněných orgánů nebo subjektů v oblasti dohledu.
Pocházejí-li informace z jiného členského státu, jsou sdělovány pouze s výslovným souhlasem orgánů, které je poskytly, nebo případně mohou být sdělovány pouze pro účely, ke kterým tyto orgány udělily souhlas.
Článek 56
Výměna informací mezi orgány
Při výkonu funkcí dohledu nejsou čl. 53 odst. 1 a článek 54 překážkou výměny informací mezi příslušnými orgány v rámci jednoho členského státu, mezi příslušnými orgány v různých členských státech nebo mezi příslušnými orgány a dále uvedenými orgány:
a)
orgány příslušnými k dohledu nad jinými subjekty finančního sektoru, jakož i orgány odpovědnými za dohled nad finančními trhy;
b)
orgány nebo subjekty odpovědnými za udržování stability finančního systému v členských státech prostřednictvím makroobezřetnostních pravidel;
c)
subjekty zabývajícími se reorganizací nebo orgány usilujícími o ochranu stability finančního systému;
d)
systémy ochrany na smluvním základě nebo institucionálními systémy ochrany uvedené v čl. 113 odst. 7 nařízení (EU) č. 575/2013;
e)
subjekty zúčastněnými na likvidaci a konkursu institucí a na dalších obdobných řízeních;
f)
osobami příslušnými k provádění statutárního auditu účetnictví institucí, pojišťoven a finančních institucí.
Ustanoveními čl. 53 odst. 1 a článku 54 není dotčena možnost poskytovat subjektům spravujícím systémy pojištění vkladů a systémy pro odškodnění investorů informace, které potřebují pro výkon svých funkcí.
Na obdržené informace se v každém případě vztahují požadavky profesního tajemství alespoň rovnocenné těm, které jsou uvedené v čl. 53 odst. 1.
Článek 57
Výměna informací s orgány dohledu
1. Bez ohledu na články 53, 54 a 55 mohou členské státy povolit výměnu informací mezi příslušnými orgány a orgány odpovědnými za dohled nad:
a)
subjekty zúčastněnými na likvidaci a konkursu institucí a na dalších obdobných řízeních;
b)
systémy ochrany na smluvním základě nebo institucionálními systémy ochrany uvedenými v čl. 113 odst. 7 nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
osobami pověřenými výkonem zákonem stanoveného auditu účetnictví institucí, pojišťoven a finančních institucí.
2. V případech uvedených v odstavci 1 požadují členské státy splnění alespoň těchto podmínek:
a)
že jsou informace vyměněny za účelem výkonu úkolů uvedených v odstavci 1;
b)
že získané informace podléhají požadavkům profesního tajemství alespoň rovnocenným těm, které jsou uvedené v čl. 53 odst. 1;
c)
pokud informace pocházejí z jiného členského státu, že nejsou sdělovány bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je poskytly, a případně výhradně pro účely, pro které uvedené orgány udělily svůj souhlas.
3. Bez ohledu na články 53, 54 a 55 mohou členské státy za účelem posílení stability a integrity finančního systému povolit výměnu informací mezi svými příslušnými orgány a orgány nebo subjekty příslušnými ze zákona pro zjišťování a vyšetřování případů porušení práva obchodních společností.
V takových případech členské státy požadují splnění alespoň těchto podmínek:
a)
že jsou informace vyměňovány za účelem zjišťování a vyšetřování případů porušení práva obchodních společností;
b)
že získané informace podléhají požadavkům profesnímu tajemství alespoň rovnocenným těm, které jsou uvedené v čl. 53 odst. 1;
c)
pokud informace pocházejí z jiného členského státu, že nejsou sdělovány bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je poskytly, a případně výhradně pro účely, pro které uvedené orgány udělily svůj souhlas.
4. Provádějí-li orgány nebo subjekty uvedené v odstavci 1 zjišťování nebo vyšetřování s pomocí, jejíž povaha vyplývá z jejich konkrétní pravomoci, osob k tomu pověřených, které nejsou zaměstnanci veřejné správy, může členský stát rozšířit možnost výměny informací stanovenou v odst. 3 prvním pododstavci na tyto osoby za podmínek upřesněných v odst. 3 druhém pododstavci.
5. Příslušné orgány sdělí orgánu EBA názvy orgánů nebo subjektů, kterým smějí být sdělovány informace podle tohoto článku.
6. Pro uplatnění odstavce 4 sdělí orgány nebo subjekty uvedené v odstavci 3 příslušným orgánům, které sdělily dotyčnou informaci, jména a přesné vymezení úkolů osob, jimž má být informace předána.
Článek 58
Předávání informací týkajících se měnových, systémových a platebních aspektů a aspektů ochrany vkladů
1. Žádné ustanovení této kapitoly nebrání příslušným orgánům v tom, aby předávaly níže uvedeným orgánům nebo subjektům informace určené k plnění jejich úkolů:
a)
centrálním bankám ESCB a jiným subjektům s obdobnými úkoly, které jednají jako měnové orgány, mají-li tyto informace význam pro výkon jejich úkolů stanovených právními předpisy, včetně provádění měnové politiky a souvisejícího zajištění likvidity, dohledu nad platebními, clearingovými a vypořádacími systémy a ochrany stability finančního systému;
b)
systémům ochrany na smluvním základě nebo institucionálním systémům ochrany uvedeným v čl. 113 odst. 7 nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
případně jiným orgánům veřejné moci odpovědným za dohled nad platebními systémy;
d)
ESRB, Evropskému orgánu dohledu (Evropskému orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) (dále jen „EIOPA“ nebo „orgán EIOPA“) zřízenému nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 (25), orgánu ESMA, jsou-li dané informace významné pro výkon jejich úkolů stanovených v nařízeních (EU) č. 1092/2010, (EU) č. 1094/2010 nebo (EU) č. 1095/2010.
Členské státy přijmou vhodná opatření, jimiž odstraní překážky bránící příslušným orgánům v tom, aby předávaly informace v souladu s prvním pododstavcem.
2. Žádné ustanovení této kapitoly nebrání orgánům nebo subjektům uvedeným v odstavci 1 sdělovat příslušným orgánům informace, které pro ně jsou nezbytné pro účely článku 54.
3. Informace obdržené v souladu s odstavci 1 a 2 podléhají požadavkům profesního tajemství alespoň rovnocenným těm, které jsou uvedené v čl. 53 odst. 1.
4. Členské státy přijmou nezbytná opatření s cílem zajistit, aby v naléhavé situaci podle čl. 114 odst. 1 příslušné orgány neprodleně sdělily informace centrálním bankám ESCB, pokud mají tyto informace význam pro výkon jejich úkolů stanovených právními předpisy, včetně provádění měnové politiky a souvisejícího zajištění likvidity, dohledu nad platebními, clearingovými a vypořádacími systémy a ochrany stability finančního systému, a ESRB, pokud mají tyto informace význam pro výkon jejích úkolů stanovených právními předpisy.
Článek 59
Předávání informací jiným subjektům
1. Členské státy mohou, bez ohledu na čl. 53 odst. 1 a článku 54, na základě ustanovení stanovených vnitrostátní právem povolit sdělování určitých informací jiným ústředním orgánům své státní správy odpovědným za přípravu právních předpisů týkajících se dohledu nad institucemi, finančními institucemi a pojišťovnami, jakož i inspektorům pověřeným těmito orgány.
Tyto informace však lze sdělit jen tehdy, je-li to nezbytné z důvodů obezřetnostního dohledu, prevence a řešení úpadku institucí. Aniž je dotčen odstavec 2 tohoto článku, osoby mající přístup k těmto informacím podléhají požadavkům profesního tajemství alespoň rovnocenným těm, které jsou uvedené v čl. 53 odst. 1.
V naléhavé situaci podle čl. 114 odst. 1 členské státy umožní příslušným orgánům sdělit orgánům uvedeným v prvním pododstavci tohoto odstavce ve všech dotčených členských státech informace, které jsou pro ně významné.
2. Členské státy mohou povolit sdělování určitých informací týkajících se obezřetnostního dohledu nad institucemi parlamentním vyšetřovacím výborům v jejich členském státě, účetním dvorům v jejich členském státě a jiným subjektům zodpovědným za vyšetřování v jejich členském státě za těchto podmínek:
a)
že tyto subjekty mají pověření podle vnitrostátního práva předpisy pro vyšetřování a zkoumání činností orgánů příslušných k dohledu nad institucemi nebo pro přípravu právních předpisů týkajících se takového dohledu;
b)
že jsou dané informace nezbytné pro výkon tohoto pověření uvedeného v písmenu a);
c)
že osoby mající přístup k těmto informacím podléhají požadavkům profesního tajemství podle vnitrostátních právních předpisů alespoň rovnocenným těm, které jsou uvedené v čl. 53 odst. 1;
d)
pokud informace pocházejí z jiného členského státu, že nejsou sdělovány bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je poskytly, a jsou sdělovány výhradně pro účely, pro které uvedené orgány udělily svůj souhlas.
Pokud sdělení informací o obezřetnostním dohledu zahrnuje zpracování osobních údajů, při každém zpracování subjekty uvedenými v prvním pododstavci musí být dodrženy příslušné vnitrostátní právní předpisy provádějící směrnici 95/46/ES.
Článek 60
Sdělování informací získaných při šetření na místě a kontrolách
Členské státy zajistí, že informace obdržené na základě čl. 52 odst. 3, čl. 53 odst. 2 a článku 56 a informace získané při šetření na místě nebo kontrolách podle čl. 52 odst. 1 a 2 smějí být sdělovány podle článku 59 pouze s výslovným souhlasem příslušných orgánů, které tyto informace poskytly, nebo příslušných orgánů členského státu, v němž bylo provedeno šetření na místě nebo kontrola.
Článek 61
Sdělování informací týkajících se clearingové nebo vypořádací služby
1. Žádné ustanovení této kapitoly nebrání příslušným orgánům členského státu sdělovat informace uvedené v článcích 53, 54 a 55 clearingovému středisku nebo obdobnému subjektu oprávněnému vnitrostátními právními předpisy poskytovat clearingové nebo vypořádací služby pro některý z jejich vnitrostátních trhů, mají-li za to, že je nutné jim tyto informace sdělit, aby bylo zajištěno řádné fungování těchto orgánů v případě selhání nebo možnosti selhání některého hospodářského subjektu. Obdržené informace podléhají požadavkům profesního tajemství alespoň rovnocenným těm, které jsou uvedené v čl. 53 odst. 1.
2. Členské státy však zajistí, aby informace obdržené na základě čl. 53 odst. 2 byly dále sdělovány za okolností uvedených v odstavci 1 výhradně s výslovným souhlasem příslušných orgánů, které tyto informace poskytly.
Článek 62
Zpracování osobních údajů
Zpracování osobních údajů pro účely této směrnice se provádí v souladu se směrnicí 95/46/ES a případně nařízením (ES) č. 45/2001.
Oddíl III
Povinnosti osob odpovědných za právní kontrolu výročních a konsolidovaných účetních závěrek
Článek 63
Povinnosti osob odpovědných za právní kontrolu výročních a konsolidovaných účetních závěrek
1. Členské státy zajistí, aby každá osoba oprávněná v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES ze dne 17. května 2006 o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek (26), která v rámci instituce plní úkoly uvedené v článku 51 směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978 o ročních účetních závěrkách některých forem společností (27), článku 37 směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983 o konsolidovaných účetních závěrkách (28) nebo článku 73 směrnice 2009/65/ES nebo jiný úkol stanovený právními předpisy, byla alespoň povinna bezodkladně sdělit příslušným orgánům každou skutečnost nebo rozhodnutí týkající se dané instituce, jež zjistila při plnění svého úkolu a jež by mohly:
a)
představovat zásadní porušení právních nebo správních předpisů, které stanoví podmínky pro povolení nebo které konkrétně upravují provozování činnosti institucí;
b)
ovlivnit plynulé fungování instituce;
c)
způsobit, že bude odmítnuto ověření účtů nebo k nim bude udělen výrok s výhradou.
Členské státy zajistí alespoň, aby osoba uvedená v prvním pododstavci měla rovněž povinnost oznamovat veškeré skutečnosti nebo rozhodnutí, jež zjistí při plnění úkolu uvedeného v prvním pododstavci v podniku, který má úzké propojení plynoucí ze vztahu kontroly s institucí, v níž tato osoba plní svůj úkol.
2. Sdělí-li osoby oprávněné ve smyslu směrnice 2006/43/ES v dobré víře příslušným orgánům skutečnosti nebo rozhodnutí uvedené v odstavci 1, nepovažuje se to za porušení jakéhokoliv omezení poskytování informací, jak je stanoví smlouva nebo právní či správní předpis, a u těchto osob nevzniká žádná odpovědnost. Tyto skutečnosti se současně sdělí vedoucímu orgánu instituce, neexistují-li přesvědčivé důvody k tomu, aby tak učiněno nebylo.
Oddíl IV
Pravomoci týkající se dohledu, pravomoc ukládat sankce a právo na odvolání
Článek 64
Pravomoci v oblasti dohledu a pravomoci ukládat sankce
1. Příslušné orgány mají pro zasahování do činnosti institucí veškeré pravomoci v oblasti dohledu, které jsou pro výkon jejich úkolů nezbytné, zejména včetně práva odejmout povolení v souladu s článkem 18, pravomocí požadovaných podle článku 102 a pravomocí stanovených v článcích 104 a 105.
2. Příslušné orgány vykonávají své pravomoci v oblasti dohledu a pravomoci ukládat sankce v souladu s touto směrnicí a vnitrostátním právem jakýmkoliv z níže uvedených způsobů:
a)
přímo;
b)
ve spolupráci s jinými orgány;
c)
na svou odpovědnost přenesením pravomocí na takové orgány;
d)
podáním žádosti u příslušných soudních orgánů.
Článek 65
Správní sankce a jiná správní opatření
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci příslušných orgánů v oblasti dohledu podle článku 64 a právo členských států stanovit a ukládat trestní sankce, stanoví členské státy pravidla pro správní sankce a jiná správní opatření použitelné v případě porušení vnitrostátních ustanovení, kterými se provádí tato směrnice, a nařízení (EU) č. 575/2013, a přijmou veškerá nezbytná opatření pro zajištění toho, aby byla uvedená pravidla uplatňována. Pokud se členské státy rozhodnou, že nestanoví správní sankce v případě porušení, na něž se vztahuje vnitrostátní trestní právo, sdělí Komisi příslušná trestněprávní ustanovení. Správní sankce a jiná správní opatření musí být účinné, přiměřené a odrazující.
2. Členské státy zajistí, aby v případech, kdy institucím, finančním holdingovým společnostem a smíšeným finančním holdingovým společnostem vznikají povinnosti uvedené v odstavci 1, mohly být v případě porušení vnitrostátních ustanovení k provedení této směrnice nebo nařízení (EU) č. 575/2013, s výhradou podmínek stanovených vnitrostátními právními předpisy, uloženy sankce členům vedoucího orgánu institucí a jiným fyzickým osobám odpovědným podle vnitrostátního práva za porušení.
3. Příslušné orgány mají veškeré pravomoci pro shromažďování informací a pro šetření, které jsou pro výkon jejich úkolů nezbytné. Aniž jsou dotčena jiná příslušná ustanovení stanovená v této směrnici a v nařízení (EU) č. 575/2013, mezi tyto pravomoci patří:
a)
pravomoc požadovat poskytnutí všech informací nutných k provádění úkolů příslušných orgánů, včetně informací, které mají být předávány v pravidelných intervalech a ve specifikovaných formátech pro účely dohledu a související statistické účely, a to od těchto fyzických nebo právnických osob:
i)
instituce usazené v dotčeném členském státě;
ii)
finanční holdingové společnosti usazené v dotčeném členském státě;
iii)
smíšené finanční holdingové společnosti usazené v dotčeném členském státě;
iv)
holdingové společnosti se smíšenou činností usazené v dotčeném členském státě;
v)
osoby náležející k subjektům uvedeným v bodech i) až iv);
vi)
třetí strany, na které subjekty uvedené v bodech i) až iv) převedly provozní funkce nebo činnosti v rámci outsourcingu;
b)
pravomoc provádět veškerá nezbytná šetření jakékoli osoby uvedené v písm. a) bodě i) až vi) usazené nebo nacházející se v dotčeném členském státě, pokud je to nezbytné k výkonu úkolů příslušných orgánů, včetně:
i)
práva vyžadovat předložení dokladů;
ii)
zkoumat knihy a záznamy osob uvedených v písm. a) bodech i) až vi) a pořizovat z těchto knih a záznamů kopie nebo výpisy;
iii)
získávat písemná nebo ústní vysvětlení od všech osob uvedených v písm. a) bodech i) až vi) nebo jejich zástupců nebo zaměstnanců; a
iv
vyslechnout jakoukoli jinou osobu, která s tím souhlasí, za účelem získání informací souvisejících s předmětem šetření;
c)
pravomoc vykonávat podle dalších podmínek stanovených právem Unie veškeré nezbytné kontroly v obchodních prostorách právnických osob uvedených v písm. a) bodech i) až vi) a jakýchkoli jiných podniků, na něž se vztahuje dohled na konsolidovaném základě, kde příslušný orgán vykonává dohled na konsolidovaném základě s výhradou předchozího uvědomění dotčených příslušných orgánů. Pokud je k provedení kontroly podle vnitrostátního práva třeba povolení soudního orgánu, o toto povolení se požádá.
Článek 66
Správní sankce a jiná správní opatření za porušení požadavků pro povolení a požadavků pro nabývání kvalifikovaných účastí
1. Členské státy zajistí, aby jejich právní a správní předpisy obsahovaly správní sankce a jiná správní opatření, přinejmenším pokud jde o:
a)
činnost přijímání vkladů a jiných splatných prostředků od veřejnosti, aniž by se jednalo o úvěrovou instituci v rozporu s článkem 9;
b)
zahájení činnosti úvěrové instituce bez získání povolení v rozporu s článkem 9;
c)
přímé či nepřímé nabytí kvalifikované účasti v úvěrové instituci nebo další přímé či nepřímé zvýšení takové kvalifikované účasti v úvěrové instituci, v důsledku něhož podíl na hlasovacích právech nebo na kapitálu dosáhne prahových hodnot uvedených v čl. 22 odst. 1 nebo je překročí nebo se tím úvěrová instituce stane dceřinou společností, aniž by o tom byly písemně informovány příslušné orgány úvěrové instituce, v níž má být nabyta nebo zvýšena kvalifikovaná účast, během lhůty pro posouzení nebo přes nesouhlas příslušných orgánů, v rozporu s čl. 22 odst. 1;
d)
přímé nebo nepřímé zcizení kvalifikované účasti v úvěrové instituci nebo snížení kvalifikované účasti tak, že poměr hlasovacích práv nebo kapitálová účast poklesne pod prahové hodnoty uvedené v článku 25 nebo tak, že úvěrová instituce přestane být dceřinou společností, aniž by to bylo písemně oznámeno příslušným orgánům.
2. Členské státy zajistí, aby v případech uvedených v odstavci 1 správní sankce a jiná správní opatření, která lze použít, zahrnovala alespoň:
a)
veřejné oznámení, které uvádí odpovědnou fyzickou osobu, instituci, finanční holdingovou společnost nebo smíšenou finanční holdingovou společnost a povahu daného porušení;
b)
příkaz, aby odpovědná fyzická nebo právnická osoba upustila od tohoto chování a jeho opakování;
c)
v případě právnické osoby správní peněžité sankce ve výši až 10 % celkového ročního čistého obratu včetně hrubých výnosů tvořených výnosy z úroků a podobnými výnosy, výnosy z akcií, podílů a jiných cenných papírů s proměnlivým nebo pevným výnosem a výnosy z poplatků a provizí podle článku 316 nařízení (EU) č. 575/2013, daného podniku v předchozím hospodářském roce,
d)
v případě fyzické osoby správní peněžitou sankci ve výši až 5 000 000 EUR nebo v členských státech, kde euro není úřední měnou, v odpovídající hodnotě ve vnitrostátní měně ke dni 17. července 2013;
e)
správní peněžitou sankci ve výši až dvojnásobku výše výhody získané z porušení, lze-li výši této výhody zjistit;
f)
pozastavení hlasovacích práv akcionáře nebo akcionářů odpovědných za porušení uvedená v odstavci 1.
Je-li podnik uvedený v prvním pododstavci písm. c) dceřiným podnikem mateřského podniku, příslušnými hrubými výnosy jsou hrubé výnosy vyplývající z konsolidované účetní závěrky daného mateřského podniku v předchozím hospodářském roce.
Článek 67
Další ustanovení
1. Tento článek se vztahuje alespoň na jakýkoli z těchto případů:
a)
instituce získala povolení na základě nepravdivých prohlášení nebo jinými nedovolenými prostředky;
b)
instituce, když se dozvěděla o nabytí či zcizení účasti na svém kapitálu, které způsobuje nárůst nebo pokles účasti nad nebo pod jednu z prahových hodnot uvedených v čl. 22 odst. 1 nebo článku 25, neinformuje příslušné orgány o tomto nabytí či zcizení, v rozporu s čl. 26 odst. 1 prvním pododstavcem;
c)
instituce kotovaná na regulovaném trhu uvedeném v seznamu, který zveřejní ESMA v souladu s článkem 47 směrnice 2004/39/ES, neinformuje nejméně jednou ročně příslušné orgány o jménech akcionářů a společníků, kteří mají kvalifikovanou účast, a o výši těchto účastí, v rozporu s čl. 26 odst. 1 druhým pododstavcem této směrnice;
d)
instituce nezavede systém správy a řízení požadovaný příslušnými orgány v souladu s vnitrostátními ustanoveními, jimiž se provádí článek 74;
e)
instituce příslušným orgánům nepodá zprávu s informacemi v rozporu s požadavky čl. 99 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, o dodržování povinnosti splňovat požadavky na kapitál stanovené v článku 92 uvedeného nařízení, nebo jim poskytne informace neúplné či nepřesné;
f)
instituce příslušným orgánům nepodá zprávu s informacemi uvedenými v článku 101 nařízení (EU) č. 575/2013, nebo jim poskytne informace neúplné či nepřesné;
g)
instituce příslušným orgánům nepodá zprávu s informacemi o velké expozici v rozporu s požadavky čl. 394 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, nebo jim poskytne informace neúplné či nepřesné;
h)
instituce příslušným orgánům nepodá zprávu s informacemi o likviditě v rozporu s požadavky čl. 415 odst. 1 a 2 nařízení (EU) č. 575/2013, nebo jim poskytne informace neúplné či nepřesné;
i)
instituce příslušným orgánům nepodá zprávu s informacemi týkajícími se pákového poměru v rozporu s požadavky čl. 430 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, nebo jim poskytne informace neúplné či nepřesné;
j)
instituce opakovaně nebo soustavně neudržuje likvidní aktiva v rozporu s požadavky článku 412 nařízení (EU) č. 575/2013;
k)
instituce je vystavena expozici přesahující limity stanovené v článku 395 nařízení (EU) č. 575/2013;
l)
instituce je vystavena úvěrovému riziku sekuritizované pozice, aniž by splňovala podmínky stanovené článkem 405 nařízení (EU) č. 575/2013;
m)
instituce nezpřístupní informace v rozporu s požadavky čl. 431 odst. 1, 2 a 3 nebo čl. 451 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, nebo poskytne informace neúplné či nepřesné;
n)
instituce provede výplatu držitelům nástrojů zahrnutých v kapitálu instituce v rozporu s článkem 141 této směrnice nebo v případech, kdy články 28, 51 nebo 63 nařízení (EU) č. 575/2013 zakazují takové výplaty držitelům nástrojů zahrnutých v kapitálu instituce;
o)
bylo zjištěno, že instituce nese odpovědnost za závažné porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě směrnice 2005/60/ES;
p)
instituce umožňuje jedné osobě nebo více osobám, které nesplňují požadavky podle článku 91, stát se nebo zůstat členem vedoucího orgánu.
2. Členské státy zajistí, aby v případech uvedených v odstavci 1 správní sankce a jiná správní opatření, které lze použít, zahrnovaly alespoň:
a)
veřejné oznámení, které uvádí odpovědnou fyzickou osobu, instituci, finanční holdingovou společnost nebo smíšenou finanční holdingovou společnost a povahu daného porušení;
b)
příkaz, aby odpovědná fyzická nebo právnická osoba upustila od tohoto chování a jeho opakování;
c)
v případě instituce odnětí povolení pro instituci v souladu s článkem 18;
d)
s výhradou čl. 65 odst. 2 dočasný zákaz vykonávat funkce v rámci institucí pro člena vedoucího orgánu instituce nebo jinou fyzickou osobu považovanou za odpovědnou;
e)
v případě právnické osoby správní peněžité sankce ve výši až 10 % celkového ročního čistého obratu včetně hrubých výnosů tvořených výnosy z úroků a podobnými výnosy, výnosy z akcií, podílů a jiných cenných papírů s proměnlivým/pevným výnosem a výnosy z poplatků nebo provizí v souladu s článkem 316 nařízení (EU) č. 575/2013, daného podniku v předchozím hospodářském roce;
f)
v případě fyzické osoby správní peněžitou sankci ve výši až 5 000 000 EUR nebo v členských státech, jejichž měnou není euro, v odpovídající hodnotě ve vnitrostátní měně ke dni 17. července 2013;
g)
správní peněžitou sankci ve výši až dvojnásobku výše zisku získaného z porušení nebo ztráty, které se porušením dotyčná osoba vyhnula, lze-li výši této výhody zjistit.
Je-li podnik uvedený v prvním pododstavci písm. e) dceřiným podnikem mateřského podniku, příslušnými hrubými výnosy jsou hrubé výnosy vyplývající z konsolidované účetní závěrky daného mateřského podniku v předchozím hospodářském roce.
Článek 68
Zveřejňování správních sankcí
1. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány na svých oficiálních internetových stránkách zveřejnily alespoň veškeré správní sankce, proti nimž již není možné podat odvolání a jež jsou uložené za porušení ustanovení vnitrostátních předpisů provádějících tuto směrnici nebo nařízení (EU) č. 575/2013 včetně informací o typu a povaze porušení a totožnosti fyzické nebo právnické osoby, jíž jsou sankce uloženy, bez zbytečného odkladu poté, co byla tato osoba informována o takových sankcích,
Pokud členské státy povolí zveřejnění sankcí, proti nimž je možné podat odvolání, příslušné orgány bez zbytečného odkladu rovněž zveřejní na svých internetových stránkách informace o situaci ohledně odvolání a o jeho výsledku.
2. Příslušné orgány zveřejní sankce anonymně a způsobem, který je v souladu s vnitrostátními právními předpisy, ve všech níže uvedených případech:
a)
pokud je při uložení sankcí fyzické osobě s ohledem na povinné předchozí posouzení zjevné, že zveřejnění osobních údajů je nepřiměřené;
b)
pokud by zveřejnění ohrozilo stabilitu finančních trhů nebo probíhající trestní vyšetřování;
c)
v případě, že by zveřejnění, pokud to lze zjistit, způsobilo zúčastněným institucím nebo fyzickým osobám nepřiměřenou škodu.
Pokud je pravděpodobné, že okolnosti uvedené v prvním pododstavci v přiměřené době pominou, může být zveřejnění podle odstavce 1 případně o takovou dobu odloženo.
3. Příslušné orgány zajistí, aby informace zveřejněné podle odstavců 1 nebo 2 na jejich oficiálních internetových stránkách zůstaly po dobu nejméně pěti let. Osobní údaje se ponechají na oficiálních internetových stránkách příslušného orgánu pouze po dobu, která je nezbytně nutná v souladu s platnými pravidly pro ochranu údajů.
4. Do 18. července 2015 předloží EBA Komisi zprávu o zveřejňování sankcí členskými státy na základě anonymity, jak je uvedeno v odstavci 2, a zejména pokud jsou v tomto směru mezi členskými státy významné rozdíly. EBA dále předloží Komisi zprávu o veškerých významných rozdílech, pokud jde o dobu, po niž jsou zveřejněny sankce podle vnitrostátního práva.
Článek 69
Výměna informací o sankcích a vedení centrální databáze orgánem EBA
1. Příslušné orgány informují orgán EBA o veškerých správních sankcích, včetně trvalých zákazů, uložených podle článků 65, 66 a 67, včetně odvolání v této souvislosti a o jejich výsledcích, přičemž tyto informace podléhají požadavkům profesního tajemství uvedeným v čl. 53 odst. 1. EBA vede centrální databázi správních sankcí, o nichž dostala zprávy, výhradně pro účely výměny informací mezi příslušnými orgány. Tato databáze se zpřístupní pouze příslušným orgánům a aktualizuje se na základě informací poskytnutých příslušnými orgány.
2. Posuzuje-li příslušný orgán dobrou pověst pro účely čl. 13 odst. 1, čl. 16 odst. 3, čl. 91 odst. 1 a článku 121, konzultuje databázi správních sankcí orgánu EBA. Pokud dojde ke změně situace nebo k úspěšnému odvolání, EBA na žádost příslušných orgánů vypustí nebo aktualizuje příslušné záznamy v databázi.
3. Příslušné orgány ověří v souladu se svým vnitrostátním právem existenci záznamu o relevantním odsouzení dotyčné osoby v rejstříku trestů. Pro tyto účely se vyměňují informace v souladu s rozhodnutím 2009/316/SVV a rámcovým rozhodnutím 2009/315/SVV, ve znění vnitrostátních prováděcích právních předpisů.
4. EBA spravuje internetové stránky s odkazy na zveřejnění správních sankcí příslušnými orgány podle článku 68 a uvádí časové období, po které jednotlivé státy správní sankce zveřejňují.
Článek 70
Účinné ukládání sankcí a výkon pravomoci příslušných orgánů ukládat sankce
Při stanovení typu správních sankcí nebo jiných správních opatření a výše správních peněžitých sankcí členské státy zajistí, aby příslušné orgány zohlednily všechny příslušné okolnosti, případně včetně:
a)
závažnosti a doby trvání porušení;
b)
stupně odpovědnosti fyzické nebo právnické osoby odpovědné za porušení;
c)
finanční situace fyzické nebo právnické osoby odpovědné za porušení, vyplývající například z celkového obratu právnické osoby nebo z ročního příjmu fyzické osoby;
d)
významu nabytého zisku nebo ztráty, které se fyzická nebo právnická osoba odpovědná za porušení vyhnula, pokud je lze stanovit;
e)
ztrát třetích stran způsobených porušením, pokud je lze stanovit;
f)
úrovně spolupráce fyzické nebo právnické osoby odpovědné za porušení s příslušným orgánem;
g)
předchozích porušení ze strany fyzické nebo právnické osoby odpovědné za porušení;
h)
všech případných systémových důsledků porušení.
Článek 71
Ohlašování porušení
1. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány zavedly účinné a spolehlivé mechanismy na podporu hlášení hrozících nebo skutečných porušení vnitrostátních ustanovení, kterými se provádí tato směrnice, a nařízení (EU) č. 575/2013 příslušným orgánům.
2. Mechanismy uvedené v odstavci 1 musí zahrnovat alespoň:
a)
konkrétní postupy pro přijímání oznámení případů porušení a jejich následnou kontrolu;
b)
vhodnou ochranu pro zaměstnance institucí, kteří ohlásí porušení, k němuž došlo v rámci dané instituce, minimálně před odvetou, diskriminací nebo dalšími druhy nespravedlivého zacházení;
c)
ochranu osobních údajů týkajících se osoby, která ohlásí porušení, i fyzické osoby, která je údajně odpovědná za porušení, v souladu se směrnicí 95/46/ES;
d)
jasná pravidla, která zajistí ve všech případech důvěrnost osoby, která ohlásí porušení, k nimž došlo v rámci příslušné instituce, ledaže je zveřejnění vyžadováno vnitrostátním právem v souvislosti s dalším vyšetřováním nebo následným soudním řízením.
3. Členské státy požadují, aby měly instituce zavedené vhodné postupy pro své zaměstnance pro interní hlášení porušení prostřednictvím zvláštního, nezávislého a samostatného komunikačního kanálu.
Takový způsob komunikace může být rovněž stanoven ujednáními zajištěnými sociálními partnery. Uplatní se zde stejná ochrana, jako je uvedena v odst. 2 písm. b), c) a d).
Článek 72
Právo na odvolání
Členské státy zajistí, aby se na rozhodnutí a opatření přijatá při provádění právních a správních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí nebo nařízením (EU) č. 575/2013 vztahovalo právo na odvolání. Členské státy rovněž zajistí, aby se na případ, kdy nebylo vydáno rozhodnutí do šesti měsíců ode dne podání žádosti o povolení, která obsahuje veškeré údaje vyžadované podle vnitrostátních ustanovení provádějících tuto směrnici, vztahovalo právo na odvolání.
KAPITOLA 2
Přezkumné procesy
Oddíl I
Interní postup pro hodnocení kapitálové přiměřenosti
Článek 73
Vnitřně stanovený kapitál
Instituce musí mít zavedeny spolehlivé, efektivní a komplexní strategie a postupy pro stanovení a průběžné udržování hodnoty, typů a rozdělení vnitřně stanoveného kapitálu, který považují za odpovídající k pokrytí povahy a úrovně rizik, kterým jsou nebo mohou být vystaveny.
Tyto strategie a postupy se pravidelně interně přezkoumávají, aby se zajistilo, že zůstávají komplexní a úměrné povaze, rozsahu a složitosti činností dotčené instituce.
Oddíl II
Systémy, postupy a mechanismy institucí
Pododdíl 1
Obecné zásady
Článek 74
Vnitřní správa a řízení, ozdravné plány a plány řešení úpadku
1. Instituce mají spolehlivé systémy správy a řízení, které zahrnují jasnou organizační strukturu s dobře vymezenými, transparentními a konzistentními odpovědnostmi, účinnými postupy pro identifikaci, řízení, sledování a hlášení rizik, jimž je nebo může být instituce vystavena, přiměřené mechanismy vnitřní kontroly, včetně řádné správy a účetních postupů, a zásady a postupy odměňování, které odpovídají náležitému a účinnému řízení rizik a podporují je.
2. Systémy, postupy a mechanismy uvedené v odstavci 1 musí být komplexní a úměrné povaze, rozsahu a složitosti rizika spojeného s modelem podnikání a s činností instituce. Zohlední se technická kritéria stanovená v článcích 76 až 95.
3. EBA vydá pokyny pro systémy, postupy a mechanismy uvedené v odstavci 1 v souladu s odstavcem 2.
4. Příslušné orgány zajistí, aby po výrazném zhoršení finanční situace instituce byly zavedeny ozdravné plány pro nápravu a plány řešení úpadků. Požadavky na instituce, aby vypracovaly, udržovaly nebo aktualizovaly ozdravné plány a na orgány příslušné k řešení úpadků, aby po konzultaci s příslušnými orgány připravily plány řešení úpadků, mohou být v souladu se zásadou proporcionality omezeny, pokud se příslušné orgány po konzultaci vnitrostátního makroobezřetnostního orgánu domnívají, že selhání konkrétní instituce nebude mít negativní vliv na finanční trhy, jiné instituce nebo podmínky financování mimo jiné vzhledem k její velikosti, modelu podnikání nebo propojenosti s jinými institucemi nebo s finančním systémem obecně.
Instituce v souladu se zásadou proporcionality úzce spolupracují s orgány příslušnými k řešení úpadků, a poskytují jim veškeré informace nezbytné pro přípravu a vypracování proveditelných plánů pro řešení úpadků, jež stanoví možnosti pro řádné řešení problémů institucí v případě selhání.
V souladu s článkem 25 nařízení (EU) č. 1093/2010 je orgán EBA oprávněn účastnit se a přispívat k vytváření a koordinaci účinných a soudržných ozdravných plánů a plánů řešení úpadků.
V tomto ohledu je orgán EBA informován a oprávněn účastnit se zasedání týkajících se vytváření a koordinace ozdravných plánů a plánů řešení úpadků. Kdykoli jsou taková zasedání nebo činnosti organizovány, obdrží EBA v předstihu úplné informace o jejich organizaci, hlavních otázkách k jednání a krocích, které mají být zváženy.
Článek 75
Dohled nad zásadami odměňování
1. Příslušné orgány shromažďují informace zveřejněné v souladu s kritérii pro zveřejňování údajů stanovenými v čl. 450 odst. 1 písm. g), h) a i) nařízení (EU) č. 575/2013 a používají tyto informace ke srovnávání trendů a postupů odměňování. Příslušné orgány poskytují tyto informace orgánu EBA.
2. EBA vydá pokyny pro řádné zásady odměňování, které jsou v souladu se zásadami stanovenými v článcích 92 až 95. Pokyny zohledňují zásady řádné politiky odměňování uvedené v doporučení Komise 2009/384/ES ze dne 30. dubna 2009 o politice odměňování v odvětví finančních služeb (29).
ESMA úzce spolupracuje s orgánem EBA při vypracování pokynů pro zásady odměňování pro kategorie zaměstnanců, kteří se podílejí na zajišťování investičních služeb a činností ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 2 směrnice 2004/39/ES.
EBA používá informace, které obdrží od příslušných orgánů v souladu s odstavcem 1, ke srovnávání trendů a postupů odměňování na úrovni Unie.
3. Příslušné orgány shromažďují informace o počtu fyzických osob na instituci, nacházejících se v příjmové skupině nejméně 1 milion EUR, jejichž finanční odměna v dané instituci dosahuje za jeden finanční rok 1 milionu EUR nebo více, včetně informací o jejich pracovních povinnostech, příslušné oblasti činnosti, hlavních složkách mzdy, prémiích, odměnách vázaných na plnění dlouhodobých cílů a příspěvcích na důchodové zabezpečení. Uvedené informace předají orgánu EBA, který je zveřejní na souhrnném základě pro domovský členský stát za použití jednotného formátu. EBA může vypracovat pokyny usnadňující provádění tohoto odstavce a zajistit soulad shromážděných informací.
Pododdíl 2
Technická kritéria pro organizaci a řízení rizik
Článek 76
Řízení rizik
1. Členské státy zajistí, aby vedoucí orgán schvaloval a pravidelně přehodnocoval strategie a zásady pro přijímání, řízení, sledování a snižování rizik, kterým je nebo může být instituce vystavena, včetně rizik vyplývajících z makroekonomického prostředí, v němž instituce působí, a to v závislosti na hospodářském cyklu.
2. Členské státy zajistí, aby vedoucí orgán věnoval dostatek času zvážení problematiky rizik. Vedoucí orgán se aktivně podílí na zajištění toho, aby byly vyčleněny adekvátní zdroje na řízení všech významných rizik, jimiž se zabývá tato směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013, a dále na oceňování aktiv, využívání externích ratingů a na interní modely spojené s těmito riziky. Instituce vymezí hierarchické vztahy vůči vedoucímu orgánu pokrývající všechna významná rizika a politiky v oblasti řízení rizik a jejich změny.
3. Členské státy zajistí, aby instituce, které jsou významné, pokud jde o jejich velikost, vnitřní organizaci a povahu, rozsah a složitost jejich činností, zřídily výbor pro rizika složený z členů vedoucího orgánu, kteří v dané instituci nevykonávají žádnou výkonnou funkci. Členové výboru pro rizika mají přiměřené znalosti, dovednosti a odbornost, aby mohli plně pochopit a sledovat strategii v oblasti rizik a ochotu instituce podstupovat rizika.
Výbor pro rizika poskytuje poradenství vedoucímu orgánu pro celkovou současnou a budoucí ochotu instituce podstupovat rizika a její strategii v oblasti rizik a je vedoucímu orgánu nápomocen při dohledu nad prováděním uvedené strategie vrcholným vedením. Vedoucímu orgánu přísluší celková odpovědnost za rizika.
Výbor pro rizika přezkoumá, zda ceny aktiv a pasiv nabízené klientům plně zohledňují model podnikání instituce a její strategii v oblasti rizik. Pokud ceny neodrážejí řádně rizika v souladu s modelem podnikání a strategií v oblasti rizik, výbor pro rizika předloží vedoucímu orgánu plán směřující k nápravě.
Příslušné orgány mohou povolit instituci, která není považována za významnou podle prvního pododstavce, aby sloučila výbor pro rizika a výbor pro audit podle článku 41 směrnice 2006/43/ES. Členové smíšených výborů musí mít znalosti, dovednosti a odborné zkušenosti potřebné jak ve výboru pro rizika, tak ve výboru pro audit.
4. Členské státy zajistí, aby vedoucí orgán v rámci své kontrolní funkce a výbor pro rizika, pokud je zřízen, měly odpovídající přístup k informacím o rizikovém stavu instituce, ale také k útvaru řízení rizik a k vnějším poradenským službám, je-li to nutné a vhodné.
Vedoucí orgán v rámci své kontrolní funkce a výbor pro rizika, pokud je zřízen, určují povahu, objem, formát a četnost informací týkajících se rizik, které mají získávat. S cílem přispět k zavedení zásad a postupů řádného odměňování výbor pro rizika přezkoumá, aniž jsou dotčeny úkoly výboru pro odměňování, zda pobídky stanovené v systému odměňování zohledňují rizika, kapitál, likviditu a pravděpodobnost a načasování zisku.
5. Členské státy v souladu s požadavkem přiměřenosti stanoveným v čl. 7. odst. 2 směrnice Komise 2006/73/ES (30) zajistí, aby měly instituce útvar řízení rizik, který je nezávislý na provozních útvarech a má dostatečnou pravomoc, váhu, zdroje a přístup k vedoucímu orgánu.
Členské státy zajistí, aby útvar řízení rizik zajišťoval identifikaci, změření a řádné oznámení veškerých závažných rizik. Zajistí, aby se útvar řízení rizik aktivně podílel na zpracování strategie instituce v oblasti rizik a na všech závažných rozhodnutích v této oblasti a aby byle schopen podat kompletní pohled na celý rozsah rizik instituce.
V případě potřeby členské státy zajistí, aby byl útvar řízení rizik schopen podávat hlášení přímo vedoucímu orgánu v rámci jeho kontrolní funkce, nezávisle na vrcholném vedení, a tomuto orgánu mohl sdělovat pochybnosti a případně jej varovat, vyvíjí-li se určité riziko způsobem, který má nebo může mít vliv na instituci, aniž jsou dotčeny povinnosti vedoucího orgánu v rámci jeho kontrolní nebo řídící funkce v souladu s touto směrnicí a nařízením (EU) č. 575/2013.
Vedoucí útvaru řízení rizik je nezávislým členem vrcholného vedení s jasně vymezenou odpovědností pro řízení rizik. V případě, že povaha, rozsah a složitost činností instituce neposkytují důvody pro jmenování zvláštního pracovníka do této funkce, může tuto funkci vykonávat jiný člen vedení v rámci instituce za předpokladu, že nedojde ke střetu zájmů.
Vedoucí útvaru řízení rizik může být odvolán pouze s předchozím souhlasem vedoucího orgánu v rámci jeho kontrolní funkce a v případě potřeby má kdykoliv přímý přístup k vedoucímu orgánu v rámci jeho kontrolní funkce.
Uplatňováním této směrnice není dotčeno uplatňování směrnice 2006/73/ES na investiční podniky.
Článek 77
Interní přístupy k výpočtu kapitálových požadavků
1. Příslušné orgány motivují instituce, které jsou významné s ohledem na jejich velikost, vnitřní organizaci, povahu, rozsah a složitost jejich činností k tomu, aby rozvíjely kapacitu pro interní hodnocení úvěrového rizika a ve větší míře uplatňovaly přístup založený na interním ratingu pro výpočet kapitálových požadavků pro úvěrové riziko v případě, že jsou jejich expozice významné v absolutním měřítku a že zároveň mají velký počet významných protistran. Tímto článkem není dotčeno plnění kritérií stanovených v části třetí hlavě I kapitole 3 oddílu 1 nařízení (EU) č. 575/2013.
2. Příslušné orgány zohlední povahu, rozsah a složitost činností dané instituce a sledují, zda nespoléhá při posuzování úvěruschopnosti určitého subjektu nebo finančního nástroje výhradně nebo mechanicky na externí ratingy.
3. Příslušné orgány motivují instituce s ohledem na jejich velikost, vnitřní organizaci a povahu, rozsah a složitost jejich činností k tomu, aby rozvíjely kapacitu pro interní hodnocení specifického rizika a ve větší míře používaly interní modely pro výpočet kapitálových požadavků pro specifické riziko dluhových nástrojů v obchodním portfoliu spolu s interními modely pro výpočet kapitálových požadavků ke krytí rizika selhání a migrace v případě, že jsou jejich expozice vůči specifickému riziku významné v absolutním měřítku a mají velký počet významných pozic v dluhových nástrojích různých emitentů.
Tímto článkem není dotčeno dodržování kritérií stanovených v části třetí hlavě IV kapitole 5 oddílech 1 až 5 nařízení (EU) č. 575/2013.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro zpřesnění pojmu „expozice specifickému riziku jsou významné v absolutním měřítku“ uvedeného v odst. 3 prvním pododstavci a limitů pro velký počet významných protistran a pozic v dluhových nástrojích různých emitentů.
EBA předloží Komisi tyto návrhy regulačních technických norem do 1. ledna 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 78
Srovnávací dohled nad interními přístupy k výpočtu kapitálových požadavků
1. Příslušné orgány zajistí, aby instituce, jimž je povoleno používat interní přístupy pro výpočet objemů rizikově vážených expozic nebo kapitálových požadavků s výjimkou operačního rizika, podávaly zprávy o výsledcích výpočtů svých interních přístupů pro své expozice nebo pozice, které jsou uvedeny ve srovnávacích portfoliích. Výsledky svých výpočtů spolu s vysvětlením metodik použitých na jejich provedení předkládají instituce příslušnému orgánu ve vhodné frekvenci, nejméně jednou ročně.
2. Příslušné orgány zajistí, aby instituce předávaly příslušným orgánům a orgánu EBA výsledky výpočtů uvedených v odstavci 1 v souladu se šablonou vyvinutou orgánem EBA v souladu s odstavcem 8. Pokud se příslušné orgány rozhodnou, že vyvinou konkrétní portfolia, učiní tak v konzultaci s orgánem EBA a zajistí, aby instituce podávaly zprávy o výpočtech odděleně od výsledků výpočtů pro portfolia EBA.
3. Příslušné orgány sledují na základě informací předložených institucemi v souladu s odstavcem 1 rozsah objemů rizikově vážených expozic nebo případně kapitálových požadavků, s výjimkou operačního rizika, pro expozice nebo transakce v rámci srovnávacího portfolia, které vyplývají z interních přístupů těchto institucí. Nejméně jednou ročně provedou příslušné orgány posouzení kvality těchto přístupů a věnují přitom zvláštní pozornost zejména:
a)
těm přístupům, které prokazují významné rozdíly, pokud jde o kapitálové požadavky pro stejné expozice,
b)
přístupům, v rámci kterých existuje zvlášť vysoká nebo nízká různorodost, a rovněž přístupům, v rámci kterých dochází k významného a systematickému podhodnocování kapitálových požadavků.
EBA vypracuje zprávu s cílem napomoci příslušným orgánům při posuzování kvality interních přístupů na základě informací uvedených v odstavci 2.
4. V případě, že se některé instituce zásadním způsobem liší od většiny ostatních nebo že škála výsledků je příliš široká v důsledku různorodosti postupu, příslušné orgány prozkoumají příčiny a přijmou nápravná opatření v případě, že bude možné jasně určit, že přístup instituce vede k podhodnocování kapitálových požadavků, které není možné připsat rozdílům v existujících rizicích expozic nebo pozic.
5. Příslušné orgány zajistí, aby jejich rozhodnutí o vhodnosti nápravných opatření podle odstavce 4 byla v souladu se zásadou, že taková opatření musí zachovávat cíle interního přístupu, a proto:
a)
nevedou ke standardizaci nebo k preferovaným postupům,
b)
nevytváří nesprávné pobídky, nebo
c)
jejich výsledkem není stádní chování.
6. EBA může vydávat pokyny a doporučení v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010, pokud to považuje za nutné na základě informací a posouzení podle odstavců 2 a 3 tohoto článku s cílem zlepšit postupy dohledu nebo postupy institucí týkající se interních přístupů.
7. EBA vypracuje návrh regulačních technických norem pro upřesnění:
a)
postupů pro sdílení posouzení provedených v souladu s odstavcem 3 mezi příslušnými orgány a s EBA;
b)
standardů pro posouzení prováděné příslušnými orgány podle odstavce 3.
EBA předloží Komisi tyto návrhy regulačních technických norem do 1. ledna 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
8. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro upřesnění:
a)
šablon, definic a řešení v oblasti informačních technologií, které se použijí v Unii při podávání zpráv podle odstavce 2;
b)
srovnávacího portfolia nebo srovnávacích portfolií podle odstavce 1.
EBA předloží Komisi tyto návrhy prováděcích technických norem do 1. ledna 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
9. Do 1. dubna 2015 a po konzultaci s orgánem EBA předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o tom, jak funguje srovnávání interních modelů včetně oblasti působnosti příslušného modelu. V případě potřeby bude po zprávě následovat legislativní návrh.
Článek 79
Úvěrové riziko a riziko protistrany
Příslušné orgány zajistí, aby:
a)
poskytování úvěrů bylo založeno na rozumných a jednoznačně stanovených kritériích a postup pro schvalování úvěrů, dodatků k nim, jejich obnovování a refinancování je jasně stanoven;
b)
instituce měly zavedeny interní metodiky umožňující hodnocení úvěrového rizika expozic vůči jednotlivým dlužníkům, cenným papírům nebo sekuritizačním pozicím a úvěrového rizika na úrovni portfolia. Zejména se interní metodiky nesmí výhradně nebo mechanicky spoléhat na externí rating. Jestliže jsou kapitálové požadavky založeny na ratingu externí ratingové agentury (ECAI) nebo je expozice bez ratingu, neznamená to, že by instituce neměly zvážit další významné informace pro hodnocení jejich rozdělování vnitřně stanoveného kapitálu;
c)
průběžná správa a sledování různých portfolií a expozic představujících úvěrové riziko pro instituce byly prováděny efektivními systémy, a to včetně identifikace a řízení problémových úvěrů a tvorby odpovídajících úprav ocenění a rezerv;
d)
rozložení úvěrových portfolií odpovídalo cílovým trhům instituce a její celkové úvěrové strategii.
Článek 80
Zbytkové riziko
Příslušné orgány zajistí, aby bylo riziko, že uznatelné techniky snižování úvěrového rizika používané institucí nebudou tak účinné, jak se předpokládalo, řešeno a ovlivňováno mimo jiné prostřednictvím zásad a postupů uvedených v písemné formě.
Článek 81
Riziko koncentrace
Příslušné orgány zajistí, aby bylo riziko koncentrace vyplývající z expozic vůči každé protistraně, včetně ústředních protistran, ekonomicky spjatých skupin protistran a protistran ve stejném odvětví hospodářství či stejné zeměpisné oblasti, protistran vykonávajících stejnou činnost nebo obchodujících se stejnou komoditou, z používání technik snižování úvěrového rizika, a zejména riziko spojené s velkou nepřímou expozicí, například vůči stejnému vydavateli kolaterálu, řešeno a ovlivňováno mimo jiné prostřednictvím zásad a postupů uvedených v písemné formě.
Článek 82
Rizika sekuritizace
1. Příslušné orgány zajistí, aby rizika plynoucí ze sekuritizačních transakcí, v nichž jsou úvěrové instituce investorem, původcem nebo sponzorem, včetně rizik ztráty dobré pověsti, která vznikají ve vztahu ke komplexním strukturám či produktům, byla hodnocena a řešena prostřednictvím vhodných politik a postupů tak, aby se zajistilo, že v rozhodnutích týkajících se hodnocení a řízení rizik je plně zohledněna ekonomická podstata dané transakce.
2. Příslušné orgány zajistí, aby měly instituce, které jsou původcem sekuritizace revolvingových expozic s doložkou o předčasném umoření, likviditní plány, které řeší dopady jak plánovaného, tak předčasného umořování.
Článek 83
Tržní riziko
1. Příslušné orgány zajistí, aby byly zavedeny zásady a postupy pro identifikaci, měření a řízení veškerých podstatných zdrojů a vlivu tržních rizik.
2. Je-li krátká pozice splatná dříve než dlouhá pozice, příslušné orgány zajistí, aby instituce přijaly také opatření proti riziku nedostatku likvidity.
3. Vnitřně stanovený kapitál musí být přiměřený významným tržním rizikům, na něž se nevztahuje kapitálový požadavek.
Instituce, které při výpočtu kapitálových požadavků pro poziční rizika v souladu s částí třetí hlavou IV kapitolou 2 nařízení (EU) č. 575/2013 odečetly své pozice u jedné nebo více akcií, které tvoří akciový index oproti jedné nebo více pozicím future akciového indexu nebo jiného produktu akciového indexu, musí mít dostatek vnitřně stanoveného kapitálu na pokrytí základního rizika ztráty způsobeného tím, že se hodnota future nebo jiného produktu nepohybuje plně v souladu s hodnotou základních akcií. Instituce musí mít dostatek vnitřně stanoveného kapitálu také v případě, kdy drží opačné pozice v termínových smlouvách na indexy a akcie, které nejsou identické co do splatnosti, složení, nebo obojího.
V případě postupu podle článku 345 nařízení (EU) č. 575/2013 instituce zajistí, aby měly dostatečný vnitřně stanovený kapitál na pokrytí rizika ztráty, které existuje v době mezi přijetím prvního závazku a následujícím pracovním dnem.
Článek 84
Úrokové riziko investičního portfolia
Příslušné orgány zajistí, aby instituce zavedly systémy identifikace, hodnocení a řízení rizika vyplývajícího z dopadů případných změn v úrokových sazbách na investiční portfolio instituce.
Článek 85
Operační riziko
1. Příslušné orgány zajistí, aby instituce zavedly zásady a postupy pro hodnocení a řízení expozice vůči operačnímu riziku, včetně rizik modelů a pokrytí méně četných, ale vysoce rizikových událostí. Pro účely těchto zásad a postupů instituce jasně zformulují, co tvoří podstatu operačního rizika.
2. Příslušné orgány zajistí vypracování pohotovostních plánů a plánů zachování provozu instituce, které zajistí schopnost instituce provozovat dále svoji činnost a omezit ztráty v případě závažného přerušení podnikatelské činnosti.
Článek 86
Riziko likvidity
1. Příslušné orgány zajistí, aby instituce měly důkladné strategie, zásady, postupy a systémy pro účely identifikace, měření, řízení a sledování rizika likvidity pro vhodný soubor časových horizontů, včetně horizontu jednoho dne (intra-day), aby bylo zajištěno, že instituce udržují přiměřenou výši likviditních rezerv. Tyto strategie, zásady, postupy a systémy jsou přizpůsobeny liniím podnikání, měnám, pobočkám a právnickým osobám a obsahují přiměřené mechanismy rozložení nákladů likvidity, výhod a rizik.
2. Strategie, zásady, postupy a systémy uvedené v odstavci 1 jsou úměrné složitosti, profilu rizika, rozsahu činnosti institucí a toleranci k riziku stanovené vedoucím orgánem a odrážejí význam instituce v každém členském státě, v němž instituce provádí svou činnost. Instituce sdělují toleranci k riziku všem příslušným liniím podnikání.
3. Příslušné orgány zajistí, aby instituce zohlednily povahu, rozsah a složitost svých činností a měly profily rizik likvidity, které jsou v souladu s profily požadovanými pro dobře fungující a spolehlivý systém a nepřesahují rámec požadovaného.
Příslušné orgány sledují vývoj v souvislosti s profily rizik likvidity, například koncepce výrobků a jejich množství, řízení rizik, politiky financování a koncentrace financování.
Příslušné orgány přijmou účinná opatření, pokud by vývoj podle druhého pododstavce mohl vést k nestabilitě jednotlivých institucí nebo k systémové nestabilitě.
Příslušné orgány informují orgán EBA o veškerých opatřeních provedených podle třetího pododstavce.
EBA předloží případně doporučení v souladu s nařízením (EU) č. 1093/2010.
4. Příslušné orgány zajistí, aby instituce vypracovaly metodiku identifikace, měření, řízení a sledování pozic financování. Tyto metodiky budou obsahovat významné stávající a plánované peněžní toky v rámci aktiv, pasiv, podrozvahových položek, jakož i peněžní toky z nich plynoucí, včetně podmíněných pasiv a možného dopadu rizika poškození dobré pověsti.
5. Příslušné orgány zajistí, aby instituce rozlišovaly mezi aktivy zatíženými zástavním právem a nezatíženými aktivy, která jsou vždy dostupná, zejména v naléhavých situacích. Zajistí rovněž, aby instituce zohledňovaly právnickou osobu, ve které aktiva spočívají, zemi, v níž jsou aktiva v souladu se zákonem vedena v registru nebo na účtu a jejich způsobilost, a sledují, jak lze aktiva včas mobilizovat.
6. Příslušné orgány zajistí, aby instituce také braly ohled na stávající právní, regulační a provozní omezení možných převodů likvidity a nezatížených aktiv mezi subjekty jak v rámci Evropského hospodářského prostoru, tak mimo něj.
7. Příslušné orgány zajistí, aby instituce zvážily různé nástroje snižování rizik likvidity, včetně systému omezení a likviditních rezerv, aby se mohly vyrovnat s celým rozsahem různých krizových událostí, a adekvátně diverzifikovanou strukturu financování a přístup ke zdrojům financování. Tato opatření jsou pravidelně přezkoumávána.
8. Příslušné orgány zajistí, aby instituce nejméně jednou ročně zvážily alternativní scénáře pro likviditní pozice a faktory snižující riziko a provedly přezkum předpokladů, na kterých jsou založena rozhodnutí ohledně pozice financování. Pro tyto účely se alternativní scénáře zabývají zejména podrozvahovými položkami a ostatními podmíněnými pasivy, včetně pasiv sekuritizačních jednotek pro speciální účel nebo jiných jednotek pro speciální účel, jak je uvedeno v nařízení (EU) č. 575/2013, ve vztahu k nimž je instituce v pozici sponzora nebo poskytuje významnou podporu likvidity.
9. Příslušné orgány zajistí, aby instituce zvážily možný dopad alternativních scénářů určených pro konkrétní instituci či pro celý trh a kombinovaných alternativních scénářů. Zváží se rozdílná časová období a různé stupně krizových podmínek.
10. Příslušné orgány zajistí, aby instituce přizpůsobily své strategie, vnitřní zásady a limity rizika likvidity a vypracovaly efektivní pohotovostní plány, přičemž zohlední výsledek alternativních scénářů uvedených v odstavci 8.
11. Příslušné orgány zajistí, aby instituce měly plány na obnovení likvidity stanovující přiměřené strategie a řádná prováděcí opatření k řešení možných deficitů likvidity i ve vztahu k pobočkám usazeným v jiném členském státě. Příslušné orgány zajistí, aby tyto plány byly institucemi nejméně jednou ročně prověřovány a aktualizovány na základě výsledku alternativních scénářů stanovených v odstavci 8 a hlášeny vrcholnému vedení, které je schvaluje, aby bylo možné vnitřní zásady a postupy odpovídajícím způsobem upravovat. Instituce přijmou předem nezbytná provozní opatření, aby mohly být plány na obnovení likvidity okamžitě použity. U úvěrových institucí tato provozní opatření zahrnují držení kolaterálu okamžitě dostupného pro financování centrální bankou. Patří sem držení kolaterálu v měně jiného členského státu nebo v měně třetí země, kde má úvěrová instituce expozice, a z provozních důvodů na území hostitelského členského státu nebo třetí země, jejíž měně je instituce vystavena.
Článek 87
Riziko nadměrné páky
1. Příslušné orgány zajistí, aby instituce měly zavedeny zásady a postupy pro identifikaci, řízení a sledování rizika nadměrné páky. Ukazatele rizika nadměrné páky zahrnují pákový poměr stanovený v souladu s článkem 429 nařízení (EU) č. 575/2013 a nesoulad mezi aktivy a pasivy.
2. Příslušné orgány zajistí, aby instituce řešily riziko nadměrné páky preventivně a braly náležitě v úvahu možné zvýšení rizika nadměrné páky způsobené snižováním kapitálu instituce z důvodu předpokládaných nebo realizovaných ztrát v závislosti na příslušných účetních pravidlech. Instituce tak budou schopny se vyrovnat s celým rozsahem různých krizových událostí, pokud jde o riziko nadměrné páky.
Pododdíl 3
Správa a řízení
Článek 88
Systémy správy a řízení
1. Členské státy zajistí, aby vedoucí orgán stanovil zavedení systémů správy a řízení zajišťujících účinné a obezřetné řízení instituce, včetně oddělení neslučitelných funkcí v dané organizaci a předcházení střetu zájmů, dohlížel nad ním a nesl za něj odpovědnost.
Uvedené systémy jsou v souladu s těmito zásadami:
a)
vedoucí orgán musí za instituci nést celkově odpovědnost, schvalovat provádění strategických cílů, strategie v oblasti rizika a interní správy a řízení instituce a provádět dohled v této oblasti;
b)
vedoucí orgán musí zajistit integritu systémů účetnictví a finančního výkaznictví, včetně finanční a provozní kontroly a dodržování práva a příslušných norem;
c)
vedoucí orgán musí dohlížet nad postupy zveřejňování informací a komunikacemi;
d)
vedoucí orgán musí nést odpovědnost za provádění účinného dohledu nad vrcholným vedením;
e)
předseda vedoucího orgánu v rámci své kontrolní funkce nad institucí, nesmí současně vykonávat funkci výkonného ředitele v téže instituci, ledaže k tomu má oprávnění vydané institucí a povolení příslušných orgánů.
Členské státy zajistí, aby vedoucí orgán sledoval a pravidelně hodnotil účinnost systému správy a řízení dané instituce a učinil příslušné kroky k řešení nedostatků.
2. Členské státy zajistí, aby instituce, které jsou významné, pokud jde o jejich velikost, vnitřní organizaci a povahu, rozsah a složitost jejich činností, zřídily výbor pro jmenování složený z členů vedoucího orgánu, kteří v dané instituci nevykonávají žádnou výkonnou funkci.
Výbor pro jmenování vykonává tyto činnosti:
a)
určuje a doporučuje ke schválení vedoucímu orgánu nebo ke schválení valné hromadě kandidáty na uvolněná místa ve vedoucím orgánu, posuzuje vyváženost znalostí, dovedností, rozmanitosti a zkušeností vedoucího orgánu a vypracuje popis činností a schopností požadovaných pro konkrétní funkci a odhadne předpokládaný časový rozsah závazku;
Výbor pro jmenování rovněž rozhodne o cílovém zastoupení méně zastoupeného pohlaví ve vedoucím orgánu a připraví strategii, jak zvýšit počet zástupců méně zastoupeného pohlaví ve vedoucím orgánu, aby se dosáhlo stanoveného cíle. Cíl, strategie a její uplatňování se zveřejní v souladu s čl. 435 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
pravidelně a alespoň jednou ročně hodnotí strukturu, velikost, složení a činnost vedoucího orgánu a předkládá vedoucímu orgánu doporučení ohledně jakýchkoliv změn;
c)
pravidelně a alespoň jednou ročně hodnotí znalosti, dovednosti a zkušenosti jednotlivých členů vedoucího orgánu a vedoucího orgánu jako celku a podává vedoucímu orgánu příslušné zprávy;
d)
pravidelně přezkoumává politiku vedoucího orgánu v otázkách výběru a jmenování ve vrcholném vedení a předkládá doporučení vedoucímu orgánu.
Výbor pro jmenování při plnění svých povinnosti průběžně a v co největší míře zohledňuje potřebu zajistit, aby rozhodování vedoucího orgánu neovládala jediná osoba nebo malá skupina osob způsobem, který by byl škodil zájmům příslušných institucí jako celku.
Výbor pro jmenování má možnost používat veškeré druhy zdrojů, které považuje za vhodné, včetně externího poradenství, a dostává za tímto účelem dostatečné finanční prostředky.
Pokud vedoucí orgán nemá podle vnitrostátních právních předpisů žádné pravomoci v procesu výběru a jmenování kteréhokoli ze svých členů, tento odstavec se nepoužije.
Článek 89
Podávání zpráv podle jednotlivých zemí
1. Od 1. ledna 2015 vyžadují členské státy od každé instituce, aby každý rok zveřejňovala tyto informace na konsolidovaném základě za účetní období a s rozlišením podle členského státu a podle třetí země, v nichž má instituce provozovnu:
a)
název(názvy), povahu činností a zeměpisnou oblast;
b)
obrat;
c)
počet zaměstnanců přepočtený na ekvivalenty zaměstnanců na plný pracovní úvazek;
d)
výkaz zisků nebo ztrát před zdaněním;
e)
daň ze zisku nebo ztráty;
f)
získanou veřejnou podporu.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, členské státy od institucí požadují první zveřejnění informací uvedených v odst. 1 písm. a), b) a c) ke dni 1. července 2014.
3. Do 1. července 2014 předávají všechny mezinárodně určené globální systémově významné instituce povolené v Unii Komisi informace uvedené v odst. 1 písm. d), e) a f) na důvěrném základě. Komise případně po konzultaci s orgány EBA, EIOPA a ESMA obecně posoudí potenciální negativní hospodářské důsledky zveřejnění tohoto druhu informací, včetně dopadu na konkurenceschopnost, dostupnost investic a úvěrů a stabilitu finančního systému. Do 31. prosince 2014 předloží Komise zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
V případě, že Komise ve zprávě identifikuje významné negativní účinky, zváží předložení odpovídajícího legislativního návrhu na změnu povinnosti zveřejňovat informace podle odstavce 1 a může v souladu s čl. 145 písm. h) rozhodnout o odložení této povinnosti. Komise provede každý rok přezkum nezbytnosti prodloužení tohoto odkladu.
4. Informace uvedené v odstavci 1 jsou předmětem auditu v souladu se směrnicí 2006/43/ES a, pokud je to možné, se zveřejňují jako příloha ročních účetních závěrek, nebo případně konsolidovaných finančních výkazů dotčené instituce.
5. V případě úpravy povinnosti zveřejňovat informace stanovené v tomto článku v budoucích právních aktech Unie nad rámec stanovený v tomto článku, se tento článek stane nepoužitelným a bude tedy zrušen.
Článek 90
Zveřejňování informací o návratnosti aktiv
Instituce ve své výroční zprávě v rámci klíčových ukazatelů zveřejní návratnost aktiv přepočtenou na čistý zisk dělený celkovou bilanční sumou institucí.
Článek 91
Vedoucí orgán
1. Členové vedoucího orgánu musí vždy mít dostatečně dobrou pověst a dostatečné znalosti, dovednosti a zkušenosti k výkonu svých povinností. Celkové složení vedoucího orgánu odpovídajícím způsobem odráží širokou škálu zkušeností. Členové vedoucího orgánu musí splňovat zejména požadavky stanovené v odstavcích 2 až 8.
2. Všichni členové vedoucího orgánu věnují dostatečný čas výkonu svých funkcí v instituci.
3. Člen vedoucího orgánu může kombinovat více funkcí ve vedoucím orgánu současně, avšak s ohledem na konkrétní okolnosti a povahu, rozsah a složitost činností dané instituce. Pokud nezastupují členský stát, smějí členové vedoucího orgánu instituce, která je významná, pokud jde o její velikost, vnitřní organizaci a povahu, rozsah a složitost jejích činností, od 1. července 2014 zastávat funkce pouze v jedné z níže uvedených kombinací funkcí člena ve vedoucím orgánu zároveň:
a)
jedna funkce výkonného člena ve vedoucím orgánu se dvěma funkcemi nevýkonného člena;
b)
čtyři funkce nevýkonného člena ve vedoucím orgánu.
4. Pro účely odstavce 3 se jako jedno členství počítá:
a)
funkce výkonného nebo nevýkonného člena ve vedoucím orgánu v rámci stejné skupiny;
b)
funkce výkonného a nevýkonného člena v rámci:
i)
institucí, které spadají do stejného institucionálního systému ochrany, pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 113 odst. 7 nařízení (EU) č. 575/2013 nebo
ii)
podniků (včetně nefinančních subjektů), v nichž má instituce kvalifikovanou účast.
5. Funkce člena ve vedoucím orgánu organizací, které nesledují převážně obchodní cíle, se pro účely odstavce 3 nezohledňuje.
6. Příslušné orgány mohou udělit členům vedoucího orgánu povolení k tomu, aby zastávali jednu další funkci nevýkonného člena ve vedoucím orgánu. Příslušné orgány pravidelně informují orgán EBA o těchto povoleních.
7. Vedoucí orgán má dostatečné kolektivní znalosti, dovednosti a zkušenosti, aby rozuměl činnostem instituce, včetně hlavních rizik.
8. Každý člen vedoucího orgánu jedná čestně, bezúhonně a používá vlastní názory při účinném posuzování a případném vznášení konstruktivních připomínek k rozhodnutím vrcholného vedení a při účinném kontrolování a sledování rozhodování osob ve vedení instituce.
9. Instituce věnují dostatečné lidské a finanční zdroje na zaškolení a přípravu členů vedoucího orgánu.
10. Členské státy nebo příslušné orgány požadují, aby instituce a jejich výbory pro jmenování při náboru členů svých vedoucích orgánů používaly širokou škálu vlastností a schopností a aby za tímto účelem prováděly politiku podporující rozmanitost v rámci vedoucího orgánu.
11. Příslušné orgány shromažďují informace zveřejněné v souladu s čl. 435 odst. 2 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013 a používají je pro srovnání postupů zajišťování rozmanitosti. Příslušné orgány poskytují tyto informace orgánu EBA. EBA použije tyto informace pro srovnání postupů zajišťování rozmanitosti na úrovni Unie.
12. EBA vydá pokyny pro upřesnění těchto pojmů:
a)
věnování dostatečného času výkonu funkcí člena vedoucího orgánu s ohledem na konkrétní okolnosti a povahu, rozsah a složitost činností dané instituce;
b)
dostatečné kolektivní znalosti, dovednosti a zkušenosti vedoucího orgánu podle odstavce 7;
c)
čestné, bezúhonné jednání a používání vlastních názorů člena vedoucího orgánu podle odstavce 8;
d)
dostatečné lidské a finanční zdroje věnované pro zaškolení a přípravu členů vedoucího orgánu podle odstavce 9;
e)
rozmanitost zohledňovaná při výběru členů vedoucího orgánu podle odstavce 10.
EBA vydá tyto pokyny do 31. prosince 2015.
13. Tímto článkem nejsou dotčena ustanovení o zastoupení zaměstnanců ve vedoucím orgánu obsažená ve vnitrostátním právu.
Článek 92
Zásady odměňování
1. Příslušné orgány zajistí uplatnění odstavce 2 tohoto článku a článků 93, 94 a 95 u institucí na úrovni skupiny, mateřské společnosti a dceřiných společností, včetně těch, které byly vytvořeny v offshore finančních centrech.
2. Příslušné orgány zajistí, aby při vytváření a uplatňování zásad celkového odměňování zahrnujícího mzdy a zvláštní penzijní výhody pro kategorie zaměstnanců, včetně vrcholného vedení, zaměstnanců odpovědných za činnosti spojené s podstupováním rizik a zaměstnanců v kontrolních funkcích, pro všechny zaměstnance, kterým je vyplácena celková odměna, díky níž se dostávají do stejné příjmové skupiny jako vrcholné vedení, a zaměstnance odpovědné za činnosti spojené s podstupováním rizik, jejichž činnosti mají podstatný vliv na jejich rizikový profil, dodržovaly instituce následující zásady způsobem a v rozsahu, který odpovídá jejich velikosti, vnitřní organizaci a povaze, rozsahu a složitosti jejich činností:
a)
zásady odměňování jsou v souladu s řádným a účinným řízením rizik a takové řízení rizik podporují a nepovzbuzují k podstupování rizik překračujícímu úroveň rizika tolerovaného institucí;
b)
zásady odměňování jsou v souladu se strategií podnikání, cíli, hodnotami a dlouhodobými zájmy instituce a zahrnují opatření na předcházení střetu zájmů;
c)
vedoucí orgán instituce v rámci své kontrolní funkce přijímá a pravidelně přezkoumává obecné zásady odměňování a odpovídá za dozor nad jejich uplatňováním;
d)
uplatňování zásad odměňování je nejméně jednou ročně podrobeno centrální a nezávislé interní kontrole s cílem ujistit se, zda jsou dodržovány zásady a postupy odměňování přijaté vedoucím orgánem v rámci jeho kontrolní funkce;
e)
zaměstnanci v kontrolních funkcích jsou nezávislí na obchodních útvarech, nad nimiž vykonávají dohled, mají odpovídající pravomoc a jsou odměňováni podle míry plnění cílů spojených s jejich funkcemi, nezávisle na výsledcích oblastí činnosti, které kontrolují;
f)
na odměňování členů vrcholného vedení odpovědných za řízení rizik a dodržování předpisů dohlíží přímo výbor pro odměňování uvedený v článku 95, a pokud takový výbor není zřízen, vedoucí orgán v rámci své kontrolní funkce.
g)
zásady odměňování při zohlednění vnitrostátních kritérií pro stanovování mezd, jasně rozlišují mezi kritérii pro stanovení:
i)
základní pevné části odměny, která by měla především odrážet příslušné odborné zkušenosti a organizační odpovědnost, jak jsou stanoveny v popisu pracovní náplně zaměstnance v rámci podmínek pracovního poměru, a
ii)
pohyblivé složky odměny, která by měla odrážet udržitelný výkon přizpůsobený riziku, jakož i výkon nad rámec toho, co je požadováno ke splnění popisu pracovní náplně zaměstnance v rámci podmínek pracovního poměru.
Článek 93
Instituce, které těží ze státních zásahů
V případě institucí, které těží ze státních zásahů, se kromě zásad stanovených v čl. 92 odst. 2 použijí tyto zásady:
a)
pohyblivá složka odměny je přísně omezena na procentní podíl čistých výnosů, pokud je tato odměna neslučitelná s udržováním řádného kapitálu a včasného ukončení státní podpory;
b)
příslušné orgány požadují, aby instituce restrukturalizovaly odměňování způsobem, který je v souladu s řádným řízením rizik a dlouhodobým růstem, mimo jiné včetně toho, aby případně stanovily omezení pro odměňování členů vedoucího orgánu instituce;
c)
členům vedoucího orgánu instituce se žádná pohyblivá složka odměny nevyplácí, pokud to není odůvodněné.
Článek 94
Pohyblivé složky odměny
1. Kromě zásad uvedených v čl. 92 odst. 2 a za podmínek shodných s podmínkami uvedenými ve zmíněném článku se na pohyblivé složky odměny použijí tyto zásady:
a)
je-li odměna vázána na výsledky, je celková částka odměny založena na kombinaci posouzení výsledků daného jednotlivce a obchodního útvaru a posouzení celkových výsledků instituce, přičemž při posuzování výsledků daného jednotlivce se přihlíží ke kritériím finančního i nefinančního charakteru;
b)
posuzování výsledků je zasazeno do víceletého rámce, aby se zajistilo, že proces posouzení bude založen na dlouhodobějších výsledcích a že skutečně vyplacené výkonnostní složky odměny budou rozloženy do období, v němž je zohledněn příslušný hospodářský cyklus úvěrové instituce a její obchodní rizika;
c)
celková výše pohyblivé složky odměny neomezuje schopnost instituce posilovat svůj kapitál;
d)
smluvně zaručená pohyblivá složka odměny neodpovídá řádnému řízení rizik ani zásadě odměny za výkon, a tudíž není zařazena do budoucích plánů odměňování;
e)
smluvně zaručená pohyblivá složka odměny je poskytována výjimečně a pouze v souvislosti s náborem nových zaměstnanců a za předpokladu, že instituce má zdravou a silnou kapitálovou základnu, a je omezena na první rok zaměstnání;
f)
pevná a pohyblivá složka celkové odměny jsou přiměřeně vyváženy a pevná složka tvoří dostatečně velkou část celkové odměny, aby umožňovala provádění plně flexibilního systému vyplácení pohyblivé složky odměny, včetně možnosti nevyplacení pohyblivé složky odměny;
g)
instituce stanoví vhodný poměr mezi pevnou a pohyblivou složkou celkové odměny, přičemž platí tyto zásady:
i)
proměnlivá složka nepřesahuje 100 % pevné složky celkové odměny každého jednotlivce. Členské státy mohou stanovit maximální procentní podíl na nižší úrovni.
ii)
Členské státy mohou akcionářům nebo vlastníkům či společníkům instituce umožnit schválení vyšší maximální úrovně poměru mezi pevnou a pohyblivou složkou odměny za předpokladu, že celková úroveň proměnlivé složky nepřesáhne 200 % pevné složky celkové odměny každého jednotlivce. Členské státy mohou stanovit maximální procentní podíl na nižší úrovni.
Vyšší poměr podle prvního pododstavce tohoto bodu se vždy schvaluje tímto postupem:
-
akcionáři či vlastníci nebo společníci instituce jednají na základě podrobného doporučení vypracovaného institucí, obsahujícího důvody pro požadované schválení a jeho rozsah, včetně uvedení počtu zaměstnanců, na než se bude vztahovat, jejich funkce, a očekávaný dopad na požadavek udržovat řádný kapitálový základ,
-
akcionáři či vlastníci nebo společníci instituce jednají alespoň 66 % většinou za předpokladu, že je zastoupeno minimálně 50 % akcií nebo rovnocenných vlastnických podílů, nebo v případě nesplnění této podmínky, jednají 75 % většinou zastoupených vlastnických podílů,
-
instituce uvědomí všechny akcionáře či vlastníky nebo společníky instituce o tom, že se bude žádat o souhlas podle prvního pododstavce tohoto bodu, a předem stanoví přiměřenou lhůtu.
-
instituce neprodleně uvědomí příslušný orgán o doporučení, které vydala svým akcionářům nebo vlastníkům či společníkům, i o navrhovaném vyšším maximálním poměru a příslušných důvodech a musí být schopna příslušnému orgánu prokázat, že navrhovaný vyšší poměr není v rozporu s povinnostmi instituce podle této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013, s ohledem zejména na kapitálové požadavky instituce,
-
instituce neprodleně uvědomí příslušný orgán o rozhodnutích přijatých jejími akcionáři nebo společníky, a to včetně veškerých vyšších maximálních poměrů podle prvního pododstavce tohoto bodu, které byly schváleny, a příslušné orgány využijí obdržené informace ke srovnání postupů institucí v tomto ohledu. Příslušné orgány poskytují tyto informace orgánu EBA, který je zveřejní na souhrnném základě pro domovský členský stát za použití jednotného formátu. EBA může vypracovat pokyny usnadňující provádění této odrážky a zajistit soulad shromážděných informací.
-
zaměstnanci, jichž se uvedená vyšší maximální úroveň pohyblivé složky odměny uvedené v tomto bodu přímo týká, nesmějí případně přímo ani nepřímo uplatňovat jakákoli hlasovací práva, která mohou mít coby akcionáři, vlastníci nebo společníci instituce;
iii)
Členské státy mohou institucím umožnit uplatnění diskontní sazby uvedené v druhém pododstavci tohoto bodu na maximálně 25 % celkové pohyblivé složky odměny za předpokladu, že je vyplacena prostřednictvím nástrojů, jež jsou odloženy na dobu nejméně pěti let. Členské státy mohou stanovit maximální procentní podíl na nižší úrovni.
EBA připraví a do 31. března 2014 zveřejní pokyny k použitelné pomyslné diskontní sazbě, přičemž zohlední veškeré příslušné faktory včetně míry inflace a rizika, jehož součástí je délka odkladu. V pokynech EBA k diskontní sazbě se zejména vezme v úvahu způsob, jak motivovat k využívání nástrojů odložených na dobu nejméně pěti let;
h)
platby spojené s předčasným ukončením smlouvy odrážejí výsledky dosažené v průběhu doby a jsou koncipovány tak, aby nebyly odměnou za selhání či porušení povinností;
i)
odměna, která souvisí s náhradou nebo vyplacením ze smlouvy v předchozím zaměstnání musí zajistit soulad s dlouhodobými zájmy instituce, včetně retence, odkladu, výkonu a ustanovení o zpětném získání;
j)
měření výsledků používané jako základ pro výpočet pohyblivých složek odměny nebo celkových pohyblivých složek odměny zahrnuje úpravu o všechny druhy současných a budoucích rizik a zohledňuje náklady kapitálu a potřebnou likviditu;
k)
stanovení pohyblivých složek odměny v rámci instituce také zohlední všechny druhy stávajících a budoucích rizik;
l)
významná část, avšak v každém případě alespoň 50 % každé pohyblivé složky odměny se skládá z vyváženého poměru mezi:
i)
akciemi nebo rovnocennými vlastnickými podíly v závislosti na právní struktuře dotyčné instituce nebo nástroji spojenými s akciemi či rovnocennými nepeněžními nástroji v případě nekotované instituce, a
ii)
je-li to možné jinými nástroji ve smyslu článku 52 nebo článku 63 nařízení (EU) č. 575/2013 nebo jinými nástroji, které lze plně přeměnit na nástroje kmenového kapitálu tier 1 nebo odepsat, tak aby v každém případě odpovídajícím způsobem odrážely dlouhodobou úvěrovou kvalitu instituce a byly odpovídajícím způsobem využity pro účely pohyblivé složky odměny.
Nástroje uvedené v tomto bodě podléhají vhodné politice zadržování, jejímž účelem je přizpůsobit pobídky dlouhodobějším zájmům instituce. Členské státy nebo jejich příslušné orgány mohou omezit druhy a rysy těchto nástrojů či případně některé nástroje zakázat. Tento bod se uplatní jak na tu část pohyblivé složky odměny, jež byla v souladu s písmenem m) odložena, tak na tu část pohyblivé složky odměny, která odložena nebyla;
m)
výplata podstatné části, avšak v každém případě alespoň 40 % pohyblivé složky odměny, se odkládá na dobu, která není kratší než tři až pět let a která náležitým způsobem odpovídá povaze činnosti, rizikům s ním spojeným a činnostem vykonávaným dotyčným zaměstnancem.
Odměna, která má být vyplacena v souladu s podmínkami odkladu splatnosti, se nepřiznává rychleji, než by tomu bylo na poměrném základě. V případě pohyblivé složky odměny představující zvlášť vysokou částku se odkládá výplata alespoň 60 % této částky. Délka této doby odkladu odpovídá hospodářskému cyklu, povaze činnosti, rizikům s ní spojeným a činnostem vykonávaným dotyčným zaměstnancem;
n)
pohyblivá složka odměny, včetně části s odloženou splatností, se vyplácí či převádí pouze v případě, že je tento krok udržitelný na základě finanční situace instituce jako celku a odůvodněný výsledky instituce, obchodního útvaru a dotyčného jednotlivce.
Aniž jsou dotčeny obecné zásady vnitrostátního smluvního a pracovního práva, celková pohyblivá složka odměny je obvykle podstatně snížena, pokud jsou finanční výsledky instituce slabé či záporné, což se uplatní jak na stávající odměny, tak i na snižování již dříve vydělaných částek, a to i prostřednictvím systému malusů či zpětného vymáhání částek;
Až 100 % celkové pohyblivé složky odměny podléhá systému malusů či zpětného vymáhání částek. Konkrétní kritéria pro použití systému malusů či zpětného vymáhání částek stanoví instituce. Tato kritéria se vztahují zejména na situace, kdy zaměstnanec:
i)
se účastnil nebo nesl odpovědnost za jednání, které vedlo k významným ztrátám pro instituci;
ii)
nesplnil odpovídající normy způsobilosti a korektnosti.
o)
penzijní politika je v souladu se strategií podnikání, cíli, hodnotami a dlouhodobými zájmy instituce.
Pokud zaměstnanec instituci opustí před odchodem do důchodu, instituce zadrží zvláštní penzijní výhody po dobu pěti let v podobě nástrojů uvedených v písmeni l). Pokud některý zaměstnanec odejde do důchodu, zvláštní penzijní výhody by tomuto zaměstnanci měly být vyplaceny v podobě nástrojů uvedených v písmeni l) a měly by být zadržovány po dobu pěti let;
p)
zaměstnanci se musí zavázat, že nebudou používat osobní zajišťovací strategie či pojištění spojené s odměnou či odpovědností, jimiž by mohli ohrozit důsledky provázání s riziky, které bylo zakotveno v systémech jejich odměňování;
q)
pohyblivá složka odměny není vyplácena s využitím nástrojů či metod, jež umožňují nedodržet tuto směrnici nebo nařízení (EU) č. 575/2013.
2. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem, pokud jde o stanovení kategorií nástrojů, které splňují podmínky stanovené v odst. 1 písm. l) bodu ii) a pokud jde o kvalitativní a vhodná kvantitativní kritéria k určení kategorií zaměstnanců, jejichž pracovní činnosti mají podstatný vliv na rizikový profil institucí, jak je uvedeno v čl. 92 odst. 2.
EBA předloží Komisi tyto návrhy regulačních technických norem do 31. března 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 95
Výbor pro odměňování
1. Příslušné orgány zajistí, aby instituce, které jsou významné, pokud jde o jejich velikost, vnitřní organizaci a povahu, rozsah a složitost jejich činnosti, zřídily výbor pro odměňování. Výbor pro odměňování je složen tak, aby mohl kompetentně a nezávisle posuzovat zásady a postupy odměňování a pobídky vytvořené pro řízení rizik, kapitálu a likvidity.
2. Příslušné orgány zajistí, aby výbor pro odměňování odpovídal za přípravu rozhodnutí týkajících se odměňování, včetně rozhodnutí, která mají důsledky pro riziko dotyčné instituce a její řízení rizik, a rozhodnutí, která mají být přijata vedoucím orgánem. Předseda a členové výboru pro odměňování jsou členy vedoucího orgánu, kteří v dané instituci nezastávají žádné výkonné funkce. Jestliže je vnitrostátními právními předpisy stanoveno, že ve vedoucím orgánu jsou zastoupeni zaměstnanci, členem výboru pro odměňování je jeden nebo více zástupců zaměstnanců. Při přípravě takových rozhodnutí zohlední výbor pro odměňování dlouhodobé zájmy akcionářů, investorů a dalších zúčastněných stran dané instituce a veřejný zájem.
Článek 96
Provozování internetových stránek o správě a řízení společnosti a odměnách
Instituce provozující internetové stránky na nich poskytují vysvětlení, jakým způsobem splňují požadavky uvedené v článcích 88 až 95.
Oddíl III
Proces dohledu a hodnocení
Článek 97
Proces dohledu a hodnocení
1. S ohledem na technická kritéria obsažená v článku 98 příslušné orgány přezkoumají systémy, strategie, postupy a mechanismy, které úvěrové instituce zavedly za účelem splnění požadavků stanovených touto směrnicí a nařízením (EU) č. 575/2013, a vyhodnotí:
a)
rizika, kterým instituce jsou nebo mohou být vystaveny;
b)
rizika, jež instituce představuje pro finanční systém s ohledem na zjišťování a měření systémového rizika podle článku 23 nařízení (EU) č. 1093/2010 nebo případně na doporučení ESRB; a
c)
rizika odhalená při zátěžovém testování s ohledem na povahu, rozsah a složitost činností instituce.
2. Rozsah přezkumu a hodnocení podle odstavce 1 pokrývá všechny požadavky této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013.
3. Příslušné orgány na základě přezkumu a hodnocení podle odstavce 1 určí, zda opatření, strategie, postupy a mechanismy zavedené institucemi a kapitál a likvidita, které tyto instituce drží, zajišťují řádné řízení a pokrytí těchto rizik.
4. Příslušné orgány stanoví frekvenci a intenzitu přezkumů a hodnocení podle odstavce 1 s ohledem na velikost, systémovou důležitost, povahu, rozsah a složitost činností dotyčné instituce a zohlední přitom zásadu proporcionality. Přezkum a hodnocení se aktualizuje nejméně jednou ročně u institucí, na které se vztahují programy dohledových šetření podle čl. 99 odst. 2.
5. Členské státy zajistí, aby kdykoli z přezkumu vyplyne, že některá instituce může představovat systémové riziko v souladu s článkem 23 nařízení (EU) č. 1093/2010, příslušné orgány po získání výsledků přezkumu bez odkladu informovaly orgán EBA.
Článek 98
Technická kritéria pro dohled a hodnocení
1. Kromě úvěrových, tržních a operačních rizik musí přezkum a hodnocení prováděné příslušnými orgány podle článku 97 zahrnovat alespoň:
a)
výsledky zátěžového testování prováděného institucemi podle článku 177 nařízení (EU) č. 575/2013 při použití přístupu založeného na interním ratingu;
b)
expozici vůči riziku koncentrace a jeho řízení ze strany institucí, včetně jejich dodržování požadavků stanovených v části čtvrté nařízení (EU) č. 575/2013 a v článku 81 této směrnice;
c)
důkladnost, vhodnost a způsob použití zásad a postupů zavedených institucemi pro řízení zbytkového rizika spojeného s používáním uznaných technik snižování úvěrového rizika;
d)
míru, do níž je kapitál držený institucí vůči aktivům, které sekuritizovala, odpovídající vzhledem k ekonomické podstatě dané transakce, včetně dosaženého stupně převodu rizika;
e)
expozici institucí vůči riziku likvidity, měření a řízení rizika likvidity institucemi, včetně vypracování analýz alternativního scénáře, řízení faktorů snižujících riziko (zejména úrovně, skladby a kvality likviditních rezerv) a efektivních pohotovostních plánů;
f)
působení vlivů rozložení rizika a způsob, jakým jsou tyto vlivy začleněny do systému měření rizika;
g)
výsledky zátěžových testů prováděné institucemi pomocí interního modelu pro výpočet kapitálových požadavků z hlediska tržního rizika podle části třetí hlavy IV kapitoly 5 nařízení (EU) č. 575/2013;
h)
zeměpisnou oblast expozic instituce;
i)
model podnikání instituce.
j)
posuzování systémového rizika podle kritérií uvedených v článku 97.
2. Pro účely odst. 1 písm. e) příslušné orgány pravidelně provádějí komplexní posouzení celkového řízení rizika likvidity institucemi a podporují vypracování řádných vnitřních metodik. Při provádění těchto přezkumů příslušné orgány berou v úvahu úlohu institucí na finančních trzích. Příslušné orgány v jednom členském státě rovněž řádně zohlední možný dopad svých rozhodnutí na stabilitu finančního systému ve všech ostatních dotčených členských státech.
3. Příslušné orgány musí sledovat, zda instituce poskytla skrytou podporu sekuritizaci. Jestliže se zjistí, že instituce poskytla skrytou podporu více než v jednom případě, musí příslušný orgán učinit nezbytná opatření odrážející zvýšené očekávání, že instituce v budoucnu poskytne podporu své sekuritizaci, takže nedosáhne významného převodu rizika.
4. Pro účely čl. 97 odst. 3 této směrnice příslušné orgány zváží, zda úpravy ocenění přijaté pro pozice nebo portfolia v obchodním portfoliu podle článku 105 nařízení (EU) č. 575/2013 umožní instituci prodat nebo krátkodobě zajistit své pozice, aniž by došlo za běžných tržních podmínek k významné ztrátě.
5. Do přezkumu a hodnocení prováděného příslušnými orgány se zahrne expozice institucí vůči úrokovému riziku vyplývajícímu z investičního portfolia. Opatření se přijmou alespoň u institucí, jejichž ekonomická hodnota poklesne o více než 20 % jejich kapitálu v důsledku náhlé a neočekávané změny úrokových sazeb o 200 bazických bodů, nebo v důsledku takové změny, jak je definována v pokynech orgánu EBA.
6. Přezkum a hodnocení prováděné příslušnými orgány zahrnuje expozici institucí vůči riziku nadměrné páky, o němž svědčí ukazatele nadměrné páky, včetně pákového poměru stanoveného v souladu s článkem 429 nařízení (EU) č. 575/2013. Při určení přiměřenosti pákového poměru institucí a systémů, strategií, postupů a mechanismů, které instituce zavedly pro řízení rizika nadměrné páky, příslušné orgány vezmou v úvahu model podnikání těchto institucí.
7. Přezkum a hodnocení prováděné příslušnými orgány zahrnuje systémy správy a řízení institucí, jejich podnikovou kulturu a schopnost členů vedoucího orgánu vykonávat jejich povinnosti. Při výkonu přezkumu a hodnocení musí mít příslušné orgány alespoň přístup k programům jednání vedoucího orgánu a jeho výborů a k souvisejícím podkladovým dokumentům a výsledkům interního a externího hodnocení činnosti vedoucího orgánu.
Článek 99
Program dohledových šetření
1. Příslušné orgány přijmou nejméně jednou ročně program dohledových šetření pro instituce, nad nimiž vykonávají dohled. Tento program přihlíží k procesu dohledu a hodnocení podle článku 97. Obsahuje tyto informace:
a)
uvedení toho, jak příslušné orgány hodlají plnit své úkoly a rozdělovat své zdroje;
b)
určení institucí, které mají být předmětem zvýšeného dohledu, a opatření přijatá pro tento dohled podle odstavce 3;
c)
plán kontrol v objektu používaném institucí, včetně jejích poboček a dceřiných podniků usazených v jiných členských státech, v souladu s články 52, 119 a 122.
2. Programy dohledových šetření zahrnují tyto instituce:
a)
instituce, u nichž výsledky zátěžových testů uvedených v čl. 98 odst. 1 písm. a) a g) a v článku 100 nebo výsledek procesu dohledu a hodnocení podle článku 97 naznačují výrazná rizika pro jejich průběžné finanční zdraví nebo porušení vnitrostátních předpisů, kterými se provádí tato směrnice, a nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
instituce, které představují systémové riziko pro finanční systém;
c)
jakoukoliv jinou instituci, u níž příslušné orgány považují uvedenou kontrolu za nezbytnou.
3. Pokud je to považováno za vhodné podle článku 97, přijmou se v případě potřeby především tato opatření:
a)
zvýšení počtu nebo frekvence kontrol dané instituce na místě;
b)
stálá přítomnost příslušného orgánu v dané instituci;
c)
podávání dalších nebo častějších zpráv ze strany instituce;
d)
další nebo častější přezkum provozních, strategických nebo plánů podnikání instituce;
e)
tematické kontroly pro sledování konkrétních rizik, která se pravděpodobně projeví.
4. Přijetí programu dohledových šetření příslušným orgánem domovského členského státu nebrání příslušným orgánům hostitelského členského státu provádět v jednotlivých případech šetření na místě a kontroly zaměřené na činnosti, které provádějí pobočky institucí na jejich území podle čl. 52 odst. 3.
Článek 100
Zátěžové testování v rámci dohledu
1. Příslušné orgány provádějí v případě potřeby, avšak alespoň jednou ročně, zátěžové testy u institucí, u nichž vykonávají dohled, které napomáhají procesu dohledu a hodnocení podle článku 97.
2. EBA vydá v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 obecné pokyny pro zajištění toho, aby příslušné orgány používaly společné metodiky při provádění ročních zátěžových testů v rámci dohledu.
Článek 101
Průběžný přezkum svolení používat interní přístupy
1. Příslušné orgány pravidelně, nejméně jednou za 3 roky, přezkoumávají, jak instituce dodržují požadavky týkající se přístupů, jejichž použití pro výpočet kapitálových požadavků v souladu s částí třetí nařízení (EU) č. 575/2013 vyžaduje předchozí svolení příslušných orgánů. Zejména se zaměřují na změny v podnikatelské činnosti dané instituce a na provádění těchto přístupů u nových produktů. Jestliže jsou u některého z interních přístupů instituce zjištěny významné změny v zachycování rizika, příslušné orgány zajistí nápravu těchto přístupů nebo přijmout vhodné kroky ke zmírnění jejich dopadů, např. požadovat vyšší multiplikační faktory nebo navýšení kapitálu či přijmout jiná vhodná a účinná opatření.
2. Příslušné orgány zejména přezkoumávají a hodnotí, zda daná instituce používá u těchto přístupů dobře zpracované a aktualizované metody a postupy.
3. Jestliže u interního modelu tržního rizika naznačuje velký počet překročení uvedených v článku 366 nařízení (EU) č. 575/2013, že model není nebo přestal být dostatečně přesný, zruší příslušné orgány svolení používat interní model nebo uloží vhodná opatření k zajištění jeho okamžitého zlepšení.
4. Jestliže instituce získala svolení používat přístup, který vyžaduje svolení příslušných orgánů před jeho použitím pro výpočet kapitálových požadavků v souladu s částí třetí nařízení (EU) č. 575/2013, ale přestala splňovat požadavky pro použití tohoto přístupu, příslušné orgány požádají instituci, aby jim buď uspokojivě prokázala, že dopad neplnění uvedených požadavků je při použití podle nařízení (EU) č. 575/2013 nevýznamný, nebo aby předložila plán na včasné obnovení souladu s uvedenými požadavky a stanovila lhůtu pro jeho provedení. Příslušné orgány vyžadují úpravy plánu, je-li nepravděpodobné, že bude dosaženo plného souladu, nebo je-li stanovená lhůta nevhodná. Pokud není pravděpodobné, že daná instituce bude schopna obnovit soulad v rámci příslušného termínu, a případně pokud uspokojivě neprokázala, že dopad neplnění je nevýznamný, svolení používat přístup se zruší nebo omezí na oblasti, které splňují uvedené požadavky nebo u nichž lze dosáhnout souladu v rámci příslušného termínu.
5. Na podporu konzistentní spolehlivosti interních přístupů v Evropské unii analyzuje EBA interní přístupy u různých institucí, včetně konzistentnosti provádění definice selhání a způsobu, jakým tyto instituce řeší podobná rizika nebo expozice.
EBA vypracuje v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 obecné pokyny, v nichž se stanoví měřítka na základě uvedené analýzy.
Příslušné orgány zohlední tuto analýzu a tato měřítka při přezkumu svých svolení udělovaných institucím používat interní přístupy.
Oddíl IV
Opatření a pravomoci v oblasti dohledu
Článek 102
Opatření v oblasti dohledu
1. Příslušné orgány vyžadují, aby instituce přijala včasná nezbytná opatření k nápravě problémů za těchto okolností:
a)
instituce neplní požadavky této směrnice nebo nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
příslušné orgány mají důkazy o tom, že instituce pravděpodobně během následujících 12 měsíců poruší požadavky této směrnice nebo nařízení (EU) č. 575/2013.
2. Pro účely odstavce 1 zahrnují pravomoci příslušných orgánů pravomoci uvedené v článku 104.
Článek 103
Použití opatření v oblasti dohledu u institucí s podobnými profily rizika
1. Jestliže příslušné orgány v souladu s článkem 97 určí, že instituce s podobnými profily rizika, jako jsou podobné modely podnikání nebo podobná zeměpisná oblast expozic, jsou nebo by mohly být vystaveny podobnému riziku nebo představovat podobné riziko pro finanční systém, mohou u těchto institucí použít proces dohledu a hodnocení podle článku 97 podobným nebo stejným způsobem. Členské státy proto zajistí, aby příslušné orgány měly nezbytné pravomoci ukládat podobným nebo stejným způsobem těmto institucím požadavky podle této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013, včetně zejména výkonu pravomocí dohledu podle článků 104, 105 a 106.
Druhy institucí uvedené v prvním pododstavci mohou být vymezeny zejména podle kritérií, na něž odkazuje čl. 98 odst. 1 písm. j).
2. Příslušné orgány uvědomí orgán EBA o případech, kdy použijí odstavec 1. EBA sleduje postupy dohledu a vydává obecné pokyny, v nichž upřesňuje způsob hodnocení podobných rizik a jak je možné zajistit důsledné uplatňování ustanovení odstavce 1 v celé Unii. Tyto obecné pokyny se přijímají v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 104
Pravomoci dohledu
1. Pro účely článku 97, čl. 98 odst. 4, čl. 101 odst. 4 a článků 102 a 103 a uplatňování nařízení (EU) č. 575/2013 mají příslušné orgány alespoň tyto pravomoci:
a)
požadovat, aby instituce držely kapitál převyšující požadavky v kapitole 4 této hlavy a v nařízení (EU) č. 575/2013 v souvislosti s prvky rizik a riziky, na něž se nevztahuje článek 1 uvedeného nařízení;
b)
požadovat posílení zavedených systémů, postupů, mechanismů a prováděných strategií v souladu s články 73 a 74;
c)
požadovat, aby instituce předložily plán na obnovení souladu s požadavky dohledu podle této směrnice a podle nařízení (EU) č. 575/2013 a stanovily lhůtu pro jeho provedení, včetně úprav tohoto plánu z hlediska rozsahu a lhůty;
d)
požadovat, aby instituce používaly specifický systém tvorby opravných položek a rezerv nebo zacházení s aktivy z hlediska kapitálových požadavků;
e)
zakázat nebo omezit obchody, operace nebo síť institucí nebo požadovat upuštění od činností, které znamenají nadměrné riziko pro zdraví instituce;
f)
požadovat snížení rizika obsaženého v činnostech, produktech a systémech institucí;
g)
požadovat, aby instituce omezily pohyblivou složku odměny stanovením její výše jako procentního podílu celkových čistých výnosů v případě, že je tato složka odměny neslučitelná s udržováním řádného kapitálového základu;
h)
požadovat, aby instituce využívaly čisté zisky k posílení svého kapitálu;
i)
omezit nebo zakázat, aby instituce rozdělovala výnosy nebo vyplácela úroky akcionářům, společníkům nebo držitelům nástrojů vedlejšího kapitálu tier 1, pokud tento zákaz nepředstavuje nesplnění závazků dané instituce;
j)
uložit dodatečné nebo častější podávání zpráv, včetně zpráv o kapitálové a likviditní pozici;
k)
uložit zvláštní požadavky na likviditu, včetně omezení týkajících se nesouladu splatností mezi aktivy a pasivy;
l)
požadovat poskytnutí doplňujících informací.
2. Dodatečné požadavky na kapitál uvedené v odst. 1 písm. a) uloží příslušné orgány alespoň pokud:
a)
instituce nesplňuje požadavky stanovené v článcích 73 a 74 této směrnice nebo v článku 393 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
na rizika nebo prvky rizik se nevztahují požadavky na kapitál stanovené v kapitole 4 této hlavy nebo v nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
je nepravděpodobné, že by použití jiných správních opatření vedlo k dostatečnému zlepšení systémů, postupů, mechanismů a strategií ve vhodném časovém horizontu;
d)
přezkum podle čl. 98 odst. 4 nebo čl. 101 odst. 4 odhalí, že neplnění požadavků ohledně používání odpovídajícího přístupu bude mít pravděpodobně za následek nedostatečné kapitálové požadavky;
e)
je pravděpodobné, že rizika budou navzdory dodržení platných požadavků podle této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013 podceněna; nebo
f)
instituce oznámí příslušnému orgánu v souladu s čl. 377 odst. 5 nařízení (EU) č. 575/2013, že výsledky zátěžových testů uvedené v daném článku významně překračují její kapitálový požadavek na portfolio obchodování s korelací.
3. Pro účely určení přiměřené úrovně kapitálu na základě přezkumu a hodnocení provedených v souladu s oddílem III příslušné orgány posoudí, zda je pro zachycení rizik, jimž instituce je či může být vystavena, nutné uložit dodatečný požadavek na kapitál přesahující kapitálový požadavek, s přihlédnutím:
a)
ke kvantitativním a kvalitativním aspektům postupu hodnocení instituce uvedeného v článku 73;
b)
k systémům, postupům a mechanismům instituce uvedeným v článku 74;
c)
k výsledku přezkumu a hodnocení provedených v souladu s články 97 nebo 101;
d)
k hodnocení systémového rizika.
Článek 105
Zvláštní požadavky na likviditu
Pro účely určení přiměřené úrovně požadavků na likviditu na základě přezkumu a hodnocení provedených v souladu s oddílem III příslušné orgány posoudí, zda je pro zachycení rizik likvidity, jimž instituce je či může být vystavena, nutné uložit zvláštní požadavek na likviditu, s přihlédnutím:
a)
ke konkrétnímu modelu podnikání instituce;
b)
k systémům, postupům a mechanismům instituce uvedeným v oddíle II, a zejména v článku 86;
c)
k výsledku přezkumu a hodnocení provedených v souladu s článkem 97.
d)
k systémovému riziku likvidity, které ohrožuje integritu finančních trhů dotčeného členského státu.
Aniž jsou dotčena ustanovení článku 67 příslušné orgány by měly zvážit zejména potřebu uplatnit správní sankce nebo jiná správní opatření, a to včetněobezřetnostních poplatků, jejichž výše by měla obecně souviset s rozdílností mezi likviditní pozicí instituce a jakýmikoli požadavky v oblasti likvidity a stabilního financování stanovenými na vnitrostátní úrovni nebo úrovni Unie.
Článek 106
Zvláštní požadavky na zveřejňování informací
1. Členské státy zmocní příslušné orgány, aby mohly vyžadovat od institucí:
a)
zveřejňování informací uvedených v části osmé nařízení (EU) č. 575/2013 častěji než jednou ročně a stanovit termíny zveřejňování;
b)
využívání ke zveřejnění jiná místa a nosiče než účetní závěrku.
2. Členské státy zmocní příslušné orgány, aby vyžadovaly od mateřských podniků každoroční zveřejňování úplných informací nebo odpovídajících odkazů na ně, popisu jejich právní struktury, řízení a správy a organizační struktury dané skupiny institucí v souladu s čl. 14 odst. 3, čl. 74 odst. 1 a čl. 109 odst. 2.
Článek 107
Důslednost kontrol v rámci dohledu, hodnocení a opatření v oblasti dohledu
1. Příslušné orgány informují orgán EBA o:
a)
fungování procesu dohledu a hodnocení uvedeného v článku 97;
b)
metodice použité jako základ rozhodnutí uvedených v článcích 98, 100, 101, 102, 104 a 105 o procesech uvedených v písm. a).
EBA posoudí informace poskytnuté příslušnými orgány pro účely dosažení důslednosti v procesu kontrol v rámci dohledu a hodnocení. Může si od příslušných orgánů vyžádat doplňující informace, aby v souladu s článkem 35 nařízení (EU) č. 1093/2010 přiměřeně dokončila toto hodnocení.
2. EBA každoročně podává Evropskému parlamentu a Radě zprávu o míře sjednocení uplatňování této kapitoly mezi členskými státy.
S cílem zvýšit míru jednotného uplatňování provádí EBA srovnávací hodnocení v souladu s článkem 30 nařízení (EU) č. 1093/2010.
3. EBA vydá v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010 obecné pokyny určené příslušným orgánům, aby způsobem, který odpovídá velikosti, struktuře a vnitřní organizaci institucí a povaze, rozsahu a složitosti jejích činností dále upřesnily společné postupy a metodiky procesu dohledu a hodnocení podle odstavce 1 tohoto článku a článku 97 a společné postupy a metodiky hodnocení týkající se hodnocení organizace a řízení rizik podle článků 76 až 87, a zejména v souvislosti s rizikem koncentrace podle článku 81.
Oddíl V
Úroveň použití
Článek 108
Interní postup pro hodnocení kapitálové přiměřenosti
1. Příslušné orgány vyžadují, aby každá instituce, která není ani dceřiným podnikem v členském státě, v němž je povolena a kde je nad ní vykonáván dohled, ani mateřským podnikem, a každá instituce, která není zahrnuta do konsolidace podle článku 19 nařízení (EU) č. 575/2013, plnila povinnosti stanovené v článku 73 této směrnice na individuálním základě.
Příslušné orgány mohou upustit od požadavků stanovených v článku 73 této směrnice, pokud jde o úvěrovou instituci podle článku 10 nařízení (EU) č. 575/2013.
V případě, že příslušné orgány upustí od použití kapitálových požadavků na konsolidovaném základě stanovených v článku 15 nařízení (EU) č. 575/2013, použijí se na individuálním základě požadavky článku 73 této směrnice.
2. Příslušné orgány vyžadují, aby mateřské instituce v členském státě v rozsahu a způsobem, jež stanovuje část první hlava II kapitola 2 oddíly 2 a 3 nařízení (EU) č. 575/2013, splňovaly povinnosti stanovené v článku 73 této směrnice na konsolidovaném základě.
3. Příslušné orgány vyžadují, aby instituce kontrolované mateřskou finanční holdingovou společností nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v členském státě v rozsahu a způsobem, jež stanovuje část první hlava II kapitola 2 oddíly 2 a 3 nařízení (EU) č. 575/2013, plnily povinnosti stanovené v článku 73 této směrnice na základě konsolidované situace dané finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti.
V případě, že mateřská finanční holdingová společnost nebo mateřská smíšená finanční holdingová společnost v členském státě kontroluje více než jednu instituci, použije se první pododstavec pouze na instituci, na niž se vztahuje dohled na konsolidovaném základě podle článku 111.
4. Příslušné orgány vyžadují, aby dceřiné instituce uplatňovaly požadavky stanovené v článku 73 na subkonsolidovaném základě, jestliže tyto instituce nebo mateřský podnik v případě, že jím je finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost, mají ve třetí zemi dceřiný podnik ve formě instituce nebo finanční instituce nebo společnosti spravující aktiva ve smyslu čl. 2 bodu 5 směrnice 2002/87/ES nebo ve společnosti s takovou formou drží účast.
Článek 109
Systémy, postupy a mechanismy institucí
1. Příslušné orgány vyžadují, aby instituce plnily povinnosti stanovené v oddíle II této kapitoly na individuálním základě, pokud příslušné orgány nevyužijí výjimku stanovenou v článku 7 nařízení (EU) č. 575/2013.
2. Příslušné orgány vyžadují, aby mateřské a dceřiné podniky, na něž se vztahuje tato směrnice, plnily povinnosti stanovené v oddíle II této kapitoly na konsolidovaném nebo subkonsolidovaném základě, aby zajistily, že jejich systémy, postupy a mechanismy požadované v oddíle II této kapitoly jsou konzistentní a řádně integrované a že je možné získat veškeré údaje a informace, které mají význam pro účely dohledu. Zejména zajistí, aby mateřské a dceřiné podniky, na něž se vztahuje tato směrnice, zavedly takové systémy a postupy a mechanismy ve svých dceřiných podnicích, na něž se nevztahuje tato směrnice. Takové systémy a postupy a mechanismy jsou rovněž konzistentní a řádně integrované a uvedené dceřiné podniky rovněž mohou poskytovat veškeré údaje a informace, které mají význam pro účely dohledu.
3. Povinnosti vyplývající z oddílu II této kapitoly týkající se dceřiných podniků, na něž se nevztahuje tato směrnice, se nepoužijí, pokud mateřská instituce v EU nebo instituce kontrolované mateřskou finanční holdingovou společností v EU nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU mohou prokázat příslušným orgánům, že použití oddílu II je z hlediska zákonů třetí země, kde je dceřiný podnik usazen, protiprávní.
Článek 110
Přezkum a hodnocení a opatření v oblasti dohledu
1. Příslušné orgány použijí proces přezkumu a hodnocení uvedený v oddíle III této kapitoly a opatření v oblasti dohledu uvedená v oddíle IV této kapitoly v souladu s úrovní použití požadavků nařízení (EU) č. 575/2013 uvedenou v části první hlavě II uvedeného nařízení.
2. V případě, že příslušné orgány upustí od použití kapitálových požadavků na konsolidovaném základě stanovených v článku 15 nařízení (EU) č. 575/2013, použijí se požadavky článku 97 této směrnice na dohled nad investičními podniky na individuálním základě.
KAPITOLA 3
Dohled na konsolidovaném základě
Oddíl I
Zásady provádění dohledu na konsolidovaném základě
Článek 111
Určení orgánu vykonávajícího dohled na konsolidovaném základě
1. Je-li mateřský podnik mateřskou institucí v členském státě nebo mateřskou institucí v EU, vykonávají dohled na konsolidovaném základě příslušné orgány, které mu vydaly povolení.
2. Je-li mateřský podnik instituce mateřskou finanční holdingovou společností nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v členském státě nebo mateřskou finanční holdingovou společností v EU nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU, vykonávají dohled na konsolidovaném základě příslušné orgány, které vydaly povolení.
3. Je-li stejná mateřská finanční holdingová společnost v členském státě, stejná mateřská smíšená finanční holdingová společnost v členském státě, stejná mateřská finanční holdingová společnost v EU nebo stejná mateřská smíšená finanční holdingová společnost v EU mateřským podnikem institucí povolených ve dvou nebo více členských státech, vykonávají dohled na konsolidovaném základě orgány příslušné pro instituci povolenou v členském státě, v němž byla finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost založena.
Jsou-li mateřskými podniky institucí povolených ve dvou nebo více členských státech alespoň dvě finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti se skutečným sídlem v různých členských státech a v každém z těchto států existuje úvěrová instituce, vykonává dohled na konsolidovaném základě ten orgán, který je příslušný pro úvěrovou instituci s nejvyšší bilanční sumou.
4. Je-li mateřským podnikem alespoň dvou institucí povolených v Unii stejná finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost a ani jedna z daných institucí nebyla povolena v členském státě, v němž byla finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost zřízena, vykonává dohled na konsolidovaném základě ten příslušný orgán, který vydal povolení instituci s nejvyšší bilanční sumou, která se pro účely této směrnice považuje za instituci kontrolovanou mateřskou finanční holdingovou společností v EU nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společností v EU.
5. V konkrétních případech mohou příslušné orgány na základě vzájemné dohody upustit od kritérií uvedených v odstavcích 3 a 4, pokud by jejich použití bylo nevhodné s ohledem na dotyčné instituce a relativní význam jejich činností v různých státech, a mohou výkonem dohledu na konsolidovaném základě pověřit jiný příslušný orgán. V takových případech příslušné orgány ještě před přijetím rozhodnutí poskytnou mateřské instituci v EU, mateřské finanční holdingové společnosti v EU, mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU nebo instituci s nejvyšší bilanční sumou, podle toho, o který subjekt se jedná, možnost vyjádřit k uvedenému rozhodnutí své stanovisko.
6. Příslušné orgány oznámí Komisi a orgánu EBA veškeré dohody, na něž se vztahuje odstavec 5.
Článek 112
Koordinace činností dohledu orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě
1. Kromě povinností uložených touto směrnicí a nařízením (EU) č. 575/2013, plní orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě tyto úkoly:
a)
koordinuje shromažďování a šíření významných nebo zásadních informací v běžných i naléhavých situacích;
b)
plánuje a koordinuje činnosti dohledu v běžných situacích, a to i ve vztahu k činnostem uvedeným v hlavě VII kapitole 3, ve spolupráci se zúčastněnými příslušnými orgány;
c)
plánuje a koordinuje činnosti dohledu ve spolupráci se zúčastněnými příslušnými orgány a v případě potřeby s centrálními bankami ESCB při přípravě na naléhavé situace a během nich, včetně nepříznivého vývoje v institucích nebo na finančních trzích, a využívá pokud možno stávajících způsobů komunikace na podporu krizového řízení.
2. Pokud orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě neplní úkoly uvedené v odstavci 1 nebo pokud příslušné orgány v požadované míře nespolupracují s orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě při plnění úkolů uvedených v odstavci 1, může jakýkoliv z dotyčných příslušných orgánů postoupit záležitost orgánu EBA a požádat jej o pomoc podle článku 19 nařízení (EU) č. 1093/2010.
EBA může příslušným orgánům pomoci v případě sporu týkajícího se koordinace činností dohledu podle tohoto článku rovněž z vlastní iniciativy v souladu s čl. 19 odst. 1 druhým pododstavcem uvedeného nařízení.
3. Plánování a koordinace činností dohledu uvedené v odst. 1 písm. c) tohoto článku zahrnují výjimečná opatření uvedená v čl. 117 odst. 1 písm. d) a odst. 4 písm. b), přípravu společných hodnocení, provádění pohotovostních plánů a sdělení veřejnosti.
Článek 113
Společná rozhodnutí ohledně požadavků obezřetnosti pro jednotlivé instituce
1. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě a příslušné orgány odpovědné za dohled nad dceřinými podniky mateřské instituce v EU nebo mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU v členském státě učiní vše, co je v jejich silách, aby dosáhly společného rozhodnutí:
a)
o použití článků 73 a 97 pro stanovení přiměřenosti konsolidované úrovně kapitálu skupiny institucí s ohledem na její finanční situaci a profil rizika a požadovanou úroveň kapitálu pro použití čl. 104 odst. 1 písm. a) na všechny subjekty v rámci dané skupiny institucí a na konsolidovaném základě;
b)
o opatřeních k řešení významných záležitostí a závažných zjištění týkajících se dohledu nad likviditou včetně těch, které se týkají přiměřenosti organizace a řízení rizik, jak vyžaduje článek 86, a těch, které se týkají potřeby uložení požadavků na likviditu pro konkrétní instituce v souladu s článkem 105 této směrnice.
2. Společných rozhodnutí podle odstavce 1 bude dosaženo:
a)
pro účely odst. 1 písm. a) do čtyř měsíců poté, co orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě předloží ostatním dotčeným příslušným orgánům zprávu obsahující posouzení rizika skupiny institucí v souladu s články 73 a 97 a čl. 104 odst. 1 písm. a);
b)
pro účely odst. 1 písm. b) do jednoho měsíce poté, co orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě předloží zprávu obsahující posouzení profilu rizika likvidity skupiny institucí v souladu s články 86 a 105.
Společná rozhodnutí také náležitě zohlední posouzení rizik dceřiných podniků vypracované dotčenými příslušnými orgány v souladu s články 73 a 97.
Společná rozhodnutí mají podobu dokumentů obsahujících úplná odůvodnění, které mateřské instituci v EU poskytne orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě. V případě nesouhlasu konzultuje orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě na žádost kteréhokoliv jiného dotčeného příslušného orgánu orgán EBA. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě může konzultovat orgán EBA z vlastního podnětu.
3. V případě, že příslušné orgány nedosáhnou takového společného rozhodnutí v rámci lhůt uvedených v odstavci 2, rozhodne o použití článků 73, 86 a 97, čl. 104 odst. 1 písm. a) a článku 105 na konsolidovaném základě orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě po řádném zohlednění posouzení rizik dceřiných podniků provedeném příslušnými orgány. Pokud na konci lhůt uvedených v odstavci 2 kterýkoliv z dotčených příslušných orgánů předloží záležitost orgánu EBA v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010, orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě odloží své rozhodnutí a vyčká na rozhodnutí, které může EBA vydat podle čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení, a rozhodne v souladu s rozhodnutím orgánu EBA. Lhůty uvedené v odstavci 2 se považují za lhůty pro smírné urovnání sporu ve smyslu daného nařízení (EU) č. 1093/2010. EBA přijme své rozhodnutí do jednoho měsíce. Záležitost nelze orgánu EBA postoupit po skončení čtyřměsíčního období nebo případně období jednoho měsíce nebo po dosažení společného rozhodnutí.
Odpovídající příslušné orgány odpovědné za dohled nad dceřinými podniky mateřské úvěrové instituce v EU nebo mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU rozhodnou o použití článků 73, 86 a 97 a čl. 104 odst. 1 písm. a) a článku 105 na individuálním nebo subkonsolidovaném základě po náležitém zohlednění názorů a výhrad vyjádřených orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě. Pokud na konci kterékoliv ze lhůt uvedených v odstavci 2 kterýkoliv z dotčených příslušných orgánů postoupí záležitost orgánu EBA v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010, odloží příslušné orgány své rozhodnutí a vyčkají na rozhodnutí, které EBA přijme podle čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení, a rozhodnou v souladu s rozhodnutím orgánu EBA. Lhůty uvedené v odstavci 2 se považují za lhůty pro smírné urovnání sporu ve smyslu daného nařízení. EBA přijme své rozhodnutí do jednoho měsíce. Záležitost nelze orgánu EBA postoupit po skončení čtyřměsíčního období nebo případně období jednoho měsíce nebo po dosažení společného rozhodnutí.
Rozhodnutí mají podobu dokumentu obsahujícího plná odůvodnění a zohledňují posouzení rizik, názory a výhrady ostatních příslušných orgánů vyjádřené v obdobích uvedených v odstavci 2. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě doručí tento dokument všem dotčeným příslušným orgánům a mateřské instituci v EU.
Pokud byl konzultován EBA, všechny příslušné orgány jeho doporučení zváží a podají vysvětlení ohledně všech významných odchylek od tohoto doporučení.
4. Společná rozhodnutí podle odstavce 1 a rozhodnutí přijatá příslušnými orgány v případě, že neexistuje společné rozhodnutí podle odstavce 3, se považují za směrodatná a budou příslušnými orgány uplatňována v dotčených členských státech.
Společná rozhodnutí podle odstavce 1 a jakékoliv rozhodnutí přijaté v případě, že neexistuje společné rozhodnutí podle odstavce 3, se aktualizují každoročně nebo za výjimečných okolností v případě, že příslušný orgán odpovídající za dohled nad dceřinými podniky mateřské instituce v EU nebo mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU písemně podá plně odůvodněnou žádost orgánu vykonávajícímu dohled na konsolidovaném základě o aktualizaci rozhodnutí o použití čl. 104 odst. 1 písm. a) a článku 105. V tomto případě se aktualizace může provádět na dvoustranném základě, tj. může se na ní podílet orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě a příslušný orgán podávající žádost.
5. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro zajištění jednotných podmínek uplatňování postupu společného rozhodování uvedeného v tomto článku, pokud jde o použití článků 73, 86 a 97 a čl. 104 odst. 1 písm. a) a článku 105 s cílem usnadnit přijímání společných rozhodnutí.
EBA předloží Komisi návrhy prováděcích technických norem do 1. července 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 114
Požadavky na informace v naléhavých situacích
1. Nastane-li naléhavá situace, včetně situace uvedené v článku 18 nařízení (EU) č. 1093/2010 nebo situace nepříznivého vývoje na trzích, která by mohla ohrozit likviditu trhu a stabilitu finančního systému v jakémkoliv členském státě, v němž byly povoleny subjekty skupiny nebo v němž jsou usazeny významné pobočky uvedené v článku 51, orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě uvědomí, jakmile je to možné, s výhradou kapitoly 1 oddílu 2, případně článků 54 a 58 směrnice 2004/39/ES orgán EBA a orgány uvedené v čl. 58 odst. 4 a v článku 59 a sdělí veškeré informace nezbytné k plnění jejich úkolů. Uvedené povinnosti se vztahují na všechny příslušné orgány.
Jestliže centrální banka ESCB zjistí, že nastala situace popsaná v prvním pododstavci, uvědomí, jakmile je to možné, příslušné orgány uvedené v článku 112 a orgán EBA.
Je-li to možné, využívá příslušný orgán a orgán uvedený v čl. 58 odst. 4 stávající způsoby komunikace.
2. Jestliže orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě potřebuje informace, které již byly poskytnuty jinému příslušnému orgánu, neprodleně se na něj obrátí, aby se předešlo několikanásobnému podávání informací různým orgánům zapojeným do dohledu.
Článek 115
Dohody o koordinaci a spolupráci
1. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě a ostatní příslušné orgány uzavřou za účelem usnadnění a zavedení účinného dohledu písemnou dohodu o koordinaci a spolupráci.
V rámci těchto dohod lze orgánu vykonávajícímu dohled na konsolidovaném základě svěřit další úkoly a upřesnit postupy pro rozhodování a spolupráci s ostatními příslušnými orgány.
2. Orgány příslušné k vydání povolení dceřinému podniku mateřského podniku, který je institucí, mohou dvoustrannou dohodou, v souladu s článkem 28 nařízení (EU) č. 1093/2010, přenést svou pravomoc dohledu na příslušné orgány, které vydaly povolení mateřskému podniku a vykonávají nad ním dohled, aby na sebe převzaly odpovědnost za dohled nad dceřiným podnikem v souladu s touto směrnicí. O existenci a obsahu takových dohod se uvědomí orgán EBA. EBA předá tyto informace příslušným orgánům ostatních členských států a Evropskému bankovnímu výboru.
Článek 116
Kolegia orgánů dohledu
1. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě zřizuje kolegia orgánů dohledu s cílem usnadnit provádění úkolů uvedených v článcích 112 a 113 a čl. 114 odst. 1 a v souladu s požadavky důvěrnosti podle odstavce 2 tohoto článku a s právem Unie případně zajišťuje vhodnou koordinaci a spolupráci s orgány dohledu třetích zemí.
EBA přispívá k podpoře a sledování účinného, efektivního a systematického fungování kolegií orgánů dohledu uvedených v tomto článku, v souladu s článkem 21 nařízení (EU) č. 1093/2010. Za tímto účelem se EBA účastní těchto činností způsobem, jaký považuje za vhodný, a je v tomto ohledu považován za příslušný orgán.
Kolegia orgánů dohledu poskytnou orgánu vykonávajícímu dohled na konsolidovaném základě, orgánu EBA a ostatním dotčeným příslušným orgánům rámec pro provedení těchto úkolů:
a)
výměnu informací mezi nimi a orgánem EBA v souladu s článkem 21 nařízení (EU) č. 1093/2010;
b)
dohodu o dobrovolném svěření úkolů a případném dobrovolném delegování odpovědností;
c)
stanovení programů dohledových šetření uvedených v článku 99, založených na hodnocení rizika skupiny v souladu s článkem 97;
d)
zvýšení účinnosti dohledu vyloučením nadbytečných duplicit požadavků dohledu, také ve vztahu k požadavkům na informace podle článku 114 a čl. 117 odst. 3;
e)
důsledného uplatňování obezřetnostních požadavků podle této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013 na všechny subjekty v rámci skupiny institucí, aniž jsou dotčeny možnosti a diskreční pravomoci, jež stanoví právo Unie;
f)
použití čl. 112 odst. 1 písm. c) s ohledem na činnost ostatních fór případně zřízených v této oblasti.
2. Příslušné orgány zúčastněné v kolegiích orgánů dohledu a EBA mezi sebou úzce spolupracují. Požadavky důvěrnosti podle kapitoly 1 oddílu II této směrnice a článků 54 a 58 směrnice 2004/39/ES nebrání příslušným orgánům ve výměně informací důvěrné povahy v rámci kolegií orgánů dohledu. Zřízením a činností kolegií orgánů dohledu nejsou dotčena práva a povinnosti příslušných orgánů podle této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013.
3. Zřízení a činnost kolegií vychází z písemných dohod uvedených v článku 115 určených orgánem vykonávajícím dohled na konsolidovaném základě po konzultaci s dotčenými příslušnými orgány.
4. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem k upřesnění obecných podmínek pro činnost kolegií orgánů dohledu.
EBA předloží tyto návrhy regulačních technických norem Komisi do 31. prosince 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
5. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem ke stanovení běžného fungování kolegií orgánů dohledu.
EBA předloží tyto návrhy prováděcích technických norem do 31. prosince 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
6. Kolegií orgánů dohledu se mohou účastnit příslušné orgány odpovědné za dohled nad dceřinými podniky mateřské instituce v EU nebo mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU a příslušné orgány hostitelského členského státu, ve kterém jsou usazeny významné pobočky uvedené v článku 51, případně centrální banky ESCB, a případně orgány dohledu třetích zemí, a to s výhradou požadavků důvěrnosti, které jsou podle názoru všech příslušných orgánů rovnocenné požadavkům podle kapitoly 1 oddílu II této směrnice, případně článků 54 a 58 směrnice 2004/39/ES.
7. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě předsedá schůzím daného kolegia a rozhoduje o tom, které příslušné orgány se zúčastní schůze nebo činnosti kolegia. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě předem podává všem členům kolegia úplné informace o organizaci takových schůzí, o hlavních otázkách, jež mají být projednány, a o zvažovaných činnostech. Orgán provádějící dohled na konsolidovaném základě rovněž plně a včas informuje všechny členy kolegia o činnostech přijatých na uvedených schůzích nebo o provedených opatřeních.
8. Rozhodnutí orgánu provádějícího dohled na konsolidovaném základě bere ohled na významnost činnosti dohledu, která má být plánována nebo koordinována pro uvedené orgány, zejména na její potenciální dopad na stabilitu finančního systému dotčených členských států podle článku 7 a na povinnosti podle čl. 51 odst. 2.
9. S výhradou požadavků důvěrnosti podle kapitoly 1 oddílu II této směrnice, případně článků 54 a 58 směrnice 2004/39/ES informuje orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě orgán EBA o činnostech kolegia orgánů dohledu, a to i v průběhu naléhavých situací, a sdělí orgánu EBA veškeré informace, které mají zvláštní význam pro účely sbližování dohledu.
V případě sporu mezi příslušnými orgány ohledně fungování kolegií orgánů dohledu může kterýkoli z dotčených příslušných orgánů postoupit záležitost orgánu EBA a požádat jej o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010.
EBA může příslušným orgánům pomoci v případě sporu týkajícího se fungování kolegií orgánů dohledu podle tohoto článku rovněž z vlastní iniciativy v souladu s čl. 19 odst. 1 druhým pododstavcem uvedeného nařízení.
Článek 117
Povinnosti spolupráce
1. Příslušné orgány úzce spolupracují. Poskytují si informace, které jsou zásadní nebo významné pro výkon úkolů dohledu, které jim byly uloženy touto směrnicí a nařízením (EU) č. 575/2013. Za tímto účelem příslušné orgány na požádání sdělí všechny významné informace a z vlastního podnětu sdělí všechny zásadní informace.
Příslušné orgány pro účely této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013 spolupracují s orgánem EBA v souladu s nařízením (EU) č. 1093/2010.
Příslušné orgány poskytnou orgánu EBA veškeré informace nezbytné k tomu, aby mohl tento orgán plnit své povinnosti podle této směrnice, nařízení (EU) č. 575/2013 a podle nařízení (EU) č. 1093/2010, v souladu s článkem 35 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Informace podle prvního pododstavce se považují za zásadní, jestliže mohou podstatně ovlivnit posouzení finančního zdraví instituce nebo finanční instituce v jiném členském státě.
Orgány vykonávající dohled na konsolidovaném základě nad mateřskými institucemi v EU a nad institucemi, které jsou ovládány mateřskými finančními holdingovými společnostmi v EU nebo mateřskými smíšenými finančními holdingovými společnostmi v EU, zejména předají příslušným orgánům jiných členských států, které vykonávají dohled nad dceřinými podniky těchto mateřských podniků, veškeré významné informace. Při určování rozsahu významných informací se přihlíží k významu daných dceřiných podniků ve finančním systému dotyčných členských států.
Zásadní informace uvedené v prvním pododstavci zahrnují zejména tyto položky:
a)
určení právní struktury a struktury správy a řízení včetně organizační struktury skupiny zahrnující všechny regulované subjekty, neregulované subjekty, neregulované dceřiné podniky, významné pobočky patřící do skupiny a mateřské podniky, v souladu s čl. 14 odst. 3, čl. 74 odst. 1 a čl. 109 odst. 2, a příslušné orgány regulovaných subjektů ve skupině;
b)
postupy získávání informací od institucí, které jsou součástí skupiny, a ověřování těchto informací;
c)
nepříznivý vývoj v institucích nebo v jiných subjektech skupiny, který by mohl instituce vážně ohrozit;
d)
významné sankce a výjimečná opatření, které příslušné orgány přijaly v souladu s touto směrnicí, včetně zvláštního požadavku na kapitál podle článku 104 a jakéhokoliv omezení využívání pokročilého přístupu k měření pro výpočet kapitálových požadavků podle čl. 312 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013.
2. Příslušné orgány mohou upozornit orgán EBA na kteroukoliv z následujících situací:
a)
kdy některý příslušný orgán nesdělil informace zásadního významu nebo
b)
kdy žádost o spolupráci, zejména o výměnu informací, byla zamítnuta nebo jí nebylo v přiměřené lhůtě vyhověno.
Aniž je dotčen článek 258 Smlouvy o fungování EU, může EBA postupovat v souladu s pravomocemi, které mu jsou svěřeny podle článku 19 nařízení (EU) č. 1093/2010.
EBA může příslušným orgánům pomoci při vytváření konzistentních postupů spolupráce rovněž z vlastní iniciativy v souladu s čl. 19 odst. 1 druhým pododstavcem uvedeného nařízení.
3. Orgány příslušné k dohledu nad institucemi kontrolovanými mateřskou institucí v EU se obrátí, je-li to možné, na orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě, jestliže potřebují informace o uplatňování přístupů a metodik stanovených touto směrnicí a nařízením (EU) č. 575/2013, které by orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě již mohl mít k dispozici.
4. Dříve než dotčené příslušné orgány přijmou rozhodnutí, které má význam pro úkoly dohledu jiných příslušných orgánů, vzájemně se konzultují ohledně následujících bodů:
a)
změn ve složení akcionářů nebo v organizační či řídící struktuře úvěrových institucí ve skupině, pro něž je nutný souhlas nebo povolení příslušných orgánů; a
b)
významných sankcí nebo výjimečných opatření přijatých příslušnými orgány, včetně zvláštních kapitálových požadavků podle článku 104 a jakéhokoliv omezení využívání pokročilého přístupu k měření pro výpočet kapitálových požadavků podle čl. 312 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013.
Pro účely písmene b) musí být orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě nad skupinou vždy konzultován.
Příslušný orgán se však může v naléhavých případech nebo v případech, kdy by konzultace s jinými příslušnými orgány mohla ohrozit účinnost rozhodnutí, rozhodnout, že od ní upustí. V takovém případě neprodleně poté, co tak rozhodne, vyrozumí ostatní příslušné orgány.
Článek 118
Ověření informací týkajících se subjektů v jiných členských státech
Přejí-li si příslušné orgány některého z členských států při uplatňování této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013 v konkrétních případech ověřit informace o instituci, finanční holdingové společnosti, smíšené finanční holdingové společnosti, finanční instituci, podniku pomocných služeb, holdingové společnosti se smíšenou činností, dceřiném podniku uvedeném v článku 125 nebo dceřiném podniku uvedeném v čl. 119 odst. 3, které se nacházejí v jiném členském státě, požádají příslušné orgány daného členského státu, aby toto ověření mohlo být provedeno. Orgány, které žádost obdrží, vyhoví v rámci své pravomoci žádosti tak, že toto ověření samy provedou nebo umožní orgánům, jež žádost podaly, aby ověření provedly samy, nebo umožní ověření auditorem nebo odborníkem. Příslušný orgán, který o to žádal, se na své přání může zúčastnit ověření, když ho neprovádí sám.
Oddíl II
Finanční holdingové společnosti, smíšené finanční holdingové společnosti a holdingové společnosti se smíšenou činností
Článek 119
Zahrnutí holdingových společností do konsolidovaného dohledu
1. Členské státy v případě potřeby přijmou jakákoliv opatření nezbytná k zahrnutí finančních holdingových společností a smíšených finančních holdingových společností do konsolidovaného dohledu.
2. Není-li dceřiný podnik, který je institucí, zahrnut do dohledu na konsolidovaném základě na základě některého z případů stanovených v článku 19 nařízení (EU) č. 575/2013 mohou příslušné orgány členského státu, v němž se nachází tento dceřiný podnik požádat mateřský podnik o informace, které jim mohou usnadnit dohled nad tímto dceřiným podnikem.
3. Členské státy umožní svým orgánům příslušným k dohledu na konsolidovaném základě, aby požádaly dceřiné podniky instituce, finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti, které nejsou zahrnuty do dohledu na konsolidovaném základě, o informace uvedené v článku 122. V takovém případě platí pro předávání a ověřování těchto informací postupy podle uvedeného článku.
Článek 120
Dohled nad smíšenými finančními holdingovými společnostmi
1. Pokud smíšená finanční holdingová společnost podléhá rovnocenným ustanovením podle této směrnice a podle směrnice 2002/87/ES, zejména z hlediska dohledu vycházejícího z rizik, může orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě po konzultaci s ostatními příslušnými orgány odpovědnými za dohled nad dceřinými podniky použít na tuto smíšenou finanční holdingovou společnost pouze směrnici 2002/87/ES.
2. Pokud smíšená finanční holdingová společnost podléhá rovnocenným ustanovením podle této směrnice a podle směrnice 2009/138/ES, zejména z hlediska dohledu vycházejícího z rizik, může orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě po dohodě s orgánem dohledu nad skupinou v pojišťovnictví použít na tuto smíšenou finanční holdingovou společnost pouze ustanovení směrnice týkající se nejvýznamnějšího finančního sektoru, jak je vymezeno v čl. 3 odst. 2 směrnice 2002/87/ES.
3. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě informuje orgány EBA a EIOPA o rozhodnutích přijatých podle odstavců 1 a 2.
4. EBA, EIOPA a ESMA vypracují prostřednictvím společného výboru uvedeného v článku 54 nařízení (EU) č. 1093/2010, (EU) č. 1094/2010 a (EU) č. 1095/2010 pokyny zaměřené na sbližování postupů v oblasti dohledu a do tří let od přijetí uvedených pokynů vypracují návrhy regulačních technických norem za stejným účelem.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010, (EU) č. 1094/2010 a (EU) č. 1095/2010.
Článek 121
Kvalifikace ředitelů
Členské státy požadují, aby členové vedoucího orgánu finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti měli pro výkon těchto funkcí dostatečně dobrou pověst a dostatečné znalosti, dovednosti a zkušenosti podle čl. 91 odst. 1, s přihlédnutím ke zvláštní úloze finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti.
Článek 122
Žádosti o informace a kontroly
1. Dokud nebudou koordinovány metody konsolidace, stanoví členské státy pro případy, kdy je mateřským podnikem jedné nebo více institucí holdingová společnost se smíšenou činností, že orgány příslušné k vydávání povolení a dohledu nad těmito institucemi požadují na těchto holdingových společnostech se smíšenou činností a jejich dceřiných podnicích přímo nebo prostřednictvím dceřiných podniků, které jsou institucemi, aby jim poskytly informace významné pro účely dohledu nad těmito dceřinými podniky.
2. Členské státy stanoví, že jejich příslušné orgány mohou provádět nebo nechat provádět externími inspektory kontroly na místě k ověření informací obdržených od holdingových společností se smíšenou činností a jejich dceřiných podniků. Je-li holdingová společnost se smíšenou činností nebo některý z jejích dceřiných podniků pojišťovnou, lze rovněž použít postupy podle článku 125. Nachází-li se holdingová společnost se smíšenou činností nebo některý z jejích dceřiných podniků v jiném členském státě než její dceřiný podnik, který je institucí, provede se ověření informací na místě postupem podle článku 118.
Článek 123
Dohled
1. Aniž je dotčena část čtvrtá nařízení (EU) č. 575/2013, zajistí členské státy, že v případě, kdy je mateřským podnikem jedné či více institucí holdingová společnost se smíšenou činností, vykonávají příslušné orgány pověřené dohledem nad těmito institucemi obecný dohled nad transakcemi mezi institucí a holdingovou společností se smíšenou činností a jejími dceřinými podniky.
2. Příslušné orgány požadují, aby instituce zavedly přiměřené postupy pro řízení rizik a mechanismy vnitřní kontroly, včetně řádných výkaznických a účetních postupů, aby vhodným způsobem identifikovaly, měřily, sledovaly a kontrolovaly transakce se svou mateřskou holdingovou společností se smíšenou činností a jejími dceřinými podniky. Příslušné orgány požadují, aby instituce hlásily každou významnou transakci s těmito subjekty, kromě transakcí uvedených v článku 394 nařízení (EU) č. 575/2013. Tyto postupy a významné transakce podléhají kontrole příslušných orgánů.
Článek 124
Výměna informací
1. Členské státy zajistí, aby neexistovaly žádné právní překážky znemožňující podnikům zahrnutým do dohledu na konsolidovaném základě, holdingovým společnostem se smíšenou činností a jejich dceřiným podnikům nebo dceřiným podnikům uvedeným v článku 119 odst. 3 vzájemnou výměnu informací významných pro účely dohledu v souladu s článkem 110 a kapitolou 3.
2. Nacházejí-li se mateřský podnik a kterýkoliv z jeho dceřiných podniků, jež jsou institucemi, v různých členských státech, předávají si příslušné orgány těchto členských států veškeré významné informace k umožnění nebo usnadnění dohledu na konsolidovaném základě.
Nevykonávají-li příslušné orgány členského státu, v němž se nachází mateřský podnik, samy dohled na konsolidovaném základě podle článku 111, mohou být vyzvány orgány příslušnými k dohledu, aby požádaly mateřský podnik o informace významné pro účely dohledu na konsolidovaném základě a předaly je těmto orgánům.
3. Členské státy povolí výměnu informací mezi svými příslušnými orgány, jak je uvedeno v odstavci 2, s tím, že v případě finančních holdingových společností, smíšených finančních holdingových společností, finančních institucí nebo podniků pomocných služeb sběr ani držení informací neznamená, že by dotyčné příslušné orgány musely plnit úlohu dohledu ve vztahu k těmto institucím nebo podnikům samotným.
Podobně členské státy povolí svým příslušným orgánům výměnu informací, jak je uvedeno v článku 122, s tím, že sběr ani držení informací nemá za následek, že by dotyčné příslušné orgány musely plnit úlohu dohledu ve vztahu k holdingovým společnostem se smíšenou činností a jejich dceřiným podnikům, jež nejsou úvěrovými institucemi, nebo k dceřiným podnikům uvedeným v čl. 119 odst. 3.
Článek 125
Spolupráce
1. Má-li instituce, finanční holdingová společnost, smíšená finanční holdingová společnost nebo holdingová společnost se smíšenou činností kontrolu nad jedním nebo více dceřinými podniky, jež jsou pojišťovnami nebo jinými podniky poskytujícími investiční služby, ke kterým je třeba povolení, příslušné orgány a orgány pověřené veřejným úkolem dohledu nad pojišťovnami nebo jinými podniky poskytujícími investiční služby úzce spolupracují. Aniž jsou dotčeny jejich pravomoci, poskytují si tyto orgány navzájem informace, které zjednodušují jejich úkol a umožňují dohled nad činností a celkovou finanční situací podniků podléhajících jejich dohledu.
2. Na informace obdržené v rámci dohledu na konsolidovaném základě, a zejména na jakoukoliv výměnu informací mezi příslušnými orgány podle této směrnice, se vztahují požadavky profesního tajemství alespoň rovnocenné těm, které jsou uvedené v čl. 53 odst. 1 této směrnice v případě úvěrových institucí nebo ve směrnici 2004/39/ES v případě investičních podniků.
3. Příslušné orgány odpovědné za dohled na konsolidovaném základě zavedou seznamy finančních holdingových společností nebo smíšených finančních holdingových společností uvedených v článku 11 nařízení (EU) č. 575/2013. Tyto seznamy předávají příslušným orgánům ostatních členských států, orgánu EBA a Komisi.
Článek 126
Sankce
V souladu s kapitolou 1 oddílem IV této hlavy členské státy zajistí, aby mohly být finančním holdingovým společnostem, smíšeným finančním holdingovým společnostem a holdingovým společnostem se smíšenou činností nebo jejich výkonným ředitelům ukládány správní sankce nebo přijímána jiná správní opatření k ukončení zjištěného protiprávního jednání, popřípadě k zamezení jeho příčin, v případě porušení právních nebo správních předpisů přijatých k provedení této kapitoly.
Článek 127
Hodnocení rovnocennosti dohledu na konsolidovaném základě v třetích zemích
1. Jestliže instituce, jejímž mateřským podnikem je instituce nebo finanční holdingová společnost nebo smíšená finanční holdingová společnost se skutečným sídlem ve třetí zemi, nepodléhá dohledu na konsolidovaném základě podle článku 111, posuzují příslušné orgány, zda tato instituce podléhá dohledu na konsolidovaném základě ze strany orgánu dohledu třetí země, který je rovnocenný dohledu upravenému zásadami stanovenými v této směrnici a požadavkům části první hlavy II kapitoly 2 nařízení (EU) č. 575/2013.
Hodnocení provádí příslušný orgán, který by byl pověřený dohledem na konsolidovaném základě, pokud by se použil odstavec 3, na žádost mateřského podniku nebo kteréhokoliv z regulovaných subjektů povolených v Unii nebo z vlastního podnětu. Tento příslušný orgán konzultuje ostatní dotyčné příslušné orgány.
2. Komise může požádat Evropský bankovní výbor, aby poskytl obecné pokyny ohledně toho, zda je pravděpodobné, že opatření dohledu na konsolidovaném základě orgánů dohledu ve třetích zemích dosahují cílů dohledu na konsolidovaném základě, jak jsou stanoveny v této kapitole, ve vztahu k institucím, jejichž mateřský podnik má skutečné sídlo ve třetí zemi. Evropský bankovní výbor tyto pokyny průběžně přezkoumává a přihlíží ke všem změnám v opatřeních dohledu na konsolidovaném základě prováděného takovými příslušnými orgány. EBA je Komisi a Evropskému bankovnímu výboru nápomocen při výkonu uvedených úkolů, včetně hodnocení toho, zda by takové obecné pokyny měly být aktualizovány.
Příslušný orgán, který provádí hodnocení uvedené v odst. 1 prvním pododstavci, k těmto pokynům přihlíží. Pro tento účel příslušný orgán konzultuje orgán EBA před přijetím rozhodnutí.
3. Pokud takový rovnocenný dohled neexistuje, použijí členské státy na instituci obdobně tuto směrnici a nařízení (EU) č. 575/2013 nebo povolí svým příslušným orgánům uplatňovat jiné vhodné techniky dohledu, které dosahují cíle dohledu nad institucemi na konsolidovaném základě.
Tyto techniky dohledu schválí po konzultaci s ostatními dotčenými příslušnými orgány příslušný orgán, který by byl pověřený dohledem na konsolidovaném základě.
Příslušné orgány mohou zejména požadovat ustavení finanční holdingové společnosti nebo smíšené finanční holdingové společnosti se skutečným sídlem v Unii a uplatnit ustanovení o dohledu na konsolidovaném základě nad konsolidovanou situací této finanční holdingové společnosti nebo konsolidovanou situací této smíšené finanční holdingové společnosti.
Techniky dohledu se zaměří na dosažení cílů dohledu na konsolidovaném základě, jak jsou stanoveny v této kapitole, a oznámí se ostatním dotčeným příslušným orgánům, orgánu EBA a Komisi.
KAPITOLA 4
Kapitálové rezervy
Oddíl I
Kapitálové rezervy
Článek 128
Definice
Pro účely této kapitoly se rozumí:
1)
„bezpečnostní kapitálovou rezervou“ kapitál, který je instituce povinna udržovat v souladu s článkem 129;
2)
„proticyklickou kapitálovou rezervou stanovenou konkrétně pro danou instituci“ kapitál, který je instituce povinna udržovat v souladu s článkem 130;
3)
„kapitálovou rezervou pro G-SVI“ kapitál, jehož držení je vyžadováno v souladu s čl. 131 odst. 4;
4)
„kapitálovou rezervou pro J-SVI“ kapitál, jehož držení může být vyžadováno v souladu s čl. 131 odst. 5;
5)
„kapitálovou rezervou pro krytí systémového rizika“ kapitál, který instituce je nebo může být povinna udržovat v souladu s článkem 133;
6)
„požadavkem kombinovaných kapitálových rezerv“ celková výše kmenového kapitálu tier 1 nutná ke splnění požadavku bezpečnostní kapitálové rezervy a případně rozšířená o následující položky:
a)
proticyklickou kapitálovou rezervu stanovenou konkrétně pro danou instituci;
b)
kapitálovou rezervu pro G-SVI;
c)
kapitálovou rezervu pro J-SVI;
d)
kapitálovou rezervu pro krytí systémového rizika;
7)
„sazbou proticyklické kapitálové rezervy“ sazba, kterou je instituce povinna uplatňovat za účelem výpočtu proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci a která je nastavena v souladu s články 136 a 137 nebo případně příslušným orgánem třetí země;
8)
„institucí s vnitrostátním povolením“ instituce, která má povolení v členském státě, na jehož území vykonává působnost určitý pověřený orgán odpovědný za stanovení sazby proticyklické kapitálové rezervy;
9)
„orientačním ukazatelem kapitálové rezervy“ referenční sazba kapitálové rezervy vypočtená podle čl. 135 odst. 1;
Tato kapitola se nepoužije na investiční podniky, které nemají povolení poskytovat investiční služby uvedené v bodě 3 a 6 oddílu A přílohy I směrnice 2004/39/ES.
Článek 129
Požadavek na udržování bezpečnostní kapitálové rezervy
1. Členské státy vyžadují, aby instituce udržovaly nad rámec kmenového kapitálu tier 1 udržovaného za účelem splnění požadavku na kapitál stanoveného podle článku 92 nařízení (EU) č. 575/2013 bezpečnostní kapitálovou rezervu kmenového kapitálu tier 1 rovnající se 2,5 % celkového objemu jejich rizikové expozice vypočtené v souladu s čl. 92 odst. 3 uvedeného nařízení na individuálním a konsolidovaném základě, podle potřeby v souladu s částí první hlavou II uvedeného nařízení.
2. Odchylně od odstavce 1 může členský stát od požadavků stanovených v uvedeném odstavci osvobodit malé a střední investiční podniky, pokud toto osvobození nepředstavuje hrozbu pro stabilitu finančního systému daného členského státu.
Rozhodnutí o uplatnění tohoto osvobození musí být plně odůvodněné a musí obsahovat vysvětlení, proč dané osvobození nepředstavuje hrozbu pro stabilitu finančního systému členského státu, a přesnou definici malých a středních investičních podniků, které jsou osvobozeny.
Členský stát, který se rozhodne takové osvobození uplatnit, vyrozumí o této skutečnosti Komisi, ESRB, orgán EBA a příslušné orgány dotčených členských států.
3. Pro účely odstavce 2 určí členský stát orgán pověřený uplatňováním tohoto článku. Tímto orgánem je příslušný orgán nebo pověřený orgán.
4. Pro účely odstavce 2 se investiční podniky klasifikují jako malé a střední v souladu s doporučením Komise 2003/361/ES ze 6. května 2003 o definici mikropodniků, malých a středních podniků (31).
5. Instituce nesmí používat kmenový kapitál tier 1 udržovaný za účelem plnění požadavku dle odstavce 1 tohoto článku pro potřeby plnění kteréhokoli z požadavků stanovených dle článku 104.
6. V případě, že instituce nesplní v plném rozsahu požadavek dle odstavce 1 tohoto článku, bude podléhat omezením týkajícím se rozdělování výnosů uvedeným v čl. 141 odst. 2 a 3.
Článek 130
Požadavek na udržování proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci
1. Členské státy vyžadují, aby instituce udržovaly proticyklickou kapitálovou rezervu stanovenou konkrétně pro danou instituci, jež se rovná celkovému objemu jejich rizikové expozice vypočtenému v souladu s čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 vynásobenému váženým průměrem sazeb proticyklické kapitálové rezervy vypočtených v souladu s článkem 140 této směrnice na individuálním a konsolidovaném základě, v souladu s požadavky části první hlavy II uvedeného nařízení.
2. Odchylně od odstavce 1 může členský stát od požadavků stanovených v uvedeném odstavci osvobodit malé a střední investiční podniky, pokud toto osvobození nepředstavuje hrozbu pro stabilitu finančního systému daného členského státu.
Rozhodnutí o uplatnění tohoto osvobození musí být plně odůvodněné a musí obsahovat vysvětlení, proč dané osvobození nepředstavuje hrozbu pro stabilitu finančního systému členského státu, a přesnou definici malých a středních investičních podniků, které jsou osvobozeny.
Členský stát, který se rozhodne takové osvobození uplatnit, vyrozumí o této skutečnosti Komisi, ESRB, orgán EBA a příslušné orgány dotčených členských států.
3. Pro účely odstavce 2 určí členský stát orgán pověřený uplatňováním tohoto článku. Tímto orgánem je příslušný orgán nebo pověřený orgán.
4. Pro účely odstavce 2 se investiční podniky klasifikují jako malé a střední v souladu s doporučením 2003/361/ES.
5. Instituce jsou povinny plnit požadavek dle odstavce 1 prostřednictvím kmenového kapitálu tier 1, který bude udržován nad rámec kmenového kapitálu tier 1 udržovaného za účelem splnění požadavku na kapitál stanoveného dle článku 92 nařízení (EU) č. 575/2013, požadavku na udržování bezpečnostní kapitálové rezervy podle článku 129 této směrnice a jakéhokoli požadavku stanoveného podle článku 104 této směrnice.
6. V případě, že instituce nesplní v plném rozsahu požadavek dle odstavce 1 tohoto článku, bude podléhat omezením týkajícím se rozdělování výnosů uvedeným v čl. 141 odst. 2 a 3.
Článek 131
Globální systémově významné instituce a jiné systémově významné instituce
1. Členské státy určí orgán pověřený tím, aby na konsolidovaném základě určil globální systémově významné instituce (G-SVI) a jiné systémově významné instituce (J-SVI), které jsou povoleny v rámci jejich jurisdikcí. Tímto orgánem bude příslušný orgán nebo pověřený orgán. Členské státy mohou určit více takových orgánů. Institucí G-SVI musí být mateřská instituce v EU, mateřská finanční holdingová společnost v EU, mateřská smíšená finanční holdingová společnost v EU nebo instituce. Institucí G-SVI nemůže být instituce, která je dceřiným podnikem mateřské instituce v EU, mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo mateřské smíšené finanční holdingové společnosti v EU. Institucí J-SVI může být mateřská instituce v EU, mateřská finanční holdingová společnost v EU, mateřská smíšená finanční holdingová společnost v EU nebo instituce.
2. Metodika pro určení institucí G-SVI se zakládá na těchto kategoriích:
a)
velikost skupiny;
b)
propojenost skupiny s finančním systémem;
c)
nahraditelnost služeb nebo finanční infrastruktury poskytovaných skupinou;
d)
složitost skupiny;
e)
přeshraniční činnost skupiny, včetně přeshraniční činnosti mezi členskými státy a mezi členským státem a třetí zemí.
Každá kategorie má stejnou váhu a zahrnuje kvantifikovatelné ukazatele.
Pomocí této metodiky se každému hodnocenému subjektu podle odstavce 1 přidělí celkové skóre, na jehož základě bude možné instituci G-SVI určit a zařadit do podkategorie, jak je uvedeno v odstavci 9.
3. Instituce J-SVI se určí v souladu s odstavcem 1. Posouzení systémového významu vychází přinejmenším z kteréhokoli z těchto kritérií:
a)
velikost;
b)
význam pro hospodářství Unie nebo příslušného členského státu;
c)
význam přeshraničních činností;
d)
propojenost instituce nebo skupiny s finančním systémem.
EBA vydá po konzultaci s ESRB do 1. ledna 2015 obecné pokyny týkající se kritérií pro stanovení podmínek použití tohoto odstavce ve vztahu k posuzování institucí J-SVI. Tyto obecné pokyny zohlední mezinárodní rámce pro vnitrostátní systémově významné instituce a specifické aspekty na úrovni Unie a na úrovni jednotlivých států.
4. Každá instituce G-SVI na konsolidovaném základě musí mít kapitálovou rezervu pro G-SVI, která odpovídá podkategorii, do níž je daná instituce G-SVI zařazena. Tato kapitálová rezerva je tvořena kmenovým kapitálem tier 1 a je udržována nad jeho rámec.
5. Příslušný orgán nebo pověřený orgán může na konsolidovaném nebo subkonsolidovaném nebo případně individuálním základě v případě jednotlivých institucí J-SVI stanovit, že se na ně bude vztahovat povinnost kapitálové rezervy pro J-SVI až do výše 2 % celkového objemu rizikové expozice vypočítané podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013, a to při zohlednění kritérií pro určení institucí J-SVI. Tato kapitálová rezerva je tvořena kmenovým kapitálem tier 1 a je udržována nad jeho rámec.
6. Při stanovení požadavku na udržování kapitálové rezervy pro J-SVI příslušný orgán nebo pověřený orgán dodržuje tyto zásady:
a)
kapitálová rezerva pro J-SVI nesmí mít neúměrné nepříznivé účinky na finanční systém jako celek nebo jeho části v jiných členských státech nebo v Unii jako celku tím, že by bránil fungování vnitřního trhu nebo že by vytvářel překážky bránící jeho fungování;
b)
příslušný orgán nebo pověřený orgán musí přinejmenším jednou ročně přezkoumat kapitálovou rezervu pro J-SVI.
7. Dříve, než příslušný nebo pověřený orgán stanoví nebo upraví kapitálovou rezervu pro J-SVI, informuje Komisi, ESRB, orgán EBA a příslušné a pověřené orgány dotčených členských států jeden měsíc před zveřejněním rozhodnutí uvedeného v odstavci 5. Toto oznámení obsahuje podobné informace o těchto skutečnostech:
a)
odůvodnění, proč se má za to, že kapitálová rezerva pro J-SVI bude pravděpodobně účinným a přiměřeným prostředkem pro zmírnění daného rizika;
b)
posouzení pravděpodobného pozitivního nebo negativního dopadu kapitálové rezervy pro J-SVI na vnitřní trh, a to na základě informací, které má daný členský stát k dispozici;
c)
sazba kapitálové rezervy pro J-SVI, kterou chce členský stát stanovit.
8. Aniž je dotčen článek 133 a odstavec 5 tohoto článku, pokud je určitá instituce J-SVI dceřiným podnikem instituce G-SVI nebo instituce J-SVI, jež je mateřskou institucí v EU a na niž se vztahuje povinnost kapitálové rezervy pro J-SVI na konsolidovaném základě, nepřesáhne kapitálová rezerva, která se pro danou instituci J-SVI použije na individuálním nebo subkonsolidovaném základě, vyšší z těchto úrovní:
a)
1 % celkového objemu rizikové expozice vypočtené v souladu s čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013; a
b)
sazba kapitálové rezervy pro G-SVI nebo J-SVI platná pro danou skupinu na konsolidované úrovni.
9. Rozlišuje se přinejmenším pět podkategorií institucí G-SVI. Nejnižší hranice a hranice mezi jednotlivými podkategoriemi se vymezí prostřednictvím skóre stanovených pomocí určovací metodiky. Hraniční skóre mezi sousedními podkategoriemi se jednoznačně stanoví v souladu se zásadou, podle níž mezi jednotlivými podkategoriemi dochází ke konstantnímu lineárnímu nárůstu systémového významu, což má za následek lineární nárůst výše požadovaného dodatečného kmenového kapitálu tier 1, a to s výjimkou nejvyšší podkategorie. Pro účely tohoto odstavce se systémovým významem rozumí očekávaný dopad, jaký by měly potíže dotčené instituce G-SVI na celosvětový finanční trh. Nejnižší podkategorii je přiřazena kapitálová rezerva pro G-SVI ve výši 1 % celkového objemu rizikové expozice vypočtené v souladu s čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 a kapitálová rezerva přiřazená jednotlivým podkategoriím se, až do čtvrté podkategorie včetně, zvyšuje po 0,5 % celkového objemu rizikové expozice vypočteného v souladu s čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013. Na nejvyšší podkategorii kapitálové rezervy pro G-SVI se vztahuje kapitálová rezerva ve výši 3,5 % celkového objemu rizikové expozice vypočítané podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013.
10. Při provádění řádného posouzení v rámci dohledu a aniž jsou dotčeny odstavce 1 a 9, příslušný orgán nebo pověřený orgán může:
a)
přeřadit instituci G-SVI z nižší podkategorie do vyšší podkategorie;
b)
zařadit subjekt uvedený v odstavci 1, jehož celkové skóre je nižší než hraniční skóre nejnižší podkategorie, do této podkategorie nebo do vyšší podkategorie, a tím jej označit za instituci G-SVI.
11. Pokud příslušný orgán nebo pověřený orgán přijme rozhodnutí v souladu s odst. 10 písm. b), informuje o takovém rozhodnutí a jeho důvodech orgán EBA.
12. Příslušný orgán nebo pověřený orgán informuje Komisi, ESRB a orgán EBA o názvech institucí G-SVI a J-SVI a o tom, do jakých podkategorií jsou jednotlivé instituce G-SVI zařazeny, a názvy systémově významných institucí zveřejní. Příslušné orgány nebo pověřené orgány zveřejní informace o tom, do jakých podkategorií jsou jednotlivé instituce G-SVI zařazeny.
Příslušný orgán nebo pověřený orgán přezkoumá jednou ročně určení institucí G-SVI a J-SVI a zařazení jednotlivých institucí G-SVI do podkategorií, informuje o výsledku tohoto přezkumu dotčené systémově významné instituce, Komisi, ESRB a orgán EBA a zveřejní aktualizovaný seznam určených systémově významných institucí, jakož i informace o tom, do jaké podkategorie jsou jednotlivé určené instituce G-SVI zařazeny.
13. Systémově významné instituce nesmí používat kmenový kapitál tier 1 udržovaný za účelem splnění požadavků dle odstavce 4 a 5 pro potřeby splnění kteréhokoli z požadavků stanovených podle článku 92 nařízení (EU) č. 575/2013 a článků 129 a 130 této směrnice a kteréhokoli z požadavků stanovených podle článků 102 a 104 této směrnice.
14. Vztahuje-li se na skupinu na konsolidovaném základě následující, použije se v každém případě vyšší z kapitálových rezerv:
a)
kapitálová rezerva pro G-SVI a kapitálová rezerva pro J-SVI;
b)
kapitálová rezerva pro G-SVI, kapitálová rezerva pro J-SVI a kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika v souladu s článkem 133.
Vztahuje-li se na instituci na individuálním nebo subkonsolidovaném základě kapitálová rezerva pro J-SVI a kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika v souladu s článkem 133, použije se vyšší z těchto dvou.
15. Bez ohledu na odstavec 14, pokud se kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika vztahuje na všechny expozice nacházející se v členském státě, který danou kapitálovou rezervu stanoví za účelem řešení makroobezřetnostního rizika v daném členském státě, ale nevztahuje se na expozice mimo daný členský stát, je uvedená kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika kumulativní s kapitálovou rezervou pro J-SVI nebo G-SVI uplatňovanou v souladu s tímto článkem.
16. Pokud se v určitém případě použije odstavec 14 a instituce je součástí skupiny nebo podskupiny, ke které patří G-SVI nebo J-SVI, nikdy to neznamená, že se na uvedenou instituci na individuálním základě vztahuje požadavek kombinovaných kapitálových rezerv, který je nižší než součet bezpečnostní kapitálové rezervy, proticyklické kapitálové rezervy a vyšší z dvojice kapitálových rezerv zahrnující kapitálovou rezervu pro J-SVI a kapitálovou rezervu pro krytí systémového rizika, které se na danou instituci použijí na individuálním základě.
17. Pokud se v určitém případě použije odstavec 15 a instituce je součástí skupiny nebo podskupiny, ke které patří G-SVI nebo J-SVI, nikdy to neznamená, že se na uvedenou instituci na individuálním základě vztahuje požadavek kombinovaných kapitálových rezerv, který je nižší než součet bezpečnostní kapitálové rezervy, proticyklické kapitálové rezervy a součtu kapitálové rezervy pro J-SVI a kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika, které se na danou instituci použijí na individuálním základě.
18. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem, s jejichž pomocí se pro účely tohoto článku upřesní metodika, podle níž příslušný orgán nebo pověřený orgán určí mateřskou instituci v EU nebo mateřskou finanční holdingovou společnost v EU nebo mateřskou smíšenou finanční holdingovou společnost v EU jakožto G-SVI, a metodika pro vymezení podkategorií a zařazení institucí G-SVI do podkategorií na základě jejich systémového významu, a to při zohlednění jakýchkoli standardů dohodnutých na mezinárodní úrovni.
EBA předloží Komisi tyto návrhy regulačních technických norem do dne 30. června 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním a druhém pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 132
Podávání zpráv
1. Komise předloží na základě mezinárodního vývoje a stanoviska orgánu EBA do 31. prosince 2015 Evropskému parlamentu a Radě zprávu ohledně možnosti rozšíření rámce pro instituce G-SVI na dodatečné druhy systémově významných institucí v rámci Unie. V případě potřeby ke zprávě připojí legislativní návrh.
2. Do 31. prosince 2016 a po konzultaci s ESRB a orgánem EBA předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o tom, zda by měla být ustanovení týkající se G-SVI uvedená v článku 131 změněna a v případě potřeby ke zprávě připojí legislativní návrh. Jakýkoli takový návrh náležitě zohlední mezinárodní vývoj v oblasti regulace a měl by v případě potřeby přezkoumat proces přiřazování kapitálových rezerv pro J-SVI stanovených konkrétně pro danou instituci v rámci skupiny, a to při zohlednění jakéhokoli nežádoucího dopadu na provádění strukturálního oddělení v rámci členských států.
Článek 133
Požadavek na udržování kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika
1. Každý členský stát může pro finanční sektor nebo pro jedno či více pododvětví tohoto sektoru zavést povinnost kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika tvořené kmenovým kapitálem tier 1 za účelem předcházení dlouhodobým necyklickým systémovým nebo makroobezřetnostním rizikům, na které se nevztahuje nařízení (EU) č. 575/2013 a jejich zmírnění, ve smyslu rizika narušení kontinuity finančního systému, které může mít závažné negativní důsledky pro finanční systém a reálnou ekonomiku v konkrétním členském státě.
2. Pro účely odstavce 1 určí členský stát orgán odpovědný za stanovení kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika a určení skupin institucí, na něž se vztahuje. Tímto orgánem je příslušný orgán nebo pověřený orgán.
3. Pro účely odstavce 1 může být vyžadováno, aby instituce nad rámec kmenového kapitálu tier 1 udržovaného za účelem splnění požadavku na kapitál stanoveného podle článku 92 nařízení (EU) č. 575/2013 udržovaly kapitálovou rezervu pro krytí systémového rizika kmenového kapitálu tier 1 rovnající se přinejmenším 1 % na základě expozic, na než se vztahuje kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika podle odstavce 8 tohoto článku na individuálním, konsolidovaném nebo subkonsolidovaném základě, v souladu s částí první hlavou II uvedeného nařízení. Dotčený příslušný nebo pověřený orgán může požadovat, aby instituce udržovaly kapitálovou rezervu pro krytí systémového rizika na individuální a konsolidované úrovni.
4. Instituce nesmí používat kmenový kapitál tier 1 udržovaný za účelem splnění požadavku dle odstavce 3 pro potřeby splnění kteréhokoli z požadavků stanovených podle článku 92 nařízení (EU) č. 575/2013 a článků 129 a 130 této směrnice a kteréhokoli z požadavků stanovených podle článků 102 a 104 této směrnice. Vztahuje-li se na skupinu určenou jakožto systémově významná instituce, na niž se na konsolidovaném základě vztahuje kapitálová rezerva pro G-SVI nebo kapitálová rezerva pro J-SVI v souladu s článkem 131, také kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika na konsolidovaném základě v souladu s tímto článkem, použije se vyšší z těchto kapitálových rezerv. Vztahuje-li se na instituci na individuálním nebo subkonsolidovaném základě kapitálová rezerva pro J-SVI v souladu s článkem 131 a kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika v souladu s tímto článkem, použije se vyšší z těchto dvou.
5. Pokud se kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika vztahuje na všechny expozice nacházející se v členském státě, který danou kapitálovou rezervu stanoví za účelem řešení makroobezřetnostního rizika v daném členském státě, ale nevztahuje se na expozice mimo daný členský stát, uvedená kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika je kumulativní s kapitálovou rezervou pro J-SVI nebo G-SVI uplatňovanou v souladu s článkem 131, a to bez ohledu na odstavec 4.
6. Pokud se v určitém případě použije odstavec 4 instituce je součástí skupiny nebo podskupiny, ke které patří G-SVI nebo J-SVI, nikdy to neznamená, že se na uvedenou instituci na individuálním základě vztahuje požadavek kombinovaných kapitálových rezerv, který je nižší než součet bezpečnostní kapitálové rezervy, proticyklické kapitálové rezervy a vyšší z dvojice kapitálových rezerv zahrnující kapitálovou rezervu pro J-SVI a kapitálovou rezervu pro krytí systémového rizika, které se na danou instituci použijí na individuálním základě.
7. Pokud se v určitém případě použije odstavec 5 a instituce je součástí skupiny nebo podskupiny, ke které patří G-SVI nebo J-SVI, nikdy to neznamená, že se na uvedenou instituci na individuálním základě vztahuje požadavek kombinovaných kapitálových rezerv, který je nižší než součet bezpečnostní kapitálové rezervy, proticyklické kapitálové rezervy a součtu kapitálové rezervy pro J-SVI a kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika, které se na danou instituci použijí na individuálním základě.
8. Kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika se může použít na expozice nacházející se v členském státě, který danou kapitálovou rezervu stanoví, a může se rovněž použít na expozice ve třetích zemích. Kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika se s výhradou odstavců 15 a 18 může rovněž použít na expozice nacházející se v jiných členských státech.
9. Kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika se použije na všechny instituce nebo na jednu či více jejich podskupin, pro něž jsou orgány dotyčných členských států příslušné v souladu s touto směrnicí, a je stanoven v postupných nebo zrychlených krocích s úpravou po 0,5 procentního bodu. Pro jednotlivá pododvětví daného sektoru mohou být zavedeny různé požadavky.
10. Při stanovení požadavku na udržování kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika dodržuje příslušný orgán nebo pověřený orgán tyto zásady:
a)
kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika nesmí mít neúměrné nepříznivé účinky na finanční systém jako celek nebo jeho části v jiných členských státech nebo v Unii jako celku tím, že by bránila fungování vnitřního trhu nebo že by vytvářela překážky bránící jeho fungování;
b)
příslušný orgán nebo pověřený orgán přinejmenším jednou za dva roky musí přezkoumat kapitálovou rezervu pro krytí systémového rizika.
11. Dříve, než příslušný nebo pověřený orgán stanoví nebo upraví sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika do výše 3 %, informuje Komisi, ESRB, orgán EBA a příslušné a pověřené orgány dotčených členských států jeden měsíc před zveřejněním rozhodnutí uvedeného v odstavci 16. Vztahuje-li se kapitálová rezerva na expozice nacházející se ve třetích zemích, příslušný orgán nebo pověřený orgán informuje rovněž orgány dohledu těchto třetích zemí. Toto oznámení obsahuje podobné informace o těchto skutečnostech:
a)
systémové nebo makroobezřetnostní riziko v daném členském státě;
b)
důvody, proč systémové nebo makroobezřetnostní riziko představuje svými rozměry hrozbu pro stabilitu finančního systému na vnitrostátní úrovni a opravňuje tak sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika;
c)
odůvodnění, proč se má za to, že kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika bude pravděpodobně účinným a přiměřeným prostředkem pro zmírnění daného rizika;
d)
posouzení pravděpodobného pozitivního nebo negativního dopadu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika na vnitřní trh, a to na základě informací, které má daný členský stát k dispozici;
e)
odůvodnění, proč s přihlédnutím k jejich relativní účinnosti žádná ze stávajících opatření uvedených v této směrnici nebo v nařízení (EU) č. 575/2013, s vyloučením článků 458 a 459 uvedeného nařízení, ať už samostatně nebo ve vzájemné kombinaci nestačí pro řešení zjištěného makroobezřetnostního nebo systémového rizika;
f)
sazba kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika, kterou chce členský stát vyžadovat.
12. Dříve, než příslušný orgán nebo pověřený orgán stanoví nebo upraví sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika ve výši nad 3 %, informuje Komisi, ESRB, EBA a příslušné a pověřené orgány dotčených členských států. Vztahuje-li se kapitálová rezerva na expozice nacházející se ve třetích zemích, příslušný orgán nebo pověřený orgán informuje rovněž orgány dohledu těchto třetích zemí. Toto oznámení obsahuje podobné informace o těchto skutečnostech:
a)
systémové nebo makroobezřetnostní riziko v daném členském státě;
b)
důvody, proč systémové nebo makroobezřetnostní riziko představuje svými rozměry hrozbu pro stabilitu finančního systému na vnitrostátní úrovni a opravňuje tak sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika;
c)
odůvodnění, proč se má za to, že kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika bude pravděpodobně účinným a přiměřeným prostředkem pro zmírnění daného rizika;
d)
posouzení pravděpodobného pozitivního nebo negativního dopadu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika na jednotný trh, a to na základě informací, které má daný členský stát k dispozici;
e)
odůvodnění, proč s přihlédnutím k jejich relativní účinnosti žádná ze stávajících opatření v této směrnici nebo v nařízení (EU) č. 575/2013, s vyloučením článků 458 a 459 uvedeného nařízení, ať už samostatně nebo ve vzájemné kombinaci nestačí pro řešení zjištěného makroobezřetnostního nebo systémového rizika;
f)
sazba kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika, kterou chce členský stát vyžadovat.
13. Od 1. ledna 2015 může příslušný orgán nebo pověřený orgán sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika, která se vztahuje na expozice nacházející se v členském státě, který kapitálovou rezervu stanoví, a může se rovněž vztahovat na expozice ve třetích zemích, stanovit nebo upravit na úroveň až 5 %. Při stanovení nebo úpravě požadavku na sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika ve výši nad 5 % musí být dodrženy postupy uvedené v odstavci 12.
14. Má-li být sazba kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika v souladu s odstavcem 13 stanovena v rozmezí 3 % až 5 %, příslušný orgán nebo pověřený orgán členského státu, který kapitálovou rezervu stanoví, o této skutečnosti vždy vyrozumí Komisi a před přijetím dotčených opatření vyčká na stanovisko Komise.
Je-li stanovisko Komise záporné, příslušný orgán nebo pověřený orgán členského státu, který kapitálovou rezervu stanoví, se tímto stanoviskem řídí, nebo poskytne vysvětlení, proč tak neučiní.
Je-li jedna podmnožina finančního sektoru dceřiným podnikem, jehož mateřský podnik je usazen v jiném členském státě, příslušný orgán nebo pověřený orgán vyrozumí orgány daného členského státu, Komisi a ESRB. Komise a ESRB vydají do jednoho měsíce od vyrozumění doporučení ohledně opatření přijímaných v souladu s tímto odstavcem. V případě, že se uvedené orgány neshodnou, a v případě záporného doporučení Komise i ESRB může příslušný orgán nebo pověřený orgán záležitost postoupit orgánu EBA a požádat jej o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1093/2010. Rozhodnutí o stanovení kapitálové rezervy pro tyto expozice se pozastaví, dokud orgán EBA nevydá rozhodnutí.
15. Do jednoho měsíce od oznámení podle odstavce 12 poskytne ESRB Komisi stanovisko k tomu, zda je kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika považována za vhodnou. EBA rovněž může Komisi poskytnout k dané kapitálové rezervě stanovisko podle čl. 34 odst. 1 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Do dvou měsíců od oznámení přijme Komise prováděcí akt, jímž zmocní příslušný orgán nebo pověřený orgán k přijetí navrženého opatření, a to s ohledem na případné hodnocení ze strany ESRB a EBA, a pokud je přesvědčena o tom, že kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika nemá neúměrné nepříznivé účinky na finanční systém jako celek nebo jeho části v jiných členských státech nebo v Unii jako celku tím, že by bránila řádnému fungování vnitřního trhu nebo že by vytvářela překážky bránící jeho fungování.
16. Každý příslušný orgán nebo pověřený orgán oznámí stanovení kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika zveřejněním na příslušné internetové stránce. Toto oznámení bude obsahovat přinejmenším následující informace:
a)
sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika;
b)
instituce, na něž se kapitálová rezerva pro krytí systémového rizika použije;
c)
odůvodnění kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika;
d)
den, od něhož jsou instituce povinny uplatňovat stanovení nebo upravení kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika; a
e)
názvy zemí, v nichž jsou expozice nacházející se v těchto zemích uznány v kapitálové rezervě pro krytí systémového rizika.
Pokud by zveřejnění podle písmene c) mohlo ohrozit stabilitu finančního systému, informace požadované podle písmena c) nebudou do oznámení zahrnuty.
17. V případě, že instituce nesplní v plném rozsahu požadavek dle odstavce 1 tohoto článku, bude podléhat omezením týkajícím se rozdělování výnosů uvedeným v čl. 141 odst. 2 a 3.
V případě, že použití těchto omezení týkajících se rozdělování výnosů má za výsledek neuspokojivé zlepšení kmenového kapitálu tier 1 instituce z hlediska příslušného systémového rizika, mohou příslušné orgány přijmout dodatečná opatření v souladu s článkem 64.
18. Po oznámení podle odstavce 11 mohou členské státy danou kapitálovou rezervu uplatňovat na všechny expozice. V případě, že se příslušný orgán nebo pověřený orgán rozhodne stanovit kapitálovou rezervu na úrovni do 3 % na základě expozic v jiných členských státech, musí být tato kapitálová rezerva stanovena rovnocenně na všechny expozice nacházející se v Unii.
Článek 134
Uznání sazby kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika
1. Jiné členské státy mohou uznat sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika stanovenou v souladu s článkem 133 a mohou ji uplatňovat vůči institucím s vnitrostátním povolením u expozic nacházejících se v členském státě, který sazbu kapitálové rezervy stanoví.
2. Jestliže členský stát uzná sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika pro instituce s vnitrostátním povolením, informuje o tom Komisi, ESRB, orgán EBA a členský stát, který uvedenou sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika stanoví.
3. Členský stát při rozhodování o tom, zda uzná sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika, zohlední informace předložené v souladu s čl. 133 odst. 11, 12 nebo 13 členským státem, který dotčenou sazbu kapitálové rezervy stanoví.
4. Členský stát, který stanoví sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika v souladu s článkem 133, může požádat ESRB o vydání doporučení podle článku 16 nařízení (EU) č. 1092/2010 pro jeden či více členských států, které mohou dotčenou sazbu kapitálové rezervy pro krytí systémového rizika uznat.
Oddíl II
Stanovení a výpočet proticyklické kapitálové rezervy
Článek 135
Pokyny ESRB ohledně stanovení sazeb proticyklické kapitálové rezervy
1. ESRB je oprávněna vydat pro orgány pověřené členskými státy dle čl. 136 odst. 1, ve formě doporučení dle článku 16 nařízení (EU) č. 1092/2010, pokyny ke stanovení sazeb proticyklické kapitálové rezervy, včetně:
a)
zásad, jimiž se pověřené orgány budou moci řídit při rozhodování o vhodné sazbě proticyklické kapitálové rezervy, které zajistí, že tyto orgány budou k rozhodným makroekonomickým cyklům přistupovat řádně, a které budou nápomocné řádnému a konzistentnímu rozhodování napříč členskými státy;
b)
obecných pokynů ohledně:
i)
měření a výpočtu odchylky od dlouhodobých trendů vývoje poměrů úvěrů k hrubému domácímu produktu (HDP);
ii)
výpočtu orientačních ukazatelů kapitálové rezervy požadovaných dle čl. 136 odst. 2;
c)
pokynů ohledně proměnných, které indikují akumulaci systémového rizika spojeného s obdobími nadměrného růstu úvěrů ve finančním systému, zejména příslušného poměru úvěrů k HDP jakož i jeho odchylku od dlouhodobých trendů vývoje a jiných relevantních faktorů, včetně ošetření hospodářského vývoje v rámci jednotlivých odvětví ekonomiky, které by měly být zdrojem informací pro rozhodování pověřených orgánů o vhodné sazbě proticyklické kapitálové rezervy dle článku 136;
d)
pokynů ohledně proměnných, včetně kvalitativních kritérií, které indikují, že kapitálová rezerva by měla být zachována, snížena nebo zcela rozpuštěna.
2. Pokud ESRB vydá doporučení podle odstavce 1, náležitým způsobem zohlední rozdíly mezi členskými státy, a zejména specifika členských států s malými a otevřenými ekonomikami.
3. Pokud ESRB vydá doporučení dle odstavce 1, bude jej dle potřeby revidovat a aktualizovat, a to ve světle zkušeností s určováním kapitálových rezerv dle této směrnice nebo vývoje mezinárodně dohodnuté praxe.
Článek 136
Určování sazeb proticyklické kapitálové rezervy
1. Každý členský stát pověří veřejný orgán nebo subjekt (dále jen „pověřený orgán“), jehož povinností bude určovat sazbu proticyklické kapitálové rezervy pro tento členský stát.
2. Každý pověřený orgán vypočítá pro každé čtvrtletí orientační ukazatel kapitálové rezervy jako referenční hodnotu, kterou se bude řídit při rozhodování o stanovení sazby proticyklické kapitálové rezervy v souladu s odstavcem 3. Orientační ukazatel kapitálové rezervy smysluplným způsobem odráží úvěrový cyklus a rizika vyvolaná přílišnou úvěrovou expanzí v členském státě a náležitě zohlední specifika národního hospodářství. Tento ukazatel bude založen na odchylce poměru úvěrů k HDP od dlouhodobých trendů vývoje tohoto ukazatele s přihlédnutím mimo jiné k:
a)
ukazateli růstu úrovní úvěrů v rámci dané jurisdikce, a především k ukazateli, jenž odráží změny v poměru úvěrů poskytovaných v daném členském státě k HDP;
b)
veškerým aktuálně platným pokynům vydaným ESRB v souladu s čl. 135 odst. 1 písm. b).
3. Každý pověřený orgán posoudí a určí odpovídající sazbu proticyklické kapitálové rezervy pro svůj členský stát, a to na čtvrtletní bázi, přičemž přihlédne k:
a)
orientačnímu ukazateli kapitálové rezervy vypočtenému dle odstavce 2;
b)
veškerým aktuálně platným pokynům vydaným ESRB v souladu s čl. 135 odst. 1 písm. a), c) a d) a veškerým doporučením vydaným ESRB ohledně určování sazby kapitálové rezervy;
c)
jiným proměnným, které pověřený orgán uzná za důležité pro řešení cyklického systémového rizika.
4. Sazba proticyklické kapitálové rezervy vyjádřená jako procento z celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 u institucí, které mají úvěrové expozice v daném členském státě, musí nabývat hodnot mezi 0 % a 2,5 %, a to postupně po 0,25 procentního bodu nebo násobcích 0,25 procentního bodu. V případech, kdy to bude s na základě faktorů uvedených v odstavci 3 odůvodněno, může pověřený orgán nastavit sazbu proticyklické kapitálové rezervy vyšší než 2,5 % z celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 pro účely uvedené v čl. 140 odst. 2 této směrnice.
5. V případě, že pověřený orgán stanoví poprvé sazbu proticyklické kapitálové rezervy vyšší než nula, nebo pokud následně pověřený orgán zvýší stávající nastavení sazby proticyklické kapitálové rezervy, stanoví současně den, od kterého budou instituce povinny tuto zvýšenou rezervu uplatňovat pro účely výpočtu své proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci. Tento den nesmí nastat později než po uplynutí 12 měsíců ode dne, kdy bude oznámeno stanovení zvýšené kapitálové rezervy v souladu s odstavcem 7. V případě, že bude stanoveno, že tento den nastane po uplynutí doby kratší než 12 měsíců ode dne, kdy bude oznámeno stanovení zvýšené kapitálové rezervy, musí být takováto kratší lhůta pro uplatňování této zvýšené rezervy odůvodněna na základě výjimečných okolností.
6. V případě, že pověřený orgán sníží stávající sazbu proticyklické kapitálové rezervy, bez ohledu na to, zda bude snížena až na nulu nebo nikoli, určí současně též orientační dobu, během které se neočekává žádné zvýšení této kapitálové rezervy. Touto orientační dobou však pověřený orgán nebude vázán.
7. Každý pověřený orgán provede oznámení čtvrtletního stanovení sazby proticyklické kapitálové rezervy zveřejněním na své internetové stránce. Toto oznámení bude obsahovat přinejmenším následující informace:
a)
použitelnou sazbu proticyklické kapitálové rezervy;
b)
rozhodný poměr úvěrů k HDP a jeho odchylku od dlouhodobého trendu;
c)
orientační ukazatel kapitálové rezervy vypočtený dle odstavce 2;
d)
odůvodnění této sazby kapitálové rezervy;
e)
v případě, že dojde ke zvýšení sazby kapitálové rezervy, den, od kterého jsou instituce povinny tuto zvýšenou sazbu kapitálové rezervy uplatňovat pro účely výpočtu své proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci;
f)
v případě, že den uvedený v písmenu e) má nastat po uplynutí doby kratší než 12 měsíců ode dne oznámení dle tohoto odstavce, odkaz na výjimečné okolnosti, které odůvodňují tuto kratší lhůtu pro uplatňování dané sazby;
g)
v případě, že dojde ke snížení sazby kapitálové rezervy, orientační dobu, během které se neočekává žádné zvýšení sazby kapitálové rezervy, společně s odůvodněním této doby;
Pověřené orgány přijmou veškerá rozumná opatření potřebná ke koordinaci načasování tohoto oznámení.
Pověřené orgány informují ESRB o každém čtvrtletním nastavení sazby proticyklické kapitálové rezervy a o údajích specifikovaných pod písmeny a) až g). ESRB zveřejní na své internetové stránce veškeré takto oznámené sazby kapitálových rezerv a související informace.
Článek 137
Uznání sazeb proticyklické kapitálové rezervy převyšujících hodnotu 2,5 %
1. V případě, že pověřený orgán v souladu s čl. 136 odst. 4 nebo příslušný orgán třetí země nastavil sazbu proticyklické kapitálové rezervy převyšující 2,5 % z celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013, mohou ostatní pověřené orgány uznat tuto sazbu kapitálové rezervy pro účely výpočtu proticyklických kapitálových rezerv stanovených konkrétně pro danou instituci, který provádějí instituce s vnitrostátním povolením.
2. V případě, že pověřený orgán v souladu s odstavcem 1 tohoto článku uzná sazbu kapitálové rezervy převyšující 2,5 % z celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 v souladu s odstavcem 1 tohoto článku, oznámí toto uznání zveřejněním na své internetové stránce. Toto oznámení bude obsahovat přinejmenším následující informace:
a)
použitelnou sazbu proticyklické kapitálové rezervy;
b)
členský stát nebo třetí země, pro které tato sazba platí;
c)
v případě, že došlo ke zvýšení sazby kapitálové rezervy, den, od kterého jsou instituce s povolením v členském státě, v němž působí pověřený orgán, povinny tuto zvýšenou sazbu kapitálové rezervy aplikovat pro účely výpočtu své proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci;
d)
v případě, že den uvedený v písmenu c) má nastat po uplynutí doby kratší než 12 měsíců ode dne oznámení dle tohoto odstavce, odkaz na výjimečné okolnosti, které odůvodňují tuto kratší lhůtu pro uplatňování dané sazby.
Článek 138
Doporučení ESRB ohledně sazeb proticyklických kapitálových rezerv třetích zemí
ESRB je dle článku 16 nařízení (EU) č. 1092/2010 oprávněna vydávat pověřeným orgánům doporučení ohledně odpovídající sazby proticyklické kapitálové rezervy pro expozice vůči dané třetí zemi v případě, že:
a)
sazba proticyklické kapitálové rezervy nebyla stanovena a zveřejněna příslušným orgánem třetí země (dále jen „příslušný orgán třetí země“) pro třetí zemi, vůči níž má jedna nebo několik institucí Unie úvěrové expozice;
b)
ESRB dospěje k závěru, že sazba proticyklické kapitálové rezervy, která byla stanovena a zveřejněna příslušným orgánem třetí země pro třetí zemi, není dostatečná pro potřeby odpovídající ochrany institucí Unie před riziky přílišné úvěrové expanze v dané zemi, nebo pověřený orgán vyrozumí ESRB, že danou sazbu kapitálové rezervy považuje pro tyto účely za nedostatečnou.
Článek 139
Rozhodnutí pověřených orgánů ohledně sazeb proticyklických kapitálových rezerv třetích zemí
1. Tento článek se použije bez ohledu na to, zda ESRB vydala pověřeným orgánům doporučení podle článku 138.
2. Za podmínek uvedených v čl. 138 písm. a) mohou pověřené orgány stanovit sazbu proticyklické kapitálové rezervy, kterou budou instituce s vnitrostátním povolením povinny uplatňovat pro účely výpočtu své proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci.
3. V případě, že byla sazba proticyklické kapitálové rezervy stanovena a zveřejněna příslušným orgánem třetí země pro třetí zemi, může pověřený orgán stanovit jinou sazbu kapitálové rezervy pro uvedenou třetí zemi pro účely výpočtu proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci, který jsou povinny provádět instituce s vnitrostátním povolením, pokud dospěje pověřený orgán rozumně k závěru, že sazba kapitálové rezervy stanovená příslušným orgánem třetí země není dostatečná pro potřeby odpovídající ochrany těchto institucí před riziky přílišné úvěrové expanze v dané zemi.
Při výkonu pravomoci dle prvního pododstavce nesmí pověřený orgán stanovit sazbu proticyklické kapitálové rezervy pod úrovní stanovenou příslušným orgánem třetí země, ledaže tato sazba kapitálové rezervy převyšuje 2,5 %, vyjádřená jako procento z celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 u institucí, které mají úvěrové expozice v uvedené třetí zemi.
S cílem zajistit soudržnost sazeb kapitálových rezerv stanovených pro třetí země může ESRB vydat doporučení týkající se stanovení takových sazeb.
4. V případě, že pověřený orgán nastaví takovou sazbu proticyklické kapitálové rezervy pro třetí zemi dle odstavce 2 nebo 3, že dojde ke zvýšení stávající použitelné sazby proticyklické kapitálové rezervy, stanoví pověřený orgán den, od kterého budou instituce s vnitrostátním povolením povinny uplatňovat tuto sazbu kapitálové rezervy pro účely výpočtu své proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci. Tento den nesmí nastat později než 12 měsíců ode dne oznámení sazby kapitálové rezervy dle odstavce 5. V případě, že bude tento den stanoven tak, aby nastal po uplynutí doby kratší než 12 měsíců ode dne, kdy bude stanovení této sazby oznámeno, musí být takováto kratší lhůta pro uplatňování dané sazby odůvodněna na základě výjimečných okolností.
5. Pověřené orgány zveřejní veškerá nastavení sazby proticyklické kapitálové rezervy pro třetí zemi v souladu s odstavcem 2 nebo 3 na svých internetových stránkách, přičemž mezi zveřejněnými informacemi uvedou následující:
a)
sazbu proticyklické kapitálové rezervy a třetí zemi, pro kterou tato sazba platí;
b)
odůvodnění této sazby kapitálové rezervy;
c)
pokud bude sazba kapitálové rezervy poprvé nastavena jako vyšší než nula nebo zvýšena, den, od kterého jsou instituce povinny tuto zvýšenou sazbu kapitálové rezervy aplikovat pro účely výpočtu své proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci;
d)
v případě, že den uvedený v písmenu c) má nastat po uplynutí doby kratší než 12 měsíců ode dne zveřejnění nastavení sazby dle tohoto odstavce, odkaz na výjimečné okolnosti, které odůvodňují tuto kratší lhůtu pro uplatňování dané sazby.
Článek 140
Výpočet sazby proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci
1. Sazba proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci se bude skládat z váženého průměru sazeb proticyklické kapitálové rezervy, které se použijí v jurisdikcích, kde se nacházejí rozhodné úvěrové expozice dané instituce, nebo které se použijí pro účely tohoto článku v důsledku použití čl. 139 odst. 2 nebo 3.
Členské státy požadují, aby instituce pro účely výpočtu váženého průměru uvedeného v prvním pododstavci uplatňovaly na každou použitelnou sazbu proticyklické kapitálové rezervy svoje celkové kapitálové požadavky k úvěrovému riziku, určené v souladu s částí třetí hlavami II a IV nařízení (EU) č. 575/2013, které souvisí s rozhodnými úvěrovými expozicemi na předmětném území, dělené jejich celkovými kapitálovými požadavky k úvěrovému riziku, které souvisí se všemi rozhodnými úvěrovými expozicemi dané instituce.
2. V případě, že v souladu s čl. 136 odst. 4 pověřený orgán nastaví sazbu proticyklické kapitálové rezervy tak, že bude převyšovat 2,5 % z celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013, členské státy zajistí, aby byly na rozhodné úvěrové expozice nacházející se v členském státě, v němž působí daný pověřený orgán (dále jen „členský stát A“), uplatňovány následující sazby kapitálových rezerv, a to pro účely výpočtu potřebného dle odstavce 1, včetně, v relevantních případech, výpočtu té části konsolidovaného kapitálu, která se týká předmětné instituce:
a)
instituce s vnitrostátním povolením budou uplatňovat tuto sazbu kapitálové rezervy převyšující 2,5 % celkového objemu rizikové expozice;
b)
instituce s povolením v jiném členském státě budou uplatňovat sazbu proticyklické kapitálové rezervy ve výši 2,5 % celkového objemu rizikové expozice, pokud pověřený orgán v členském státě, kde tyto instituce získaly povolení, neuznal sazbu kapitálové rezervy převyšující 2,5 % v souladu s čl. 137 odst. 1;
c)
instituce s povolením v jiném členském státě budou uplatňovat sazbu proticyklické kapitálové rezervy stanovenou pověřeným orgánem členského státu A, pokud pověřený orgán v členském státě, kde tyto instituce získaly povolení, uznal tuto sazbu kapitálové rezervy v souladu článkem 137.
3. V případě, že sazba proticyklické kapitálové rezervy stanovená příslušným orgánem třetí země pro třetí zemi převyšuje 2,5 % celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013, členské státy zajistí, aby byly na rozhodné úvěrové expozice nacházející se v této třetí zemi uplatňovány následující sazby kapitálových rezerv, a to pro účely výpočtu potřebného dle odstavce 1, včetně, v relevantních případech, výpočtu té části konsolidovaného kapitálu, která se týká předmětné instituce:
a)
instituce budou uplatňovat sazbu proticyklické kapitálové rezervy ve výši 2,5 % celkového objemu rizikové expozice, pokud pověřený orgán v členském státě, kde tyto instituce získaly povolení, neuznal sazbu kapitálové rezervy převyšující 2,5 % v souladu s čl. 137 odst. 1;
b)
instituce jsou povinny aplikovat sazbu proticyklické kapitálové rezervy stanovenou příslušným orgánem třetí země, pokud pověřený orgán v členském státě, kde tyto instituce získaly povolení, uznal tuto sazbu kapitálové rezervy v souladu s článkem 137.
4. Mezi rozhodné úvěrové expozice patří všechny kategorie expozic vyjma druhů expozice uvedených v čl. 112 písm. a) až f) nařízení (EU) č. 575/2013, které podléhají:
a)
kapitálovým požadavkům k úvěrovému riziku dle části třetí hlavy II uvedeného nařízení;
b)
v případech, kdy je expozice vedena v obchodním portfoliu, kapitálovým požadavkům ke specifickému riziku dle části třetí hlavy IV kapitoly 2 uvedeného nařízení nebo dodatečnému riziku selhání a migrace dle části třetí hlavy IV kapitoly 5 uvedeného nařízení;
c)
v případech, kdy je expozicí sekuritizace, kapitálovým požadavkům dle části třetí hlavy II kapitoly 5 uvedeného nařízení.
5. Instituce označí zeměpisnou oblast rozhodné úvěrové expozice v souladu s regulačními technickými normami přijatými dle odstavce 7.
6. Pro účely výpočtu požadovaného dle odstavce 1:
a)
pokud má předmětné rozhodnutí za následek zvýšení sazby kapitálové rezervy, použije se sazba proticyklické kapitálové rezervy pro členský stát ode dne uvedeného v informaci zveřejněné v souladu s čl. 136 odst. 7 písm. e) nebo čl. 137 odst. 2 písm. c);
b)
pokud má předmětné rozhodnutí za následek zvýšení sazby kapitálové rezervy, použije se sazba proticyklické kapitálové rezervy pro třetí zemi po uplynutí 12 měsíců ode dne, kdy byla změna sazby kapitálové rezervy oznámena příslušným orgánem třetí země, a to bez ohledu na to, zda tento orgán požaduje, aby instituce se sídlem v této třetí zemi uplatňovaly předmětnou změnu ve lhůtě kratší; tím není dotčeno ustanovení písmene c);
c)
v případě, že pověřený orgán domovského členského státu dotčené instituce stanoví sazbu proticyklické kapitálové rezervy pro třetí zemi v souladu s čl. 139 odst. 2 nebo 3 nebo uzná sazbu proticyklické kapitálové rezervy pro třetí zemi v souladu s článkem 137, použije se tato sazba kapitálové rezervy ode dne uvedeného v informaci zveřejněné v souladu s čl. 139 odst. 5 písm. c) nebo čl. 137 odst. 2 písm. c), pokud má předmětné rozhodnutí za následek zvýšení sazby kapitálové rezervy;
d)
sazba proticyklické kapitálové rezervy se použije okamžitě, pokud má předmětné rozhodnutí za následek snížení sazby kapitálové rezervy.
Pro účely písmene b) platí, že změna sazby proticyklické kapitálové rezervy pro třetí zemi bude považována za oznámenou dne, kdy bude zveřejněna příslušným orgánem třetí země v souladu s platnými vnitrostátními předpisy.
7. EBA vypracuje návrh regulačních technických norem za účelem specifikace způsobu určování zeměpisné oblasti rozhodných úvěrových expozic uvedených v odstavci 5.
EBA předloží Komisi uvedené návrhy regulačních norem do 1. ledna 2014.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Oddíl III
Opatření na zachování kapitálu
Článek 141
Omezení týkající se rozdělování výnosů
1. Členské státy zakážou institucím, které splňují požadavek kombinovaných kapitálových rezerv, provádět rozdělení výnosů související s kmenovým kapitálem tier 1 v rozsahu, v jakém by došlo ke snížení kmenového kapitálu tier 1 na takovou úroveň, kdy by požadavek kombinovaných kapitálových rezerv již splněn nebyl.
2. Členské státy požadují, aby instituce, které nesplňují požadavek kombinovaných kapitálových rezerv, vypočetly nejvyšší rozdělitelnou částku (dále jen „MDA“) v souladu s odstavcem 4 a podaly příslušnému orgánu zprávu o takto vypočtené MDA.
Použije-li se první pododstavec, členský stát zakáže každé takové instituci přijetí kteréhokoli z následujících opatření předtím, než tato instituce vypočte MDA:
a)
provedení rozdělení výnosů v souvislosti s kmenovým kapitálem tier 1;
b)
převzetí závazku výplaty pohyblivé složky odměny nebo zvláštní penzijní výhody či vyplacení pohyblivé složky odměny, pokud povinnost k její výplatě vznikla v době, kdy instituce nesplňovala požadavky kombinovaných kapitálových rezerv;
c)
provedení plateb na nástroje vedlejšího kapitálu tier 1.
3. Po dobu, kdy instituce nebude splňovat nebo překračovat na ni použitelný požadavek kombinovaných kapitálových rezerv, členské státy zakážou této instituci výplatu částky převyšující MDA, která bude vypočtena v souladu s odstavcem 4, prostřednictvím některého z opatření uvedených v písmenech a), b) a c) odstavce 2.
4. Členské státy požadují, aby instituce vypočetly MDA vynásobením částky vypočtené v souladu s odstavcem 5 činitelem určeným v souladu s odstavcem 6. Opatření uvedená v odst. 2 druhém pododstavci písm. a), b) nebo c) mají za následek snížení MDA.
5. První z činitelů součinu podle odstavce 4 se bude skládat z:
a)
předběžných zisků, které nejsou zahrnuty v kmenovém kapitálu tier 1 podle čl. 26 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 a které byly vytvořeny po vydání posledního rozhodnutí o rozdělení zisků nebo přijetí kteréhokoli z opatření uvedených v odst. 2 druhém pododstavci písm. a), b) nebo c) tohoto článku;
plus
b)
výročních zisků, které nejsou zahrnuty v kmenovém kapitálu tier 1 podle čl. 26 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 a které byly vytvořeny po vydání posledního rozhodnutí o rozdělení zisků nebo přijetí kteréhokoli z opatření uvedených v odst. 2 druhém pododstavci písm. a), b) nebo c) tohoto článku;
mínus
c)
částky, které by bylo nutno zaplatit na dani, pokud by částky uvedené v písmenech a) a b) tohoto odstavce zůstaly nerozděleny.
6. Druhý činitel součinu bude určen následovně:
a)
pokud se kmenový kapitál tier 1 udržovaný dotčenou institucí, který není používán pro účely plnění požadavku na kapitál dle čl. 92 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013, vyjádřený jako procento z celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 uvedeného nařízení, bude nacházet v prvním (tj. nejnižším) kvartilu požadavku kombinovaných kapitálových rezerv, bude hodnota druhého činitele součinu 0;
b)
pokud se kmenový kapitál tier 1 udržovaný dotčenou institucí, který není používán pro účely plnění požadavku na kapitál dle čl. 92 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013, vyjádřený jako procento z celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 tohoto nařízení, bude nacházet ve druhém kvartilu požadavku kombinovaných kapitálových rezerv, bude hodnota druhého činitele součinu 0,2;
c)
pokud se kmenový kapitál tier 1 udržovaný dotčenou institucí, který není používán pro účely plnění požadavku na kapitál dle čl. 92 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013, vyjádřený jako procento z celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 uvedeného nařízení, bude nacházet ve třetím kvartilu požadavku kombinovaných kapitálových rezerv, bude hodnota druhého činitele součinu 0,4;
d)
pokud se kmenový kapitál tier 1 udržovaný dotčenou institucí, který není používán pro účely plnění požadavku na kapitál dle čl. 92 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013, vyjádřený jako procento z celkového objemu rizikové expozice vypočteného podle čl. 92 odst. 3 uvedeného nařízení, bude nacházet v čtvrtém (tj. nejvyšším) kvartilu požadavku kombinovaných kapitálových rezerv, bude hodnota druhého činitele součinu 0,6;
Dolní a horní hranice každého kvartilu požadavku kombinovaných kapitálových rezerv budou vypočteny následovně:
„Qn“
označuje pořadové číslo dotčeného kvartilu.
7. Omezení stanovená tímto článkem se použijí pouze na platby, které budou mít za následek snížení kmenového kapitálu tier 1 nebo snížení zisků, a za podmínky, že odložení nebo neprovedení platby nebude představovat porušení povinnosti nebo splnění podmínky pro zahájení insolvenčního řízení proti dotčené instituci.
8. V případě, že instituce nesplňuje požadavek kombinovaných kapitálových rezerv a má v úmyslu provést výplatu svých rozdělitelných zisků nebo přijmout některé z opatření uvedených v odst. 2 druhém pododstavci písm. a), b) a c), vyrozumí příslušný orgán a poskytne mu následující informace:
a)
výši kapitálu udržovaného dotčenou institucí, rozčleněnou na následující položky:
i)
kmenový kapitál tier 1;
ii)
vedlejší kapitál tier 1;
iii)
kapitál tier 2;
b)
výši svých předběžných a výročních zisků;
c)
MDA vypočtenou v souladu s odstavcem 4;
d)
částku rozdělitelných zisků, kterou má v úmyslu vyplatit jako:
i)
platby dividend;
ii)
zpětné odkupy akcií;
iii)
platby na nástroje vedlejšího kapitálu tier 1;
iv)
platbu pohyblivé složky odměny nebo zvláštní penzijní výhody, bez ohledu na skutečnost, zda se tak má stát prostřednictvím vytvoření nové povinnosti k výplatě nebo výplatou na základě povinnosti vzniklé v době, kdy instituce nesplňovala na ni použitelné požadavky kombinovaných kapitálových rezerv.
9. Instituce udržují v platnosti opatření k zajištění toho, aby byly částky rozdělitelných zisků a MDA vypočteny správně, a musí být schopny na žádost příslušného orgánu přesnost tohoto výpočtu prokázat.
10. Pro účely odstavců 1 a 2 patří do rozdělení výnosů souvisejících s kmenovým kapitálem tier 1:
a)
vyplácení peněžních dividend;
b)
výplata plně nebo částečně placených prémiových akcií nebo jiných kapitálových nástrojů uvedených v čl. 26 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
výplata nebo nákup vlastních akcií nebo jiných kapitálových nástrojů uvedených v čl. 26 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení uskutečněné institucí;
d)
vrácení částek vyplacených v souvislosti s kapitálovými nástroji uvedenými v čl. 26 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení;
e)
výplata položek uvedených v čl. 26 odst. 1 písm. b) až e) uvedeného nařízení.
Článek 142
Plán zachování kapitálu
1. V případě, že instituce nesplňuje na ni použitelný požadavek kombinovaných kapitálových rezerv, je povinna vyhotovit plán zachování kapitálu a předložit jej příslušnému orgánu nejpozději ve lhůtě pěti pracovních dnů ode dne, kdy instituce zjistila, že předmětný požadavek nesplňuje, ledaže příslušný orgán povolí delší lhůtu v délce nejvýše 10 dnů.
Příslušné orgány udělí takové povolení pouze na základě individuální situace úvěrové instituce a s přihlédnutím k rozsahu a složitosti činností instituce.
2. V plánu zachování kapitálu musí být uvedeno následující:
a)
odhady příjmů a výdajů a předpokládaná rozvaha;
b)
opatření na zvýšení podílů kapitálů instituce;
c)
plán a časový rámec navýšení kapitálu s cílem splnit požadavek kombinovaných kapitálových rezerv v plném rozsahu;
d)
veškeré další informace, které příslušný orgán považuje za nezbytné pro provedení posouzení požadovaného dle odstavce 3.
3. Příslušný orgán posoudí plán zachování kapitálu, přičemž tento plán schválí pouze tehdy, pokud dospěje k závěru, že v případě realizace tohoto plánu lze s rozumnou mírou pravděpodobnosti očekávat, že díky němu dojde k zachování nebo vytvoření kapitálu dostatečného k tomu, aby byla instituce schopna splnit na ni použitelné požadavky kombinovaných kapitálových rezerv, a to ve lhůtě, kterou bude příslušný orgán považovat za odpovídající.
4. V případě, že příslušný orgán plán zachování kapitálu neschválí v souladu s odstavcem 3, nařídí některé z následujících opatření, popřípadě obě tato opatření současně:
a)
příslušný orgán bude požadovat, aby instituce navýšila svůj kapitál na určenou výši, a to ve stanovených lhůtách;
b)
příslušný orgán vykoná svou pravomoc dle článku 102 nařídit přísnější omezení týkající se rozdělování výnosů, než které požaduje článek 141.
HLAVA VIII
ZVEŘEJŇOVÁNÍ ÚDAJŮ PŘÍSLUŠNÝMI ORGÁNY
Článek 143
Obecné požadavky na zveřejňování
1. Příslušné orgány zveřejní tyto informace:
a)
znění právních a správních předpisů a administrativních a obecných pokynů přijatých v jejich členském státě v oblasti obezřetnostní regulace;
b)
způsob, jakým v praxi provádějí možnosti a případy vlastního uvážení obsažené v právu Unie;
c)
obecná kritéria a metodiky, které používají při přezkumu a hodnocení podle článku 97;
d)
aniž jsou dotčena ustanovení hlavy VII kapitoly 1 oddílu II této směrnice a článků 54 a 58 směrnice 2004/39/ES, souhrnné statistické údaje o hlavních aspektech uplatňování obezřetnostního rámce v každém členském státě, včetně počtu a povahy opatření v oblasti dohledu přijatých v souladu s čl. 102 odst. 1 písm. a) a správních sankcí uložených v souladu s článkem 65.
2. Údaje zveřejněné v souladu s odstavcem 1 jsou takové, že umožní smysluplné srovnání přístupů přijatých příslušnými orgány různých členských států. Údaje se zveřejňují v jednotném formátu a pravidelně se aktualizují. Údaje jsou přístupné elektronicky na jednotné adrese.
3. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro určení formátu, struktury, obsahu a data každoročního zveřejnění údajů uvedených v odstavci 1.
EBA předloží Komisi tyto návrhy prováděcích technických norem do 1. ledna 2014.
Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010.
Článek 144
Zvláštní požadavky týkající se zveřejňování údajů
1. Pro účely části páté nařízení (EU) č. 575/2013, zveřejní příslušné orgány tyto informace:
a)
obecná kritéria a metodiky používané pro přezkum v souladu s články 405 až 409 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
aniž jsou dotčena ustanovení hlavy VII kapitoly 1 oddílu II, souhrnný popis výsledků dohledu a popis opatření uložených v případech nesouladu s články 405 až 409 nařízení (EU) č. 575/2013 zjišťovaných jednou ročně.
2. Příslušný orgán členského státu využívající možnosti stanovené v čl. 7 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 zveřejní tyto informace:
a)
kritéria, která uplatňuje k určení toho, zda neexistují nebo se nepředpokládají žádné závažné věcné nebo právní překážky bránící okamžitému převodu kapitálu nebo splacení závazků;
b)
počet mateřských institucí, které využívají možnosti stanovené v čl. 7 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013, a počet mateřských institucí, které zahrnují dceřiné podniky ve třetí zemi;
c)
souhrnně za členský stát:
i)
celkovou výši kapitálu na konsolidovaném základě mateřské instituce v daném členském státě využívajícím možnosti stanovené v čl. 7 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013, který je držen v dceřiných podnicích ve třetí zemi;
ii)
procentuální podíl na celkovém kapitálu na konsolidovaném základě mateřských institucí v daném členském státě využívajícím možnosti stanovené v čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení, tvořený kapitálem, který je držen v dceřiných podnicích ve třetí zemi;
iii)
procentuální podíl na celkovém kapitálu požadovaný podle článku 92 uvedeného nařízení na konsolidovaném základě mateřských institucí v daném členském státě využívajícím možnosti stanovené v čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení, tvořený kapitálem, který je držen v dceřiných podnicích ve třetí zemi.
3. Příslušný orgán, který využívá možnosti stanovené v čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, zveřejní:
a)
kritéria, která uplatňuje k určení toho, zda neexistují nebo se nepředpokládají žádné závažné věcné nebo právní překážky bránící okamžitému převodu kapitálu nebo splacení závazků;
b)
počet mateřských institucí, které využívají možnosti stanovené v čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, a počet takových mateřských institucí, které zahrnují dceřiné podniky ve třetí zemi;
c)
souhrnně za členský stát:
i)
celkovou výši kapitálu mateřských institucí využívajících možnosti stanovené v čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, který je držen v dceřiných podnicích ve třetí zemi;
ii)
procentuální podíl na celkovém kapitálu mateřských institucí využívajících možnosti stanovené v čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013, tvořený kapitálem, který je držen v dceřiných podnicích ve třetí zemi;
iii)
procentuální podíl na celkovém kapitálu požadovaném podle článku 92 nařízení (EU) č. 575/2013 mateřských institucí využívajících možnosti stanovené v čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení, tvořený kapitálem, který je držen v dceřiných podnicích ve třetí zemi.
HLAVA IX
AKTY V PŘENESENÉ PRAVOMOCI A PROVÁDĚCÍ AKTY
Článek 145
Akty v přenesené pravomoci
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 148, pokud jde o:
a)
vyjasnění definic stanovených v článcích 3 a 128 pro zajištění jednotného uplatňování této směrnice;
b)
vyjasnění definic stanovených v článcích 3 a 128 tak, aby byl při uplatňování této směrnice brán zřetel na vývoj finančních trhů;
c)
harmonizaci terminologie definic uvedených v článku 3 a jejich rámce v souladu s pozdějšími právními předpisy o institucích a záležitostech s nimi spojených;
d)
úpravu částek uvedených v čl. 31 odst. 1, aby zohlednila změny evropského indexu spotřebitelských cen zveřejňovaného Eurostatem v souladu a současně s úpravami podle čl. 4 odst. 7 směrnice 2002/92/ES;
e)
rozšíření nebo terminologickou úpravu seznamu zmíněného v článcích 33 a 34 a obsaženého v příloze I se zřetelem k vývoji na finančních trzích;
f)
určení oblastí, v nichž si příslušné orgány musí vyměňovat informace, jak je stanoveno v článku 50;
g)
úpravu ustanovení článků 76 až 88 a článku 98 se zřetelem k vývoji na finančních trzích (zejména k novým finančním produktům) nebo k vývoji účetních standardů nebo požadavků, které zohlední právo Unie, nebo s ohledem na sbližování postupů v oblasti dohledu;
h)
odklad povinností zveřejnění uvedených v čl. 89 odst. 3 druhém pododstavci, pokud zpráva Komise předložená v souladu s prvním pododstavcem uvedeného odstavce vykazuje významné negativní důsledky;
i)
úpravy kritérií stanovených v čl. 23 odst. 1 s cílem zohlednit budoucí vývoj a zajistit jednotné uplatňování této směrnice.
Článek 146
Prováděcí akty
Následující opatření se přijímají jako prováděcí akty v souladu s přezkumným postupem uvedeným v čl. 147 odst. 2:
a)
technické úpravy seznamu v článku 2;
b)
změna výše počátečního kapitálu stanovené v článku 12 a hlavě IV se zřetelem k hospodářskému a měnovému vývoji.
Článek 147
Evropský bankovní výbor
1. Při přijímání prováděcích aktů je Komisi nápomocen Evropský bankovní výbor. Uvedený výbor je výborem ve smyslu čl. 3 odst. 2 nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 148
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 145 je svěřena Komisi na dobu neurčitou počínaje 17. července 2013.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 145 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 145 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
Článek 149
Námitky proti regulačním technickým normám
Pokud Komise přijímá v souladu s touto směrnicí regulační technickou normu, která je shodná s návrhem regulační technické normy předloženým orgánem EBA, lhůta, v níž mohou Evropský parlament a Rada vyslovit námitky, činí jeden měsíc ode dne oznámení. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o jeden měsíc. Odchylně od čl. 13 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (EU) č. 1093/2010 lze lhůtu, v níž mohou Evropský parlament nebo Rada vyslovit námitky proti dané regulační technické normě, případně prodloužit ještě o jeden měsíc.
HLAVA X
ZMĚNY SMĚRNICE 2002/87/ES
Článek 150
Změny směrnice 2002/87/ES
Článek 21a směrnice 2002/87/ES se mění takto:
a)
v odstavci 2 se zrušuje písmeno a);
b)
odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Za účelem zajištění důsledného použití metod výpočtu uvedených v příloze I části II této směrnice ve spojení s čl. 49 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 a čl. 228 odst. 1 směrnice 2009/138/ES, avšak aniž je dotčen čl. 6 odst. 4 této směrnice, vypracují evropské orgány dohledu v rámci společného výboru návrhy regulačních technických norem, pokud jde o čl. 6 odst. 2 této směrnice.
Evropské orgány dohledu předloží Komisi tyto návrhy regulačních technických norem do pěti měsíců před dnem použití uvedeným v čl. 309 odst. 1 směrnice 2009/138/ES.
Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010, nařízení (EU) č. 1094/2010 a nařízení (EU) č. 1095/2010.“
HLAVA XI
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
Přechodná ustanovení o dohledu nad institucemi využívajícími svobodu usazování a svobodu poskytovat služby
Článek 151
Oblast působnosti
1. Ustanovení této kapitoly nahrazují články 40, 41, 43, 49, 50 a 51, dokud se nestane použitelným požadavek krytí likvidity v souladu s akty v přenesené pravomoci přijatými podle článku 460 nařízení (EU) č. 575/2013.
2. Aby bylo zajištěno, že postupné zavádění opatření v oblasti dohledu nad likviditou bude plně v souladu s vypracováním jednotných pravidel pro likviditu, je Komise v případě, že v Unii nebudou zavedena jednotná pravidla pro likviditu z důvodu, že ke dni uvedenému v odstavci 1nebudou schváleny mezinárodní normy pro dohled nad likviditou, zmocněna přijmout akty v přenesené pravomoci podle článku 145, jimiž se odloží datum uvedené v odstavci 1 tohoto článku až o dva roky.
Článek 152
Požadavky na informace
Hostitelské členské státy mohou požadovat pro statistické účely, aby všechny úvěrové instituce, které mají pobočky na jejich území, podávaly pravidelně informace o jejich činnosti v těchto hostitelských členských státech příslušným orgánům hostitelského členského státu.
Při plnění povinností, které jim ukládá článek 156 této směrnice, mohou hostitelské členské státy požadovat, aby pobočky úvěrových institucí z jiných členských států předkládaly stejné informace, které pro daný účel požadují od vnitrostátních úvěrových institucí.
Článek 153
Opatření přijímaná příslušnými orgány domovského členského státu ve vztahu k činnosti provozované v hostitelském členském státu
1. Zjistí-li příslušné orgány hostitelského členského státu, že úvěrová instituce, která má pobočku nebo poskytuje služby na jeho území, nesplňuje ustanovení právních předpisů přijatých v daném členském státě v souladu s touto směrnicí, která se týkají příslušných orgánů hostitelského členského státu, budou tyto orgány požadovat, aby úvěrová instituce tento nesoulad napravila.
2. Pokud dotčená úvěrová instituce nepodnikne nezbytné kroky, příslušné orgány hostitelského členského státu informují odpovídajícím způsobem příslušné orgány domovského členského státu.
3. Příslušné orgány domovského členského státu při nejbližší příležitosti přijmou vhodná opatření aby zajistily, že dotčená úvěrová instituce tento nesoulad napraví. O povaze těchto opatření se informují příslušné orgány hostitelského členského státu.
4. Pokud i přes opatření přijatá domovským členským státem nebo proto, že tato opatření nebyla dostatečná nebo nejsou v daném členském státě k dispozici, úvěrová instituce nadále porušuje právní předpisy uvedené v odstavci 1, které platí v hostitelském členském státě, může tento stát, poté, co informoval příslušné orgány domovského členského státu, přijmout vhodná opatření, aby zabránil dalšímu porušování předpisů nebo je potrestal, a je-li to nezbytné, zabránil této úvěrové instituci v iniciaci dalších transakcí na jeho území. Členské státy zajistí, aby bylo možné doručovat právní dokumenty nezbytné při uplatňování uvedených opatření vůči úvěrovým institucím usazeným na jejich území.
Článek 154
Předběžná opatření
Předtím, než příslušné orgány hostitelské země použijí postup podle článku 153, mohou v naléhavých případech přijmout předběžná opatření nezbytná k ochraně zájmů vkladatelů, investorů a dalších osob, jimž jsou poskytovány služby. Komise a příslušné orgány ostatních dotčených členských států jsou o těchto opatřeních informovány při nejbližší příležitosti.
Komise je oprávněna po konzultaci s příslušnými orgány dotčených členských států rozhodnout, že daný členský stát je povinen uvedená opatření změnit či zrušit.
Článek 155
Odpovědnost
1. Za obezřetnostní dohled nad institucemi, včetně činností vykonávaných v souladu s články 33 a 34, odpovídají příslušné orgány domovského členského státu, aniž by tím byla dotčena ustanovení této směrnice, která svěřují odpovědnost příslušným orgánům hostitelského členského státu.
2. Odstavec 1 nebrání dohledu na konsolidovaném základě v souladu s touto směrnicí.
3. Příslušné orgány jednoho členského státu při výkonu svých obecných povinností řádně zváží potenciální důsledky svých rozhodnutí pro stabilitu finančních systémů všech ostatních dotčených členských států, zejména v naléhavých situacích, a to na základě informací, které mají v příslušnou dobu k dispozici.
Článek 156
Dohled nad likviditou
Hostitelským členským státům až do další koordinace přísluší odpovědnost za dohled nad likviditou poboček úvěrových institucí, a to ve spolupráci s příslušnými orgány domovského členského státu.
Aniž by byla dotčena opatření nezbytná pro posílení Evropského měnového systému, ponechávají si hostitelské členské státy úplnou odpovědnost za opatření vyplývající z provádění jejich měnové politiky.
Tato opatření nesmí ukládat diskriminační nebo omezující zacházení na základě skutečnosti, že úvěrové instituci bylo uděleno povolení v jiném členském státě.
Článek 157
Spolupráce v oblasti dohledu
Příslušné orgány dotčených členských států úzce spolupracují s cílem dohlížet na činnost institucí, které působí, zejména prostřednictvím poboček, v jednom nebo více členských státech kromě členského státu, v němž je jejich skutečné sídlo. Navzájem si poskytují veškeré informace o řízení a vlastnictví těchto úvěrových institucí, u nichž je pravděpodobné, že usnadní dohled nad těmito institucemi a prověření podmínek jejich povolení, jakož i veškeré informace, které mohou usnadnit sledování těchto institucí, zejména s ohledem na likviditu, solventnost, záruky za vklady, omezení velkých expozic, administrativní a účetní postupy a mechanismy vnitřní kontroly.
Článek 158
Významné pobočky
1. Příslušné orgány hostitelského členského státu mohou v případech, kdy platí čl. 112 odst. 1, požádat orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě nebo příslušné orgány domovského členského státu, aby pobočka instituce jiné než investičního podniku, na který se vztahuje článek 95 nařízení (EU) č. 575/2013, byla považována za významnou.
2. V žádosti uvede důvody, proč by se pobočka měla považovat za významnou, zejména s ohledem na následující skutečnosti:
a)
zda tržní podíl pobočky v oblasti vkladů překračuje 2 % vkladů v hostitelském členském státě;
b)
pravděpodobný dopad pozastavení nebo ukončení působení instituce na systémovou likviditu a platební, clearingový a zúčtovací systém v hostitelském členském státě;
c)
velikost a význam pobočky co do počtu klientů v kontextu bankovního nebo finančního systému hostitelského členského státu.
Příslušné orgány domovského i hostitelského členského státu a orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě se v případech, kdy platí čl. 112 odst. 1, vynasnaží dosáhnout společného rozhodnutí o označení pobočky jako významné.
Není-li společného rozhodnutí dosaženo do dvou měsíců od doručení požadavku podle prvního pododstavce, příslušné orgány hostitelského členského státu rozhodnou samy ve lhůtě dalších dvou měsíců, zda je pobočka významná. Při rozhodování vezmou příslušné orgány hostitelského členského státu v úvahu případné názory a výhrady orgánu vykonávajícího dohled na konsolidovaném základě či příslušných orgánů domovského členského státu.
Rozhodnutí uvedená v druhém a třetím pododstavci se uvádějí v dokumentu, který obsahuje plná zdůvodnění a zasílá se dotčeným příslušným orgánům; tato rozhodnutí se považují za rozhodná a příslušné orgány dotčených členských států je použijí.
Označení pobočky za významnou nemá vliv na práva a povinnosti příslušných orgánů podle této směrnice.
3. Příslušné orgány domovského členského státu v případě založení významné pobočky sdělí příslušným orgánům hostitelského členského státu informace uvedené v čl. 117 odst. 1 písm. c) a d) a provedou úkony uvedené v čl. 112 odst. 1 písm. c), a to ve spolupráci s příslušnými orgány hostitelského členského státu.
4. Dozví-li se příslušný orgán domovského členského státu o naléhavé situaci uvedené v čl. 114 odst. 1, co nejdříve o tom uvědomí orgány uvedené v čl. 58 odst. 4 a v čl. 59 odst. 1.
5. V případě, kdy se nepoužije článek 116, zřídí příslušné orgány dohledu nad institucí s významnými pobočkami v jiných členských státech kolegium orgánů dohledu a budou mu předsedat, aby bylo usnadněno dosažení společného rozhodnutí o označení pobočky jako významné podle odstavce 2 tohoto článku a výměna informací podle článku 60. Zřízení a práce kolegia se opírá o písemné ujednání, které po konzultaci s dotčenými příslušnými orgány stanoví příslušný orgán domovského členského státu. Příslušný orgán domovského členského státu rozhodne, které příslušné orgány se zúčastňují schůzí nebo práce kolegia.
6. Příslušný orgán domovského členského státu zohlední při přijímání tohoto rozhodnutí význam, který má pro tyto orgány činnost dohledu, jež má být naplánována či koordinována, zejména potenciální dopad na stabilitu finančního systému dotčených členských států podle čl. 155 odst. 3 a na povinnosti podle odstavce 2 tohoto článku.
7. Příslušné orgány domovského členského státu plně a předem informují všechny členy kolegia o pořádání uvedených schůzí, o hlavních otázkách, o nichž se má jednat, a o činnosti, která se bude zvažovat. Příslušný orgán domovského členského státu rovněž všechny členy kolegia plně a včas informuje o činnosti prováděné na těchto schůzkách nebo o prováděných opatřeních.
Článek 159
Šetření na místě
1. Hostitelské členské státy stanoví, že v případě instituce povolené v jiném členském státě provozující činnost prostřednictvím pobočky mohou příslušné orgány domovského členského státu poté, co o tom uvědomí příslušné orgány hostitelského členského státu, samy nebo prostřednictvím svých zmocněnců ověřovat na místě informace uvedené v článku 50.
2. Příslušné orgány domovského členského státu mohou také za účelem šetření na místě poboček použít některý z postupů stanovených v článku 118.
3. Odstavce 1 a 2 nemají vliv na právo příslušných orgánů hostitelského členského státu provádět při plnění svých povinností podle této směrnice šetření na místě poboček usazených na jejich území.
KAPITOLA 2
Přechodná ustanovení o kapitálových rezervách
Článek 160
Přechodná ustanovení o kapitálových rezervách
1. Tento článek mění požadavky článků 129 a 130 na přechodné období od 1. ledna 2016 do 31. prosince 2018.
2. V období od 1. ledna 2016 do 31. prosince 2016:
a)
bezpečnostní kapitálovou rezervu tvoří kmenový kapitál tier 1 rovnající se 0,625 % objemů celkových rizikově vážených expozic instituce vypočtených podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
proticyklická kapitálová rezerva stanovená konkrétně pro danou instituci nebude vyšší než 0,625 % objemů celkových rizikově vážených expozic instituce vypočtených podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013.
3. V období od 1. ledna 2017 do 31. prosince 2017:
a)
bezpečnostní kapitálovou rezervu tvoří kmenový kapitál tier 1 rovnající se 1,25 % objemů celkových rizikově vážených expozic instituce vypočtených podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
proticyklická kapitálová rezerva stanovená konkrétně pro danou instituci nebude vyšší než 1,25 % objemů celkových rizikově vážených expozic instituce vypočtených podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013.
4. V období od 1. ledna 2018 do 31. prosince 2018:
a)
bezpečnostní kapitálovou rezervu tvoří kmenový kapitál tier 1 rovnající se 1,875 % objemů celkových rizikově vážených expozic instituce vypočtených podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
proticyklická kapitálová rezerva stanovená konkrétně pro danou instituci nebude vyšší než 1,875 % objemů celkových rizikově vážených expozic instituce vypočtených podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013.
5. Pokud instituce nedodrží požadavek kombinované kapitálové rezervy s ohledem na požadavky uvedené v odstavcích 2 až 4 tohoto článku, uplatní se během přechodného období od 1. ledna 2016 do 31. prosince 2018 požadavek na plán zachování kapitálu a omezení týkající se rozdělování výnosů podle článků 141 a 142.
6. Členské státy mohou stanovit kratší přechodné období, než je uvedeno v odstavcích 1 až 4, a uplatňovat tak bezpečnostní kapitálovou rezervu a proticyklickou kapitálovou rezervu od 31. prosince 2013. Pokud členský stát stanoví takové kratší přechodné období, informuje o tomto svém rozhodnutí příslušné strany, včetně Komise, ESRB, orgánu EBA a příslušná kolegia orgánů dohledu. Toto kratší přechodné období, mohou uznat ostatní členské státy. Pokud jiný členský stát toto kratší přechodné období uzná, vyrozumí o tom Komisi, ESRB, orgán EBA a příslušné kolegium orgánů dohledu.
7. Pokud členský stát stanoví kratší přechodné období pro proticyklickou kapitálovou rezervu, použije se kratší období pouze pro účely výpočtu proticyklické kapitálové rezervy stanovené konkrétně pro danou instituci, který provádějí instituce, jimž bylo uděleno povolení v tomto členském státě, v němž má odpovědnost pověřený orgán.
KAPITOLA 3
Závěrečná ustanovení
Článek 161
Přezkum a zpráva
1. Komise pravidelně přezkoumává provádění této směrnice aby zajistila, že způsob jejího provádění nevede ke zjevné diskriminaci mezi institucemi na základě jejich právní struktury či modelu vlastnictví.
2. Následně po přezkumu Komise v úzké spolupráci s orgánem EBA do 30. června 2016 předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o ustanoveních této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013o odměňování, ke které případně legislativní návrh, zohlední mezinárodní vývoj a zaměří se především na:
a)
účinnost, provádění a prosazování těchto ustanovení, včetně zjištění případných mezer vyplývajících z uplatnění zásady proporcionality na uvedená ustanovení;
b)
dopad dodržování zásady stanovené v čl. 94 odst. 1 písm. g), pokud jde o:
i)
konkurenceschopnost a finanční stabilitu a
ii)
jakékoli zaměstnance, kteří skutečně pracují v dceřiných podnicích usazených mimo EHP, jejichž mateřské instituce jsou usazeny v rámci EHP.
V rámci tohoto přezkumu bude zvážena zejména otázka, zda by se zásada stanovená v čl. 94 odst. 1 písm. g) měla i nadále uplatňovat na jakékoli zaměstnance, na něž se vztahuje první pododstavec písm. b) bod ii).
3. Od roku 2014 bude EBA ve spolupráci s EIOPA a ESMA zveřejňovat každého půl roku zprávu analyzující, v jakém rozsahu právo členských států odkazuje na externí ratingy pro účely regulace, a opatření přijatá členskými státy na omezení těchto odkazů. V těchto zprávách bude uvedeno, jakým způsobem plní příslušné orgány své povinnosti podle čl. 77 odst. 1 a 3 a čl. 79 písm. b). V těchto zprávách se rovněž uvádí míra sjednocení dohledu v tomto ohledu.
4. Do 31. prosince 2014 Komise přezkoumá uplatňování článků 108 a 109 a vypracuje o něm zprávu, kterou předloží Evropskému parlamentu a Radě případně s legislativním návrhem.
5. Do 31. prosince 2016 Komise přezkoumá výsledky dosažené podle čl. 91 odst. 11, včetně vhodnosti srovnávání postupů zajišťování různorodosti, přičemž plně zohlední příslušný vývoj na úrovni Unie a mezinárodní úrovni a vypracuje o tom zprávu, kterou předloží Evropskému parlamentu a Radě případně s legislativním návrhem.
6. Do 31. prosince 2015 provede Komise konzultaci s ESRB, EBA, EIOPA, ESMA a dalšími příslušnými stranami, pokud jde o efektivitu, které dosahují ujednání o sdílení informací v rámci této směrnice za běžné situace i v krizových obdobích.
7. Do 31. prosince 2015 EBA přezkoumá a podá zprávu Komisi o uplatňování této směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013, pokud jde o spolupráci Unie a členských států se třetími zeměmi. Tato zpráva určí veškeré oblasti, v nichž je zapotřebí další činnosti, pokud jde o spolupráci a sdílení informací. EBA zveřejní zprávu na svých internetových stránkách.
8. Po obdržení pověření od Komise orgán EBA přezkoumá, zda se na subjekty finančního sektoru, které prohlašují, že provádějí svoji činnost v souladu se zásadami islámského bankovnictví, odpovídajícím způsobem vztahuje tato směrnice a nařízení (EU) č. 575/2013. Komise zprávu vypracovanou orgánem EBA přezkoumá a případně předloží legislativní návrh Evropskému parlamentu a Radě.
9. Do 1. července 2014 podá EBA Komisi zprávu o využívání a přínosech dlouhodobějších refinančních operací centrálních bank ESCB a podobných podpůrných opatření v rámci financování centrální bankou. Na základě uvedené zprávy a konzultace s ECB Komise předloží do 31. prosince 2014 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o využívání a přínosech těchto refinančních operací a podpůrných opatření financování pro úvěrové instituce povolené v Unii společně s případným legislativním návrhem týkajícím se využívání takových refinančních operací a podpůrných opatření financování.
Článek 162
Provedení
1. Členské státy do 31. prosince 2013 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Členské státy budou tyto předpisy uplatňovat ode dne 31. prosince 2013.
Členské státy sdělí Komisi a orgánu EBA znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice. Pokud dokumenty, které členské státy připojily k oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice, nejsou dostačující pro plné posouzení souladu prováděcích právních předpisů s konkrétními ustanoveními této směrnice, Komise může na žádost orgánu EBA za účelem provádění úkolů podle nařízení (EU) č. 1093/2010 nebo z vlastního podnětu požadovat, aby členské státy poskytly podrobnější informace ohledně provádění a uplatňování daných právních předpisů a této směrnice.
2. Odchylně od odstavce 1 se hlava VII kapitola 4 použije od 1. ledna 2016.
3. Právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s čl. 94 odst. 1 písm. g) ukládají institucím, aby od roku 2014 uplatňovaly tamtéž uvedené zásady týkající se odměn za poskytování služeb nebo výkon činností náležejících na základě smluv uzavřených před nebo po 31. prosince 2013.
4. Opatření přijatá členskými státy podle odstavců 1 a 2 musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Musí rovněž obsahovat prohlášení, že odkazy ve stávajících právních a správních předpisech na směrnice zrušené touto směrnicí se považují za odkazy na tuto směrnici. Způsob odkazu a znění prohlášení si stanoví členské státy.
5. Odchylně od odstavce 1 tohoto článku se článek 131 použije od 1. ledna 2016. Členské státy provedou čl. 131 odst. 4 od 1. ledna 2016 následujícím způsobem:
a)
25 % kapitálové rezervy pro G-SVI, stanovené v souladu s čl. 131 odst. 4, v roce 2016;
b)
50 % kapitálové rezervy pro G-SVI, stanovené v souladu s čl. 131 odst. 4, v roce 2017;
c)
75 % kapitálové rezervy pro G-SVI, stanovené v souladu s čl. 131 odst. 4, v roce 2018; a
d)
100 % kapitálové rezervy pro G-SVI, stanovené v souladu s čl. 131 odst. 4, v roce 2019.
6. Odchylně od odstavce 2 tohoto článku se článek 133 použije od 31. prosince 2013.
Článek 163
Zrušení
Směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES se zrušují s účinkem od 1. ledna 2014.
Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici a na nařízení (EU) č. 575/2013 v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II této směrnice a v příloze IV nařízení (EU) č. 575/2013.
Článek 164
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 165
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 26. června 2013.
DIRECTIVE 2013/36/EU OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 26 June 2013
on access to the activity of credit institutions and the prudential supervision of credit institutions and investment firms, amending Directive 2002/87/EC and repealing Directives 2006/48/EC and 2006/49/EC
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 53(1) thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
After transmission of the draft legislative act to the national parliaments,
Having regard to the opinion of the European Central Bank (1),
Acting in accordance with the ordinary legislative procedure,
Whereas:
(1)
Directive 2006/48/EC of the European Parliament and of the Council of 14 June 2006 relating to the taking up and pursuit of the business of credit institutions (2) and Directive 2006/49/EC of the European Parliament and of the Council of 14 June 2006 on the capital adequacy of investment firms and credit institutions (3) have been significantly amended on several occasions. Many provisions of Directives 2006/48/EC and 2006/49/EC are applicable to both credit institutions and investment firms. For the sake of clarity and in order to ensure a coherent application of those provisions, they should be merged into new legislative acts that are applicable to both credit institutions and investment firms, namely this Directive and Regulation (EU) No 575/2013 of the European Parliament and of the Council of 26 June 2013 (4). For greater accessibility, the provisions of the Annexes to Directives 2006/48/EC and 2006/49/EC should be integrated into the enacting terms of this Directive and of that Regulation.
(2)
This Directive should, inter alia, contain the provisions governing the authorisation of the business, the acquisition of qualifying holdings, the exercise of the freedom of establishment and of the freedom to provide services, the powers of supervisory authorities of home and host Member States in this regard and the provisions governing the initial capital and the supervisory review of credit institutions and investment firms. The main objective and subject-matter of this Directive is to coordinate national provisions concerning access to the activity of credit institutions and investment firms, the modalities for their governance, and their supervisory framework. Directives 2006/48/EC and 2006/49/EC also contained prudential requirements for credit institutions and investment firms. Those requirements should be provided for in Regulation (EU) No 575/2013, which establishes uniform and directly applicable prudential requirements for credit institutions and investment firms, since such requirements are closely related to the functioning of financial markets in respect of a number of assets held by credit institutions and investment firms. This Directive should therefore be read together with Regulation (EU) No 575/2013 and should, together with that Regulation, form the legal framework governing banking activities, the supervisory framework and the prudential rules for credit institutions and investment firms.
(3)
The general prudential requirements laid down in Regulation (EU) No 575/2013 are supplemented by individual arrangements to be decided by the competent authorities as a result of their ongoing supervisory review of each individual credit institution and investment firm. The range of such supervisory arrangements should, inter alia, be set out in this Directive and the competent authorities should be able to exercise their judgment as to which arrangements should be imposed. With regard to such individual arrangements concerning liquidity, the competent authorities should, inter alia, take into account the principles set out in the Committee of European Banking Supervisors' Guidelines on Liquidity Cost Benefit Allocation of 27 October 2010.
(4)
Directive 2004/39/EC of the European Parliament and of the Council of 21 April 2004 on markets in financial instruments (5) allows investment firms authorised by the competent authorities of their home Member State and supervised by the same authorities to establish branches and provide services freely in other Member States. That Directive accordingly provides for the coordination of the rules governing the authorisation and pursuit of the business of investment firms. It does not, however, establish the amounts of the initial capital of such firms or a common framework for monitoring the risks incurred by them, which should be provided by this Directive.
(5)
This Directive should constitute the essential instrument for the achievement of the internal market from the point of view of both the freedom of establishment and the freedom to provide financial services in the field of credit institutions.
(6)
The smooth operation of the internal market requires not only legal rules but also close and regular cooperation and significantly enhanced convergence of regulatory and supervisory practices between the competent authorities of the Member States.
(7)
Regulation (EU) No 1093/2010 of the European Parliament and of the Council (6) established the European Supervisory Authority (European Banking Authority) ("EBA"). This Directive should take into account the role and function of EBA set out in that Regulation and the procedures to be followed when conferring tasks on EBA.
(8)
Given the increase of tasks conferred on EBA by this Directive and by Regulation (EU) No 575/2013, the European Parliament, the Council and the Commission should ensure that adequate human and financial resources are made available.
(9)
As a first step towards a banking union, a single supervisory mechanism (SSM) should ensure that the Union's policy relating to the prudential supervision of credit institutions is implemented in a coherent and effective manner, that the single rulebook for financial services is applied in the same manner to credit institutions in all Member States concerned, and that those credit institutions are subject to supervision of the highest quality, unfettered by other, non-prudential considerations. An SSM is the basis for the next steps towards a banking union. This reflects the principle that any introduction of common intervention mechanisms in the event of a crisis should be preceded by common controls to reduce the likelihood that such intervention mechanisms will have to be used. The European Council noted in its conclusions of 14 December 2012 that "the Commission will submit in the course of 2013 a proposal for a single resolution mechanism for Member States participating in the SSM, to be examined by co-legislators as a matter of priority with the intention of adopting it during the current parliamentary cycle.". The integration of the financial framework could be further enhanced through the setting up of a single resolution mechanism, including appropriate and effective backstop arrangements to ensure that bank resolution decisions are taken swiftly, impartially and in the best interests of all concerned.
(10)
The conferral of supervisory tasks on the European Central Bank (ECB) for some of the Member States should be consistent with the framework of the European System of Financial Supervision set up in 2010 and its underlying objective to develop the single rulebook and enhance convergence of supervisory practices across the Union as a whole. The ECB should carry out its tasks subject to and in compliance with any relevant primary and secondary Union law, Commission decisions in the areas of State aid, competition rules and merger control and the single rulebook applying to all Member States. EBA is entrusted with developing draft technical standards and guidelines and recommendations to ensure supervisory convergence and consistency of supervisory outcomes within the Union. The ECB should not carry out those tasks, but should exercise powers to adopt regulations under Article 132 of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) in accordance with acts adopted by the Commission on the basis of drafts developed by EBA and with guidelines and recommendation under Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010.
(11)
EBA's legally binding mediation role is a key element of the promotion of coordination, supervisory consistency and convergence of supervisory practices. Mediation by EBA can be initiated either on its own initiative where specifically provided for, or upon request by one or more competent authorities in the event of a disagreement. This Directive and Regulation (EU) No 575/2013 should extend the range of situations in which EBA can initiate its legally binding mediation role with a view to contributing to consistency in supervisory practices. EBA has no own-initiative mediation role with regard to the designation of significant branches and the determination of institution-specific prudential requirements under this Directive. However, in order to promote coordination and enhance consistent supervisory practices in those sensitive areas, competent authorities should have recourse to EBA mediation at an early stage of the process in the event of a disagreement. Such early EBA mediation should facilitate finding a resolution to the disagreement.
(12)
In order to protect savings and to create equal conditions of competition between credit institutions, measures to coordinate the supervision of credit institutions should apply to all of them. Due regard should, however, be had to the objective differences in their statutes and aims as laid down in national law.
(13)
In order to ensure a well-functioning internal market, transparent, predictable and harmonised supervisory practices and decisions are necessary for conducting business and steering cross-border groups of credit institutions. EBA should therefore enhance harmonisation of supervisory practices. Supervisory processes and decisions should not hamper the functioning of the internal market with regard to the free flow of capital. Supervisory colleges should ensure a common and aligned work programme and harmonised supervisory decisions. Cooperation between the competent authorities of the home and host Member States should be strengthened through a higher degree of transparency and information sharing.
(14)
The scope of measures should therefore be as broad as possible, covering all institutions whose business is to receive repayable funds from the public, whether in the form of deposits or in other forms such as the continuing issue of bonds and other comparable securities and to grant credits for their own account. Exceptions should be provided for in the case of certain credit institutions to which this Directive does not apply. This Directive should not affect the application of national laws which provide for special supplementary authorisations permitting credit institutions to carry out specific activities or undertake specific kinds of operations.
(15)
It is appropriate to effect harmonisation which is necessary and sufficient to secure the mutual recognition of authorisation and of prudential supervision systems, making possible the granting of a single licence recognised throughout the Union and the application of the principle of home Member State prudential supervision.
(16)
The principles of mutual recognition and home Member State supervision require that Member States' competent authorities should refuse or withdraw authorisation where factors such as the content of the activities programme, the geographical distribution of activities or the activities actually carried out indicate clearly that a credit institution has opted for the legal system of one Member State for the purpose of evading the stricter standards in force in another Member State within whose territory it carries out or intends to carry out the greater part of its activities. Where there is no such clear indication, but the majority of the total assets of the entities in a banking group is located in another Member State, the competent authorities of which are responsible for exercising supervision on a consolidated basis, responsibility for exercising supervision on a consolidated basis should be changed only with the agreement of those competent authorities.
(17)
The competent authorities should not authorise or continue to authorise a credit institution where they are liable to be prevented from effectively exercising their supervisory functions by the close links between that institution and other natural or legal persons. Credit institutions already authorised should also satisfy the competent authorities in respect of such close links.
(18)
The reference to the supervisory authorities' effective exercise of their supervisory functions covers supervision on a consolidated basis which should be exercised over a credit institution or investment firm where Union law so provides. In such cases, the authorities applied to for authorisation should be able to identify the authorities competent to exercise supervision on a consolidated basis over that credit institution or investment firm.
(19)
Credit institutions authorised in their home Member States should be allowed to carry out throughout the Union any or all of the activities referred to in the list of activities subject to mutual recognition by establishing branches or by providing services.
(20)
It is appropriate to extend mutual recognition to those activities where they are carried out by financial institutions which are subsidiaries of credit institutions, provided that such subsidiaries are covered by the consolidated supervision of their parent undertakings and meet certain strict conditions.
(21)
The host Member State should be able, in connection with the exercise of the right of establishment and the freedom to provide services, to require compliance with specific provisions of its own national laws or regulations on the part of entities not authorised as credit institutions in their home Member States and with regard to activities not referred to in the list of activities subject to mutual recognition, provided that, on the one hand, such provisions are not already provided for in Regulation (EU) No 575/2013, are compatible with Union law and are intended to protect the general good and that, on the other, such entities or such activities are not subject to equivalent rules under the laws or regulations of their home Member States.
(22)
In addition to Regulation (EU) No 575/2013 which establishes directly applicable prudential requirements for credit institutions and investment firms, Member States should ensure that there are no obstacles to carrying out activities receiving mutual recognition in the same manner as in the home Member State, provided that the latter do not conflict with legal provisions protecting the general good in the host Member State.
(23)
The rules governing branches of credit institutions having their head office in a third country should be analogous in all Member States. It is important to provide that such rules are not more favourable than those applicable to branches of credit institutions from another Member State. The Union should be able to conclude agreements with third countries providing for the application of rules which accord such branches the same treatment throughout its territory. Branches of credit institutions authorised in third countries should not enjoy the freedom to provide services or the freedom of establishment in Member States other than those in which they are established.
(24)
Agreement should be reached between the Union and third countries with a view to allowing the practical exercise of consolidated supervision over the largest possible geographical area.
(25)
Responsibility for supervising the financial soundness of a credit institution and in particular its solvency on a consolidated basis should lie with its home Member State. The supervision of Union banking groups should be the subject of close cooperation between the competent authorities of the home and host Member States.
(26)
The competent authorities of host Member States should have the power to carry out, on a case-by-case basis, on-the-spot checks and inspections of the activities of branches of institutions on their territory and require information from a branch about its activities and for statistical, informational, or supervisory purposes, where the host Member States consider it relevant for reasons of stability of the financial system.
(27)
The competent authorities of the host Member States should obtain information about activities carried out in their territories. Supervisory measures should be taken by the competent authorities of the home Member State unless the competent authorities of the host Member States have to take precautionary emergency measures.
(28)
The smooth operation of the internal banking market requires not only legal rules but also close and regular cooperation and significantly enhanced convergence of regulatory and supervisory practices between the competent authorities of the Member States. To that end, consideration of problems concerning individual credit institutions and the mutual exchange of information should take place through EBA. That mutual information procedure should not replace bilateral cooperation. Competent authorities of the host Member States should always be able, in an emergency, on their own initiative or on the initiative of the competent authorities of the home Member State, to check that the activities of a credit institution established within their territories comply with the relevant laws and with the principles of sound administrative and accounting procedures and adequate internal control.
(29)
It is appropriate to allow the exchange of information between the competent authorities and authorities or bodies which, by virtue of their function, help to strengthen the stability of the financial system. In order to preserve the confidential nature of the information forwarded, the list of addressees should be strictly limited.
(30)
Certain behaviour, such as fraud or insider dealing, is liable to affect the stability and the integrity of the financial system. It is necessary to specify the conditions under which exchange of information in such cases is authorised.
(31)
Where it is stipulated that information may be disclosed only with the express agreement of the competent authorities, the competent authorities should be able to make their agreement subject to compliance with strict conditions.
(32)
Exchanges of information should be authorised between the competent authorities and central banks and other bodies with a similar function in their capacity as monetary authorities and, where necessary for reasons of prudential supervision, prevention and resolution of failing institutions and in emergency situations, if relevant, other public authorities and departments of central government administrations responsible for drawing up legislation on the supervision of credit institutions, financial institutions, investment services and insurance companies, and public authorities responsible for supervising payment systems.
(33)
For the purposes of strengthening the prudential supervision of institutions and the protection of clients of institutions, auditors should have a duty to report promptly to the competent authorities, wherever, during the performance of their tasks, they become aware of certain facts which are liable to have a serious effect on the financial situation or the administrative and accounting organisation of an institution. For the same reason Member States should also provide that such a duty applies in all circumstances where such facts are discovered by an auditor during the performance of his tasks in an undertaking which has close links with an institution. The duty of auditors to communicate, where appropriate, to the competent authorities certain facts and decisions concerning an institution which they discover during the performance of their tasks in a non-financial undertaking should not in itself change the nature of their tasks in that undertaking nor the manner in which they should perform those tasks in that undertaking.
(34)
This Directive and Regulation (EU) No 575/2013 aim to ensure the solvency of institutions. If, notwithstanding the solvency requirements, a crisis occurs, it is necessary to ensure that institutions can be resolved in an orderly manner, limiting the negative impact on the real economy and avoiding the need for taxpayers to step in. For that purpose, pending further coordination at Union level, EBA should assess and coordinate initiatives, in accordance with Regulation (EU) No 1093/2010, on recovery and resolution plans with a view to promoting convergence in that area. To that end, EBA should be fully informed in advance of the organisation of meetings on recovery and resolution plans and should be entitled to participate in such meetings. Some Member States' authorities have already introduced obligations for institutions and authorities to prepare recovery and resolution plans. It is therefore appropriate that institutions be required to cooperate with authorities in that regard. Where a recovery or resolution plan is being drafted, EBA should contribute to and participate actively in the development and coordination of effective and consistent recovery and resolution plans in accordance with Regulation (EU) No 1093/2010. Priority should be given where such plans involve systemically important institutions.
(35)
In order to ensure compliance with the obligations deriving from this Directive and from Regulation (EU) No 575/2013 by institutions, by those who effectively control the business of an institution and by the members of an institution's management body, and to ensure similar treatment across the Union, Member States should be required to provide for administrative penalties and other administrative measures which are effective, proportionate and dissuasive. Therefore, administrative penalties and other administrative measures laid down by Member States should satisfy certain essential requirements in relation to addressees, the criteria to be taken into account in their application, their publication, key powers to impose penalties and levels of administrative pecuniary penalties.
(36)
In particular, competent authorities should be empowered to impose administrative pecuniary penalties which are sufficiently high to offset the benefits that can be expected and to be dissuasive even to larger institutions and their managers.
(37)
In order to ensure a consistent application of administrative penalties or other administrative measures across Member States, when determining the type of administrative penalties or other administrative measures and the level of administrative pecuniary penalties Member States should be required to ensure that the competent authorities take into account all relevant circumstances.
(38)
In order to ensure that administrative penalties have a dissuasive effect, they should normally be published except in certain well-defined circumstances.
(39)
For the purposes of assessing the good repute of directors and members of a management body, an efficient system of exchange of information is required where EBA, subject to professional secrecy and data protection requirements, should be entitled to maintain a central database containing details of administrative penalties, including any appeals in relation thereto, which is accessible to competent authorities only. In any event, information about criminal convictions should be exchanged in accordance with Framework Decision 2009/315/JHA (7) and Decision 2009/316/JHA (8), as transposed into national law, and with other relevant provisions of national law.
(40)
In order to detect potential breaches of national provisions transposing this Directive and of Regulation (EU) No 575/2013, competent authorities should have the necessary investigatory powers and should establish effective mechanisms to encourage reporting of potential or actual breaches. Those mechanisms should be without prejudice to the rights of the defence of anyone who has been charged.
(41)
This Directive should provide for administrative penalties and other administrative measures in order to ensure the greatest possible scope for action following a breach and to help prevent further breaches, irrespective of their qualification as an administrative penalty or other administrative measure under national law. Member States should be able to provide for additional penalties to, and higher level of administrative pecuniary penalties than, those provided for in this Directive.
(42)
This Directive should be without prejudice to any provisions in the law of Member States relating to criminal penalties.
(43)
Member States should ensure that credit institutions and investment firms have internal capital that, having regard to the risks to which they are or may be exposed, is adequate in quantity, quality and distribution. Accordingly, Member States should ensure that credit institutions and investment firms have strategies and processes in place for assessing and maintaining the adequacy of their internal capital.
(44)
Competent authorities should be entrusted with ensuring that institutions have a good organisation and adequate own funds, having regard to the risks to which the institutions are or might be exposed.
(45)
To ensure that institutions which are active in several Member States are not disproportionately burdened as a result of the continued responsibilities of individual Member State competent authorities as regards authorisation and supervision, it is essential to significantly enhance the cooperation between competent authorities. EBA should facilitate and enhance such cooperation.
(46)
In order to ensure comprehensive market discipline across the Union, it is appropriate that competent authorities publish information concerning the carrying out of the business of credit institutions and investment firms. Such information should be sufficient to enable a comparison of the approaches adopted by the different competent authorities of the Member States and complement requirements found in Regulation (EU) No 575/2013 regarding disclosure of technical information by institutions.
(47)
Supervision of institutions on a consolidated basis aims to protect the interests of depositors and investors of institutions and to ensure the stability of the financial system. In order to be effective, supervision on a consolidated basis should therefore be applied to all banking groups, including those the parent undertakings of which are not credit institutions or investment firms. Member States should provide competent authorities with the necessary legal instruments to enable them to exercise such supervision.
(48)
In the case of groups with diversified activities where parent undertakings control at least one subsidiary, the competent authorities should be able to assess the financial situation of each credit institution or investment firm in such a group. The competent authorities should at least have the means of obtaining from all undertakings within a group the information necessary for the performance of their function. Cooperation between the authorities responsible for the supervision of different financial sectors should be established in the case of groups of undertakings carrying out a range of financial activities.
(49)
Member States should be able to refuse or withdraw a credit institution's authorisation in the case of certain group structures considered inappropriate for carrying out banking activities, because such structures cannot be supervised effectively. In that respect the competent authorities should have the necessary powers to ensure the sound and prudent management of credit institutions. In order to secure a sustainable and diverse Union banking culture which primarily serves the interest of the citizens of the Union, small-scale banking activities, such as those of credit unions and cooperative banks, should be encouraged.
(50)
The mandates of competent authorities should take into account, in an appropriate manner, the Union dimension. Competent authorities should therefore duly consider the effect of their decisions not only on the stability of the financial system in their jurisdiction but also in all other Member States concerned. Subject to national law, that principle should serve to promote financial stability across the Union and should not legally bind competent authorities to achieve a specific result.
(51)
The financial crisis demonstrated links between the banking sector and so-called ‧shadow banking‧. Some shadow banking usefully keeps risks separate from the banking sector and hence avoids potential negative effects on taxpayers and systemic impact. Nevertheless, a fuller understanding of shadow banking operations and their links to financial sector entities, and tighter regulation to provide transparency, a reduction of systemic risk and the elimination of any improper practices are necessary for the stability of the financial system. Additional reporting from institutions can establish some of this but specific new regulation is also necessary.
(52)
Increased transparency regarding the activities of institutions, and in particular regarding profits made, taxes paid and subsidies received, is essential for regaining the trust of citizens of the Union in the financial sector. Mandatory reporting in that area can therefore be seen as an important element of the corporate responsibility of institutions towards stakeholders and society.
(53)
Weaknesses in corporate governance in a number of institutions have contributed to excessive and imprudent risk-taking in the banking sector which has led to the failure of individual institutions and systemic problems in Member States and globally. The very general provisions on governance of institutions and the non-binding nature of a substantial part of the corporate governance framework, based essentially on voluntary codes of conduct, did not sufficiently facilitate the effective implementation of sound corporate governance practices by institutions. In some cases, the absence of effective checks and balances within institutions resulted in a lack of effective oversight of management decision-making, which exacerbated short-term and excessively risky management strategies. The unclear role of the competent authorities in overseeing corporate governance systems in institutions did not allow for sufficient supervision of the effectiveness of the internal governance processes.
(54)
In order to address the potentially detrimental effect of poorly designed corporate governance arrangements on the sound management of risk, Member States should introduce principles and standards to ensure effective oversight by the management body, promote a sound risk culture at all levels of credit institutions and investment firms and enable competent authorities to monitor the adequacy of internal governance arrangements. Those principles and standards should apply taking into account the nature, scale and complexity of institutions' activities. Member States should be able to impose corporate governance principles and standards additional to those required by this Directive.
(55)
Different governance structures are used across Member States. In most cases a unitary or a dual board structure is used. The definitions used in this Directive are intended to embrace all existing structures without advocating any particular structure. They are purely functional for the purpose of setting out rules aimed at a particular outcome irrespective of the national company law applicable to an institution in each Member State. The definitions should therefore not interfere with the general allocation of competences in accordance with national company law.
(56)
A management body should be understood to have executive and supervisory functions. The competence and structure of management bodies differ across Member States. In Member States where management bodies have a one-tier structure, a single board usually performs management and supervisory tasks. In Member States with a two-tier system, the supervisory function is performed by a separate supervisory board which has no executive functions and the executive function is performed by a separate management board which is responsible and accountable for the day-to-day management of the undertaking. Accordingly, separate tasks are assigned to the different entities within the management body.
(57)
The role of non-executive members of the management body within an institution should include constructively challenging the strategy of the institution and thereby contributing to its development, scrutinising the performance of management in achieving agreed objectives, satisfying themselves that financial information is accurate and that financial controls and systems of risk management are robust and defensible, scrutinising the design and implementation of the institution's remuneration policy and providing objective views on resources, appointments and standards of conduct.
(58)
In order to monitor management actions and decisions effectively, the management body of an institution should commit sufficient time to allow it to perform its functions and to be able to understand the business of the institution, its main risk exposures and the implications of the business and the risk strategy. Combining too high a number of directorships would preclude a member of the management body from spending adequate time on the performance of that oversight role. Therefore, it is necessary to limit the number of directorships a member of the management body of an institution may hold at the same time in different entities. However, directorships in organisations which do not pursue predominantly commercial objectives, such as non-profit-making or charitable organisations, should not be taken into account for the purposes of applying such a limit.
(59)
When appointing members of the management body, the shareholders or members of an institution should consider whether the candidates have the knowledge, qualifications and skills necessary to safeguard proper and prudent management of the institution. Those principles should be exercised and manifested through transparent and open appointment procedures, with regard to members of the management body.
(60)
The lack of monitoring by management bodies of management decisions is partly due to the phenomenon of ‧groupthink‧. This phenomenon is, inter alia, caused by a lack of diversity in the composition of management bodies. To facilitate independent opinions and critical challenge, management bodies of institutions should therefore be sufficiently diverse as regards age, gender, geographical provenance and educational and professional background to present a variety of views and experiences. Gender balance is of particular importance to ensure adequate representation of population. In particular, institutions not meeting a threshold for representation of the underrepresented gender should take appropriate action as a matter of priority. Employee representation in management bodies could also, by adding a key perspective and genuine knowledge of the internal workings of institutions, be seen as a positive way of enhancing diversity. More diverse management bodies should more effectively monitor management and therefore contribute to improved risk oversight and resilience of institutions. Therefore, diversity should be one of the criteria for the composition of management bodies. Diversity should also be addressed in institutions' recruitment policy more generally. Such a policy should, for instance, encourage institutions to select candidates from shortlists including both genders.
(61)
In order to strengthen legal compliance and corporate governance, Member States should establish effective and reliable mechanisms to encourage reporting to competent authorities of potential or actual breaches of national provisions transposing this Directive and of Regulation (EU) No 575/2013. Employees reporting breaches committed within their own institutions should be fully protected.
(62)
Remuneration policies which encourage excessive risk-taking behaviour can undermine sound and effective risk management of credit institutions and investment firms. Members of the G-20 committed themselves to implementing the Financial Stability Board (FSB) Principles for Sound Compensation Practices and Implementing Standards, which address the potentially detrimental effect of poorly designed remuneration structures on the sound management of risk and control of risk-taking behaviour by individuals. This Directive aims to implement international principles and standards at Union level by introducing an express obligation for credit institutions and investment firms to establish and maintain, for categories of staff whose professional activities have a material impact on the risk profile of credit institutions and investment firms, remuneration policies and practices that are consistent with effective risk management.
(63)
In order to ensure that institutions have in place sound remuneration policies, it is appropriate to specify clear principles on governance and on the structure of remuneration policies. In particular, remuneration policies should be aligned with the risk appetite, values and long-term interests of the credit institution or investment firm. For that purpose, the assessment of the performance-based component of remuneration should be based on long-term performance and take into account the current and future risks associated with that performance.
(64)
When considering the policy on variable remuneration a distinction should be made between fixed remuneration, which includes payments, proportionate regular pension contributions, or benefits (where such benefits are without consideration of any performance criteria), and variable remuneration, which includes additional payments, or benefits depending on performance or, in exceptional circumstances, other contractual elements but not those which form part of routine employment packages (such as healthcare, child care facilities or proportionate regular pension contributions). Both monetary and non-monetary benefits should be included.
(65)
In any event, in order to avoid excessive risk taking, a maximum ratio between the fixed and the variable component of the total remuneration should be set. It is appropriate to provide for a certain role for the shareholders, owners or members of institutions in that respect. Member States should be able to set stricter requirements as regards the relationship between the fixed and the variable components of the total remuneration. With a view to encouraging the use of equity or debt instruments which are payable under long-term deferral arrangements as a component of variable remuneration, Member States should be able, within certain limits, to allow institutions to apply a notional discount rate when calculating the value of such instruments for the purposes of applying the maximum ratio. However, Member States should not be obliged to provide for such a facility and should be able to provide for it to apply to a lower maximum percentage of total variable remuneration than set out in this Directive. With a view to ensuring a harmonised and coherent approach which guarantees a level playing field across the internal market, EBA should provide appropriate guidance on the applicable notional discount rate to be used.
(66)
In order to ensure that the design of remuneration policies is integrated in the risk management of the institution, the management body should adopt and periodically review the remuneration policies in place. The provisions of this Directive on remuneration should reflect differences between different types of institutions in a proportionate manner, taking into account their size, internal organisation and the nature, scope and complexity of their activities. In particular it would not be proportionate to require certain types of investment firms to comply with all of those principles.
(67)
In order to protect and foster financial stability within the Union and to address any possible avoidance of the requirements laid down in this Directive, competent authorities should ensure compliance with the principles and rules on remuneration for institutions on a consolidated basis, that is at the level of the group, parent undertakings and subsidiaries, including the branches and subsidiaries established in third countries.
(68)
Since poorly designed remuneration policies and incentive schemes are capable of increasing to an unacceptable extent the risks to which credit institutions and investment firms are exposed, prompt remedial action and, if necessary, appropriate corrective measures should be taken. Consequently, it is appropriate to ensure that competent authorities have the power to impose qualitative or quantitative measures on the relevant institutions that are designed to address problems that have been identified in relation to remuneration policies in the supervisory review.
(69)
The provisions on remuneration should be without prejudice to the full exercise of fundamental rights guaranteed by Article 153(5) TFEU, general principles of national contract and labour law, Union and national law regarding shareholders' rights and involvement and the general responsibilities of the management bodies of the institution concerned, and the rights, where applicable, of the social partners to conclude and enforce collective agreements, in accordance with national law and customs.
(70)
Own funds requirements for credit risk and market risk should be based on external credit ratings only to the extent necessary. Where credit risk is material, institutions should therefore generally seek to implement internal ratings-based approaches or internal models. However, standardised approaches that rely on external credit ratings could be used where credit risk is less material, which is typically the case for less sophisticated institutions, for insignificant exposure classes, or in situations where using internal approaches would be overly burdensome.
(71)
Directives 2006/48/EC and 2006/49/EC are one of the pillars upon which the overreliance on external credit ratings was built. This Directive should take into account the G-20 conclusions and the FSB principles for Reducing Reliance on external credit ratings. Institutions should therefore be encouraged to use internal ratings rather than external credit ratings even for the purpose of calculating own funds requirements.
(72)
Overreliance on external credit ratings should be reduced and the automatic effects deriving from them should be gradually eliminated. Institutions should therefore be required to put in place sound credit-granting criteria and credit decision-making processes. Institutions should be able to use external credit ratings as one of several factors in that process but they should not rely solely or mechanistically on them.
(73)
The recognition of a credit rating agency as an external credit assessment institution (ECAI) should not increase the foreclosure of a market already dominated by three undertakings. EBA, the Member States' central banks and the ECB, without making the process easier or less demanding, should provide for the recognition of more credit rating agencies as ECAIs in order to open the market to other undertakings.
(74)
Given the wide range of approaches adopted by institutions using internal modelling approaches, it is important that competent authorities and EBA have a clear view of the range of values for risk-weighted assets and own funds requirements that arise for similar exposures under such approaches. To that end, institutions should be required to provide competent authorities with the results of internal models applied to EBA-developed benchmark portfolios covering a wide range of exposures. Based on the information received, competent authorities should take appropriate steps to ensure that similarities or differences in results for the same exposure are justifiable in terms of the risks incurred. More generally, the competent authorities and EBA should ensure that the choice between an internal modelling approach and a standardised approach does not result in the under-estimation of own funds requirements. While own funds requirements for operational risk are more difficult to allocate at individual exposure level and it is therefore appropriate to exclude this risk category from the benchmarking process, competent authorities should nevertheless keep abreast of developments in internal modelling approaches to operational risk, with the aim of monitoring the range of practices employed and improving supervisory approaches.
(75)
The development of relationship-based lending should be encouraged where information gleaned from a continuing business relationship with clients is used to get a better quality of due diligence and risk assessment than is available purely from standardised information and credit scores.
(76)
With respect to the supervision of liquidity, responsibility should lie with home Member States as soon as detailed criteria for the liquidity coverage requirement apply. It is therefore necessary to accomplish the coordination of supervision in this field in order to introduce supervision by the home Member State by that time. In order to ensure effective supervision, the competent authorities of the home and host Member States should further cooperate in the field of liquidity.
(77)
Where within a group liquid assets in one institution will under stress circumstances match liquidity needs of another member of that group, competent authorities should be able to exempt an institution from liquidity coverage requirements and apply those requirements on a consolidated basis instead.
(78)
Measures taken on the basis of this Directive should be without prejudice to measures taken in accordance with Directive 2001/24/EC of the European Parliament and of the Council of 4 April 2001 on the reorganisation and winding up of credit institutions (9). Supervisory measures should not lead to discrimination among creditors from different Member States.
(79)
In the light of the financial crisis and the pro-cyclical mechanisms that contributed to its origin and aggravated its effect, the FSB, the Basel Committee on Banking Supervision (BCBS), and the G-20 made recommendations to mitigate the pro-cyclical effects of financial regulation. In December 2010, the BCBS issued new global regulatory standards on bank capital adequacy (the Basel III rules), including rules requiring the maintenance of capital conservation and countercyclical capital buffers.
(80)
It is therefore appropriate to require credit institutions and relevant investment firms to hold, in addition to other own fund requirements, a capital conservation buffer and a countercyclical capital buffer to ensure that they accumulate, during periods of economic growth, a sufficient capital base to absorb losses in stressed periods. The countercyclical capital buffer should be built up when aggregate growth in credit and other asset classes with a significant impact on the risk profile of such credit institutions and investment firms are judged to be associated with a build-up of system-wide risk, and drawn down during stressed periods.
(81)
In order to ensure that countercyclical capital buffers properly reflect the risk to the banking sector of excessive credit growth, credit institutions and investment firms should calculate their institution-specific buffers as a weighted average of the countercyclical buffer rates that apply in the countries where their credit exposures are located. Every Member State should therefore designate an authority responsible for the quarterly setting of the countercyclical buffer rate for exposures located in that Member State. That buffer rate should take into account the growth of credit levels and changes to the ratio of credit to GDP in that Member State, and any other variables relevant to the risks to the stability of the financial system.
(82)
In order to promote international consistency in setting countercyclical buffer rates, the BCBS has developed a methodology on the basis of the ratio between credit and GDP. This should serve as a common starting point for decisions on buffer rates by the relevant national authorities, but should not give rise to an automatic buffer setting or bind the designated authority. The buffer rate should reflect, in a meaningful way, the credit cycle and the risks due to excess credit growth in the Member State and should duly take into account specificities of the national economy.
(83)
Restrictions on variable remuneration are an important element in ensuring that credit institutions and investment firms rebuild their capital levels when operating within the buffer range. Credit institutions and investment firms are already subject to the principle that awards and discretionary payments of variable remuneration to those categories of staff whose professional activities have a material impact on the risk profile of the institution have to be sustainable, having regard to the financial situation of the institution. In order to ensure that an institution restores its levels of own funds in a timely manner, it is appropriate to align the award of variable remuneration and discretionary pension benefits with the profit situation of the institution during any period in which the combined buffer requirement is not met, taking into account the long-term health of the institution.
(84)
Institutions should address and control all concentration risks by means of written policies and procedures. Given the nature of public sector exposures, controlling concentration risks is more effective than risk weighting those exposures, given their size and the difficulties in calibrating own funds requirements. The Commission should, at an appropriate time, submit a report to the European Parliament and the Council about any desirable changes to the prudential treatment of concentration risk.
(85)
Member States should be able to require certain institutions to hold, in addition to a capital conservation buffer and a countercyclical capital buffer, a systemic risk buffer in order to prevent and mitigate long-term non-cyclical systemic or macroprudential risks not covered by Regulation (EU) No 575/2013, where there is a risk of disruption in the financial system with the potential to have serious negative consequences for the financial system and the real economy in a specific Member State. The systemic risk buffer rate should apply to all institutions, or to one or more subsets of those institutions, where the institutions exhibit similar risk profiles in their business activities.
(86)
In order to ensure consistent macroprudential oversight across the Union, it is appropriate that the European Systemic Risk Board (ESRB) develop principles tailored to the Union economy and be responsible for monitoring their application. This Directive should not prevent the ESRB from taking any actions that it considers necessary under Regulation (EU) No 1092/2010 of the European Parliament and of the Council of 24 November 2010 on European Union macroprudential oversight of the financial system and establishing a European Systemic Risk Board (10).
(87)
Member States should be able to recognise the systemic risk buffer rate set by another Member State and apply that buffer rate to domestically authorised institutions for the exposures located in the Member State setting the buffer rate. The Member State setting the buffer rate should also be able to ask the ESRB to issue a recommendation as referred to in Article 16 of Regulation (EU) No 1092/2010, addressed to one or more Member States which are in a position to recognise the systemic risk buffer rate recommending that they do so. Such a recommendation is subject to the "comply or explain" rule set out in Article 3(2) and Article 17 of that Regulation.
(88)
It is appropriate that decisions of Member States on countercyclical buffer rates are coordinated as far as possible. In that regard, the ESRB, if requested to do so by competent or designated authorities, could facilitate discussions between those authorities about setting proposed buffer rates, including relevant variables.
(89)
Where a credit institution or investment firm fails to meet in full the combined buffer requirement, it should be subject to measures designed to ensure that it restores its levels of own funds in a timely manner. In order to conserve capital, it is appropriate to impose proportionate restrictions on discretionary distributions of profits, including dividend payments and payments of variable remuneration. So as to ensure that such institutions or firms have a credible strategy to restore levels of own funds, they should be required to draw up and agree with the competent authorities a capital conservation plan that sets out how the restrictions on distributions will be applied and other measures that the institution or firm intends to take to ensure compliance with the full buffer requirements.
(90)
Authorities are expected to impose higher own funds requirements on global systemically important institutions (G-SIIs) in order to compensate for the higher risk that G-SIIs represent for the financial system and the potential impact of their failure on taxpayers. Where an authority imposes the systemic risk buffer and the G-SII buffer is applicable, the higher of the two should apply. Where the systemic risk buffer only applies to domestic exposures, it should be cumulative with the G-SII buffer or the buffer relating to other systemically important institutions (O-SIIs) which is applied in accordance with this Directive.
(91)
Technical standards in financial services should ensure consistent harmonisation and adequate protection of depositors, investors and consumers across the Union. As a body with highly specialised expertise, it would be efficient and appropriate to entrust EBA with the elaboration of draft regulatory and implementing technical standards which do not involve policy choices, for submission to the Commission. EBA should ensure efficient administrative and reporting processes when drafting technical standards.
(92)
The Commission should adopt regulatory technical standards developed by EBA in the areas of authorisations and acquisitions of significant holdings in credit institutions, information exchanges between competent authorities, the exercise of the freedom of establishment and the freedom to provide services, supervisory collaboration, remuneration policies of credit institutions and investment firms and the supervision of mixed financial holding companies by means of delegated acts pursuant to Article 290 TFEU and in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010. The Commission and EBA should ensure that those standards can be applied by all institutions concerned in a manner that is proportionate to the nature, scale and complexity of those institutions and their activities.
(93)
Given the detail and number of regulatory technical standards that are to be adopted pursuant to this Directive, where the Commission adopts a regulatory technical standard which is the same as the draft regulatory technical standard submitted by EBA, the period within which the European Parliament or the Council may object to a regulatory technical standard should, where appropriate, be further extended by one month. Moreover, the Commission should aim to adopt the regulatory technical standards in good time to permit the European Parliament and the Council to exercise full scrutiny, taking account of the volume and complexity of regulatory technical standards and the details of the European Parliament's and the Council's rules of procedure, calendar of work and composition.
(94)
The Commission should also be empowered to adopt implementing technical standards developed by EBA in the areas of authorisation of and acquisitions of significant holdings in credit institutions, information exchange between competent authorities, supervisory collaboration, specific prudential requirements and disclosure of information by supervisory authorities by means of implementing acts pursuant to Article 291 TFEU and in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
(95)
In order to ensure uniform conditions for the implementation of this Directive, implementing powers should be conferred on the Commission. Those powers should be exercised in accordance with Regulation (EU) No 182/2011 of the European Parliament and of the Council of 16 February 2011 on laying down the rules and general principles concerning mechanisms for control by the Member States of the Commission's exercise of implementing powers (11).
(96)
In order to specify the requirements set out in this Directive, the power to adopt acts in accordance with Article 290 TFEU should be delegated to the Commission in respect of clarifying the definitions and the terminology used in this Directive, expanding the list of activities subject to mutual recognition and improving the exchange of information concerning branches of credit institutions. It is of particular importance that the Commission carry out appropriate consultations during its preparatory work, including at expert level. The Commission, when preparing and drawing up delegated acts, should ensure a simultaneous, timely and appropriate transmission of relevant documents to the European Parliament and to the Council.
(97)
References to Directives 2006/48/EC and 2006/49/EC should be construed as references to this Directive and to Regulation (EU) No 575/2013.
(98)
Directive 2002/87/EC of the European Parliament and of the Council of 16 December 2002 on the supplementary supervision of credit institutions, insurance undertakings and investment firms in a financial conglomerate (12), Directive 2007/64/EC of the European Parliament and of the Council of 13 November 2007 on payment services in the internal market (13), Directive 2009/65/EC of the European Parliament and of the Council of 13 July 2009 on the coordination of laws, regulations and administrative provisions relating to undertakings for collective investment in transferable securities (UCITS) (14), Directive 2009/110/EC of the European Parliament and of the Council of 16 September 2009 on the taking up, pursuit and prudential supervision of the business of electronic money institutions (15) and Directive 2011/61/EU of the European Parliament and of the Council of 8 June 2011 on Alternative Investment Fund Managers (16) refer to provisions of Directives 2006/48/EC and 2006/49/EC concerning own funds requirements which should be set out in this Directive and in Regulation (EU) No 575/2013. Consequently, references in those Directives to Directives 2006/48/EC and 2006/49/EC should be construed as references to the provisions governing own funds requirements in this Directive and in Regulation (EU) No 575/2013.
(99)
In order to allow for technical standards to be developed so that institutions that are part of a financial conglomerate apply the appropriate calculation methods for the determination of required capital on a consolidated basis, Directive 2002/87/EC should be amended accordingly.
(100)
In order for the internal banking market to operate with increasing effectiveness and for citizens of the Union to be afforded adequate levels of transparency, it is necessary that competent authorities publish, in a manner which allows for meaningful comparison, information on the manner in which this Directive is implemented.
(101)
With respect to the supervision of liquidity, there should be a period of time within which Member States effect transition towards the regulatory regime under which detailed criteria for the liquidity coverage requirement apply.
(102)
In order to ensure a stable, smooth and progressive transition by institutions to new liquidity and stable funding requirements at Union level, competent authorities should make full use of their supervisory powers under this Directive and under any applicable national law. In particular, competent authorities should assess whether there is a need to apply administrative penalties or other administrative measures, including prudential charges, the level of which should broadly relate to the disparity between the actual liquidity position of an institution and the liquidity and stable funding requirements. In making this assessment, competent authorities should have due regard to market conditions. Such administrative penalties or other administrative measures should apply until detailed legal acts on liquidity and stable funding requirements are implemented at Union level.
(103)
Directive 95/46/EC of the European Parliament and of the Council of 24 October 1995 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data and on the free movement of such data (17) and Regulation (EC) No 45/2001 of the European Parliament and of the Council of 18 December 2000 on the protection of individuals with regard to the processing of personal data by the Community institutions and bodies and on the free movement of such data (18), should be fully applicable to the processing of personal data for the purposes of this Directive.
(104)
Since the objectives of this Directive, namely the introduction of rules concerning access to the activity of institutions, and the prudential supervision of institutions, cannot be sufficiently achieved by the Member States and can therefore, by reason of the scale and the effects of the proposed action, be better achieved at Union level, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty on European Union. In accordance with the principle of proportionality, as set out in that Article, this Directive does not go beyond what is necessary in order to achieve those objectives.
(105)
In accordance with the Joint Political Declaration of Member States and the Commission on explanatory documents of 28 September 2011, Member States have undertaken to accompany, in justified cases, the notification of their transposition measures with one or more documents explaining the relationship between the components of a directive and the corresponding parts of national transposition instruments. With regard to this Directive, the legislator considers the transmission of such documents to be justified.
(106)
The European Data Protection Supervisor has been consulted in accordance with Article 28(2) of Regulation (EC) No 45/2001 and has adopted an opinion (19).
(107)
Directive 2002/87/EC should be amended accordingly and Directives 2006/48/EC and 2006/49/EC should be repealed,
HAVE ADOPTED THIS DIRECTIVE:
TITLE I
SUBJECT MATTER, SCOPE AND DEFINITIONS
Article 1
Subject matter
This Directive lays down rules concerning:
(a)
access to the activity of credit institutions and investment firms (collectively referred to as "institutions");
(b)
supervisory powers and tools for the prudential supervision of institutions by competent authorities;
(c)
the prudential supervision of institutions by competent authorities in a manner that is consistent with the rules set out in Regulation (EU) No 575/2013;
(d)
publication requirements for competent authorities in the field of prudential regulation and supervision of institutions.
Article 2
Scope
1. This Directive shall apply to institutions.
2. Article 30 shall apply to local firms.
3. Article 31 shall apply to the firms referred to in point (2)(c) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013.
4. Article 34 and Title VII, Chapter 3 shall apply to financial holding companies, mixed financial holding companies and mixed-activity holding companies which have their head offices in the Union;
5. This Directive shall not apply to the following:
(1)
access to the activity of investment firms in so far as it is regulated by Directive 2004/39/EC;
(2)
central banks;
(3)
post office giro institutions;
(4)
in Belgium, the ‧Institut de Réescompte et de Garantie/Herdiscontering- en Waarborginstituut‧;
(5)
in Denmark, the ‧Eksport Kredit Fonden‧, the ‧Eksport Kredit Fonden A/S‧, the ‧Danmarks Skibskredit A/S‧ and the ‧KommuneKredit‧;
(6)
in Germany, the ‧Kreditanstalt für Wiederaufbau‧, undertakings which are recognised under the ‧Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz‧ as bodies of State housing policy and are not mainly engaged in banking transactions, and undertakings recognised under that law as non-profit housing undertakings;
(7)
in Estonia, the ‧hoiu-laenuühistud‧, as cooperative undertakings that are recognised under the ‧hoiu-laenuühistu seadus‧;
(8)
in Ireland, credit unions and the friendly societies;
(9)
in Greece, the ‧Ταμείο Παρακαταθηκών και Δανείων‧ (Tamio Parakatathikon kai Danion);
(10)
in Spain, the ‧Instituto de Crédito Oficial‧;
(11)
in France, the ‧Caisse des dépôts et consignations‧;
(12)
in Italy, the ‧Cassa depositi e prestiti‧;
(13)
in Latvia, the ‧krājaizdevu sabiedrības‧, undertakings that are recognised under the ‧krājaizdevu sabiedrību likums‧ as cooperative undertakings rendering financial services solely to their members;
(14)
in Lithuania, the ‧kredito unijos‧ other than the ‧Centrinė kredito unija‧;
(15)
in Hungary, the ‧MFB Magyar Fejlesztési Bank Zártkörűen Működő Részvénytársaság‧ and the ‧Magyar Export-Import Bank Zártkörűen Működő Részvénytársaság‧;
(16)
in the Netherlands, the ‧Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV‧, the ‧NV Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij‧, the ‧NV Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financiering‧ and the ‧Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV‧;
(17)
in Austria, undertakings recognised as housing associations in the public interest and the ‧Österreichische Kontrollbank AG‧;
(18)
in Poland, the ‧Spółdzielcze Kasy Oszczędnościowo - Kredytowe‧ and the ‧Bank Gospodarstwa Krajowego‧;
(19)
in Portugal, the ‧Caixas Económicas‧ existing on 1 January 1986 with the exception of those incorporated as limited companies and of the ‧Caixa Económica Montepio Geral‧;
(20)
in Slovenia, the ‧SID-Slovenska izvozna in razvojna banka, d.d. Ljubljana‧;
(21)
in Finland, the ‧Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete AB‧, and the ‧Finnvera Oyj/Finnvera Abp‧;
(22)
in Sweden, the ‧Svenska Skeppshypotekskassan‧;
(23)
in the United Kingdom, the National Savings Bank, the Commonwealth Development Finance Company Ltd, the Agricultural Mortgage Corporation Ltd, the Scottish Agricultural Securities Corporation Ltd, the Crown Agents for overseas governments and administrations, credit unions and municipal banks.
6. The entities referred to in point (1) and points (3) to (23) of paragraph 5 of this Article shall be treated as financial institutions for the purposes of Article 34 and Title VII, Chapter 3.
Article 3
Definitions
1. For the purposes of this Directive, the following definitions shall apply:
(1)
‧credit institution‧ means credit institution as defined in point (1) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(2)
‧investment firm‧ means investment firm as defined in point (2) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(3)
‧institution‧ means institution as defined in point (3) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(4)
‧local firm‧ means local firm as defined in point (4) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(5)
‧insurance undertaking‧ means insurance undertaking as defined in point (5) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(6)
‧reinsurance undertaking‧ means reinsurance undertaking as defined in point (6) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(7)
‧management body‧ means an institution's body or bodies, which are appointed in accordance with national law, which are empowered to set the institution's strategy, objectives and overall direction, and which oversee and monitor management decision-making, and include the persons who effectively direct the business of the institution;
(8)
‧management body in its supervisory function‧ means the management body acting in its role of overseeing and monitoring management decision-making;
(9)
‧senior management‧ means those natural persons who exercise executive functions within an institution and who are responsible, and accountable to the management body, for the day-to-day management of the institution;
(10)
‧systemic risk‧ means a risk of disruption in the financial system with the potential to have serious negative consequences for the financial system and the real economy;
(11)
‧model risk‧ means the potential loss an institution may incur, as a consequence of decisions that could be principally based on the output of internal models, due to errors in the development, implementation or use of such models;
(12)
‧originator‧ means originator as defined in point (13) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(13)
‧sponsor‧ means sponsor as defined in point (14) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(14)
‧parent undertaking‧ means parent undertaking as defined in point (15) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(15)
‧subsidiary‧ means subsidiary as defined in point (16) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(16)
‧branch‧ means branch as defined in point (17) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(17)
‧ancillary services undertaking‧ means ancillary services undertaking as defined in point (18) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(18)
‧asset management company‧ means asset management company as defined in point (19) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(19)
‧financial holding company‧ means financial holding company as defined in point (20) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(20)
‧mixed financial holding company‧ means mixed financial holding company as defined in point (21) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(21)
‧mixed activity holding company‧ means mixed activity holding company as defined in point (22) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(22)
‧financial institution‧ means financial institution as defined in point (26) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(23)
‧financial sector entity‧ means financial sector entity as defined in point (27) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(24)
‧parent institution in a Member State‧ means parent institution in a Member State as defined in point (28) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(25)
‧EU parent institution‧ means EU parent institution as defined in point (29) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(26)
‧parent financial holding company in a Member State‧ means parent financial holding company in a Member State as defined in point (30) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(27)
‧EU parent financial holding company‧ means EU parent financial holding company as defined in point (31) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(28)
‧parent mixed financial holding company in a Member State‧ means parent mixed financial holding company in a Member State as defined in point (32) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(29)
‧EU parent mixed financial holding company‧ means EU parent mixed financial holding company as defined in point (33) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(30)
‧systemically important institution‧ means an EU parent institution, an EU parent financial holding company, an EU parent mixed financial holding company or an institution the failure or malfunction of which could lead to systemic risk;
(31)
‧central counterparty‧ means central counterparty as defined in point (34) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(32)
‧participation‧ means participation as defined in point (35) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(33)
‧qualifying holding‧ means qualifying holding as defined in point (36) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(34)
‧control‧ means control as defined in point (37) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(35)
‧close links‧ means close links as defined in point (38) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(36)
‧competent authority‧ means competent authority as defined in point (40) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(37)
‧consolidating supervisor‧ means consolidating supervisor as defined in point (41) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(38)
‧authorisation‧ means authorisation as defined in point (42) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(39)
‧home Member State‧ means home Member State as defined in point (43) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(40)
‧host Member State‧ means host Member State as defined in point (44) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(41)
‧ESCB central banks‧ means ESCB central banks as defined in point (45) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(42)
‧central banks‧ means central banks as defined in point (46) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(43)
‧consolidated situation‧ means consolidated situation as defined in point (47) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(44)
‧consolidated basis‧ means consolidated basis as defined in point (48) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(45)
‧sub-consolidated basis‧ means sub-consolidated basis as defined in point (49) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(46)
‧financial instrument‧ means financial instrument as defined in point (50) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(47)
‧own funds‧ means own funds as defined in point (118) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(48)
‧operational risk‧ means operational risk as defined in point (52) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(49)
‧credit risk mitigation‧ means credit risk mitigation as defined in point (57) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(50)
‧securitisation‧ means securitisation as defined in point (61) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(51)
‧securitisation position‧ means securitisation position as defined in point (62) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(52)
‧securitisation special purpose entity‧ means securitisation special purpose entity as defined in point (66) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(53)
‧discretionary pension benefits‧ means discretionary pension benefits as defined in point (73) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(54)
‧trading book‧ means trading as defined in point (86) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(55)
‧regulated market‧ means regulated market as defined in point (92) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(56)
‧leverage‧ means leverage as defined in point (93) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(57)
‧risk of excessive leverage‧ means risk of excessive leverage as defined in point (94) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(58)
‧external credit assessment institution‧ means external credit assessment institution as defined in point (98) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(59)
‧internal approaches‧ means the internal ratings based approach referred to in Article 143(1), the internal models approach referred to in Article 221, the own estimates approach referred to in Article 225, the advanced measurement approaches referred to in Article 312(2), the internal models method referred to in Articles 283 and 363, and the internal assessment approach referred to in Article 259(3) of Regulation (EU) No 575/2013.
2. Where this Directive refers to the management body and, pursuant to national law, the managerial and supervisory functions of the management body are assigned to different bodies or different members within one body, the Member State shall identify the bodies or members of the management body responsible in accordance with its national law, unless otherwise specified by this Directive.
TITLE II
COMPETENT AUTHORITIES
Article 4
Designation and powers of the competent authorities
1. Member States shall designate competent authorities that carry out the functions and duties provided for in this Directive and in Regulation (EU) No 575/2013. They shall inform the Commission and EBA thereof, indicating any division of functions and duties.
2. Member States shall ensure that the competent authorities monitor the activities of institutions, and where applicable, of financial holding companies and mixed financial holding companies, so as to assess compliance with the requirements of this Directive and Regulation (EU) No 575/2013.
3. Member States shall ensure that appropriate measures are in place to enable the competent authorities to obtain the information needed to assess the compliance of institutions and, where applicable, of financial holding companies and mixed financial holding companies, with the requirements referred to in paragraph 2 and to investigate possible breaches of those requirements.
4. Member States shall ensure that the competent authorities have the expertise, resources, operational capacity, powers and independence necessary to carry out the functions relating to prudential supervision, investigations and penalties set out in this Directive and in Regulation (EU) No 575/2013.
5. Member States shall require that institutions provide the competent authorities of their home Member States with all the information necessary for the assessment of their compliance with the rules adopted in accordance with this Directive and Regulation (EU) No 575/2013. Member States shall also ensure that internal control mechanisms and administrative and accounting procedures of the institutions permit the checking of their compliance with such rules at all times.
6. Member States shall ensure that institutions register all their transactions and document systems and processes, which are subject to this Directive and Regulation (EU) No 575/2013 in such a manner that the competent authorities are able to check compliance with this Directive and Regulation (EU) No 575/2013 at all times.
7. Member States shall ensure that the functions of supervision pursuant to this Directive and to Regulation (EU) No 575/2013 and any other functions of the competent authorities are separate and independent from the functions relating to resolution. Member States shall inform the Commission and EBA thereof, indicating any division of duties.
8. Member States shall ensure that where authorities other than the competent authorities have the power of resolution, those other authorities cooperate closely and consult the competent authorities with regard to the preparation of resolution plans.
Article 5
Coordination within Member States
Where Member States have more than one competent authority for the prudential supervision of credit institutions, investment firms and financial institutions, Member States shall take the requisite measures to organise coordination between such authorities.
Article 6
Cooperation within the European System of Financial Supervision
In the exercise of their duties, the competent authorities shall take into account the convergence in respect of supervisory tools and supervisory practices in the application of the laws, regulations and administrative requirements adopted pursuant to this Directive and to Regulation (EU) No 575/2013. For that purpose, Member States shall ensure that:
(a)
the competent authorities, as parties to the European System of Financial Supervision (ESFS), cooperate with trust and full mutual respect, in particular when ensuring the flow of appropriate and reliable information between them and other parties to the ESFS, in accordance with the principle of sincere cooperation set out in Article 4(3) of the Treaty on European Union;
(b)
the competent authorities participate in the activities of EBA and, as appropriate, in the colleges of supervisors;
(c)
the competent authorities make every effort to comply with those guidelines and recommendations issued by EBA in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010 and to respond to the warnings and recommendations issued by the ESRB pursuant to Article 16 of Regulation (EU) No 1092/2010;
(d)
the competent authorities cooperate closely with the ESRB;
(e)
national mandates conferred on the competent authorities do not inhibit the performance of their duties as members of EBA, of the ESRB, where appropriate, or under this Directive and under Regulation (EU) No 575/2013.
Article 7
Union dimension of supervision
The competent authorities in each Member State shall, in the exercise of their general duties, duly consider the potential impact of their decisions on the stability of the financial system in the other Member States concerned and, in particular, in emergency situations, based on the information available at the relevant time.
TITLE III
REQUIREMENTS FOR ACCESS TO THE ACTIVITY OF CREDIT INSTITUTIONS
CHAPTER 1
General requirements for access to the activity of credit institutions
Article 8
Authorisation
1. Member States shall require credit institutions to obtain authorisation before commencing their activities. Without prejudice to Articles 10 to 14, they shall lay down the requirements for such authorisation and notify EBA.
2. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify:
(a)
the information to be provided to the competent authorities in the application for the authorisation of credit institutions, including the programme of operations provided for in Article 10;
(b)
the requirements applicable to shareholders and members with qualifying holdings pursuant to Article 14; and
(c)
obstacles which may prevent effective exercise of the supervisory functions of the competent authority, as referred to in Article 14.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in points (a), (b) and (c) of the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
3. EBA shall develop draft implementing technical standards on standard forms, templates and procedures for the provision of the information referred to in point (a) of the first subparagraph of paragraph 2.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
4. EBA shall submit the draft technical standards referred to in paragraphs 2 and 3 to the Commission by 31 December 2015.
Article 9
Prohibition against persons or undertakings other than credit institutions from carrying out the business of taking deposits or other repayable funds from the public
1. Member States shall prohibit persons or undertakings that are not credit institutions from carrying out the business of taking deposits or other repayable funds from the public.
2. Paragraph 1 shall not apply to the taking of deposits or other funds repayable by a Member State, or by a Member State's regional or local authorities, by public international bodies of which one or more Member States are members, or to cases expressly covered by national or Union law, provided that those activities are subject to regulations and controls intended to protect depositors and investors.
Article 10
Programme of operations and structural organisation
Member States shall require applications for authorisation to be accompanied by a programme of operations setting out the types of business envisaged and the structural organisation of the credit institution.
Article 11
Economic needs
Member States shall not require the application for authorisation to be examined in terms of the economic needs of the market.
Article 12
Initial capital
1. Without prejudice to other general conditions laid down in national law, the competent authorities shall refuse authorisation to commence the activity of a credit institution where a credit institution does not hold separate own funds or where its initial capital is less than EUR 5 million.
2. Initial capital shall comprise only one or more of the items referred to in Article 26(1)(a) to (e) of Regulation (EU) No 575/2013.
3. Member States may decide that credit institutions which do not fulfil the requirement to hold separate own funds and which were in existence on 15 December 1979 may continue to carry out their business. They may exempt such credit institutions from complying with the requirement contained in the first subparagraph of Article 13(1).
4. Member States may grant authorisation to particular categories of credit institutions the initial capital of which is less than that specified in paragraph 1, subject to the following conditions:
(a)
the initial capital is no less than EUR 1 million;
(b)
the Member States concerned notify the Commission and EBA of their reasons for exercising that option.
Article 13
Effective direction of the business and place of the head office
1. The competent authorities shall grant authorisation to commence the activity of a credit institution only where at least two persons effectively direct the business of the applicant credit institution.
They shall refuse such authorisation if the members of the management body do not meet the requirements referred to in Article 91(1).
2. Each Member State shall require that:
(a)
a credit institution which is a legal person and which, under its national law, has a registered office, has its head office in the same Member State as its registered office;
(b)
a credit institution other than that referred to in point (a) has its head office in the Member State which granted it authorisation and in which it actually carries out its business.
Article 14
Shareholders and members
1. The competent authorities shall refuse authorisation to commence the activity of a credit institution unless a credit institution has informed them of the identities of its shareholders or members, whether direct or indirect, natural or legal persons, that have qualifying holdings and of the amounts of those holdings or, where there are no qualifying holdings, of the 20 largest shareholders or members.
In determining whether the criteria for a qualifying holding are fulfilled, the voting rights referred to in Articles 9 and 10 of Directive 2004/109/EC of the European Parliament and of the Council of 15 December 2004 on the harmonisation of transparency requirements in relation to information about issuers whose securities are admitted to trading on a regulated market (20) and the conditions regarding aggregation thereof set out in Article 12(4) and (5) of that Directive, shall be taken into account.
Member States shall not take into account voting rights or shares which institutions hold as a result of providing the underwriting of financial instruments or placing of financial instruments on a firm commitment basis included under point 6 of Section A of Annex I to Directive 2004/39/EC, provided that those rights are not exercised or otherwise used to intervene in the management of the issuer and are disposed of within one year of acquisition.
2. The competent authorities shall refuse authorisation to commence the activity of a credit institution if, taking into account the need to ensure the sound and prudent management of a credit institution, they are not satisfied as to the suitability of the shareholders or members, in particular where the criteria set out in Article 23(1) are not met. Article 23(2) and (3) and Article 24 shall apply.
3. Where close links exist between the credit institution and other natural or legal persons, competent authorities shall grant authorisation only if those links do not prevent the effective exercise of their supervisory functions.
The competent authorities shall refuse authorisation to commence the activity of a credit institution where the laws, regulations or administrative provisions of a third country governing one or more natural or legal persons with which the credit institution has close links, or difficulties involved in the enforcement of those laws, regulations or administrative provisions, prevent the effective exercise of their supervisory functions.
The competent authorities shall require credit institutions to provide them with the information they require to monitor compliance with the conditions referred to in this paragraph on an ongoing basis.
Article 15
Refusal of authorisation
Where a competent authority refuses authorisation to commence the activity of a credit institution, it shall notify the applicant of the decision and the reasons therefor within six months of receipt of the application or, where the application is incomplete, within six months of receipt of the complete information required for the decision.
A decision to grant or refuse authorisation shall, in any event, be taken within 12 months of the receipt of the application.
Article 16
Prior consultation of the competent authorities of other Member States
1. The competent authority shall, before granting authorisation to a credit institution, consult the competent authorities of another Member State where the credit institution is:
(a)
a subsidiary of a credit institution authorised in that other Member State;
(b)
a subsidiary of the parent undertaking of a credit institution authorised in that other Member State;
(c)
controlled by the same natural or legal persons as those who control a credit institution authorised in that other Member State.
2. The competent authority shall, before granting authorisation to a credit institution, consult the competent authority that is responsible for the supervision of insurance undertakings or investment firms in the Member State concerned where the credit institution is:
(a)
a subsidiary of an insurance undertaking or investment firm authorised in the Union;
(b)
a subsidiary of the parent undertaking of an insurance undertaking or investment firm authorised in the Union;
(c)
controlled by the same natural or legal persons as those who control an insurance undertaking or investment firm authorised in the Union.
3. The relevant competent authorities referred to in paragraphs 1 and 2 shall in particular consult each other when assessing the suitability of the shareholders and the reputation and experience of members of the management body involved in the management of another entity of the same group. They shall exchange any information regarding the suitability of shareholders and the reputation and experience of members of the management body which is of relevance for the granting of an authorisation and for the ongoing assessment of compliance with operating conditions.
Article 17
Branches of credit institutions authorised in another Member State
Host Member States shall not require authorisation or endowment capital for branches of credit institutions authorised in other Member States. The establishment and supervision of such branches shall be effected in accordance with Article 35, Article 36(1), (2) and (3), Article 37, Articles 40 to 46, Article 49 and Articles 74 and 75.
Article 18
Withdrawal of authorisation
The competent authorities may only withdraw the authorisation granted to a credit institution where such a credit institution:
(a)
does not make use of the authorisation within 12 months, expressly renounces the authorisation or has ceased to engage in business for more than six months, unless the Member State concerned has made provision for the authorisation to lapse in such cases;
(b)
has obtained the authorisation through false statements or any other irregular means;
(c)
no longer fulfils the conditions under which authorisation was granted;
(d)
no longer meets the prudential requirements set out in Parts Three, Four or Six of Regulation (EU) No 575/2013 or imposed under Article 104(1)(a) or Article 105 of this Directive or can no longer be relied on to fulfil its obligations towards its creditors, and, in particular, no longer provides security for the assets entrusted to it by its depositors;
(e)
falls within one of the other cases where national law provides for withdrawal of authorisation; or
(f)
commits one of the breaches referred to in Article 67(1).
Article 19
Name of credit institutions
For the purposes of exercising their activities, credit institutions may, notwithstanding any provisions in the host Member State concerning the use of the words ‧bank‧, ‧savings bank‧ or other banking names, use throughout the territory of the Union the same name that they use in the Member State in which their head office is situated. In the event of there being any danger of confusion, the host Member State may, for the purposes of clarification, require that the name be accompanied by certain explanatory particulars.
Article 20
Notification of authorisation and withdrawal of authorisation
1. Competent authorities shall notify EBA of every authorisation granted under Article 8.
2. EBA shall publish on its website, and shall update regularly, a list of the names of all credit institutions that have been granted authorisation.
3. The consolidating supervisor shall provide the competent authorities concerned and EBA with all information regarding the group of credit institutions in accordance with Article 14(3), Article 74(1) and Article 109(2), in particular regarding the legal and organisational structure of the group and its governance.
4. The list referred to in paragraph 2 of this Article shall include the names of credit institutions that do not have the capital specified in Article 12(1) and shall identify those credit institutions as such.
5. The competent authorities shall notify EBA of each withdrawal of authorisation together with the reasons for such a withdrawal.
Article 21
Waiver for credit institutions permanently affiliated to a central body
1. The competent authorities may waive the requirements set out in Articles 10 and 12 and Article 13(1) of this Directive with regard to a credit institution referred to in Article 10 of Regulation (EU) No 575/2013 in accordance with the conditions set out therein.
Member States may maintain and make use of existing national law regarding the application of such a waiver provided that it does not conflict with this Directive or with Regulation (EU) No 575/2013.
2. Where the competent authorities exercise a waiver referred to in paragraph 1, Articles 17, 33, 34 and 35, Article 36(1) to (3), Articles 39 to 46, Section II of Chapter 2 of Title VII and Chapter 4 of Title VII shall apply to the whole as constituted by the central body together with its affiliated institutions.
CHAPTER 2
Qualifying holding in a credit institution
Article 22
Notification and assessment of proposed acquisitions
1. Member States shall require any natural or legal person or such persons acting in concert (the "proposed acquirer"), who have taken a decision either to acquire, directly or indirectly, a qualifying holding in a credit institution or to further increase, directly or indirectly, such a qualifying holding in a credit institution as a result of which the proportion of the voting rights or of the capital held would reach or exceed 20 %, 30 % or 50 % or so that the credit institution would become its subsidiary (the "proposed acquisition"), to notify the competent authorities of the credit institution in which they are seeking to acquire or increase a qualifying holding in writing in advance of the acquisition, indicating the size of the intended holding and the relevant information, as specified in accordance with Article 23(4). Member States shall not be required to apply the 30 % threshold where, in accordance with Article 9(3)(a) of Directive 2004/109/EC, they apply a threshold of one-third.
2. The competent authorities shall acknowledge receipt of notification under paragraph 1 or of further information under paragraph 3 promptly and in any event within two working days following receipt in writing to the proposed acquirer.
The competent authorities shall have a maximum of 60 working days as from the date of the written acknowledgement of receipt of the notification and all documents required by the Member State to be attached to the notification on the basis of the list referred to in Article 23(4) (the "assessment period"), to carry out the assessment provided for in Article 23(1) (the "assessment").
The competent authorities shall inform the proposed acquirer of the date of the expiry of the assessment period at the time of acknowledging receipt.
3. The competent authorities may, during the assessment period if necessary, and no later than on the 50th working day of the assessment period, request further information that is necessary to complete the assessment. Such a request shall be made in writing and shall specify the additional information needed.
For the period between the date of request for information by the competent authorities and the receipt of a response thereto by the proposed acquirer, the assessment period shall be suspended. The suspension shall not exceed 20 working days. Any further requests by the competent authorities for completion or clarification of the information shall be at their discretion but shall not result in a suspension of the assessment period.
4. The competent authorities may extend the suspension referred to in the second subparagraph of paragraph 3 up to 30 working days if the proposed acquirer is situated or regulated in a third country or is a natural or legal person not subject to supervision under this Directive or under Directives 2009/65/EC, 2009/138EC, or 2004/39/EC.
5. If the competent authorities decide to oppose the proposed acquisition, they shall, within two working days of completion of the assessment, and not exceeding the assessment period, inform the proposed acquirer in writing, providing the reasons. Subject to national law, an appropriate statement of the reasons for the decision may be made accessible to the public at the request of the proposed acquirer. This shall not prevent a Member State from allowing the competent authority to publish such information in the absence of a request by the proposed acquirer.
6. If the competent authorities do not oppose the proposed acquisition within the assessment period in writing, it shall be deemed to be approved.
7. The competent authorities may fix a maximum period for concluding the proposed acquisition and extend it where appropriate.
8. Member States shall not impose requirements for notification to, or approval by, the competent authorities of direct or indirect acquisitions of voting rights or capital that are more stringent than those set out in this Directive.
9. EBA shall develop draft implementing technical standards to establish common procedures, forms and templates for the consultation process between the relevant competent authorities as referred to in Article 24.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 31 December 2015.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 23
Assessment criteria
1. In assessing the notification provided for in Article 22(1) and the information referred to in Article 22(3), the competent authorities shall, in order to ensure the sound and prudent management of the credit institution in which an acquisition is proposed, and having regard to the likely influence of the proposed acquirer on that credit institution, assess the suitability of the proposed acquirer and the financial soundness of the proposed acquisition in accordance with the following criteria:
(a)
the reputation of the proposed acquirer;
(b)
the reputation, knowledge, skills and experience, as set out in Article 91(1), of any member of the management body and any member of senior management who will direct the business of the credit institution as a result of the proposed acquisition;
(c)
the financial soundness of the proposed acquirer, in particular in relation to the type of business pursued and envisaged in the credit institution in which the acquisition is proposed;
(d)
whether the credit institution will be able to comply and continue to comply with the prudential requirements based on this Directive and Regulation (EU) No 575/2013, and where applicable, other Union law, in particular Directives 2002/87/EC and 2009/110/EC, including whether the group of which it will become a part has a structure that makes it possible to exercise effective supervision, effectively exchange information among the competent authorities and determine the allocation of responsibilities among the competent authorities;
(e)
whether there are reasonable grounds to suspect that, in connection with the proposed acquisition, money laundering or terrorist financing within the meaning of Article 1 of Directive 2005/60/EC of the European Parliament and of the Council of 26 October 2005 on the prevention of the use of the financial system for the purpose of money laundering and terrorist financing (21) is being or has been committed or attempted, or that the proposed acquisition could increase the risk thereof.
2. The competent authorities may oppose the proposed acquisition only if there are reasonable grounds for doing so on the basis of the criteria set out in paragraph 1 or if the information provided by the proposed acquirer is incomplete.
3. Member States shall neither impose any prior conditions in respect of the level of holding that must be acquired nor allow their competent authorities to examine the proposed acquisition in terms of the economic needs of the market.
4. Member States shall publish a list specifying the information that is necessary to carry out the assessment and that must be provided to the competent authorities at the time of notification referred to in Article 22(1). The information required shall be proportionate and adapted to the nature of the proposed acquirer and the proposed acquisition. Member States shall not require information that is not relevant for a prudential assessment.
5. Notwithstanding Article 22(2), (3) and (4), where two or more proposals to acquire or increase qualifying holdings in the same credit institution have been notified to the competent authority, the latter shall treat the proposed acquirers in a non-discriminatory manner.
Article 24
Cooperation between competent authorities
1. The relevant competent authorities shall fully consult each other when carrying out the assessment if the proposed acquirer is one of the following:
(a)
a credit institution, insurance undertaking, reinsurance undertaking, investment firm, or a management company within the meaning of Article 2(1)(b) of Directive 2009/65/EC ("UCITS management company") authorised in another Member State or in a sector other than that in which the acquisition is proposed;
(b)
the parent undertaking of a credit institution, insurance undertaking, reinsurance undertaking, investment firm or UCITS management company authorised in another Member State or in a sector other than that in which the acquisition is proposed;
(c)
a natural or legal person controlling a credit institution, insurance undertaking, reinsurance undertaking, investment firm or UCITS management company authorised in another Member State or in a sector other than that in which the acquisition is proposed.
2. The competent authorities shall, without undue delay, provide each other with any information which is essential or relevant for the assessment. In that regard, the competent authorities shall communicate to each other upon request all relevant information and shall communicate on their own initiative all essential information. A decision by the competent authority that has authorised the credit institution in which the acquisition is proposed shall indicate any views or reservations expressed by the competent authority responsible for the proposed acquirer.
Article 25
Notification in the case of a divestiture
Member States shall require any natural or legal person who has taken a decision to dispose, directly or indirectly, of a qualifying holding in a credit institution to notify the competent authorities in writing in advance of the divestiture, indicating the size of the holding concerned. Such a person shall also notify the competent authorities if it has taken a decision to reduce its qualifying holding so that the proportion of the voting rights or of the capital held would fall below 20 %, 30 % or 50 % or so that the credit institution would cease to be its subsidiary. Member States shall not be required to apply the 30 % threshold where, in accordance with Article 9(3)(a) of Directive 2004/109/EC, they apply a threshold of one-third.
Article 26
Information obligations and penalties
1. Credit institutions shall, on becoming aware of any acquisitions or disposals of holdings in their capital that cause holdings to exceed or fall below one of the thresholds referred to in Article 22(1) and Article 25, inform the competent authorities of those acquisitions or disposals.
Credit institutions admitted to trading on a regulated market shall, at least annually, inform the competent authorities of the names of shareholders and members possessing qualifying holdings and the sizes of such holdings as shown, for example, by the information received at the annual general meetings of shareholders and members or as a result of compliance with the regulations relating to companies admitted to trading on a regulated market.
2. Member States shall require that, where the influence exercised by the persons referred to in Article 22(1) is likely to operate to the detriment of the prudent and sound management of the institution, the competent authorities shall take appropriate measures to put an end to that situation. Such measures may consist in injunctions, penalties, subject to Articles 65 to 72, against members of the management body and managers, or the suspension of the exercise of the voting rights attached to the shares held by the shareholders or members of the credit institution in question.
Similar measures shall apply to natural or legal persons who fail to comply with the obligation to provide prior information as set out in Article 22(1) and subject to Articles 65 to 72.
If a holding is acquired despite opposition by the competent authorities, Member States shall, regardless of any other penalty to be adopted, provide either for exercise of the corresponding voting rights to be suspended, or for the nullity of votes cast or for the possibility of their annulment.
Article 27
Criteria for qualifying holdings
In determining whether the criteria for a qualifying holding as referred to in Articles 22, 25 and 26 are fulfilled, the voting rights referred to in Articles 9, 10 and 11 of Directive 2004/109/EC and the conditions regarding aggregation thereof set out in Article 12(4) and (5) of that Directive, shall be taken into account.
In determining whether the criteria for a qualifying holding as referred to in Article 26 are fulfilled, Member States shall not take into account voting rights or shares which institutions may hold as a result of providing the underwriting of financial instruments or placing of financial instruments on a firm commitment basis included under point 6 of Section A of Annex I to Directive 2004/39/EC, provided that those rights are not exercised or otherwise used to intervene in the management of the issuer and are disposed of within one year of acquisition.
TITLE IV
INITIAL CAPITAL OF INVESTMENT FIRMS
Article 28
Initial capital of investment firms
1. The initial capital of investment firms shall comprise only one or more of the items referred to in points (a) to (e) of Article 26(1) of Regulation (EU) No 575/2013.
2. All investment firms other than those referred to in Article 29 shall have initial capital of EUR 730 000.
Article 29
Initial capital of particular types of investment firms
1. An investment firm that does not deal in any financial instruments for its own account or underwrite issues of financial instruments on a firm commitment basis, but which holds client money or securities and which offers one or more of the following services, shall have initial capital of EUR 125 000:
(a)
the reception and transmission of investors' orders for financial instruments;
(b)
the execution of investors' orders for financial instruments;
(c)
the management of individual portfolios of investments in financial instruments.
2. The competent authorities may allow an investment firm which executes investors' orders for financial instruments to hold such instruments for its own account if the following conditions are met:
(a)
such positions arise only as a result of the firm's failure to match investors' orders precisely;
(b)
the total market value of all such positions is subject to a ceiling of 15 % of the firm's initial capital;
(c)
the firm meets the requirements set out in Articles 92 to 95 and Part Four of Regulation (EU) No 575/2013;
(d)
such positions are incidental and provisional in nature and strictly limited to the time required to carry out the transaction in question.
3. Member States may reduce the amount referred to in paragraph 1 to EUR 50 000 where a firm is not authorised to hold client money or securities, to deal for its own account, or to underwrite issues on a firm commitment basis.
4. The holding of non-trading-book positions in financial instruments in order to invest own funds shall not be considered as dealing for its own account in relation to the services set out in paragraph 1 or for the purposes of paragraph 3.
Article 30
Initial capital of local firms
Local firms shall have initial capital of EUR 50 000 insofar as they benefit from the freedom of establishment or to provide services specified in Articles 31 and 32 of Directive 2004/39/EC.
Article 31
Coverage for firms not authorised to hold client money or securities
1. Coverage for the firms referred to in point (2)(c) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013 shall take one of the following forms:
(a)
initial capital of EUR 50 000;
(b)
professional indemnity insurance covering the whole territory of the Union or some other comparable guarantee against liability arising from professional negligence, representing at least EUR 1 000 000 applying to each claim and in aggregate EUR 1 500 000 per annum for all claims;
(c)
a combination of initial capital and professional indemnity insurance in a form resulting in a level of coverage equivalent to that referred to in points (a) or (b).
The Commission shall periodically review the amounts referred to in the first subparagraph.
2. If a firm referred to in point (2)(c) of Article 4(1) of Regulation (EU) No 575/2013 is also registered under Directive 2002/92/EC of the European Parliament and of the Council of 9 December 2002 on insurance mediation (22), it shall comply with Article 4(3) of that Directive and have coverage in one of the following forms:
(a)
initial capital of EUR 25 000;
(b)
professional indemnity insurance covering the whole territory of the Union or some other comparable guarantee against liability arising from professional negligence, representing at least EUR 500 000 applying to each claim and in aggregate EUR 750 000 per annum for all claims;
(c)
a combination of initial capital and professional indemnity insurance in a form resulting in a level of coverage equivalent to that referred to in points (a) or (b).
Article 32
Grandfathering provision
1. By way of derogation from Article 28(2), Article 29(1) and (3) and Article 30, Member States may continue authorising investment firms and firms covered by Article 30 which were in existence on or before 31 December 1995, the own funds of which are less than the initial capital levels specified for them in Article 28(2), Article 29(1) or (3) or Article 30.
The own funds of such investment firms or firms shall not fall below the highest reference level calculated after 23 March 1993. That reference level shall be the average daily level of own funds calculated over a six-month period preceding the date of calculation. It shall be calculated every six months in respect of the corresponding preceding period.
2. If control of an investment firm or a firm covered by paragraph 1 is taken by a natural or legal person other than the person who controlled it on or before 31 December 1995, the own funds of that investment firm or firm shall attain at least the level specified for them in Article 28(2), Article 29(1) or (3), or Article 30, except in the case of a first transfer by inheritance made after 31 December 1995, subject to the approval of the competent authorities and for a period of not more than 10 years from the date of that transfer.
3. In the event of a merger of two or more investment firms or firms covered by Article 30, the own funds of the firm resulting from the merger need not attain the level specified in Article 28(2), Article 29(1) or (3) or Article 30. Nevertheless, during any period when the level specified in Article 28(2), Article 29(1) or (3) or Article 30 has not been attained, the own funds of the firm resulting from the merger shall not fall below the total own funds of the merged firms at the time of the merger.
4. The own funds of investment firms and firms covered by Article 30 shall not fall below the levels specified in Article 28(2), Article 29(1) or(3) or Article 30 and in paragraphs 1 and 3 of this Article.
5. Where competent authorities consider it necessary, in order to ensure the solvency of such investment firms and firms, that the requirements set out in paragraph 4 are met, paragraphs 1, 2 and 3 shall not apply.
TITLE V
PROVISIONS CONCERNING THE FREEDOM OF ESTABLISHMENT AND THE FREEDOM TO PROVIDE SERVICES
CHAPTER 1
General Principles
Article 33
Credit institutions
Member States shall provide that the activities listed in Annex I may be carried out within their territories, in accordance with Article 35, Article 36(1), (2) and (3), Article 39(1) and (2) and Articles 40 to 46 either by establishing a branch or by providing services, by any credit institution authorised and supervised by the competent authorities of another Member State, provided that such activities are covered by the authorisation.
Article 34
Financial institutions
1. Member States shall provide that the activities listed in Annex I may be carried out within their territories, in accordance with Article 35, Article 36(1), (2) and (3), Article 39(1) and (2) and Articles 40 to 46, either by establishing a branch or by providing services, by any financial institution from another Member State, whether a subsidiary of a credit institution or the jointly owned subsidiary of two or more credit institutions, the memorandum and Articles of association of which permit the carrying out of those activities and which fulfils each of the following conditions:
(a)
the parent undertaking or undertakings are authorised as credit institutions in the Member State by the law of which the financial institution is governed;
(b)
the activities in question are actually carried out within the territory of the same Member State;
(c)
the parent undertaking or undertakings holds 90 % or more of the voting rights attaching to shares in the capital of the financial institution;
(d)
the parent undertaking or undertakings satisfies the competent authorities regarding the prudent management of the financial institution and has declared, with the consent of the relevant home Member State competent authorities, that they jointly and severally guarantee the commitments entered into by the financial institution;
(e)
the financial institution is effectively included, for the activities in question in particular, in the consolidated supervision of the parent undertaking, or of each of the parent undertakings, in accordance with Title VII, Chapter 3 of this Directive and Part One, Title II, Chapter 2 of Regulation (EU) No 575/2013, in particular for the purposes of the own funds requirements set out in Article 92 of that Regulation, for the control of large exposures provided for in Part Four of that Regulation and for the purposes of the limitation of holdings provided for in Articles 89 and 90 of that Regulation.
The competent authorities of the home Member State shall check compliance with the conditions set out in the first subparagraph and shall supply the financial institution with a certificate of compliance which shall form part of the notification referred to in Articles 35 and 39.
2. If a financial institution as referred to in the first subparagraph of paragraph 1 ceases to fulfil any of the conditions imposed, the competent authorities of the home Member State shall notify the competent authorities of the host Member State and the activities carried out by that financial institution in the host Member State shall become subject to the law of the host Member State.
3. Paragraphs 1 and 2 shall apply accordingly to subsidiaries of a financial institution as referred to in the first subparagraph of paragraph 1.
CHAPTER 2
The right of establishment of credit institutions
Article 35
Notification requirement and interaction between competent authorities
1. A credit institution wishing to establish a branch within the territory of another Member State shall notify the competent authorities of its home Member State.
2. Member States shall require every credit institution wishing to establish a branch in another Member State to provide all the following information when effecting the notification referred to in paragraph 1:
(a)
the Member State within the territory of which it plans to establish a branch;
(b)
a programme of operations setting out, inter alia, the types of business envisaged and the structural organisation of the branch;
(c)
the address in the host Member State from which documents may be obtained;
(d)
the names of those to be responsible for the management of the branch.
3. Unless the competent authorities of the home Member State have reason to doubt the adequacy of the administrative structure or the financial situation of the credit institution, taking into account the activities envisaged, they shall, within three months of receipt of the information referred to in paragraph 2, communicate that information to the competent authorities of the host Member State and shall inform the credit institution accordingly.
The home Member State's competent authorities shall also communicate the amount and composition of own funds and the sum of the own funds requirements under Article 92 of Regulation (EU) No 575/2013 of the credit institution.
By way of derogation from the second subparagraph, in the case referred to in Article 34 the home Member State's competent authorities shall communicate the amount and composition of own funds of the financial institution and the total risk exposure amounts calculated in accordance with Article 92(3) and (4) of Regulation (EU) No 575/2013 of the credit institution which is its parent undertaking.
4. Where the competent authorities of the home Member State refuse to communicate the information referred to in paragraph 2 to the competent authorities of the host Member State, they shall give reasons for their refusal to the credit institution concerned within three months of receipt of all the information.
That refusal or a failure to reply shall be subject to a right to apply to the courts in the home Member State.
5. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the information to be notified in accordance with this Article.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
6. EBA shall develop draft implementing technical standards to establish standard forms, templates and procedures for such notification.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
7. EBA shall submit the draft technical standards referred to in paragraphs 5 and 6 to the Commission by 1 January 2014.
Article 36
Commencement of activities
1. Before the branch of a credit institution commences its activities the competent authorities of the host Member State shall, within two months of receiving the information referred to in Article 35, prepare for the supervision of the credit institution in accordance with Chapter 4 and if necessary indicate the conditions under which, in the interests of the general good, those activities shall be carried out in the host Member State.
2. On receipt of a communication from the competent authorities of the host Member State, or in the event of the expiry of the period provided for in paragraph 1 without receipt of any communication from the latter, the branch may be established and may commence its activities.
3. In the event of a change in any of the information communicated pursuant to points (b), (c) or (d) of Article 35(2), a credit institution shall give written notice of the change in question to the competent authorities of the home and host Member States at least one month before making the change in order to enable the competent authorities of the home Member State to take a decision following a notification under Article 35, and the competent authorities of the host Member State to take a decision setting out the conditions for the change pursuant to paragraph 1 of this Article.
4. Branches which have commenced their activities, in accordance with the provisions in force in their host Member States, before 1 January 1993, shall be presumed to have been subject to the procedures set out in Article 35 and in paragraphs 1 and 2 of this Article. They shall be governed, from 1 January 1993, by paragraph 3 of this Article and by Articles 33 and 52 and Chapter 4.
5. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the information to be notified in accordance with this Article.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
6. EBA shall develop draft implementing technical standards to establish standard forms, templates and procedures for such notification.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
7. EBA shall submit the draft technical standards referred to in paragraphs 5 and 6 to the Commission by 1 January 2014.
Article 37
Information about refusals
Member States shall inform the Commission and EBA of the number and type of cases in which there has been a refusal pursuant to Article 35 and Article 36(3).
Article 38
Aggregation of branches
Any number of places of business set up in the same Member State by a credit institution with headquarters in another Member State shall be regarded as a single branch.
CHAPTER 3
Exercise of the freedom to provide services
Article 39
Notification procedure
1. Any credit institution wishing to exercise the freedom to provide services by carrying out its activities within the territory of another Member State for the first time shall notify the competent authorities of the home Member State of the activities on the list in Annex I which it intends to carry out.
2. The competent authorities of the home Member State shall, within one month of receipt of the notification provided for in paragraph 1, send that notification to the competent authorities of the host Member State.
3. This Article shall not affect rights acquired by credit institutions providing services before 1 January 1993.
4. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the information to be notified in accordance with this Article.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
5. EBA shall develop draft implementing technical standards to establish standard forms, templates and procedures for such notification.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
6. EBA shall submit the draft technical standards referred to in paragraphs 4 and 5 to the Commission by 1 January 2014.
CHAPTER 4
Powers of the competent authorities of the host Member State
Article 40
Reporting requirements
The competent authorities of the host Member States may require that all credit institutions having branches within their territories shall report to them periodically on their activities in those host Member States.
Such reports shall only be required for information or statistical purposes, for the application of Article 51(1), or for supervisory purposes in accordance with this Chapter. They shall be subject to professional secrecy requirements at least equivalent to those referred to in Article 53(1).
The competent authorities of the host Member States may in particular require information from the credit institutions referred to in the first subparagraph in order to allow those competent authorities to assess whether a branch is significant in accordance with Article 51(1).
Article 41
Measures taken by the competent authorities of the home Member State in relation to activities carried out in the host Member State
1. Where the competent authorities of the host Member State on the basis of information received from the competent authorities of the home Member State under Article 50 ascertain that a credit institution having a branch or providing services within its territory fulfils one of the following conditions in relation to the activities carried out in that host Member State, they shall inform the competent authorities of the home Member State:
(a)
the credit institution does not comply with the national provisions transposing this Directive or with Regulation (EU) No 575/2013;
(b)
there is a material risk that the credit institution will not comply with the national provisions transposing this Directive or with Regulation (EU) No 575/2013.
The competent authorities of the home Member State shall, without delay, take all appropriate measures to ensure that the credit institution concerned remedies its non-compliance or takes measures to avert the risk of non-compliance. The competent authorities of the home Member State shall communicate those measures to the competent authorities of the host Member State without delay.
2. Where the competent authorities of the host Member State consider that the competent authorities of the home Member State have not fulfilled their obligations or will not fulfil their obligations pursuant to the second subparagraph of paragraph 1, they may refer the matter to EBA and request its assistance in accordance with Article 19 of Regulation (EU) No 1093/2010. Where EBA acts in accordance with that Article, it shall take any decision under Article 19(3) of that Regulation within 24 hours. EBA may also assist the competent authorities in reaching an agreement on its own initiative in accordance with the second subparagraph of Article 19(1) of that Regulation.
Article 42
Reasons and communication
Any measure taken pursuant to Article 41(1), or Article 43 or 44 involving penalties or restrictions on the exercise of the freedom to provide services or the freedom of establishment shall be properly reasoned and communicated to the credit institution concerned.
Article 43
Precautionary measures
1. Before following the procedure set out in Article 41, the competent authorities of the host Member State may, in emergency situations, pending measures by the competent authorities of the home Member State or reorganisation measures referred to in Article 3 of Directive 2001/24/EC, take any precautionary measures necessary to protect against financial instability that would seriously threaten the collective interests of depositors, investors and clients in the host Member State.
2. Any precautionary measures under paragraph 1 shall be proportionate to their purpose to protect against financial instability that would seriously threaten collective interests of depositors, investors and clients in the host Member State. Such precautionary measures may include a suspension of payment. They shall not result in a preference for the creditors of the credit institution in the host Member State over creditors in other Member States.
3. Any precautionary measure under paragraph 1 shall cease to have effect when the administrative or judicial authorities of the home Member State take reorganisation measures under Article 3 of Directive 2001/24/EC.
4. The competent authorities of the host Member State shall terminate precautionary measures where they consider those measures to have become obsolete under Article 41, unless they cease to have effect in accordance with paragraph 3 of this Article.
5. The Commission, EBA and the competent authorities of the other Member States concerned shall be informed of precautionary measures taken under paragraph 1 without undue delay.
Where the competent authorities of the home Member State or of any other affected Member State object to measures taken by the competent authorities of the host Member State, they may refer the matter to EBA and request its assistance in accordance with Article 19 of Regulation (EU) No 1093/2010. Where EBA acts in accordance with that Article, it shall take any decision under Article 19(3) of that Regulation within 24 hours. EBA may also assist the competent authorities in reaching an agreement on its own initiative in accordance with the second subparagraph of Article 19(1) of that Regulation.
Article 44
Powers of host Member States
Host Member States may, notwithstanding Articles 40 and 41, exercise the powers conferred on them under this Directive to take appropriate measures to prevent or to punish breaches committed within their territories of the rules they have adopted pursuant to this Directive or in the interests of the general good. This shall include the possibility of preventing offending credit institutions from initiating further transactions within their territories.
Article 45
Measures following withdrawal of authorisation
In the event of withdrawal of authorisation, the competent authorities of the home Member State shall inform the competent authorities of the host Member State without delay. The competent authorities of the host Member State shall take appropriate measures to prevent the credit institution concerned from initiating further transactions within its territory and to safeguard the interests of depositors.
Article 46
Advertising
Nothing in this Chapter shall prevent credit institutions with head offices in other Member States from advertising their services through all available means of communication in the host Member State, subject to any rules governing the form and the content of such advertising adopted in the interests of the general good.
TITLE VI
RELATIONS WITH THIRD COUNTRIES
Article 47
Notification in relation to third-country branches and conditions of access for credit institutions with such branches
1. Member States shall not apply to branches of credit institutions having their head office in a third country, when commencing or continuing to carry out their business, provisions which result in more favourable treatment than that accorded to branches of credit institutions having their head office in the Union.
2. The competent authorities shall notify the Commission, EBA and the European Banking Committee established by Commission Decision 2004/10/EC (23) of all authorisations for branches granted to credit institutions having their head office in a third country.
3. The Union may, through agreements concluded with one or more third countries, agree to apply provisions which accord to branches of a credit institution having its head office in a third country identical treatment throughout the territory of the Union.
Article 48
Cooperation with supervisory authorities of third countries regarding supervision on a consolidated basis
1. The Commission may submit proposals to the Council, either at the request of a Member State or on its own initiative, for the negotiation of agreements with one or more third countries regarding the means of exercising supervision on a consolidated basis over the following:
(a)
institutions the parent undertakings of which have their head offices in a third country;
(b)
institutions situated in third countries the parent undertakings of which, whether institutions, financial holding companies or mixed financial holding companies, have their head offices in the Union.
2. The agreements referred to in paragraph 1 shall, in particular, seek to ensure that:
(a)
the competent authorities of the Member States are able to obtain the information necessary for the supervision, on the basis of their consolidated financial situations, of institutions, financial holding companies and mixed financial holding companies situated in the Union which have as subsidiaries institutions or financial institutions situated in a third country, or holding participation therein;
(b)
the supervisory authorities of third countries are able to obtain the information necessary for the supervision of parent undertakings the head offices of which are situated within their territories and which have as subsidiaries institutions or financial institutions situated in one or more Member States or holding participation therein; and
(c)
EBA is able to obtain from the competent authorities of the Member States the information received from national authorities of third countries in accordance with Article 35 of Regulation (EU) No 1093/2010.
3. Without prejudice to Article 218 TFEU, the Commission shall, with the assistance of the European Banking Committee, examine the outcome of the negotiations referred to in paragraph 1 and the resulting situation.
4. EBA shall assist the Commission for the purposes of this Article in accordance with Article 33 of Regulation (EU) No 1093/2010.
TITLE VII
PRUDENTIAL SUPERVISION
CHAPTER 1
Principles of prudential supervision
Section I
Competence and duties of home and host Member States
Article 49
Competence of the competent authorities of the home and host Member States
1. The prudential supervision of an institution, including that of the activities it carries out in accordance with Articles 33 and 34, shall be the responsibility of the competent authorities of the home Member State, without prejudice to those provisions of this Directive which give responsibility to the competent authorities of the host Member State.
2. Paragraph 1 shall not prevent supervision on a consolidated basis.
3. Measures taken by the host Member State shall not allow discriminatory or restrictive treatment on the basis that an institution is authorised in another Member State.
Article 50
Collaboration concerning supervision
1. The competent authorities of the Member States concerned shall collaborate closely in order to supervise the activities of institutions operating, in particular through a branch, in one or more Member States other than that in which their head offices are situated. They shall supply one another with all information concerning the management and ownership of such institutions that is likely to facilitate their supervision and the examination of the conditions for their authorisation, and all information likely to facilitate the monitoring of institutions, in particular with regard to liquidity, solvency, deposit guarantee, the limiting of large exposures, other factors that may influence the systemic risk posed by the institution, administrative and accounting procedures and internal control mechanisms.
2. The competent authorities of the home Member State shall provide the competent authorities of host Member States immediately with any information and findings pertaining to liquidity supervision in accordance with Part Six of Regulation (EU) No 575/2013 and Title VII, Chapter 3 of this Directive of the activities performed by the institution through its branches, to the extent that such information and findings are relevant to the protection of depositors or investors in the host Member State.
3. The competent authorities of the home Member State shall inform the competent authorities of all host Member States immediately where liquidity stress occurs or can reasonably be expected to occur. That information shall also include details about the planning and implementation of a recovery plan and about any prudential supervision measures taken in that context.
4. The competent authorities of the home Member State shall communicate and explain upon request to the competent authorities of the host Member State how information and findings provided by the latter have been taken into account. Where, following communication of information and findings, the competent authorities of the host Member State maintain that no appropriate measures have been taken by the competent authorities of the home Member State, the competent authorities of the host Member State may, after informing the competent authorities of the home Member State and EBA, take appropriate measures to prevent further breaches in order to protect the interests of depositors, investors and others to whom services are provided or to protect the stability of the financial system.
Where the competent authorities of the home Member State disagree with the measures to be taken by the competent authorities of the host Member State, they may refer the matter to EBA and request its assistance in accordance with Article 19 of Regulation (EU) No 1093/2010. Where EBA acts in accordance with that Article, it shall take any decision within one month.
5. The competent authorities may refer to EBA situations where a request for collaboration, in particular to exchange information, has been rejected or has not been acted upon within a reasonable time. Without prejudice to Article 258 TFEU, EBA may, in those situations, act in accordance with the powers conferred on it under Article 19 of Regulation (EU) No 1093/2010. EBA may also assist the competent authorities in reaching an agreement on the exchange of information under this Article on its own initiative in accordance with the second subparagraph of Article 19(1) of that Regulation.
6. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the information referred to in this Article.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
7. EBA shall develop draft implementing technical standards to establish standard forms, templates and procedures for the information sharing requirements which are likely to facilitate the monitoring of institutions.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
8. EBA shall submit the draft technical standards referred to in paragraphs 6 and 7 to the Commission by 1 January 2014.
Article 51
Significant branches
1. The competent authorities of a host Member State may make a request to the consolidating supervisor, where Article 112(1) applies, or to the competent authorities of the home Member State for a branch of an institution other than an investment firm subject to Article 95 of Regulation (EU) No 575/2013 to be considered as significant.
That request shall provide reasons for considering the branch to be significant with particular regard to the following:
(a)
whether the market share of the branch in terms of deposits exceeds 2 % in the host Member State;
(b)
the likely impact of a suspension or closure of the operations of the institution on systemic liquidity and the payment, clearing and settlement systems in the host Member State;
(c)
the size and the importance of the branch in terms of number of clients within the context of the banking or financial system of the host Member State.
The competent authorities of the home and host Member States, and, where Article 112(1) applies, the consolidating supervisor, shall do everything within their power to reach a joint decision on the designation of a branch as being significant.
If no joint decision is reached within two months of receipt of a request under the first subparagraph, the competent authorities of the host Member State shall take their own decision within a further period of two months on whether the branch is significant. In taking their decision, the competent authorities of the host Member State shall take into account any views and reservations of the consolidating supervisor or the competent authorities of the home Member State.
The decisions referred to in the third and fourth subparagraphs shall be set out in a document containing full reasons, shall be transmitted to the competent authorities concerned and shall be recognised as determinative and applied by the competent authorities in the Member States concerned.
The designation of a branch as being significant shall not affect the rights and responsibilities of the competent authorities under this Directive.
2. The competent authorities of the home Member State shall communicate to the competent authorities of a host Member State where a significant branch is established the information referred to in Article 117(1)(c) and (d) and carry out the tasks referred to in Article 112(1)(c) in cooperation with the competent authorities of the host Member State.
If a competent authority of a home Member State becomes aware of an emergency situation as referred to in Article 114(1), it shall alert without delay the authorities referred to in Article 58(4) and Article 59(1).
The competent authorities of the home Member State shall communicate to the competent authorities of the host Member States where significant branches are established the results of the risk assessments of institutions with such branches referred to in Article 97 and, where applicable, Article 113(2). They shall also communicate decisions under Articles 104 and 105 in so far as those assessments and decisions are relevant to those branches.
The competent authorities of the home Member States shall consult the competent authorities of the host Member States where significant branches are established about operational steps required by Article 86(11), where relevant for liquidity risks in the host Member State's currency.
Where the competent authorities of the home Member State have not consulted the competent authorities of the host Member State, or where, following such consultation, the competent authorities of the host Member State maintain that operational steps required by Article 86(11) are not adequate, the competent authorities of the host Member State may refer the matter to EBA and request its assistance in accordance with Article 19 of Regulation (EU) No 1093/2010.
3. Where Article 116 does not apply, the competent authorities supervising an institution with significant branches in other Member States shall establish and chair a college of supervisors to facilitate the cooperation under paragraph 2 of this Article and under Article 50. The establishment and functioning of the college shall be based on written arrangements to be determined, after consulting the competent authorities concerned, by the competent authority of the home Member State. The competent authority of the home Member State shall decide which competent authorities participate in a meeting or in an activity of the college.
The decision of the competent authority of the home Member State shall take account of the relevance of the supervisory activity to be planned or coordinated for those authorities, in particular the potential impact on the stability of the financial system in the Member States concerned referred to in Article 7 and the obligations referred to in paragraph 2 of this Article.
The competent authority of the home Member State shall keep all members of the college fully informed, in advance, of the organisation of such meetings, the main issues to be discussed and the activities to be considered. The competent authority of the home Member State shall also keep all the members of the college fully informed, in a timely manner, of the actions taken in those meetings or the measures carried out.
4. EBA shall develop draft regulatory technical standards in order to specify general conditions for the functioning of colleges of supervisors.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
5. EBA shall develop draft implementing technical standards in order to determine the operational functioning of colleges of supervisors.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
6. EBA shall submit the draft technical standards referred to in paragraphs 4 and 5 to the Commission by 31 December 2014.
Article 52
On-the-spot checking and inspection of branches established in another Member State
1. Host Member States shall provide that, where an institution authorised in another Member State carries out its activities through a branch, the competent authorities of the home Member State may, after having informed the competent authorities of the host Member State, carry out themselves or through the intermediary of persons they appoint for that purpose on-the-spot checks of the information referred to in Article 50 and inspections of such branches.
2. The competent authorities of the home Member State may also, for the purposes of the inspection of branches, have recourse to one of the other procedures set out in Article 118.
3. The competent authorities of the host Member State shall have the power to carry out, on a case-by-case basis, on-the-spot checks and inspections of the activities carried out by branches of institutions on their territory and require information from a branch about its activities and for supervisory purposes, where they consider it relevant for reasons of stability of the financial system in the host Member State. Before carrying out such checks and inspections, the competent authorities of the host Member State shall consult the competent authorities of the home Member State. After such checks and inspections, the competent authorities of the host Member State shall communicate to the competent authorities of the home Member State the information obtained and findings that are relevant for the risk assessment of the institution or the stability of the financial system in the host Member State. The competent authorities of the home Member State shall duly take into account that information and those findings in determining their supervisory examination programme referred to in Article 99, also having regard to the stability of the financial system in the host Member State.
4. The on-the-spot checks and inspections of branches shall be conducted in accordance with the law of the Member State where the check or inspection is carried out.
Section II
Exchange of information and professional secrecy
Article 53
Professional secrecy
1. Member States shall provide that all persons working for or who have worked for the competent authorities and auditors or experts acting on behalf of the competent authorities shall be bound by the obligation of professional secrecy.
Confidential information which such persons, auditors or experts receive in the course of their duties may be disclosed only in summary or aggregate form, such that individual credit institutions cannot be identified, without prejudice to cases covered by criminal law.
Nevertheless, where a credit institution has been declared bankrupt or is being compulsorily wound up, confidential information which does not concern third parties involved in attempts to rescue that credit institution may be disclosed in civil or commercial proceedings.
2. Paragraph 1 shall not prevent the competent authorities from exchanging information with each other or transmitting information to the ESRB, EBA, or the European Supervisory Authority (European Securities and Markets Authority) ("ESMA") established by Regulation (EU) No 1095/2010 of the European Parliament and of the Council (24) in accordance with this Directive, with Regulation (EU) No 575/2013, with other Directives applicable to credit institutions, with Article 15 of Regulation (EU) No 1092/2010, with Articles 31, 35 and 36 of Regulation (EU) No 1093/2010 and with Articles 31 and 36 of Regulation (EU) No 1095/2010. That information shall be subject to paragraph 1.
3. Paragraph 1 shall not prevent the competent authorities from publishing the outcome of stress tests carried out in accordance with Article 100 of this Directive or Article 32 of Regulation (EU) No 1093/2010 or from transmitting the outcome of stress tests to EBA for the purpose of the publication by EBA of the results of Union-wide stress tests.
Article 54
Use of confidential information
Competent authorities receiving confidential information under Article 53 shall use it only in the course of their duties and only for any of the following purposes:
(a)
to check that the conditions governing access to the activity of credit institutions are met and to facilitate monitoring, on a non-consolidated or consolidated basis, of the conduct of such activity, especially with regard to the monitoring of liquidity, solvency, large exposures, and administrative and accounting procedures and internal control mechanisms;
(b)
to impose penalties;
(c)
in an appeal against a decision of the competent authority including court proceedings pursuant to Article 72;
(d)
in court proceedings initiated pursuant to special provisions provided for in Union law adopted in the field of credit institutions.
Article 55
Cooperation agreements
Member States and EBA, in accordance with Article 33 of Regulation (EU) No 1093/2010, may conclude cooperation agreements, providing for exchanges of information, with the supervisory authorities of third countries or with authorities or bodies of third countries in accordance with Article 56 and Article 57(1) of this Directive only if the information disclosed is subject to a guarantee that professional secrecy requirements at least equivalent to those referred to in Article 53(1) of this Directive are complied with. Such exchange of information shall be for the purpose of performing the supervisory tasks of those authorities or bodies.
Where the information originates in another Member State, it shall only be disclosed with the express agreement of the authorities which have disclosed it and, where appropriate, solely for the purposes for which those authorities gave their agreement.
Article 56
Exchange of information between authorities
Article 53(1) and Article 54 shall not preclude the exchange of information between competent authorities within a Member State, between competent authorities in different Member States or between competent authorities and the following, in the discharge of their supervisory functions:
(a)
authorities entrusted with the public duty of supervising other financial sector entities and the authorities responsible for the supervision of financial markets;
(b)
authorities or bodies charged with responsibility for maintaining the stability of the financial system in Member States through the use of macroprudential rules;
(c)
reorganisation bodies or authorities aiming at protecting the stability of the financial system;
(d)
contractual or institutional protection schemes as referred to in Article 113(7) of Regulation (EU) No 575/2013;
(e)
bodies involved in the liquidation and bankruptcy of institutions and in other similar procedures;
(f)
persons responsible for carrying out statutory audits of the accounts of institutions, insurance undertakings and financial institutions.
Article 53(1) and Article 54 shall not preclude the disclosure to bodies which administer deposit-guarantee schemes and investor compensation schemes of information necessary for the exercise of their functions.
The information received shall in any event be subject to professional secrecy requirements at least equivalent to those referred to in Article 53(1).
Article 57
Exchange of information with oversight bodies
1. Notwithstanding Articles 53, 54 and 55, Member States may authorise exchange of information between the competent authorities and the authorities responsible for overseeing:
(a)
the bodies involved in the liquidation and bankruptcy of institutions and in other similar procedures;
(b)
contractual or institutional protection schemes as referred to in Article 113(7) of Regulation (EU) No 575/2013;
(c)
persons charged with carrying out statutory audits of the accounts of institutions, insurance undertakings and financial institutions.
2. In the cases referred to in paragraph 1, Member States shall require fulfilment of at least the following conditions:
(a)
that the information is exchanged for the purpose of performing the tasks referred to in paragraph 1;
(b)
that the information received is subject to professional secrecy requirements at least equivalent to those referred to in Article 53(1);
(c)
where the information originates in another Member State, that it is not disclosed without the express agreement of the competent authorities which have disclosed it and, where appropriate, solely for the purposes for which those authorities gave their agreement.
3. Notwithstanding Articles 53, 54 and 55, Member States may, with the aim of strengthening the stability and integrity of the financial system, authorise the exchange of information between competent authorities and the authorities or bodies responsible under law for the detection and investigation of breaches of company law.
In such cases Member States shall require fulfilment of at least the following conditions:
(a)
that the information is exchanged for the purpose of detecting and investigating breaches of company law;
(b)
that the information received is subject to professional secrecy requirements at least equivalent to those referred to in Article 53(1);
(c)
where the information originates in another Member State, that it is not disclosed without the express agreement of the competent authorities which have disclosed it and, where appropriate, solely for the purposes for which those authorities gave their agreement.
4. Where the authorities or bodies referred to in paragraph 1 perform their task of detection or investigation with the aid, in view of their specific competence, of persons appointed for that purpose and not employed in the public sector, a Member State may extend the possibility of exchanging information provided for in the first subparagraph of paragraph 3 to such persons under the conditions specified in the second subparagraph of paragraph 3.
5. The competent authorities shall communicate to EBA the names of the authorities or bodies which may receive information pursuant to this Article.
6. In order to implement paragraph 4, the authorities or bodies referred to in paragraph 3 shall communicate to the competent authorities which have disclosed the information, the names and precise responsibilities of the persons to whom it is to be sent.
Article 58
Transmission of information concerning monetary, deposit protection, systemic and payment aspects
1. Nothing in this Chapter shall prevent a competent authority from transmitting information to the following for the purposes of their tasks:
(a)
ESCB central banks and other bodies with a similar function in their capacity as monetary authorities when the information is relevant for the exercise of their respective statutory tasks, including the conduct of monetary policy and related liquidity provision, oversight of payments, clearing and settlement systems and the safeguarding of stability of the financial system;
(b)
contractual or institutional protection schemes as referred to in Article 113(7) of Regulation (EU) No 575/2013;
(c)
where appropriate, other public authorities responsible for overseeing payment systems;
(d)
the ESRB, the European Supervisory Authority (European Insurance and Occupational Pensions Authority) ("EIOPA"), established by Regulation (EU) No 1094/2010 of the European Parliament and of the Council (25) and ESMA, where that information is relevant for the exercise of their tasks under Regulations (EU) No 1092/2010, (EU) No 1094/2010 or (EU) No 1095/2010.
Member States shall take the appropriate measures to remove obstacles preventing competent authorities from transmitting information in accordance with the first subparagraph.
2. Nothing in this Chapter shall prevent the authorities or bodies referred to in paragraph 1 from communicating to the competent authorities such information as the competent authorities may need for the purposes of Article 54.
3. Information received in accordance with paragraphs 1 and 2 shall be subject to professional secrecy requirements at least equivalent to those referred to in Article 53(1).
4. Member States shall take the necessary measures to ensure that, in an emergency situation as referred to in Article 114(1), the competent authorities communicate, without delay, information to the ESCB central banks where that information is relevant for the exercise of their statutory tasks, including the conduct of monetary policy and related liquidity provision, the oversight of payments, clearing and settlement systems, and the safeguarding of the stability of the financial system, and to the ESRB where such information is relevant for the exercise of its statutory tasks.
Article 59
Transmission of information to other entities
1. Notwithstanding Article 53(1) and Article 54, Member States may, by virtue of provisions laid down in national law, authorise the disclosure of certain information to other departments of their central government administrations responsible for law on the supervision of institutions, financial institutions and insurance undertakings and to inspectors acting on behalf of those departments.
However, such disclosures may be made only where necessary for reasons of prudential supervision, and prevention and resolution of failing institutions. Without prejudice to paragraph 2 of this Article, persons having access to the information shall be subject to professional secrecy requirements at least equivalent to those referred to in Article 53(1).
In an emergency situation as referred to in Article 114(1), Member States shall allow competent authorities to disclose information which is relevant to the departments referred to in the first subparagraph of this paragraph in all Member States concerned.
2. Member States may authorise the disclosure of certain information relating to the prudential supervision of institutions to parliamentary enquiry committees in their Member State, courts of auditors in their Member State and other entities in charge of enquiries in their Member State, under the following conditions:
(a)
that the entities have a precise mandate under national law to investigate or scrutinise the actions of authorities responsible for the supervision of institutions or for laws on such supervision;
(b)
that the information is strictly necessary for fulfilling the mandate referred to in point (a);
(c)
the persons with access to the information are subject to professional secrecy requirements under national law at least equivalent to those referred to in Article 53(1);
(d)
where the information originates in another Member State that it is not disclosed without the express agreement of the competent authorities which have disclosed it and, solely for the purposes for which those authorities gave their agreement.
To the extent that the disclosure of information relating to prudential supervision involves processing of personal data, any processing by the entities referred to in the first subparagraph shall comply with the applicable national laws transposing Directive 95/46/EC.
Article 60
Disclosure of information obtained by on-the-spot checks and inspections
Member States shall ensure that information received under Article 52(3), Article 53(2) and Article 56 and information obtained by means of an on-the-spot check or inspection referred to in Article 52(1) and (2) shall not be disclosed under Article 59 save with the express consent of the competent authorities which disclosed the information or of the competent authorities of the Member State in which such an on-the-spot check or inspection was carried out.
Article 61
Disclosure of information concerning clearing and settlement services
1. Nothing in this Chapter shall prevent the competent authorities of a Member State from communicating the information referred to in Articles 53, 54 and 55 to a clearing house or other similar body recognised under national law for the provision of clearing or settlement services for one of their national markets if they consider that it is necessary to communicate the information in order to ensure the proper functioning of those bodies in relation to defaults or potential defaults by market participants. The information received shall be subject to professional secrecy requirements at least equivalent to those referred to in Article 53(1).
2. Member States shall, however, ensure that information received under Article 53(2) shall not be disclosed in the circumstances referred to in paragraph 1 without the express consent of the competent authorities, which have disclosed it.
Article 62
Processing of personal data
The processing of personal data for the purposes of this Directive shall be carried out in accordance with Directive 95/46/EC and, where relevant, with Regulation (EC) No 45/2001.
Section III
Duty of persons responsible for the legal control of annual and consolidated accounts
Article 63
Duty of persons responsible for the legal control of annual and consolidated accounts
1. Member States shall provide that any person authorised in accordance with Directive 2006/43/EC of the European Parliament and of the Council of 17 May 2006 on statutory audits of annual accounts and consolidated accounts (26) and performing in an institution the tasks described in Article 51 of Council Directive 78/660/EEC of 25 July 1978 on the annual accounts of certain types of companies (27), Article 37 of Council Directive 83/349/EEC of 13 June 1983 on consolidated accounts (28) Article 73 of Directive 2009/65/EC, or any other statutory task, shall at least have a duty to report promptly to the competent authorities any fact or decision concerning that institution of which that person has become aware while carrying out that task, which is liable to:
(a)
constitute a material breach of the laws, regulations or administrative provisions which lay down the conditions governing authorisation or which specifically govern pursuit of the activities of institutions;
(b)
affect the ongoing functioning of the institution;
(c)
lead to refusal to certify the accounts or to the expression of reservations.
Member States shall provide at least that a person referred to in the first subparagraph shall also have a duty to report any fact or decision of which that person becomes aware in the course of carrying out a task as described in the first subparagraph in an undertaking having close links resulting from a control relationship with the institution within which he is carrying out that task.
2. The disclosure in good faith to the competent authorities, by persons authorised within the meaning of Directive 2006/43/EC, of any fact or decision referred to in paragraph 1 shall not constitute a breach of any restriction on disclosure of information imposed by contract or by any legislative, regulatory or administrative provision and shall not involve such persons in any liability. Such disclosure shall be made simultaneously to the management body of the institution unless there are compelling reasons not to do so.
Section IV
Supervisory powers, powers to impose penalties and right of appeal
Article 64
Supervisory powers and powers to impose penalties
1. Competent authorities shall be given all supervisory powers to intervene in the activity of institutions that are necessary for the exercise of their function, including in particular the right to withdraw an authorisation in accordance with Article 18, the powers required in accordance with Article 102 and the powers set out in Articles 104 and 105.
2. Competent authorities shall exercise their supervisory powers and their powers to impose penalties in accordance with this Directive and with national law, in any of the following ways:
(a)
directly;
(b)
in collaboration with other authorities;
(c)
under their responsibility by delegation to such authorities;
(d)
by application to the competent judicial authorities.
Article 65
Administrative penalties and other administrative measures
1. Without prejudice to the supervisory powers of competent authorities referred to in Article 64 and the right of Member States to provide for and impose criminal penalties, Member States shall lay down rules on administrative penalties and other administrative measures in respect of breaches of national provisions transposing this Directive and of Regulation (EU) No 575/2013 and shall take all measures necessary to ensure that they are implemented. Where Member States decide not to lay down rules for administrative penalties for breaches which are subject to national criminal law they shall communicate to the Commission the relevant criminal law provisions. The administrative penalties and other administrative measures shall be effective, proportionate and dissuasive.
2. Member States shall ensure that where the obligations referred to in paragraph 1 apply to institutions, financial holding companies and mixed financial holding companies in the event of a breach of national provisions transposing this Directive or of Regulation (EU) No 575/2013, penalties may be applied, subject to the conditions laid down in national law, to the members of the management body and to other natural persons who under national law are responsible for the breach.
3. Competent authorities shall have all information gathering and investigatory powers that are necessary for the exercise of their functions. Without prejudice to other relevant provisions laid down in this Directive and in Regulation (EU) No 575/2013 those powers shall include:
(a)
the power to require the following natural or legal persons to provide all information that is necessary in order to carry out the tasks of the competent authorities, including information to be provided at recurring intervals and in specified formats for supervisory and related statistical purposes:
(i)
institutions established in the Member State concerned;
(ii)
financial holding companies established in the Member State concerned;
(iii)
mixed financial holding companies established in the Member State concerned;
(iv)
mixed-activity holding companies established in the Member State concerned;
(v)
persons belonging to the entities referred to in points (i) to (iv);
(vi)
third parties to whom the entities referred to in points (i) to (iv) have outsourced operational functions or activities;
(b)
the power to conduct all necessary investigations of any person referred to in points (a)(i) to (vi) established or located in the Member State concerned where necessary to carry out the tasks of the competent authorities, including:
(i)
the right to require the submission of documents;
(ii)
to examine the books and records of the persons referred to in points(a)(i) to (vi) and take copies or extracts from such books and records;
(iii)
to obtain written or oral explanations from any person referred to in points (a) (i) to (vi) or their representatives or staff; and
(iv)
to interview any other person who consents to be interviewed for the purpose of collecting information relating to the subject matter of an investigation;
(c)
the power, subject to other conditions set out in Union law, to conduct all necessary inspections at the business premises of the legal persons referred to in points (a)(i) to (vi) and any other undertaking included in consolidated supervision where a competent authority is the consolidating supervisor, subject to the prior notification of the competent authorities concerned. If an inspection requires authorisation by a judicial authority under national law, such authorisation shall be applied for.
Article 66
Administrative penalties and other administrative measures for breaches of authorisation requirements and requirements for acquisitions of qualifying holdings
1. Member States shall ensure that their laws, regulations and administrative provisions provide for administrative penalties and other administrative measures at least in respect of:
(a)
carrying out the business of taking deposits or other repayable funds from the public without being a credit institution in breach of Article 9;
(b)
commencing activities as a credit institution without obtaining authorisation in breach of Article 9;
(c)
acquiring, directly or indirectly, a qualifying holding in a credit institution or further increasing, directly or indirectly, such a qualifying holding in a credit institution as a result of which the proportion of the voting rights or of the capital held would reach or exceed the thresholds referred to in Article 22(1) or so that the credit institution would become its subsidiary, without notifying in writing the competent authorities of the credit institution in which they are seeking to acquire or increase a qualifying holding, during the assessment period, or against the opposition of the competent authorities, in breach of Article 22(1);
(d)
disposing, directly or indirectly, of a qualifying holding in a credit institution or reducing a qualifying holding so that the proportion of the voting rights or of the capital held would fall below the thresholds referred to in Article 25 or so that the credit institution would cease to be a subsidiary, without notifying in writing the competent authorities.
2. Member States shall ensure that in the cases referred to in paragraph 1, the administrative penalties and other administrative measures that can be applied include at least the following:
(a)
a public statement which identifies the natural person, institution, financial holding company or mixed financial holding company responsible and the nature of the breach;
(b)
an order requiring the natural or legal person responsible to cease the conduct and to desist from a repetition of that conduct;
(c)
in the case of a legal person, administrative pecuniary penalties of up to 10 % of the total annual net turnover including the gross income consisting of interest receivable and similar income, income from shares and other variable or fixed-yield securities, and commissions or fees receivable in accordance with Article 316 of Regulation (EU) No 575/2013 of the undertaking in the preceding business year;
(d)
in the case of a natural person, administrative pecuniary penalties of up to EUR 5 000 000, or in the Member States whose currency is not the euro, the corresponding value in the national currency on 17 July 2013;
(e)
administrative pecuniary penalties of up to twice the amount of the benefit derived from the breach where that benefit can be determined;
(f)
suspension of the voting rights of the shareholder or shareholders held responsible for the breaches referred to in paragraph 1.
Where the undertaking referred to in point (c) of the first subparagraph is a subsidiary of a parent undertaking, the relevant gross income shall be the gross income resulting from the consolidated account of the ultimate parent undertaking in the preceding business year.
Article 67
Other provisions
1. This Article shall apply at least in any of the following circumstances:
(a)
an institution has obtained an authorisation through false statements or any other irregular means;
(b)
an institution, on becoming aware of any acquisitions or disposals of holdings in their capital that cause holdings to exceed or fall below one of the thresholds referred to in Article 22(1) or Article 25, fails to inform the competent authorities of those acquisitions or disposals in breach of the first subparagraph of Article 26(1);
(c)
an institution listed on a regulated market as referred to in the list to be published by ESMA in accordance with Article 47 of Directive 2004/39/EC does not, at least annually, inform the competent authorities of the names of shareholders and members possessing qualifying holdings and the sizes of such holdings in breach of the second subparagraph of Article 26(1) of this Directive;
(d)
an institution fails to have in place governance arrangements required by the competent authorities in accordance with the national provisions transposing Article 74;
(e)
an institution fails to report information or provides incomplete or inaccurate information on compliance with the obligation to meet own funds requirements set out in Article 92 of Regulation (EU) No 575/2013 to the competent authorities in breach of Article 99(1) of that Regulation;
(f)
an institution fails to report or provides incomplete or inaccurate information to the competent authorities in relation to the data referred to in Article 101 of Regulation (EU) No 575/2013;
(g)
an institution fails to report information or provides incomplete or inaccurate information about a large exposure to the competent authorities in breach of Article 394(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(h)
an institution fails to report information or provides incomplete or inaccurate information on liquidity to the competent authorities in breach of Article 415(1) and (2) of Regulation (EU) No 575/2013;
(i)
an institution fails to report information or provides incomplete or inaccurate information on the leverage ratio to the competent authorities in breach of Article 430(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(j)
an institution repeatedly or persistently fails to hold liquid assets in breach of Article 412 of Regulation (EU) No 575/2013;
(k)
an institution incurs an exposure in excess of the limits set out in Article 395 of Regulation (EU) No 575/2013;
(l)
an institution is exposed to the credit risk of a securitisation position without satisfying the conditions set out in Article 405 of Regulation (EU) No 575/2013;
(m)
an institution fails to disclose information or provides incomplete or inaccurate information in breach of Article 431(1), (2) and (3) or Article 451(1) of Regulation (EU) No 575/2013;
(n)
an institution makes payments to holders of instruments included in the own funds of the institution in breach of Article 141 of this Directive or in cases where Articles 28, 51 or 63 of Regulation (EU) No 575/2013 prohibit such payments to holders of instruments included in own funds;
(o)
an institution is found liable for a serious breach of the national provisions adopted pursuant to Directive 2005/60/EC;
(p)
an institution allows one or more persons not complying with Article 91 to become or remain a member of the management body.
2. Member States shall ensure that in the cases referred to in paragraph 1, the administrative penalties and other administrative measures that can be applied include at least the following:
(a)
a public statement which identifies the natural person, institution, financial holding company or mixed financial holding company responsible and the nature of the breach;
(b)
an order requiring the natural or legal person responsible to cease the conduct and to desist from a repetition of that conduct;
(c)
in the case of an institution, withdrawal of the authorisation of the institution in accordance with Article 18;
(d)
subject to Article 65(2), a temporary ban against a member of the institution's management body or any other natural person, who is held responsible, from exercising functions in institutions;
(e)
in the case of a legal person, administrative pecuniary penalties of up to 10 % of the total annual net turnover including the gross income consisting of interest receivable and similar income, income from shares and other variable or fixed-yield securities, and commissions or fees receivable in accordance with Article 316 of Regulation (EU) No 575/2013 of the undertaking in the preceding business year;
(f)
in the case of a natural person, administrative pecuniary penalties of up to EUR 5 000 000, or in the Member States whose currency is not the euro, the corresponding value in the national currency on 17 July 2013;
(g)
administrative pecuniary penalties of up to twice the amount of the profits gained or losses avoided because of the breach where those can be determined.
Where an undertaking referred to in point (e) of the first subparagraph is a subsidiary of a parent undertaking, the relevant gross income shall be the gross income resulting from the consolidated account of the ultimate parent undertaking in the preceding business year.
Article 68
Publication of administrative penalties
1. Member States shall ensure that the competent authorities publish on their official website at least any administrative penalties against which there is no appeal and which are imposed for breach of the national provisions transposing this Directive or of Regulation (EU) No 575/2013, including information on the type and nature of the breach and the identity of the natural or legal person on whom the penalty is imposed, without undue delay after that person is informed of those penalties.
Where Member States permit publication of penalties against which there is an appeal, competent authorities shall, without undue delay, also publish on their official website information on the appeal status and outcome thereof.
2. Competent authorities shall publish the penalties on an anonymous basis, in a manner in accordance with national law, in any of the following circumstances:
(a)
where the penalty is imposed on a natural person and, following an obligatory prior assessment, publication of personal data is found to be disproportionate;
(b)
where publication would jeopardise the stability of financial markets or an ongoing criminal investigation;
(c)
where publication would cause, insofar as it can be determined, disproportionate damage to the institutions or natural persons involved.
Alternatively, where the circumstances referred to in the first subparagraph are likely to cease within a reasonable period of time, publication under paragraph 1 may be postponed for such a period of time.
3. Competent authorities shall ensure that information published under paragraphs 1 or 2 remains on their official website at least five years. Personal data shall be retained on the official website of the competent authority only for the period necessary, in accordance with the applicable data protection rules.
4. By 18 July 2015 EBA shall submit a report to the Commission on the publication of penalties by Member States on an anonymous basis as provided for under paragraph 2, in particular where there have been significant divergences between Member States in this respect. In addition, EBA shall submit a report to the Commission on any significant divergences in the duration of publication of penalties under national law.
Article 69
Exchange of information on penalties and maintenance of a central database by EBA
1. Subject to the professional secrecy requirements referred to in Article 53(1), the competent authorities shall inform EBA of all administrative penalties, including all permanent prohibitions, imposed under Articles 65, 66 and 67 including any appeal in relation thereto and the outcome thereof. EBA shall maintain a central database of administrative penalties communicated to it solely for the purposes of exchanging information between competent authorities. That database shall be accessible to competent authorities only and it shall be updated on the basis of the information provided by competent authorities.
2. Where a competent authority assesses good repute for the purposes of Article 13(1), Article 16(3), Article 91(1) and Article 121, it shall consult the EBA database of administrative penalties. In the event of a change of status or a successful appeal, EBA shall delete or update relevant entries in the database on request by the competent authorities.
3. The competent authorities shall check, in accordance with national law, the existence of a relevant conviction in the criminal record of the person concerned. For those purposes, information shall be exchanged in accordance with Decision 2009/316/JHA and Framework Decision 2009/315/JHA as implemented in national law.
4. EBA shall maintain a website with links to each competent authority's publication of administrative penalties under Article 68 and shall show the time period for which each Member State publishes administrative penalties.
Article 70
Effective application of penalties and exercise of powers to impose penalties by competent authorities
Member States shall ensure that when determining the type of administrative penalties or other administrative measures and the level of administrative pecuniary penalties, the competent authorities shall take into account all relevant circumstances, including, where appropriate:
(a)
the gravity and the duration of the breach;
(b)
the degree of responsibility of the natural or legal person responsible for the breach;
(c)
the financial strength of the natural or legal person responsible for the breach, as indicated, for example, by the total turnover of a legal person or the annual income of a natural person;
(d)
the importance of profits gained or losses avoided by the natural or legal person responsible for the breach, insofar as they can be determined;
(e)
the losses for third parties caused by the breach, insofar as they can be determined;
(f)
the level of cooperation of the natural or legal person responsible for the breach with the competent authority;
(g)
previous breaches by the natural or legal person responsible for the breach;
(h)
any potential systemic consequences of the breach.
Article 71
Reporting of breaches
1. Member States shall ensure that competent authorities establish effective and reliable mechanisms to encourage reporting of potential or actual breaches of national provisions transposing this Directive and of Regulation (EU) No 575/2013 to competent authorities.
2. The mechanisms referred to in paragraph 1 shall include at least:
(a)
specific procedures for the receipt of reports on breaches and their follow-up;
(b)
appropriate protection for employees of institutions who report breaches committed within the institution against retaliation, discrimination or other types of unfair treatment at a minimum;
(c)
protection of personal data concerning both the person who reports the breaches and the natural person who is allegedly responsible for a breach, in accordance with Directive 95/46/EC;
(d)
clear rules that ensure that confidentiality is guaranteed in all cases in relation to the person who reports the breaches committed within the institution, unless disclosure is required by national law in the context of further investigations or subsequent judicial proceedings.
3. Member States shall require institutions to have in place appropriate procedures for their employees to report breaches internally through a specific, independent and autonomous channel.
Such a channel may also be provided through arrangements provided for by social partners. The same protection as referred to in points (b), (c) and (d) of paragraph 2 shall apply.
Article 72
Right of appeal
Member States shall ensure that decisions and measures taken pursuant to laws, regulations and administrative provisions adopted in accordance with this Directive or to Regulation (EU) No 575/2013 are subject to a right of appeal. Member States shall also ensure that failure to take a decision within six months of submission of an application for authorisation which contains all the information required under the national provisions transposing this Directive, is subject to a right of appeal.
CHAPTER 2
Review Processes
Section I
Internal capital adequacy assessment process
Article 73
Internal Capital
Institutions shall have in place sound, effective and comprehensive strategies and processes to assess and maintain on an ongoing basis the amounts, types and distribution of internal capital that they consider adequate to cover the nature and level of the risks to which they are or might be exposed.
Those strategies and processes shall be subject to regular internal review to ensure that they remain comprehensive and proportionate to the nature, scale and complexity of the activities of the institution concerned.
Section II
Arrangements, processes and mechanisms of institutions
Sub-Section 1
General principles
Article 74
Internal governance and recovery and resolution plans
1. Institutions shall have robust governance arrangements, which include a clear organisational structure with well-defined, transparent and consistent lines of responsibility, effective processes to identify, manage, monitor and report the risks they are or might be exposed to, adequate internal control mechanisms, including sound administration and accounting procedures, and remuneration policies and practices that are consistent with and promote sound and effective risk management.
2. The arrangements, processes and mechanisms referred to in paragraph 1 shall be comprehensive and proportionate to the nature, scale and complexity of the risks inherent in the business model and the institution's activities. The technical criteria established in Articles 76 to 95 shall be taken into account.
3. EBA shall issue guidelines on the arrangements, processes and mechanisms referred to in paragraph 1, in accordance with paragraph 2.
4. Competent authorities shall ensure that recovery plans for the restoration of an institution's financial situation following a significant deterioration, and resolution plans are put in place. In accordance with the principle of proportionality, the requirements for an institution to draw up, maintain and update recovery plans and for the resolution authority, after consulting the competent authority, to prepare resolution plans, may be reduced if, after consulting the national macroprudential authority, competent authorities consider that the failure of a specific institution due, inter alia, to its size, to its business model, to its interconnectedness to other institutions, or to the financial system in general, will not have a negative effect on financial markets, on other institutions or on funding conditions.
Institutions shall cooperate closely with resolution authorities and shall provide them with all information necessary for the preparation and drafting of viable resolution plans setting out options for the orderly resolution of the institutions in the case of failure, in accordance with the principle of proportionality.
In accordance with Article 25 of Regulation (EU) No 1093/2010, EBA shall be entitled to participate in and contribute to the development and coordination of effective and consistent recovery and resolution plans.
In that regard EBA shall be informed of, and shall be entitled to participate in, meetings relating to the development and coordination of recovery and resolution plans. Where any such meetings or activities take place, EBA shall be fully informed in advance of the organisation of such meetings, of the main issues to be discussed and of the activities to be considered.
Article 75
Oversight of remuneration policies
1. Competent authorities shall collect the information disclosed in accordance with the criteria for disclosure established in points (g), (h) and (i) of Article 450(1) of Regulation (EU) No 575/2013 and shall use it to benchmark remuneration trends and practices. The competent authorities shall provide EBA with that information.
2. EBA shall issue guidelines on sound remuneration policies which comply with the principles set out in Articles 92 to 95. The guidelines shall take into account the principles on sound remuneration policies set out in Commission Recommendation 2009/384/EC of 30 April 2009 on remuneration policies in the financial services sector (29).
ESMA shall cooperate closely with EBA to develop guidelines on remuneration policies for categories of staff involved in the provision of investment services and activities within the meaning of point 2 of Article 4(1) of Directive 2004/39/EC.
EBA shall use the information received from the competent authorities in accordance with paragraph 1 to benchmark remuneration trends and practices at Union level.
3. Competent authorities shall collect information on the number of natural persons per institution that are remunerated EUR 1 million or more per financial year, in pay brackets of EUR 1 million, including their job responsibilities, the business area involved and the main elements of salary, bonus, long-term award and pension contribution. That information shall be forwarded to EBA, which shall publish it on an aggregate home Member State basis in a common reporting format. EBA may elaborate guidelines to facilitate the implementation of this paragraph and ensure the consistency of the information collected.
Sub-Section 2
Technical criteria concerning the organisation and treatment of risks
Article 76
Treatment of risks
1. Member States shall ensure that the management body approves and periodically reviews the strategies and policies for taking up, managing, monitoring and mitigating the risks the institution is or might be exposed to, including those posed by the macroeconomic environment in which it operates in relation to the status of the business cycle.
2. Member States shall ensure that the management body devotes sufficient time to consideration of risk issues. The management body shall be actively involved in and ensure that adequate resources are allocated to the management of all material risks addressed in this Directive and in Regulation (EU) No 575/2013 as well as in the valuation of assets, the use of external credit ratings and internal models relating to those risks. The institution shall establish reporting lines to the management body that cover all material risks and risk management policies and changes thereof.
3. Member States shall ensure that institutions that are significant in terms of their size, internal organisation and the nature, scope and complexity of their activities establish a risk committee composed of members of the management body who do not perform any executive function in the institution concerned. Members of the risk committee shall have appropriate knowledge, skills and expertise to fully understand and monitor the risk strategy and the risk appetite of the institution.
The risk committee shall advise the management body on the institution's overall current and future risk appetite and strategy and assist the management body in overseeing the implementation of that strategy by senior management. The management body shall retain overall responsibility for risks.
The risk committee shall review whether prices of liabilities and assets offered to clients take fully into account the institution's business model and risk strategy. Where prices do not properly reflect risks in accordance with the business model and risk strategy, the risk committee shall present a remedy plan to the management body.
Competent authorities may allow an institution which is not considered significant as referred to in the first subparagraph to combine the risk committee with the audit committee as referred to in Article 41 of Directive 2006/43/EC. Members of the combined committee shall have the knowledge, skills and expertise required for the risk committee and for the audit committee.
4. Member States shall ensure that the management body in its supervisory function and, where a risk committee has been established, the risk committee have adequate access to information on the risk situation of the institution and, if necessary and appropriate, to the risk management function and to external expert advice.
The management body in its supervisory function and, where one has been established, the risk committee shall determine the nature, the amount, the format, and the frequency of the information on risk which it is to receive. In order to assist in the establishment of sound remuneration policies and practices, the risk committee shall, without prejudice to the tasks of the remuneration committee, examine whether incentives provided by the remuneration system take into consideration risk, capital, liquidity and the likelihood and timing of earnings.
5. Member States shall, in accordance with the proportionality requirement laid down in Article 7(2) of Commission Directive 2006/73/EC (30), ensure that institutions have a risk management function independent from the operational functions and which shall have sufficient authority, stature, resources and access to the management body.
Member States shall ensure that the risk management function ensures that all material risks are identified, measured and properly reported. They shall ensure that the risk management function is actively involved in elaborating the institution's risk strategy and in all material risk management decisions and that it can deliver a complete view of the whole range of risks of the institution.
Where necessary, Member States shall ensure that the risk management function can report directly to the management body in its supervisory function, independent from senior management, and can raise concerns and warn that body, where appropriate, where specific risk developments affect or may affect the institution, without prejudice to the responsibilities of the management body in its supervisory and/or managerial functions pursuant to this Directive and Regulation (EU) No 575/2013.
The head of the risk management function shall be an independent senior manager with distinct responsibility for the risk management function. Where the nature, scale and complexity of the activities of the institution do not justify a specially appointed person, another senior person within the institution may fulfil that function, provided there is no conflict of interest.
The head of the risk management function shall not be removed without prior approval of the management body in its supervisory function and shall be able to have direct access to the management body in its supervisory function where necessary.
The application of this Directive shall be without prejudice to the application of Directive 2006/73/EC to investment firms.
Article 77
Internal Approaches for calculating own funds requirements
1. Competent authorities shall encourage institutions that are significant in terms of their size, internal organisation and the nature, scale and complexity of their activities to develop internal credit risk assessment capacity and to increase use of the internal ratings based approach for calculating own funds requirements for credit risk where their exposures are material in absolute terms and where they have at the same time a large number of material counterparties. This Article shall be without prejudice to the fulfilment of criteria laid down in Part Three, Title I, Chapter 3, Section 1 of Regulation (EU) No 575/2013.
2. Competent authorities shall, taking into account the nature, scale and complexity of institutions' activities, monitor that they do not solely or mechanistically rely on external credit ratings for assessing the creditworthiness of an entity or financial instrument.
3. Competent authorities shall encourage institutions, taking into account their size, internal organisation and the nature, scale and complexity of their activities, to develop internal specific risk assessment capacity and to increase use of internal models for calculating own funds requirements for specific risk of debt instruments in the trading book, together with internal models to calculate own funds requirements for default and migration risk where their exposures to specific risk are material in absolute terms and where they have a large number of material positions in debt instruments of different issuers.
This Article shall be without prejudice to the fulfilment of the criteria laid down in Part Three, Title IV, Chapter 5, Sections 1 to 5, of Regulation (EU) No 575/2013.
4. EBA shall develop draft regulatory technical standards to further define the notion ‧exposures to specific risk which are material in absolute terms‧ referred to in the first subparagraph of paragraph 3 and the thresholds for large numbers of material counterparties and positions in debt instruments of different issuers.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 January 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 78
Supervisory benchmarking of internal approaches for calculating own funds requirements
1. Competent authorities shall ensure that institutions permitted to use internal approaches for the calculation of risk weighted exposure amounts or own fund requirements except for operational risk report the results of the calculations of their internal approaches for their exposures or positions that are included in the benchmark portfolios. Institutions shall submit the results of their calculations, together with an explanation of the methodologies used to produce them, to the competent authorities at an appropriate frequency, and at least annually.
2. Competent authorities shall ensure that institutions submit the results of the calculations referred to in paragraph 1 in accordance with the template developed by EBA in accordance with paragraph 8 to the competent authorities and to EBA. Where competent authorities choose to develop specific portfolios, they shall do so in consultation with EBA and ensure that institutions report the results of the calculations separately from the results of the calculations for EBA portfolios.
3. Competent authorities shall, on the basis of the information submitted by institutions in accordance with paragraph 1, monitor the range of risk weighted exposure amounts or own funds requirements, as applicable, except for operational risk, for the exposures or transactions in the benchmark portfolio resulting from the internal approaches of those institutions. At least annually, competent authorities shall make an assessment of the quality of those approaches paying particular attention to:
(a)
those approaches that exhibit significant differences in own fund requirements for the same exposure;
(b)
approaches where there is particularly high or low diversity, and also where there is a significant and systematic under-estimation of own funds requirements.
EBA shall produce a report to assist the competent authorities in the assessment of the quality of the internal approaches based on the information referred to in paragraph 2.
4. Where particular institutions diverge significantly from the majority of their peers or where there is little commonality in approach leading to a wide variance of results, competent authorities shall investigate the reasons therefor and, if it can be clearly identified that an institution's approach leads to an underestimation of own funds requirements which is not attributable to differences in the underlying risks of the exposures or positions, shall take corrective action.
5. The competent authorities shall ensure that their decisions on the appropriateness of corrective actions as referred to in paragraph 4 comply with the principle that such actions must maintain the objectives of an internal approach and therefore do not:
(a)
lead to standardisation or preferred methods;
(b)
create wrong incentives; or
(c)
cause herd behaviour.
6. EBA may issue guidelines and recommendations in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010 where it considers them necessary on the basis of the information and assessments referred to in paragraphs 2 and 3 of this Article in order to improve supervisory practices or practices of institutions with regard to internal approaches.
7. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify:
(a)
the procedures for sharing assessments made in accordance with paragraph 3 between the competent authorities and with EBA;
(b)
the standards for the assessment made by competent authorities referred to in paragraph 3.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 1 January 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
8. EBA shall develop draft implementing technical standards to specify:
(a)
the template, the definitions and the IT-solutions to be applied in the Union for the reporting referred to in paragraph 2;
(b)
the benchmark portfolio or portfolios referred to in paragraph 1.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 1 January 2014.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
9. The Commission shall, by 1 April 2015 and after consulting EBA, submit a report to the European Parliament and to the Council on the functioning of the benchmarking of internal models including the scope of the model. Where appropriate, the report shall be followed by a legislative proposal.
Article 79
Credit and counterparty risk
Competent authorities shall ensure that:
(a)
credit-granting is based on sound and well-defined criteria and that the process for approving, amending, renewing, and re-financing credits is clearly established;
(b)
institutions have internal methodologies that enable them to assess the credit risk of exposures to individual obligors, securities or securitisation positions and credit risk at the portfolio level. In particular, internal methodologies shall not rely solely or mechanistically on external credit ratings. Where own funds requirements are based on a rating by an External Credit Assessment Institution (ECAI) or based on the fact that an exposure is unrated, this shall not exempt institutions from additionally considering other relevant information for assessing their allocation of internal capital;
(c)
the ongoing administration and monitoring of the various credit risk-bearing portfolios and exposures of institutions, including for identifying and managing problem credits and for making adequate value adjustments and provisions, is operated through effective systems;
(d)
diversification of credit portfolios is adequate given an institution's target markets and overall credit strategy.
Article 80
Residual risk
Competent authorities shall ensure that the risk that recognised credit risk mitigation techniques used by institutions prove less effective than expected is addressed and controlled including by means of written policies and procedures.
Article 81
Concentration risk
Competent authorities shall ensure that the concentration risk arising from exposures to each counterparty, including central counterparties, groups of connected counterparties, and counterparties in the same economic sector, geographic region or from the same activity or commodity, the application of credit risk mitigation techniques, and including in particular risks associated with large indirect credit exposures such as a single collateral issuer, is addressed and controlled including by means of written policies and procedures.
Article 82
Securitisation risk
1. Competent authorities shall ensure that the risks arising from securitisation transactions in relation to which the credit institutions are investor, originator or sponsor, including reputational risks, such as arise in relation to complex structures or products, are evaluated and addressed through appropriate policies and procedures, to ensure that the economic substance of the transaction is fully reflected in the risk assessment and management decisions.
2. Competent authorities shall ensure that liquidity plans to address the implications of both scheduled and early amortisation exist at institutions which are originators of revolving securitisation transactions involving early amortisation provisions.
Article 83
Market risk
1. Competent authorities shall ensure that policies and processes for the identification, measurement and management of all material sources and effects of market risks are implemented.
2. Where the short position falls due before the long position, competent authorities shall ensure that institutions also take measures against the risk of a shortage of liquidity.
3. The internal capital shall be adequate for material market risks that are not subject to an own funds requirement.
Institutions, which have, in calculating own funds requirements for position risk in accordance with Part Three, Title IV, Chapter 2, of Regulation (EU) No 575/2013, netted off their positions in one or more of the equities constituting a stock-index against one or more positions in the stock-index future or other stock-index product shall have adequate internal capital to cover the basis risk of loss caused by the future's or other product's value not moving fully in line with that of its constituent equities. Institutions shall also have such adequate internal capital where they hold opposite positions in stock-index futures which are not identical in respect of either their maturity or their composition or both.
Where using the treatment in Article 345 of Regulation (EU) No 575/2013, institutions shall ensure that they hold sufficient internal capital against the risk of loss which exists between the time of the initial commitment and the following working day.
Article 84
Interest risk arising from non-trading book activities
Competent authorities shall ensure that institutions implement systems to identify, evaluate and manage the risk arising from potential changes in interest rates that affect an institution's non-trading activities.
Article 85
Operational risk
1. Competent authorities shall ensure that institutions implement policies and processes to evaluate and manage the exposure to operational risk, including model risk, and to cover low-frequency high-severity events. Institutions shall articulate what constitutes operational risk for the purposes of those policies and procedures.
2. Competent authorities shall ensure that contingency and business continuity plans are in place to ensure an institution's ability to operate on an ongoing basis and limit losses in the event of severe business disruption.
Article 86
Liquidity risk
1. Competent authorities shall ensure that institutions have robust strategies, policies, processes and systems for the identification, measurement, management and monitoring of liquidity risk over an appropriate set of time horizons, including intra-day, so as to ensure that institutions maintain adequate levels of liquidity buffers. Those strategies, policies, processes and systems shall be tailored to business lines, currencies, branches and legal entities and shall include adequate allocation mechanisms of liquidity costs, benefits and risks.
2. The strategies, policies, processes and systems referred to in paragraph 1 shall be proportionate to the complexity, risk profile, scope of operation of the institutions and risk tolerance set by the management body and reflect the institution's importance in each Member State in which it carries out business. Institutions shall communicate risk tolerance to all relevant business lines.
3. Competent authorities shall ensure that institutions, taking into account the nature, scale and complexity of their activities, have liquidity risk profiles that are consistent with and, not in excess of, those required for a well-functioning and robust system.
Competent authorities shall monitor developments in relation to liquidity risk profiles, for example product design and volumes, risk management, funding policies and funding concentrations.
Competent authorities shall take effective action where developments referred to in the second subparagraph may lead to individual institution or systemic instability.
Competent authorities shall inform EBA about any actions carried out pursuant to the third subparagraph.
EBA shall make recommendations where appropriate in accordance with Regulation (EU) No 1093/2010.
4. Competent authorities shall ensure that institutions develop methodologies for the identification, measurement, management and monitoring of funding positions. Those methodologies shall include the current and projected material cash-flows in and arising from assets, liabilities, off-balance-sheet items, including contingent liabilities and the possible impact of reputational risk.
5. Competent authorities shall ensure that institutions distinguish between pledged and unencumbered assets that are available at all times, in particular during emergency situations. They shall also ensure that institutions take into account the legal entity in which assets reside, the country where assets are legally recorded either in a register or in an account and their eligibility and shall monitor how assets can be mobilised in a timely manner.
6. Competent authorities shall ensure that institutions also have regard to existing legal, regulatory and operational limitations to potential transfers of liquidity and unencumbered assets amongst entities, both within and outside the European Economic Area.
7. Competent authorities shall ensure that institutions consider different liquidity risk mitigation tools, including a system of limits and liquidity buffers in order to be able to withstand a range of different stress events and an adequately diversified funding structure and access to funding sources. Those arrangements shall be reviewed regularly.
8. Competent authorities shall ensure that institutions consider alternative scenarios on liquidity positions and on risk mitigants and review the assumptions underlying decisions concerning the funding position at least annually. For those purposes, alternative scenarios shall address, in particular, off-balance sheet items and other contingent liabilities, including those of Securitisation Special Purpose Entities (SSPE) or other special purpose entities, as referred to in Regulation (EU) No 575/2013, in relation to which the institution acts as sponsor or provides material liquidity support.
9. Competent authorities shall ensure that institutions consider the potential impact of institution-specific, market-wide and combined alternative scenarios. Different time periods and varying degrees of stress conditions shall be considered.
10. Competent authorities shall ensure that institutions adjust their strategies, internal policies and limits on liquidity risk and develop effective contingency plans, taking into account the outcome of the alternative scenarios referred to in paragraph 8.
11. Competent authorities shall ensure that institutions have in place liquidity recovery plans setting out adequate strategies and proper implementation measures in order to address possible liquidity shortfalls, including in relation to branches established in another Member State. Competent authorities shall ensure that those plans are tested by the institutions at least annually, updated on the basis of the outcome of the alternative scenarios set out in paragraph 8, reported to and approved by senior management, so that internal policies and processes can be adjusted accordingly. Institutions shall take the necessary operational steps in advance to ensure that liquidity recovery plans can be implemented immediately. For credit institutions, such operational steps shall include holding collateral immediately available for central bank funding. This includes holding collateral where necessary in the currency of another Member State, or the currency of a third country to which the credit institution has exposures, and where operationally necessary within the territory of a host Member State or of a third country to whose currency it is exposed.
Article 87
Risk of excessive leverage
1. Competent authorities shall ensure that institutions have policies and processes in place for the identification, management and monitoring of the risk of excessive leverage. Indicators for the risk of excessive leverage shall include the leverage ratio determined in accordance with Article 429 of Regulation (EU) No 575/2013 and mismatches between assets and obligations.
2. Competent authorities shall ensure that institutions address the risk of excessive leverage in a precautionary manner by taking due account of potential increases in the risk of excessive leverage caused by reductions of the institution's own funds through expected or realised losses, depending on the applicable accounting rules. To that end, institutions shall be able to withstand a range of different stress events with respect to the risk of excessive leverage.
Sub-Section 3
Governance
Article 88
Governance arrangements
1. Member States shall ensure that the management body defines, oversees and is accountable for the implementation of the governance arrangements that ensure effective and prudent management of an institution, including the segregation of duties in the organisation and the prevention of conflicts of interest.
Those arrangements shall comply with the following principles:
(a)
the management body must have the overall responsibility for the institution and approve and oversee the implementation of the institution's strategic objectives, risk strategy and internal governance;
(b)
the management body must ensure the integrity of the accounting and financial reporting systems, including financial and operational controls and compliance with the law and relevant standards;
(c)
the management body must oversee the process of disclosure and communications;
(d)
the management body must be responsible for providing effective oversight of senior management;
(e)
the chairman of the management body in its supervisory function of an institution must not exercise simultaneously the functions of a chief executive officer within the same institution, unless justified by the institution and authorised by competent authorities.
Member States shall ensure that the management body monitors and periodically assesses the effectiveness of the institution's governance arrangements and takes appropriate steps to address any deficiencies.
2. Member States shall ensure that institutions which are significant in terms of their size, internal organisation and the nature, scope and complexity of their activities establish a nomination committee composed of members of the management body who do not perform any executive function in the institution concerned.
The nomination committee shall:
(a)
identify and recommend, for the approval of the management body or for approval of the general meeting, candidates to fill management body vacancies, evaluate the balance of knowledge, skills, diversity and experience of the management body and prepare a description of the roles and capabilities for a particular appointment, and assess the time commitment expected.
Furthermore, the nomination committee shall decide on a target for the representation of the underrepresented gender in the management body and prepare a policy on how to increase the number of the underrepresented gender in the management body in order to meet that target. The target, policy and its implementation shall be made public in accordance with Article 435(2)(c) of Regulation (EU) No 575/2013;
(b)
periodically, and at least annually, assess the structure, size, composition and performance of the management body and make recommendations to the management body with regard to any changes;
(c)
periodically, and at least annually, assess the knowledge, skills and experience of individual members of the management body and of the management body collectively, and report to the management body accordingly;
(d)
periodically review the policy of the management body for selection and appointment of senior management and make recommendations to the management body.
In performing its duties, the nomination committee shall, to the extent possible and on an ongoing basis, take account of the need to ensure that the management body's decision making is not dominated by any one individual or small group of individuals in a manner that is detrimental to the interests of the institution as a whole.
The nomination committee shall be able to use any forms of resources that it considers to be appropriate, including external advice, and shall receive appropriate funding to that effect.
Where, under national law, the management body does not have any competence in the process of selection and appointment of any of its members, this paragraph shall not apply.
Article 89
Country-by-country reporting
1. From 1 January 2015 Member States shall require each institution to disclose annually, specifying, by Member State and by third country in which it has an establishment, the following information on a consolidated basis for the financial year:
(a)
name(s), nature of activities and geographical location;
(b)
turnover;
(c)
number of employees on a full time equivalent basis;
(d)
profit or loss before tax;
(e)
tax on profit or loss;
(f)
public subsidies received.
2. Notwithstanding paragraph 1, Member States shall require institutions to disclose the information referred to in paragraph 1(a), (b) and (c) for the first time on 1 July 2014.
3. By 1 July 2014, all global systemically important institutions authorised within the Union, as identified internationally, shall submit to the Commission the information referred to in paragraph 1(d), (e) and (f) on a confidential basis. The Commission, after consulting EBA, EIOPA and ESMA, as appropriate, shall conduct a general assessment as regards potential negative economic consequences of the public disclosure of such information, including the impact on competitiveness, investment and credit availability and the stability of the financial system. The Commission shall submit its report to the European Parliament and to the Council by 31 December 2014.
In the event that the Commission report identifies significant negative effects, the Commission shall consider making an appropriate legislative proposal for an amendment of the disclosure obligations set out in paragraph 1 and may, in accordance with point (h) of Article 145, decide to defer those obligations. The Commission shall review the necessity to extend deferral annually.
4. The information referred to in paragraph 1 shall be audited in accordance with Directive 2006/43/EC and shall be published, where possible, as an annex to the annual financial statements or, where applicable, to the consolidated financial statements of the institution concerned.
5. To the extent that future Union legislative acts for disclosure obligations go beyond those laid down in this Article, this Article shall cease to apply and shall be deleted accordingly.
Article 90
Public disclosure of return on assets
Institutions shall disclose in their annual report among the key indicators their return on assets, calculated as their net profit divided by their total balance sheet.
Article 91
Management body
1. Members of the management body shall at all times be of sufficiently good repute and possess sufficient knowledge, skills and experience to perform their duties. The overall composition of the management body shall reflect an adequately broad range of experiences. Members of the management body shall, in particular, fulfil the requirements set out in paragraphs 2 to 8.
2. All members of the management body shall commit sufficient time to perform their functions in the institution.
3. The number of directorships which may be held by a member of the management body at the same time shall take into account individual circumstances and the nature, scale and complexity of the institution's activities. Unless representing the Member State, members of the management body of an institution that is significant in terms of its size, internal organisation and the nature, the scope and the complexity of its activities shall, from 1 July 2014, not hold more than one of the following combinations of directorships at the same time:
(a)
one executive directorship with two non-executive directorships;
(b)
four non-executive directorships.
4. For the purposes of paragraph 3, the following shall count as a single directorship:
(a)
executive or non-executive directorships held within the same group;
(b)
executive or non-executive directorships held within:
(i)
institutions which are members of the same institutional protection scheme provided that the conditions set out in Article 113(7) of Regulation (EU) No 575/2013 are fulfilled; or
(ii)
undertakings (including non-financial entities) in which the institution holds a qualifying holding.
5. Directorships in organisations which do not pursue predominantly commercial objectives shall not count for the purposes of paragraph 3.
6. Competent authorities may authorise members of the management body to hold one additional non-executive directorship. Competent authorities shall regularly inform EBA of such authorisations.
7. The management body shall possess adequate collective knowledge, skills and experience to be able to understand the institution's activities, including the main risks.
8. Each member of the management body shall act with honesty, integrity and independence of mind to effectively assess and challenge the decisions of the senior management where necessary and to effectively oversee and monitor management decision-making.
9. Institutions shall devote adequate human and financial resources to the induction and training of members of the management body.
10. Member States or competent authorities shall require institutions and their respective nomination committees to engage a broad set of qualities and competences when recruiting members to the management body and for that purpose to put in place a policy promoting diversity on the management body.
11. Competent authorities shall collect the information disclosed in accordance with Article 435(2)(c) of Regulation (EU) No 575/2013 and shall use it to benchmark diversity practices. The competent authorities shall provide EBA with that information. EBA shall use that information to benchmark diversity practices at Union level.
12. EBA shall issue guidelines on the following:
(a)
the notion of sufficient time commitment of a member of the management body to perform his functions, in relation to the individual circumstances and the nature, scale and complexity of activities of the institution;
(b)
the notion of adequate collective knowledge, skills and experience of the management body as referred to in paragraph 7;
(c)
the notions of honesty, integrity and independence of mind of a member of the management body as referred to in paragraph 8;
(d)
the notion of adequate human and financial resources devoted to the induction and training of members of the management body as referred to in paragraph 9;
(e)
the notion of diversity to be taken into account for the selection of members of the management body as referred to in paragraph 10.
EBA shall issue those guidelines by 31 December 2015.
13. This Article shall be without prejudice to provisions on the representation of employees in the management body as provided for by national law.
Article 92
Remuneration policies
1. The application of paragraph 2 of this Article and of Articles 93, 94 and 95 shall be ensured by competent authorities for institutions at group, parent company and subsidiary levels, including those established in offshore financial centres.
2. Competent authorities shall ensure that, when establishing and applying the total remuneration policies, inclusive of salaries and discretionary pension benefits, for categories of staff including senior management, risk takers, staff engaged in control functions and any employee receiving total remuneration that takes them into the same remuneration bracket as senior management and risk takers, whose professional activities have a material impact on their risk profile, institutions comply with the following principles in a manner and to the extent that is appropriate to their size, internal organisation and the nature, scope and complexity of their activities:
(a)
the remuneration policy is consistent with and promotes sound and effective risk management and does not encourage risk-taking that exceeds the level of tolerated risk of the institution;
(b)
the remuneration policy is in line with the business strategy, objectives, values and long-term interests of the institution, and incorporates measures to avoid conflicts of interest;
(c)
the institution' s management body in its supervisory function adopts and periodically reviews the general principles of the remuneration policy and is responsible for overseeing its implementation;
(d)
the implementation of the remuneration policy is, at least annually, subject to central and independent internal review for compliance with policies and procedures for remuneration adopted by the management body in its supervisory function;
(e)
staff engaged in control functions are independent from the business units they oversee, have appropriate authority, and are remunerated in accordance with the achievement of the objectives linked to their functions, independent of the performance of the business areas they control;
(f)
the remuneration of the senior officers in the risk management and compliance functions is directly overseen by the remuneration committee referred to in Article 95 or, if such a committee has not been established, by the management body in its supervisory function;
(g)
the remuneration policy, taking into account national criteria on wage setting, makes a clear distinction between criteria for setting:
(i)
basic fixed remuneration, which should primarily reflect relevant professional experience and organisational responsibility as set out in an employee's job description as part of the terms of employment; and
(ii)
variable remuneration which should reflect a sustainable and risk adjusted performance as well as performance in excess of that required to fulfil the employee's job description as part of the terms of employment.
Article 93
Institutions that benefit from government intervention
In the case of institutions that benefit from exceptional government intervention, the following principles shall apply in addition to those set out in Article 92(2):
(a)
variable remuneration is strictly limited as a percentage of net revenue where it is inconsistent with the maintenance of a sound capital base and timely exit from government support;
(b)
the relevant competent authorities require institutions to restructure remuneration in a manner aligned with sound risk management and long-term growth, including, where appropriate, establishing limits to the remuneration of the members of the management body of the institution;
(c)
no variable remuneration is paid to members of the management body of the institution unless justified.
Article 94
Variable elements of remuneration
1. For variable elements of remuneration, the following principles shall apply in addition to, and under the same conditions as, those set out in Article 92(2):
(a)
where remuneration is performance related, the total amount of remuneration is based on a combination of the assessment of the performance of the individual and of the business unit concerned and of the overall results of the institution and when assessing individual performance, financial and non-financial criteria are taken into account;
(b)
the assessment of the performance is set in a multi-year framework in order to ensure that the assessment process is based on longer-term performance and that the actual payment of performance-based components of remuneration is spread over a period which takes account of the underlying business cycle of the credit institution and its business risks;
(c)
the total variable remuneration does not limit the ability of the institution to strengthen its capital base;
(d)
guaranteed variable remuneration is not consistent with sound risk management or the pay-for-performance principle and shall not be a part of prospective remuneration plans;
(e)
guaranteed variable remuneration is exceptional, occurs only when hiring new staff and where the institution has a sound and strong capital base and is limited to the first year of employment;
(f)
fixed and variable components of total remuneration are appropriately balanced and the fixed component represents a sufficiently high proportion of the total remuneration to allow the operation of a fully flexible policy on variable remuneration components, including the possibility to pay no variable remuneration component;
(g)
institutions shall set the appropriate ratios between the fixed and the variable component of the total remuneration, whereby the following principles shall apply:
(i)
the variable component shall not exceed 100 % of the fixed component of the total remuneration for each individual. Member States may set a lower maximum percentage;
(ii)
Members States may allow shareholders or owners or members of the institution to approve a higher maximum level of the ratio between the fixed and variable components of remuneration provided the overall level of the variable component shall not exceed 200 % of the fixed component of the total remuneration for each individual. Member States may set a lower maximum percentage.
Any approval of a higher ratio in accordance with the first subparagraph of this point shall be carried out in accordance with the following procedure:
-
the shareholders or owners or members of the institution shall act upon a detailed recommendation by the institution giving the reasons for, and the scope of, an approval sought, including the number of staff affected, their functions and the expected impact on the requirement to maintain a sound capital base;
-
shareholders or owners or members of the institution shall act by a majority of at least 66 % provided that at least 50 % of the shares or equivalent ownership rights are represented or, failing that, shall act by a majority of 75 % of the ownership rights represented;
-
the institution shall notify all shareholders or owners or members of the institution, providing a reasonable notice period in advance, that an approval under the first subparagraph of this point will be sought;
-
the institution shall, without delay, inform the competent authority of the recommendation to its shareholders or owners or members, including the proposed higher maximum ratio and the reasons therefore and shall be able to demonstrate to the competent authority that the proposed higher ratio does not conflict with the institution's obligations under this Directive and under Regulation (EU) No 575/2013, having regard in particular to the institution's own funds obligations;
-
the institution shall, without delay, inform the competent authority of the decisions taken by its shareholders or owners or members, including any approved higher maximum ratio pursuant to the first subparagraph of this point, and the competent authorities shall use the information received to benchmark the practices of institutions in that regard. The competent authorities shall provide EBA with that information and EBA shall publish it on an aggregate home Member State basis in a common reporting format. EBA may elaborate guidelines to facilitate the implementation of this indent and to ensure the consistency of the information collected;
-
staff who are directly concerned by the higher maximum levels of variable remuneration referred to in this point shall not, where applicable, be allowed to exercise, directly or indirectly, any voting rights they may have as shareholders or owners or members of the institution;
(iii)
Member States may allow institutions to apply the discount rate referred to in the second subparagraph of this point to a maximum of 25 % of total variable remuneration provided it is paid in instruments that are deferred for a period of not less than five years. Member States may set a lower maximum percentage.
EBA shall prepare and publish, by 31 March 2014, guidelines on the applicable notional discount rate taking into account all relevant factors including inflation rate and risk, which includes length of deferral. The EBA guidelines on the discount rate shall specifically consider how to incentivise the use of instruments which are deferred for a period of not less than five years;
(h)
payments relating to the early termination of a contract reflect performance achieved over time and do not reward failure or misconduct;
(i)
remuneration packages relating to compensation or buy out from contracts in previous employment must align with the long-term interests of the institution including retention, deferral, performance and clawback arrangements;
(j)
the measurement of performance used to calculate variable remuneration components or pools of variable remuneration components includes an adjustment for all types of current and future risks and takes into account the cost of the capital and the liquidity required;
(k)
the allocation of the variable remuneration components within the institution shall also take into account all types of current and future risks;
(l)
a substantial portion, and in any event at least 50 %, of any variable remuneration shall consist of a balance of the following:
(i)
shares or equivalent ownership interests, subject to the legal structure of the institution concerned or share-linked instruments or equivalent non-cash instruments, in the case of a non-listed institution;
(ii)
where possible, other instruments within the meaning of Article 52 or 63 of Regulation (EU) No 575/2013 or other instruments which can be fully converted to Common Equity Tier 1 instruments or written down, that in each case adequately reflect the credit quality of the institution as a going concern and are appropriate to be used for the purposes of variable remuneration.
The instruments referred to in this point shall be subject to an appropriate retention policy designed to align incentives with the longer-term interests of the institution. Member States or their competent authorities may place restrictions on the types and designs of those instruments or prohibit certain instruments as appropriate. This point shall be applied to both the portion of the variable remuneration component deferred in accordance with point (m) and the portion of the variable remuneration component not deferred;
(m)
a substantial portion, and in any event at least 40 %, of the variable remuneration component is deferred over a period which is not less than three to five years and is correctly aligned with the nature of the business, its risks and the activities of the member of staff in question.
Remuneration payable under deferral arrangements shall vest no faster than on a pro-rata basis. In the case of a variable remuneration component of a particularly high amount, at least 60 % of the amount shall be deferred. The length of the deferral period shall be established in accordance with the business cycle, the nature of the business, its risks and the activities of the member of staff in question;
(n)
the variable remuneration, including the deferred portion, is paid or vests only if it is sustainable according to the financial situation of the institution as a whole, and justified on the basis of the performance of the institution, the business unit and the individual concerned.
Without prejudice to the general principles of national contract and labour law, the total variable remuneration shall generally be considerably contracted where subdued or negative financial performance of the institution occurs, taking into account both current remuneration and reductions in payouts of amounts previously earned, including through malus or clawback arrangements.
Up to 100 % of the total variable remuneration shall be subject to malus or clawback arrangements. Institutions shall set specific criteria for the application of malus and clawback. Such criteria shall in particular cover situations where the staff member:
(i)
participated in or was responsible for conduct which resulted in significant losses to the institution;
(ii)
failed to meet appropriate standards of fitness and propriety;
(o)
the pension policy is in line with the business strategy, objectives, values and long-term interests of the institution.
If the employee leaves the institution before retirement, discretionary pension benefits shall be held by the institution for a period of five years in the form of instruments referred to in point (l). Where an employee reaches retirement, discretionary pension benefits shall be paid to the employee in the form of instruments referred to in point (l) subject to a five-year retention period;
(p)
staff members are required to undertake not to use personal hedging strategies or remuneration- and liability-related insurance to undermine the risk alignment effects embedded in their remuneration arrangements;
(q)
variable remuneration is not paid through vehicles or methods that facilitate the non-compliance with this Directive or Regulation (EU) No 575/2013.
2. EBA shall develop draft regulatory technical standards with respect to specifying the classes of instruments that satisfy the conditions set out in point (l)(ii) of paragraph 1 and with respect to qualitative and appropriate quantitative criteria to identify categories of staff whose professional activities have a material impact on the institution's risk profile as referred to in Article 92(2).
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 March 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 95
Remuneration Committee
1. Competent authorities shall ensure that institutions that are significant in terms of their size, internal organisation and the nature, the scope and the complexity of their activities establish a remuneration committee. The remuneration committee shall be constituted in such a way as to enable it to exercise competent and independent judgment on remuneration policies and practices and the incentives created for managing risk, capital and liquidity.
2. Competent authorities shall ensure that the remuneration committee is responsible for the preparation of decisions regarding remuneration, including those which have implications for the risk and risk management of the institution concerned and which are to be taken by the management body. The Chair and the members of the remuneration committee shall be members of the management body who do not perform any executive function in the institution concerned. If employee representation on the management body is provided for by national law, the remuneration committee shall include one or more employee representatives. When preparing such decisions, the remuneration committee shall take into account the long-term interests of shareholders, investors and other stakeholders in the institution and the public interest.
Article 96
Maintenance of a website on corporate governance and remuneration
Institutions that maintain a website shall explain there how they comply with the requirements of Articles 88 to 95.
Section III
Supervisory review and evaluation process
Article 97
Supervisory review and evaluation
1. Taking into account the technical criteria set out in Article 98, the competent authorities shall review the arrangements, strategies, processes and mechanisms implemented by the institutions to comply with this Directive and Regulation (EU) No 575/2013 and evaluate:
(a)
risks to which the institutions are or might be exposed;
(b)
risks that an institution poses to the financial system taking into account the identification and measurement of systemic risk under Article 23 of Regulation (EU) No 1093/2010, or recommendations of the ESRB, where appropriate; and
(c)
risks revealed by stress testing taking into account the nature, scale and complexity of an institution's activities.
2. The scope of the review and evaluation referred to in paragraph 1 shall cover all requirements of this Directive and of Regulation (EU) No 575/2013.
3. On the basis of the review and evaluation referred to in paragraph 1, the competent authorities shall determine whether the arrangements, strategies, processes and mechanisms implemented by institutions and the own funds and liquidity held by them ensure a sound management and coverage of their risks.
4. Competent authorities shall establish the frequency and intensity of the review and evaluation referred to in paragraph 1 having regard to the size, systemic importance, nature, scale and complexity of the activities of the institution concerned and taking into account the principle of proportionality. The review and evaluation shall be updated at least on an annual basis for institutions covered by the supervisory examination programme referred to in Article 99(2).
5. Member States shall ensure that where a review shows that an institution may pose systemic risk in accordance with Article 23 of Regulation (EU) No 1093/2010 the competent authorities inform EBA without delay about the results of the review.
Article 98
Technical criteria for the supervisory review and evaluation
1. In addition to credit, market and operational risks, the review and evaluation performed by competent authorities pursuant to Article 97 shall include at least:
(a)
the results of the stress test carried out in accordance with Article 177 of Regulation (EU) No 575/2013 by institutions applying an internal ratings based approach;
(b)
the exposure to and management of concentration risk by institutions, including their compliance with the requirements set out in Part Four of Regulation (EU) No 575/2013 and Article 81 of this Directive;
(c)
the robustness, suitability and manner of application of the policies and procedures implemented by institutions for the management of the residual risk associated with the use of recognised credit risk mitigation techniques;
(d)
the extent to which the own funds held by an institution in respect of assets which it has securitised are adequate having regard to the economic substance of the transaction, including the degree of risk transfer achieved;
(e)
the exposure to, measurement and management of liquidity risk by institutions, including the development of alternative scenario analyses, the management of risk mitigants (in particular the level, composition and quality of liquidity buffers) and effective contingency plans;
(f)
the impact of diversification effects and how such effects are factored into the risk measurement system;
(g)
the results of stress tests carried out by institutions using an internal model to calculate market risk own funds requirements under Part Three, Title IV, Chapter 5 of Regulation (EU) No 575/2013;
(h)
the geographical location of institutions' exposures;
(i)
the business model of the institution;
(j)
the assessment of systemic risk, in accordance with the criteria set out in Article 97.
2. For the purposes of point (e) of paragraph 1, the competent authorities shall regularly carry out a comprehensive assessment of the overall liquidity risk management by institutions and promote the development of sound internal methodologies. While conducting those reviews, the competent authorities shall have regard to the role played by institutions in the financial markets. The competent authorities in one Member State shall duly consider the potential impact of their decisions on the stability of the financial system in all other Member States concerned.
3. Competent authorities shall monitor whether an institution has provided implicit support to a securitisation. If an institution is found to have provided implicit support on more than one occasion the competent authority shall take appropriate measures reflective of the increased expectation that it will provide future support to its securitisation thus failing to achieve a significant transfer of risk.
4. For the purposes of the determination to be made under Article 97(3) of this Directive, competent authorities shall consider whether the valuation adjustments taken for positions or portfolios in the trading book, as set out in Article 105 of Regulation (EU) No 575/2013, enable the institution to sell or hedge out its positions within a short period without incurring material losses under normal market conditions.
5. The review and evaluation performed by competent authorities shall include the exposure of institutions to the interest rate risk arising from non-trading activities. Measures shall be required at least in the case of institutions whose economic value declines by more than 20 % of their own funds as a result of a sudden and unexpected change in interest rates of 200 basis points or such change as defined in the EBA guidelines.
6. The review and evaluation performed by competent authorities shall include the exposure of institutions to the risk of excessive leverage as reflected by indicators of excessive leverage, including the leverage ratio determined in accordance with Article 429 of Regulation (EU) No 575/2013. In determining the adequacy of the leverage ratio of institutions and of the arrangements, strategies, processes and mechanisms implemented by institutions to manage the risk of excessive leverage, competent authorities shall take into account the business model of those institutions.
7. The review and evaluation conducted by competent authorities shall include governance arrangements of institutions, their corporate culture and values, and the ability of members of the management body to perform their duties. In conducting that review and evaluation, competent authorities shall, at least, have access to agendas and supporting documents for meetings of the management body and its committees, and the results of the internal or external evaluation of performance of the management body.
Article 99
Supervisory examination programme
1. The competent authorities shall, at least annually, adopt a supervisory examination programme for the institutions they supervise. Such programme shall take into account the supervisory review and evaluation process under Article 97. It shall contain the following:
(a)
an indication of how competent authorities intend to carry out their tasks and allocate their resources;
(b)
an identification of which institutions are intended to be subject to enhanced supervision and the measures taken for such supervision as set out in paragraph 3;
(c)
a plan for inspections at the premises used by an institution, including its branches and subsidiaries established in other Member States in accordance with Articles 52, 119 and 122.
2. Supervisory examination programmes shall include the following institutions:
(a)
institutions for which the results of the stress tests referred to in points (a) and (g) of Article 98(1) and Article 100, or the outcome of the supervisory review and evaluation process under Article 97, indicate significant risks to their ongoing financial soundness or indicate breaches of national provisions transposing this Directive and of Regulation (EU) No 575/2013;
(b)
institutions that pose systemic risk to the financial system;
(c)
any other institution for which the competent authorities deem it to be necessary.
3. Where appropriate under Article 97 the following measures shall, in particular, be taken if necessary:
(a)
an increase in the number or frequency of on-site inspections of the institution;
(b)
a permanent presence of the competent authority at the institution;
(c)
additional or more frequent reporting by the institution;
(d)
additional or more frequent review of the operational, strategic or business plans of the institution;
(e)
thematic examinations monitoring specific risks that are likely to materialise.
4. Adoption of a supervisory examination programme by the competent authority of the home Member State shall not prevent the competent authorities of the host Member State from carrying out, on a case-by-case basis, on-the-spot checks and inspections of the activities carried out by branches of institutions on their territory in accordance with Article 52(3).
Article 100
Supervisory stress testing
1. The competent authorities shall carry out as appropriate but at least annually supervisory stress tests on institutions they supervise, to facilitate the review and evaluation process under Article 97.
2. EBA shall issue guidelines in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010 to ensure that common methodologies are used by the competent authorities when conducting annual supervisory stress tests.
Article 101
Ongoing review of the permission to use internal approaches
1. Competent authorities shall review on a regular basis, and at least every 3 years, institutions' compliance with the requirements regarding approaches that require permission by the competent authorities before using such approaches for the calculation of own funds requirements in accordance with Part Three of Regulation (EU) No 575/2013. They shall have particular regard to changes in an institution's business and to the implementation of those approaches to new products. Where material deficiencies are identified in risk capture by an institution's internal approach, competent authorities shall ensure they are rectified or take appropriate steps to mitigate their consequences, including by imposing higher multiplication factors, or imposing capital add-ons, or taking other appropriate and effective measures.
2. The competent authorities shall in particular review and assess whether the institution uses well developed and up-to-date techniques and practices for those approaches.
3. If for an internal market risk model numerous overshootings referred to in Article 366 of Regulation (EU) No 575/2013 indicate that the model is not or is no longer sufficiently accurate, the competent authorities shall revoke the permission for using the internal model or impose appropriate measures to ensure that the model is improved promptly.
4. If an institution has received permission to apply an approach that requires permission by the competent authorities before using such an approach for the calculation of own funds requirements in accordance with Part Three of Regulation (EU) No 575/2013 but does not meet the requirements for applying that approach anymore, the competent authorities shall require the institution to either demonstrate to the satisfaction of the competent authorities that the effect of non-compliance is immaterial where applicable in accordance with Regulation (EU) No 575/2013 or present a plan for the timely restoration of compliance with the requirements and set a deadline for its implementation. The competent authorities shall require improvements to that plan if it is unlikely to result in full compliance or if the deadline is inappropriate. If the institution is unlikely to be able to restore compliance within an appropriate deadline and, where applicable, has not satisfactorily demonstrated that the effect of non-compliance is immaterial, the permission to use the approach shall be revoked or limited to compliant areas or those where compliance can be achieved within an appropriate deadline.
5. In order to promote consistent soundness of internal approaches in the Union, EBA shall analyse internal approaches across institutions, including the consistency of implementation of the definition of default and how those institutions treat similar risks or exposures.
EBA shall develop guidelines in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010, which contain benchmarks on the basis of that analysis.
Competent authorities shall take into account that analysis and those benchmarks for the review of the permissions they grant to institutions to use internal approaches.
Section IV
Supervisory measures and powers
Article 102
Supervisory measures
1. Competent authorities shall require an institution to take the necessary measures at an early stage to address relevant problems in the following circumstances:
(a)
the institution does not meet the requirements of this Directive or of Regulation (EU) No 575/2013;
(b)
the competent authorities have evidence that the institution is likely to breach the requirements of this Directive or of Regulation (EU) No 575/2013 within the following 12 months.
2. For the purposes of paragraph 1, the powers of competent authorities shall include those referred to in Article 104.
Article 103
Application of supervisory measures to institutions with similar risk profiles
1. Where the competent authorities determine under Article 97 that institutions with similar risk profiles such as similar business models or geographical location of exposures, are or might be exposed to similar risks or pose similar risks to the financial system, they may apply the supervisory review and evaluation process referred to in Article 97 to those institutions in a similar or identical manner. For those purposes, Member States shall ensure that competent authorities have the necessary legal powers to impose requirements under this Directive and under Regulation (EU) No 575/2013 on those institutions in a similar or identical manner, including in particular the exercise of supervisory powers under Articles 104, 105 and 106.
The types of institution referred to in the first subparagraph may in particular be determined in accordance with the criteria referred to in Article 98(1)(j).
2. The competent authorities shall notify EBA where they apply paragraph 1. EBA shall monitor supervisory practices and issue guidelines to specify how similar risks should be assessed and how consistent application of paragraph 1 across the Union can be ensured. Those guidelines shall be adopted in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010
Article 104
Supervisory powers
1. For the purposes of Article 97, Article 98(4), Article 101(4) and Articles 102 and 103 and the application of Regulation (EU) No 575/2013, competent authorities shall have at least the following powers:
(a)
to require institutions to hold own funds in excess of the requirements set out in Chapter 4 of this Title and in Regulation (EU) No 575/2013 relating to elements of risks and risks not covered by Article 1 of that Regulation;
(b)
to require the reinforcement of the arrangements, processes, mechanisms and strategies implemented in accordance with Articles 73 and 74;
(c)
to require institutions to present a plan to restore compliance with supervisory requirements pursuant to this Directive and to Regulation (EU) No 575/2013 and set a deadline for its implementation, including improvements to that plan regarding scope and deadline;
(d)
to require institutions to apply a specific provisioning policy or treatment of assets in terms of own funds requirements;
(e)
to restrict or limit the business, operations or network of institutions or to request the divestment of activities that pose excessive risks to the soundness of an institution;
(f)
to require the reduction of the risk inherent in the activities, products and systems of institutions;
(g)
to require institutions to limit variable remuneration as a percentage of net revenues where it is inconsistent with the maintenance of a sound capital base;
(h)
to require institutions to use net profits to strengthen own funds;
(i)
to restrict or prohibit distributions or interest payments by an institution to shareholders, members or holders of Additional Tier 1 instruments where the prohibition does not constitute an event of default of the institution;
(j)
to impose additional or more frequent reporting requirements, including reporting on capital and liquidity positions;
(k)
to impose specific liquidity requirements, including restrictions on maturity mismatches between assets and liabilities;
(l)
to require additional disclosures.
2. The additional own funds requirements referred to in paragraph 1(a) shall be imposed by the competent authorities at least where,
(a)
an institution does not meet the requirement set out in Articles 73 and 74 of this Directive or in Article 393 of Regulation (EU) No 575/2013;
(b)
risks or elements of risks are not covered by the own funds requirements set out in Chapter 4 of this Title or in Regulation (EU) No 575/2013;
(c)
the sole application of other administrative measures is unlikely to improve the arrangements, processes, mechanisms and strategies sufficiently within an appropriate timeframe;
(d)
the review referred to in Article 98(4) or Article 101(4) reveals that the non-compliance with the requirements for the application of the respective approach will likely lead to inadequate own funds requirements;
(e)
the risks are likely to be underestimated despite compliance with the applicable requirements of this Directive and of Regulation (EU) No 575/2013; or
(f)
an institution reports to the competent authority in accordance with Article 377(5) of Regulation (EU) No 575/2013 that the stress test results referred to in that Article materially exceed its own funds requirement for the correlation trading portfolio.
3. For the purposes of determining the appropriate level of own funds on the basis of the review and evaluation carried out in accordance with Section III, the competent authorities shall assess whether any imposition of an additional own funds requirement in excess of the own funds requirement is necessary to capture risks to which an institution is or might be exposed, taking into account the following:
(a)
the quantitative and qualitative aspects of an institution's assessment process referred to in Article 73;
(b)
an institution's arrangements, processes and mechanisms referred to in Article 74;
(c)
the outcome of the review and evaluation carried out in accordance with Article 97 or 101;
(d)
the assessment of systemic risk.
Article 105
Specific liquidity requirements
For the purposes of determining the appropriate level of liquidity requirements on the basis of the review and evaluation carried out in accordance with Section III, the competent authorities shall assess whether any imposition of a specific liquidity requirement is necessary to capture liquidity risks to which an institution is or might be exposed, taking into account the following:
(a)
the particular business model of the institution;
(b)
the institution's arrangements, processes and mechanisms referred to in Section II and in particular in Article 86;
(c)
the outcome of the review and evaluation carried out in accordance with Article 97;
(d)
systemic liquidity risk that threatens the integrity of the financial markets of the Member State concerned.
In particular, without prejudice to Article 67, competent authorities should consider the need to apply administrative penalties or other administrative measures, including prudential charges, the level of which broadly relates to the disparity between the actual liquidity position of an institution and any liquidity and stable funding requirements established at national or Union level.
Article 106
Specific publication requirements
1. Member States shall empower the competent authorities to require institutions:
(a)
to publish information referred to in Part Eight of Regulation (EU) No 575/2013 more than once per year, and to set deadlines for publication;
(b)
to use specific media and locations for publications other than the financial statements.
2. Member States shall empower competent authorities to require parent undertakings to publish annually, either in full or by way of references to equivalent information, a description of their legal structure and governance and organisational structure of the group of institutions in accordance with Article 14(3), Article 74(1) and Article 109(2).
Article 107
Consistency of supervisory reviews, evaluations and supervisory measures
1. Competent authorities shall inform EBA of:
(a)
the functioning of their review and evaluation process referred to in Article 97;
(b)
the methodology used to base decisions referred to in Articles 98, 100, 101, 102, 104 and 105 on the process referred to in point (a).
EBA shall assess the information provided by competent authorities for the purposes of developing consistency in the supervisory review and evaluation process. It may request additional information from competent authorities in order to complete its assessment, on a proportional basis in accordance with Article 35 of Regulation (EU) No 1093/2010.
2. EBA shall annually report to the European Parliament and the Council on the degree of convergence of the application of this Chapter between Member States.
In order to increase the degree of such convergence, EBA shall conduct peer reviews in accordance with Article 30 of Regulation (EU) No 1093/2010.
3. EBA shall issue guidelines addressed to the competent authorities in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1093/2010 to further specify, in a manner that is appropriate to the size, the structure and the internal organisation of institutions and the nature, scope and complexity of their activities, the common procedures and methodologies for the supervisory review and evaluation process referred to in paragraph 1 of this Article and in Article 97 and for the assessment of the organisation and treatment of the risks referred to in Articles 76 to 87, in particular relating to concentration risk in accordance with Article 81.
Section V
Level of application
Article 108
Internal capital adequacy assessment process
1. Competent authorities shall require every institution which is neither a subsidiary in the Member State where it is authorised and supervised, nor a parent undertaking, and every institution not included in the consolidation pursuant to Article 19 of Regulation (EU) No 575/2013, to meet the obligations set out in Article 73 of this Directive on an individual basis.
Competent authorities may waive the requirements set out in Article 73 of this Directive in regard to a credit institution in accordance with Article 10 of Regulation (EU) No 575/2013.
Where the competent authorities waive the application of own funds requirements on a consolidated basis provided for in Article 15 of Regulation (EU) No 575/2013, the requirements of Article 73 of this Directive shall apply on an individual basis.
2. Competent authorities shall require parent institutions in a Member State, to the extent and in the manner prescribed in Part One, Title II, Chapter 2, Sections 2 and 3 of Regulation (EU) No 575/2013 to meet the obligations set out in Article 73 of this Directive on a consolidated basis.
3. Competent authorities shall require institutions controlled by a parent financial holding company or a parent mixed financial holding company in a Member State, to the extent and in the manner prescribed in Part One, Title II, Chapter 2, Sections 2 and 3 of Regulation (EU) No 575/2013 to meet the obligations set out in Article 73 of this Directive on the basis of the consolidated situation of that financial holding company or mixed financial holding company.
Where more than one institution is controlled by a parent financial holding company or a parent mixed financial holding company in a Member State, the first subparagraph shall apply only to the institution to which supervision on a consolidated basis applies in accordance with Article 111.
4. Competent authorities shall require subsidiary institutions to apply the requirements set out in Article 73 on a sub-consolidated basis if those institutions, or the parent undertaking where it is a financial holding company or mixed financial holding company, have an institution or a financial institution or an asset management company as defined in Article 2(5) of Directive 2002/87/EC as a subsidiary in a third country, or hold a participation in such an undertaking.
Article 109
Institutions' arrangements, processes and mechanisms
1. Competent authorities shall require institutions to meet the obligations set out in Section II of this Chapter on an individual basis, unless competent authorities make use of the derogation provided for in Article 7 of Regulation (EU) No 575/2013.
2. Competent authorities shall require the parent undertakings and subsidiaries subject to this Directive to meet the obligations set out in Section II of this Chapter on a consolidated or sub-consolidated basis, to ensure that their arrangements, processes and mechanisms required by Section II of this Chapter are consistent and well-integrated and that any data and information relevant to the purpose of supervision can be produced. In particular, they shall ensure that parent undertakings and subsidiaries subject to this Directive implement such arrangements, processes and mechanisms in their subsidiaries not subject to this Directive. Those arrangements, processes and mechanisms shall also be consistent and well-integrated and those subsidiaries shall also be able to produce any data and information relevant to the purpose of supervision.
3. Obligations resulting from Section II of this Chapter concerning subsidiary undertakings, not themselves subject to this Directive, shall not apply if the EU parent institution or institutions controlled by an EU parent financial holding company or EU parent mixed financial holding company, can demonstrate to the competent authorities that the application of Section II is unlawful under the laws of the third country where the subsidiary is established.
Article 110
Review and evaluation and supervisory measures
1. Competent authorities shall apply the review and evaluation process referred to in Section III of this Chapter and the supervisory measures referred to in Section IV of this Chapter in accordance with the level of application of the requirements of Regulation (EU) No 575/2013 set out in Part One, Title II of that Regulation.
2. Where the competent authorities waive the application of own funds requirements on a consolidated basis as provided for in Article 15 of Regulation (EU) No 575/2013, the requirements of Article 97 of this Directive shall apply to the supervision of investment firms on an individual basis.
CHAPTER 3
Supervision on a consolidated basis
Section I
Principles for conducting supervision on a consolidated basis
Article 111
Determination of the consolidating supervisor
1. Where a parent undertaking is a parent institution in a Member State or an EU parent institution, supervision on a consolidated basis shall be exercised by the competent authorities that granted authorisation.
2. Where the parent of an institution is a parent financial holding company or parent mixed financial holding company in a Member State or an EU parent financial holding company or EU parent mixed financial holding company, supervision on a consolidated basis shall be exercised by the competent authorities that granted authorisation.
3. Where institutions authorised in two or more Member States have as their parent the same parent financial holding company, the same parent mixed financial holding company in a Member State, the same EU parent financial holding company or the same EU parent mixed financial holding company, supervision on a consolidated basis shall be exercised by the competent authorities of the institution authorised in the Member State in which the financial holding company or mixed financial holding company was set up.
Where the parent undertakings of institutions authorised in two or more Member States comprise more than one financial holding company or mixed financial holding company with head offices in different Member States and there is a credit institution in each of those States, supervision on a consolidated basis shall be exercised by the competent authority of the credit institution with the largest balance sheet total.
4. Where more than one institution authorised in the Union has as its parent the same financial holding company or mixed financial holding company and none of those institutions has been authorised in the Member State in which the financial holding company or mixed financial holding company was set up, supervision on a consolidated basis shall be exercised by the competent authority that authorised the institution with the largest balance sheet total, which shall be considered, for the purposes of this Directive, as the institution controlled by an EU parent financial holding company or EU parent mixed financial holding company.
5. In particular cases, the competent authorities may, by common agreement, waive the criteria referred to in paragraphs 3 and 4 if their application would be inappropriate, taking into account the institutions and the relative importance of their activities in different countries, and appoint a different competent authority to exercise supervision on a consolidated basis. In such cases, before taking their decision, the competent authorities shall give the EU parent institution, EU parent financial holding company, EU parent mixed financial holding company, or institution with the largest balance sheet total, as appropriate, an opportunity to state its opinion on that decision.
6. The competent authorities shall notify the Commission and EBA of any agreement falling within paragraph 5.
Article 112
Coordination of supervisory activities by the consolidating supervisor
1. In addition to the obligations imposed by this Directive and by Regulation (EU) No 575/2013, the consolidating supervisor shall carry out the following tasks:
(a)
coordination of the gathering and dissemination of relevant or essential information in going concern and emergency situations;
(b)
planning and coordination of supervisory activities in going-concern situations, including in relation to the activities referred to in Title VII, Chapter 3, in cooperation with the competent authorities involved;
(c)
planning and coordination of supervisory activities in cooperation with the competent authorities involved, and if necessary with ESCB central banks, in preparation for and during emergency situations, including adverse developments in institutions or in financial markets using, where possible, existing channels of communication for facilitating crisis management.
2. Where the consolidating supervisor fails to carry out the tasks referred to in paragraph 1 or where the competent authorities do not cooperate with the consolidating supervisor to the extent required in carrying out the tasks in paragraph 1, any of the competent authorities concerned may refer the matter to EBA and request its assistance under Article 19 of Regulation (EU) No 1093/2010.
EBA may also assist the competent authorities in the event of a disagreement concerning the coordination of supervisory activities under this Article on its own initiative in accordance with the second subparagraph of Article 19(1) of that Regulation.
3. The planning and coordination of supervisory activities referred to in paragraph 1(c) of this Article includes exceptional measures referred to in Article 117(1)(d) and Article 117(4)(b), the preparation of joint assessments, the implementation of contingency plans and communication to the public.
Article 113
Joint decisions on institution-specific prudential requirements
1. The consolidating supervisor and the competent authorities responsible for the supervision of subsidiaries of an EU parent institution or an EU parent financial holding company or EU parent mixed financial holding company in a Member State shall do everything within their power to reach a joint decision:
(a)
on the application of Articles 73 and 97 to determine the adequacy of the consolidated level of own funds held by the group of institutions with respect to its financial situation and risk profile and the required level of own funds for the application of Article 104(1)(a) to each entity within the group of institutions and on a consolidated basis;
(b)
on measures to address any significant matters and material findings relating to liquidity supervision including relating to the adequacy of the organisation and the treatment of risks as required pursuant to Article 86 and relating to the need for institution-specific liquidity requirements in accordance with Article 105 of this Directive.
2. The joint decisions referred to in paragraph 1 shall be reached:
(a)
for the purpose of paragraph 1(a), within four months after submission by the consolidating supervisor of a report containing the risk assessment of the group of institutions in accordance with Articles 73 and 97 and Article 104(1)(a) to the other relevant competent authorities;
(b)
for the purposes of paragraph 1(b), within one month after submission by the consolidating supervisor of a report containing the assessment of the liquidity risk profile of the group of institutions in accordance with Articles 86 and 105.
The joint decisions shall also duly consider the risk assessment of subsidiaries performed by relevant competent authorities in accordance with Articles 73 and 97.
The joint decisions shall be set out in documents containing full reasons which shall be provided to the EU parent institution by the consolidating supervisor. In the event of disagreement, the consolidating supervisor shall at the request of any of the other competent authorities concerned consult EBA. The consolidating supervisor may consult EBA on its own initiative.
3. In the absence of such a joint decision between the competent authorities within the time periods referred to in paragraph 2, a decision on the application of Articles 73, 86 and 97, Article 104(1)(a) and Article 105 shall be taken on a consolidated basis by the consolidating supervisor after duly considering the risk assessment of subsidiaries performed by relevant competent authorities. If, at the end of the time periods referred to in paragraph 2, any of the competent authorities concerned has referred the matter to EBA in accordance with Article 19 of Regulation (EU) No 1093/2010, the consolidating supervisor shall defer its decision and await any decision that EBA may take in accordance with Article 19(3) of that Regulation, and shall take its decision in conformity with the decision of EBA. The time periods referred to in paragraph 2 shall be deemed the conciliation periods within the meaning of Regulation (EU) No 1093/2010. EBA shall take its decision within 1 month. The matter shall not be referred to EBA after the end of the four month period or one-month period, as applicable, or after a joint decision has been reached.
The decision on the application of Articles 73, 86 and 97, Article 104(1)(a) and Article 105 shall be taken by the respective competent authorities responsible for supervision of subsidiaries of an EU parent credit institution or a EU parent financial holding company or EU parent mixed financial holding company on an individual or sub-consolidated basis after duly considering the views and reservations expressed by the consolidating supervisor. If, at the end of any of the time periods referred to in paragraph 2, any of the competent authorities concerned has referred the matter to EBA in accordance with Article 19 of Regulation (EU) No 1093/2010, the competent authorities shall defer their decision and await any decision that EBA shall take in accordance with Article 19(3) of that Regulation, and shall take their decision in conformity with the decision of EBA. The time periods referred to in paragraph 2 shall be deemed the conciliation periods within the meaning of that Regulation. EBA shall take its decision within 1 month. The matter shall not be referred to EBA after the end of the four-month or one-month period, as applicable, or after a joint decision has been reached.
The decisions shall be set out in a document containing full reasons and shall take into account the risk assessment, views and reservations of the other competent authorities expressed during the time periods referred to in paragraph 2. The document shall be provided by the consolidating supervisor to all competent authorities concerned and to the EU parent institution.
Where EBA has been consulted, all the competent authorities shall consider its advice, and explain any significant deviation therefrom.
4. The joint decisions referred to in paragraph 1 and the decisions taken by the competent authorities in the absence of a joint decision referred to in paragraph 3 shall be recognised as determinative and applied by the competent authorities in the Member States concerned.
The joint decisions referred to in the paragraph 1 and any decision taken in the absence of a joint decision in accordance with paragraph 3, shall be updated on an annual basis or, in exceptional circumstances, where a competent authority responsible for the supervision of subsidiaries of an EU parent institution or, an EU parent financial holding company or EU parent mixed financial holding company makes a written and fully reasoned request to the consolidating supervisor to update the decision on the application of Article 104(1)(a) and Article 105. In the latter case, the update may be addressed on a bilateral basis between the consolidating supervisor and the competent authority making the request.
5. EBA shall develop draft implementing technical standards to ensure uniform conditions of application of the joint decision process referred to in this Article, with regard to the application of Articles 73, 86 and 97, Article 104(1)(a) and Article 105 with a view to facilitating joint decisions.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 1 July 2014.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 114
Information requirements in emergency situations
1. Where an emergency situation, including a situation as described in Article 18 of Regulation (EU) No 1093/2010 or a situation of adverse developments in markets, arises, which potentially jeopardises the market liquidity and the stability of the financial system in any of the Member State where entities of a group have been authorised or where significant branches referred to in Article 51 are established, the consolidating supervisor shall, subject to Chapter 1, Section 2, and where applicable Articles 54 and 58 of Directive 2004/39/EC, alert as soon as is practicable, EBA and the authorities referred to in Article 58(4) and Article 59 and shall communicate all information essential for the pursuance of their tasks. Those obligations shall apply to all competent authorities.
If an ESCB central bank becomes aware of a situation described in the first subparagraph, it shall alert as soon as is practicable the competent authorities referred to in Article 112, and EBA.
Where possible, the competent authority and the authority referred to in Article 58(4) shall use existing channels of communication.
2. The consolidating supervisor shall, where it needs information which has already been given to another competent authority, contact that authority where possible in order to prevent duplication of reporting to the various authorities involved in supervision.
Article 115
Coordination and cooperation arrangements
1. In order to facilitate and establish effective supervision, the consolidating supervisor and the other competent authorities shall have written coordination and cooperation arrangements in place.
Under those arrangements additional tasks may be entrusted to the consolidating supervisor and procedures for the decision-making process and for cooperation with other competent authorities, may be specified.
2. The competent authorities responsible for authorising the subsidiary of a parent undertaking which is an institution may, by bilateral agreement, in accordance with Article 28 of Regulation (EU) No 1093/2010, delegate their responsibility for supervision to the competent authorities which authorised and supervise the parent undertaking so that they assume responsibility for supervising the subsidiary in accordance with this Directive. EBA shall be kept informed of the existence and content of such agreements. It shall forward such information to the competent authorities of the other Member States and to the European Banking Committee.
Article 116
Colleges of supervisors
1. The consolidating supervisor shall establish colleges of supervisors to facilitate the exercise of the tasks referred to in Articles 112 and 113 and Article 114(1) and subject to the confidentiality requirements of paragraph 2 of this Article and to Union law, ensure appropriate coordination and cooperation with relevant third-country supervisory authorities where appropriate.
EBA shall contribute to promoting and monitoring the efficient, effective and consistent functioning of colleges of supervisors referred to in this Article in accordance with Article 21 of Regulation (EU) No 1093/2010. To that end, EBA shall participate as appropriate and shall be considered to be a competent authority for that purpose.
Colleges of supervisors shall provide a framework for the consolidating supervisor, EBA and the other competent authorities concerned to carry out the following tasks:
(a)
exchanging information between each other and with EBA in accordance with Article 21 of Regulation (EU) No 1093/2010;
(b)
agreeing on voluntary entrustment of tasks and voluntary delegation of responsibilities where appropriate;
(c)
determining supervisory examination programmes referred to in Article 99 based on a risk assessment of the group in accordance with Article 97;
(d)
increasing the efficiency of supervision by removing unnecessary duplication of supervisory requirements, including in relation to the information requests referred to in Article 114 and Article 117(3);
(e)
consistently applying the prudential requirements under this Directive and under Regulation (EU) No 575/2013 across all entities within a group of institutions without prejudice to the options and discretions available in Union law;
(f)
applying Article 112(1)(c) taking into account the work of other forums that may be established in that area.
2. The competent authorities participating in the colleges of supervisors and EBA shall cooperate closely. The confidentiality requirements under Chapter 1, Section II of this Directive, and Articles 54 and 58 of Directive 2004/39/EC shall not prevent the competent authorities from exchanging confidential information within colleges of supervisors. The establishment and functioning of colleges of supervisors shall not affect the rights and responsibilities of the competent authorities under this Directive and under Regulation (EU) No 575/2013.
3. The establishment and functioning of the colleges shall be based on written arrangements referred to in Article 115, determined after consulting competent authorities concerned by the consolidating supervisor.
4. EBA shall develop draft regulatory technical standards in order to specify general conditions of functioning of the colleges of supervisors.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 31 December 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
5. EBA shall develop draft implementing technical standards in order to determine the operational functioning of the colleges of supervisors.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 31 December 2014.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
6. The competent authorities responsible for the supervision of subsidiaries of an EU parent institution or an EU parent financial holding company or EU parent mixed financial holding company and the competent authorities of a host Member State where significant branches as referred to in Article 51 are established, ESCB central banks as appropriate, and third countries' supervisory authorities where appropriate and subject to confidentiality requirements that are equivalent, in the opinion of all competent authorities, to the requirements under Chapter 1, Section II of this Directive and where applicable, Articles 54 and 58 of Directive 2004/39/EC, may participate in colleges of supervisors.
7. The consolidating supervisor shall chair the meetings of the college and shall decide which competent authorities participate in a meeting or in an activity of the college. The consolidating supervisor shall keep all members of the college fully informed, in advance, of the organisation of such meetings, the main issues to be discussed and the activities to be considered. The consolidating supervisor shall also keep all the members of the college fully informed, in a timely manner, of the actions taken in those meetings or the measures carried out.
8. The decision of the consolidating supervisor shall take account of the relevance of the supervisory activity to be planned or coordinated for those authorities, in particular the potential impact on the stability of the financial system in the Member States concerned as referred to in Article 7 and the obligations referred to in Article 51(2).
9. The consolidating supervisor, subject to the confidentiality requirements under Chapter 1, Section II, of this Directive, and where applicable, Articles 54 and 58 of Directive 2004/39/EC, shall inform EBA of the activities of the college of supervisors, including in emergency situations, and communicate to EBA all information that is of particular relevance for the purposes of supervisory convergence.
In the event of a disagreement between competent authorities on the functioning of supervisory colleges, any of the competent authorities concerned may refer the matter to EBA and request its assistance in accordance with Article 19 of Regulation (EU) No 1093/2010.
EBA may also assist the competent authorities in the event of a disagreement concerning the functioning of supervisory colleges under this Article on its own initiative in accordance with the second subparagraph of Article 19(1) of that Regulation.
Article 117
Cooperation obligations
1. The competent authorities shall cooperate closely with each other. They shall provide one another with any information which is essential or relevant for the exercise of the other authorities' supervisory tasks under this Directive and Regulation (EU) No 575/2013. In that regard, the competent authorities shall communicate on request all relevant information and shall communicate on their own initiative all essential information.
The competent authorities shall cooperate with EBA for the purposes of this Directive and Regulation (EU) No 575/2013, in accordance with Regulation (EU) No 1093/2010.
The competent authorities shall provide EBA with all information necessary to carry out its duties under this Directive, under Regulation (EU) No 575/2013, and under Regulation (EU) No 1093/2010, in accordance with Article 35 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Information referred to in the first subparagraph shall be regarded as essential if it could materially influence the assessment of the financial soundness of an institution or financial institution in another Member State.
In particular, consolidating supervisors of EU parent institutions and institutions controlled by EU parent financial holding companies or EU parent mixed financial holding companies shall provide the competent authorities in other Member States who supervise subsidiaries of those parent undertakings with all relevant information. In determining the extent of relevant information, the importance of those subsidiaries within the financial system in those Member States shall be taken into account.
The essential information referred to in the first subparagraph shall include, in particular, the following items:
(a)
identification of the group's legal structure and the governance structure including organisational structure, covering all regulated entities, non-regulated entities, non-regulated subsidiaries and significant branches belonging to the group, the parent undertakings, in accordance with Article 14(3), Article 74(1) and Article 109(2), and of the competent authorities of the regulated entities in the group;
(b)
procedures for the collection of information from the institutions in a group, and the checking of that information;
(c)
adverse developments in institutions or in other entities of a group, which could seriously affect the institutions;
(d)
significant penalties and exceptional measures taken by competent authorities in accordance with this Directive, including the imposition of a specific own fund requirement under Article 104 and the imposition of any limitation on the use of the Advanced Measurement Approach for the calculation of the own funds requirements under Article 312(2) of Regulation (EU) No 575/2013.
2. The competent authorities may refer to EBA any of the following situations:
(a)
where a competent authority has not communicated essential information;
(b)
where a request for cooperation, in particular to exchange relevant information, has been rejected or has not been acted upon within a reasonable time.
Without prejudice to Article 258 TFEU, EBA may act in accordance with the powers conferred on it under Article 19 of Regulation (EU) No 1093/2010.
EBA may also assist the competent authorities in developing consistent cooperation practices on its own initiative in accordance with the second subparagraph of Article 19(1) of that Regulation.
3. The competent authorities responsible for the supervision of institutions controlled by an EU parent institution shall where possible contact the consolidating supervisor when they need information regarding the implementation of approaches and methodologies set out in this Directive and in Regulation (EU) No 575/2013 that may already be available to the consolidating supervisor.
4. The competent authorities concerned shall, before taking a decision, consult each other with regard to the following items, where such a decision are of importance for other competent authorities' supervisory tasks:
(a)
changes in the shareholder, organisational or management structure of credit institutions in a group, which require the approval or authorisation of competent authorities; and
(b)
significant penalties or exceptional measures taken by competent authorities, including the imposition of a specific own funds requirement under Article 104 and the imposition of any limitation on the use of the advances measurement approaches for the calculation of the own funds requirements under Article 312(2) of Regulation (EU) No 575/2013.
For the purposes of point (b), the consolidating supervisor shall always be consulted.
However, a competent authority may decide not to consult other competent authorities in cases of urgency or where such consultation could jeopardise the effectiveness of its decision. In such cases, the competent authority shall, without delay, inform the other competent authorities after taking its decision.
Article 118
Checking information concerning entities in other Member States
Where, in applying this Directive and Regulation (EU) No 575/2013, the competent authorities of one Member State wish in specific cases to check the information concerning an institution, a financial holding company, a mixed financial holding company, a financial institution, an ancillary services undertaking, a mixed-activity holding company, a subsidiary as referred to in Article 125 or a subsidiary as referred to in Article 119(3), situated in another Member State, they shall ask the competent authorities of that other Member State to have that check carried out. The authorities which receive such a request shall, within the framework of their competence, act upon it either by carrying out the check themselves, by allowing the authorities who made the request to carry it out, or by allowing an auditor or expert to carry it out. The competent authority which made the request may, if it so wishes, participate in the check where it does not carry out the check itself.
Section II
Financial holding companies, mixed financial holding companies and mixed-activity holding companies
Article 119
Inclusion of holding companies in consolidated supervision
1. Member States shall adopt any measures necessary, where appropriate, to include financial holding companies and mixed financial holding companies in consolidated supervision.
2. Where a subsidiary that is an institution is not included in supervision on a consolidated basis under one of the cases provided for in Article 19 of Regulation (EU) No 575/2013, the competent authorities of the Member State in which that subsidiary is situated may ask the parent undertaking for information which may facilitate their supervision of that subsidiary.
3. Member States shall enable their competent authorities responsible for exercising supervision on a consolidated basis to ask the subsidiaries of an institution, a financial holding company or mixed financial holding company, which are not included within the scope of supervision on a consolidated basis for the information referred to in Article 122. In such a case, the procedures for transmitting and checking the information set out in that Article shall apply.
Article 120
Supervision of mixed financial holding companies
1. Where a mixed financial holding company is subject to equivalent provisions under this Directive and under Directive 2002/87/EC, in particular in terms of risk-based supervision, the consolidating supervisor may, after consulting the other competent authorities responsible for the supervision of subsidiaries, apply only Directive 2002/87/EC to that mixed financial holding company.
2. Where a mixed financial holding company is subject to equivalent provisions under this Directive and under Directive 2009/138/EC, in particular in terms of risk-based supervision, the consolidating supervisor may, in agreement with the group supervisor in the insurance sector, apply to that mixed financial holding company only the provisions of this Directive relating to the most significant financial sector as defined in Article 3(2) of Directive 2002/87/EC.
3. The consolidating supervisor shall inform EBA and EIOPA of the decisions taken under paragraphs 1 and 2.
4. EBA, EIOPA and ESMA shall, through the Joint Committee referred to in Article 54 of Regulations (EU) No 1093/2010, (EU) No 1094/2010 and (EU) No 1095/2010, develop guidelines aiming to converge supervisory practices and shall, within three years of the adoption of those guidelines, develop draft regulatory technical standards for the same purpose.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulations (EU) No 1093/2010, (EU) No 1094/2010 and (EU) No 1095/2010.
Article 121
Qualification of directors
Member States shall require that the members of the management body of a financial holding company or mixed financial holding company be of sufficiently good repute and possess sufficient knowledge, skills and experience as referred to in Article 91(1) to perform those duties, taking into account the specific role of a financial holding company or mixed financial holding company.
Article 122
Requests for information and inspections
1. Pending further coordination of consolidation methods, Member States shall provide that, where the parent undertaking of one or more institutions is a mixed-activity holding company, the competent authorities responsible for the authorisation and supervision of those institutions shall, by approaching the mixed-activity holding company and its subsidiaries either directly or via subsidiaries that are institutions, require them to supply any information which would be relevant for the purpose of supervising those subsidiaries.
2. Member States shall provide that their competent authorities may carry out, or have carried out by external inspectors, on-the-spot inspections to check information received from mixed-activity holding companies and their subsidiaries. If the mixed-activity holding company or one of its subsidiaries is an insurance undertaking, the procedure set out in Article 125 may also be used. If a mixed-activity holding company or one of its subsidiaries is situated in a Member State other than that in which a subsidiary that is an institution is situated, on-the-spot check of information shall be carried out in accordance with the procedure set out in Article 118.
Article 123
Supervision
1. Without prejudice to Part Four of Regulation (EU) No 575/2013, Member States shall provide that, where the parent undertaking of one or more institutions is a mixed-activity holding company, the competent authorities responsible for the supervision of those institutions shall exercise general supervision over transactions between the institution and the mixed-activity holding company and its subsidiaries.
2. Competent authorities shall require institutions to have in place adequate risk management processes and internal control mechanisms, including sound reporting and accounting procedures in order to identify, measure, monitor and control transactions with their parent mixed-activity holding company and its subsidiaries appropriately. Competent authorities shall require the reporting by the institution of any significant transaction with those entities other than the one referred to in Article 394 of Regulation (EU) No 575/2013. Those procedures and significant transactions shall be subject to overview by the competent authorities.
Article 124
Exchange of information
1. Member States shall ensure that there are no legal impediments preventing the exchange, as between undertakings included within the scope of supervision on a consolidated basis, mixed-activity holding companies and their subsidiaries, or subsidiaries as referred to in Article 119(3), of any information which would be relevant for the purposes of supervision in accordance with Article 110 and Chapter 3.
2. Where a parent undertaking and any of its subsidiaries that are institutions are situated in different Member States, the competent authorities of each Member State shall communicate to each other all relevant information which may allow or aid the exercise of supervision on a consolidated basis.
Where the competent authorities of the Member State in which a parent undertaking is situated do not themselves exercise supervision on a consolidated basis pursuant to Article 111, they may be invited by the competent authorities responsible for exercising such supervision to ask the parent undertaking for any information which would be relevant for the purposes of supervision on a consolidated basis and to transmit it to those authorities.
3. Member States shall authorise the exchange between their competent authorities of the information referred to in paragraph 2, on the understanding that, in the case of financial holding companies, mixed financial holding companies, financial institutions or ancillary services undertakings, the collection or possession of information shall not imply that the competent authorities are required to play a supervisory role in relation to those institutions or undertakings standing alone.
Similarly, Member States shall authorise their competent authorities to exchange the information referred to in Article 122 on the understanding that the collection or possession of information does not imply that the competent authorities play a supervisory role in relation to the mixed-activity holding company and those of its subsidiaries which are not credit institutions, or to subsidiaries as referred to in Article 119(3).
Article 125
Cooperation
1. Where an institution, financial holding company, mixed financial holding company or a mixed-activity holding company controls one or more subsidiaries which are insurance companies or other undertakings providing investment services which are subject to authorisation, the competent authorities and the authorities entrusted with the public task of supervising insurance undertakings or those other undertakings providing investment services shall cooperate closely. Without prejudice to their respective responsibilities, those authorities shall provide one another with any information likely to simplify their task and to allow supervision of the activity and overall financial situation of the undertakings they supervise.
2. Information received, within the framework of supervision on a consolidated basis, and in particular any exchange of information between competent authorities which is provided for in this Directive, shall be subject to professional secrecy requirements at least equivalent to those referred to in Article 53(1) of this Directive for credit institutions or under Directive 2004/39/EC for investment firms.
3. The competent authorities responsible for supervision on a consolidated basis shall establish lists of the financial holding companies or mixed financial holding companies referred to in Article 11 of Regulation (EU) No 575/2013. Those lists shall be communicated to the competent authorities of the other Member States, to EBA and to the Commission.
Article 126
Penalties
In accordance with Chapter 1, Section IV of this Title, Member States shall ensure that administrative penalties or other administrative measures aiming to end observed breaches or the causes of such breaches may be imposed on financial holding companies, mixed financial holding companies, and mixed-activity holding companies, or their effective managers, that breach laws, regulations or administrative provisions transposing this Chapter.
Article 127
Assessment of equivalence of third countries' consolidated supervision
1. Where an institution, the parent undertaking of which is an institution or a financial holding company or mixed financial holding company, the head office of which is in a third country, is not subject to consolidated supervision under Articles 111, the competent authorities shall assess whether the institution is subject to consolidated supervision by a third-country supervisory authority which is equivalent to that governed by the principles set out in this Directive and the requirements of Part One, Title II, Chapter 2 of Regulation (EU) No 575/2013.
The assessment shall be carried out by the competent authority which would be responsible for consolidated supervision if paragraph 3 were to apply, at the request of the parent undertaking or of any of the regulated entities authorised in the Union or on its own initiative. That competent authority shall consult the other competent authorities involved.
2. The Commission may request the European Banking Committee to give general guidance as to whether the consolidated supervision arrangements of supervisory authorities in third countries are likely to achieve the objectives of consolidated supervision as set out in this Chapter, in relation to institutions the parent undertaking of which has its head office in a third country. The European Banking Committee shall keep any such guidance under review and take into account any changes to the consolidated supervision arrangements applied by such competent authorities. EBA shall assist the Commission and the European Banking Committee in carrying out those tasks, including as to assessing whether such guidance should be updated.
The competent authority carrying out the assessment referred to in the first subparagraph of paragraph 1 shall take into account any such guidance. For that purpose, the competent authority shall consult EBA before adopting a decision.
3. In the absence of such equivalent supervision, Member States shall apply this Directive and Regulation (EU) No 575/2013 to the institution mutatis mutandis or shall allow their competent authorities to apply other appropriate supervisory techniques which achieve the objectives of supervision on a consolidated basis of institutions.
Those supervisory techniques shall, after consulting the other competent authorities involved, be agreed upon by the competent authority which would be responsible for consolidated supervision.
Competent authorities may in particular require the establishment of a financial holding company or mixed financial holding company which has its head office in the Union, and apply the provisions on consolidated supervision to the consolidated position of that financial holding company or the consolidated position of the institutions of that mixed financial holding company.
The supervisory techniques shall be designed to achieve the objectives of consolidated supervision as set out in this Chapter and shall be notified to the other competent authorities involved, to EBA and to the Commission.
CHAPTER 4
Capital Buffers
Section I
Buffers
Article 128
Definitions
For the purpose of this Chapter, the following definitions shall apply:
(1)
‧capital conservation buffer‧ means the own funds that an institution is required to maintain in accordance with Article 129;
(2)
‧institution-specific countercyclical capital buffer‧ means the own funds that an institution is required to maintain in accordance with Article 130;
(3)
‧G-SII buffer‧ means the own funds that are required to be maintained in accordance with Article 131(4);
(4)
‧O-SII buffer‧ means the own funds that may be required to be maintained in accordance with Article 131(5);
(5)
‧systemic risk buffer‧ means the own funds that an institution is or may be required to maintain in accordance with Article 133;
(6)
‧combined buffer requirement‧ means the total Common Equity Tier 1 capital required to meet the requirement for the capital conservation buffer extended by the following, as applicable:
(a)
an institution-specific countercyclical capital buffer;
(b)
a G-SII buffer;
(c)
an O-SII buffer;
(d)
a systemic risk buffer;
(7)
‧countercyclical buffer rate‧ means the rate that institutions must apply in order to calculate their institution-specific countercyclical capital buffer, and that is set in accordance with Article 136, Article 137 or by a relevant third-country authority, as the case may be;
(8)
‧domestically authorised institution‧ means an institution that has been authorised in the Member State for which a particular designated authority is responsible for setting the countercyclical buffer rate;
(9)
‧buffer guide‧ means a benchmark buffer rate calculated in accordance with Article 135(1).
This Chapter shall not apply to investment firms that are not authorised to provide the investment services listed in points 3 and 6 of Section A of Annex I to Directive 2004/39/EC.
Article 129
Requirement to maintain a capital conservation buffer
1. Member States shall require institutions to maintain in addition to the Common Equity Tier 1 capital maintained to meet the own funds requirement imposed by Article 92 of Regulation (EU) No 575/2013, a capital conservation buffer of Common Equity Tier 1 capital equal to 2,5 % of their total risk exposure amount calculated in accordance with Article 92(3) of that Regulation on an individual and consolidated basis, as applicable in accordance with Part One, Title II of that Regulation.
2. By way of derogation from paragraph 1, a Member State may exempt small and medium-sized investment firms from the requirements set out in that paragraph if such an exemption does not threaten the stability of the financial system of that Member State.
The decision on the application of such an exemption shall be fully reasoned, shall include an explanation as to why the exemption does not threaten the stability of the financial system of the Member State and shall contain the exact definition of the small and medium-sized investment firms which are exempt.
Member States which decide to apply such an exemption shall notify the Commission, the ESRB, EBA and the competent authorities of the Member States concerned accordingly.
3. For the purpose of paragraph 2, the Member State shall designate the authority in charge of the application of this Article. That authority shall be the competent authority or the designated authority.
4. For the purpose of paragraph 2, investment firms shall be categorised as small or medium-sized in accordance with Commission Recommendation 2003/361/EC of 6 May 2003 concerning the definition of micro, small and medium-sized enterprises (31).
5. Institutions shall not use Common Equity Tier 1 capital that is maintained to meet the requirement under paragraph 1 of this Article to meet any requirements imposed under Article 104.
6. Where an institution fails to meet fully the requirement under paragraph 1 of this Article, it shall be subject to the restrictions on distributions set out in Article 141(2) and (3).
Article 130
Requirement to maintain an institution-specific countercyclical capital buffer
1. Member States shall require institutions to maintain an institution-specific countercyclical capital buffer equivalent to their total risk exposure amount calculated in accordance with Article 92(3) of Regulation (EU) No 575/2013 multiplied by the weighted average of the countercyclical buffer rates calculated in accordance with Article 140 of this Directive on an individual and consolidated basis, as applicable in accordance with Part One, Title II of that Regulation.
2. By way of derogation from paragraph 1, a Member State may exempt small and medium-sized investment firms from the requirements set out in that paragraph if such an exemption does not threaten the stability of the financial system of that Member State.
The decision on the application of such an exemption shall be fully reasoned, shall include an explanation as to why the exemption does not threaten the stability of the financial system of the Member State and shall contain the exact definition of small and medium-sized investment firms which are exempt.
Member States which decide to apply such an exemption shall notify the Commission, the ESRB, EBA and the competent authorities of the Member States concerned accordingly.
3. For the purpose of paragraph 2, the Member State shall designate the authority in charge of the application of this Article. That authority shall be the competent authority or the designated authority.
4. For the purpose of paragraph 2, investment firms shall be categorised as small and medium-sized in accordance with Recommendation 2003/361/EC.
5. Institutions shall meet the requirement imposed by paragraph 1 with Common Equity Tier 1 capital, which shall be additional to any Common Equity Tier 1 capital maintained to meet the own funds requirement imposed by Article 92 of Regulation (EU) No 575/2013, the requirement to maintain a capital conservation buffer under Article 129 of this Directive and any requirement imposed under Article 104 of this Directive.
6. Where an institution fails to meet fully the requirement under paragraph 1 of this Article, it shall be subject to the restrictions on distributions set out in Article 141(2) and (3).
Article 131
Global and other systemically important institutions
1. Member States shall designate the authority in charge of identifying, on a consolidated basis, global systemically important institutions (G-SIIs), and, on an individual, sub-consolidated or consolidated basis, as applicable, other systemically important institutions (O-SIIs), which have been authorised within their jurisdiction. That authority shall be the competent authority or the designated authority. Member States may designate more than one authority. G-SIIs shall be an EU parent institution, an EU parent financial holding company, an EU parent mixed financial holding company or an institution. G-SIIs shall not be an institution that is a subsidiary of an EU parent institution, of an EU parent financial holding company or of an EU parent mixed financial holding company. O-SIIs can either be an EU parent institution, an EU parent financial holding company, an EU parent mixed financial holding company or an institution.
2. The identification methodology for G-SIIs shall be based on the following categories:
(a)
size of the group;
(b)
interconnectedness of the group with the financial system;
(c)
substitutability of the services or of the financial infrastructure provided by the group;
(d)
complexity of the group;
(e)
cross-border activity of the group, including cross border activity between Member States and between a Member State and a third country.
Each category shall receive an equal weighting and shall consist of quantifiable indicators.
The methodology shall produce an overall score for each entity as referred to in paragraph 1 assessed, which allows G-SIIs to be identified and allocated into a sub-category as described in paragraph 9.
3. O-SIIs shall be identified in accordance with paragraph 1. Systemic importance shall be assessed on the basis of at least any of the following criteria:
(a)
size;
(b)
importance for the economy of the Union or of the relevant Member State;
(c)
significance of cross-border activities;
(d)
interconnectedness of the institution or group with the financial system.
EBA, after consulting the ESRB, shall publish guidelines by 1 January 2015 on the criteria to determine the conditions of application of this paragraph in relation to the assessment of O-SIIs. Those guidelines shall take into account international frameworks for domestic systemically important institutions and Union and national specificities.
4. Each G-SII shall, on a consolidated basis, maintain a G-SII buffer which shall correspond to the sub-category to which the G-SII is allocated. That buffer shall consist of and shall be supplementary to Common Equity Tier 1 capital.
5. The competent authority or designated authority may require each O-SII, on a consolidated or sub-consolidated or individual basis, as applicable, to maintain an O-SII buffer of up to 2 % of the total risk exposure amount calculated in accordance with Article 92(3) of Regulation (EU) No 575/2013, taking into account the criteria for the identification of the O-SII. That buffer shall consist of and shall be supplementary to Common Equity Tier 1 capital.
6. When requiring an O-SII buffer to be maintained the competent authority or the designated authority shall comply with the following:
(a)
the O-SII buffer must not entail disproportionate adverse effects on the whole or parts of the financial system of other Member States or of the Union as a whole forming or creating an obstacle to the functioning of the internal market;
(b)
the O-SII buffer must be reviewed by the competent authority or the designated authority at least annually.
7. Before setting or resetting an O-SII buffer, the competent authority or the designated authority shall notify the Commission, the ESRB, EBA, and the competent and designated authorities of the Member States concerned one month before the publication of the decision referred to in paragraph 5. That notification shall describe in detail:
(a)
the justification for why the O-SII buffer is considered likely to be effective and proportionate to mitigate the risk;
(b)
an assessment of the likely positive or negative impact of the O-SII buffer on the internal market, based on information which is available to the Member State;
(c)
the O-SII buffer rate that the Member State wishes to set.
8. Without prejudice to Article 133 and paragraph 5 of this Article, where an O-SII is a subsidiary of either a G-SII or an O-SII which is an EU parent institution and subject to an O-SII buffer on a consolidated basis, the buffer that applies at individual or sub-consolidated level for the O-SII shall not exceed the higher of:
(a)
1 % of the total risk exposure amount calculated in accordance with Article 92(3) of Regulation (EU) No 575/2013; and
(b)
the G-SII or O-SII buffer rate applicable to the group at consolidated level.
9. There shall be at least five subcategories of G-SIIs. The lowest boundary and the boundaries between each subcategory shall be determined by the scores under the identification methodology. The cut-off scores between adjacent sub-categories shall be defined clearly and shall adhere to the principle that there is a constant linear increase of systemic significance, between each sub-category resulting in a linear increase in the requirement of additional Common Equity Tier 1 capital, with the exception of the highest sub-category. For the purposes of this paragraph, systemic significance is the expected impact exerted by the G-SII's distress on the global financial market. The lowest sub-category shall be assigned a G-SII buffer of 1 % of the total risk exposure amount calculated in accordance with Article 92(3) of Regulation (EU) No 575/2013 and the buffer assigned to each sub-category shall increase in gradients of 0,5 % of the total risk exposure amount calculated in accordance with Article 92(3) of Regulation (EU) No 575/2013 up to and including the fourth sub-category. The highest sub-category of the G-SII buffer shall be subject to a buffer of 3,5 % of the total risk exposure amount calculated in accordance with Article 92(3) of Regulation (EU) No 575/2013.
10. Without prejudice to paragraphs 1 and 9, the competent authority or the designated authority may, in the exercise of sound supervisory judgment:
(a)
re- allocate a G-SII from a lower sub-category to a higher sub-category;
(b)
allocate an entity as referred to in paragraph 1 that has an overall score that is lower than the cut-off score of the lowest sub-category to that sub-category or to a higher sub-category, thereby designating it as a G-SII.
11. Where the competent authority or the designated authority takes a decision in accordance with paragraph 10(b), it shall notify EBA accordingly, providing reasons.
12. The competent authority or the designated authority shall notify the names of the G-SIIs and O-SIIs and the respective sub-category to which each G-SII is allocated, to the Commission, the ESRB and EBA, and shall disclose their names to the public. The competent authorities or designated authorities shall disclose to the public the sub-category to which each G-SII is allocated.
The competent authority or the designated authority shall review annually the identification of G-SIIs and O-SIIs and the G-SII allocation into the respective sub-categories and report the result to the systemically important institution concerned, to the Commission, the ESRB and EBA and disclose the updated list of identified systemically important institutions to the public and shall disclose to the public the sub-category into which each identified G-SII is allocated.
13. Systemically important institutions shall not use Common Equity Tier 1 capital that is maintained to meet the requirements under paragraphs 4 and 5 to meet any requirements imposed under Article 92 of Regulation (EU) No 575/2013 and Articles 129 and 130 of this Directive and any requirements imposed under Articles 102 and 104 of this Directive.
14. Where a group, on a consolidated basis, is subject to the following, the higher buffer shall apply in each case:
(a)
a G-SII buffer and an O-SII buffer;
(b)
a G-SII buffer, an O-SII buffer and a systemic risk buffer in accordance with Article 133.
Where an institution, on an individual or sub-consolidated basis is subject to an O-SII buffer and a systemic risk buffer in accordance with Article 133, the higher of the two shall apply.
15. Notwithstanding paragraph 14, where the systemic risk buffer applies to all exposures located in the Member State that sets that buffer to address the macroprudential risk of that Member State, but does not apply to exposures outside the Member State, that systemic risk buffer shall be cumulative with the O-SII or G-SII buffer that is applied in accordance with this Article.
16. Where paragraph 14 applies and an institution is part of a group or a sub-group to which a G-SII or an O-SII belongs, this shall never imply that that institution is, on an individual basis, subject to a combined buffer requirement that is lower than the sum of the capital conservation buffer, the countercyclical capital buffer, and the higher of the O-SII buffer and systemic risk buffer applicable to it on an individual basis.
17. Where paragraph 15 applies and an institution is part of a group or a sub-group to which a G-SII or an O-SII belongs, this shall never imply that that institution is, on an individual basis, subject to a combined buffer requirement that is lower than the sum of the capital conservation buffer, the countercyclical capital buffer, and the sum of the O-SII buffer and systemic risk buffer applicable to it on an individual basis.
18. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify, for the purposes of this Article, the methodology in accordance with which the competent authority or the designated authority shall identify an EU parent institution or EU parent financial holding company or EU parent mixed financial holding company as a G-SII and to specify the methodology for the definition of the sub-categories and the allocation of G-SIIs in sub-categories based on their systemic significance, taking into account any internationally agreed standards.
EBA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by 30 June 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first and second subparagraphs in accordance with Articles 10 to14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 132
Reporting
1. The Commission shall, by 31 December 2015, submit a report to the European Parliament and to the Council on the basis of international developments and EBA opinion on the possibility of extending the framework for G-SIIs to additional types of systemically important institutions within the Union, accompanied by a legislative proposal where appropriate.
2. The Commission shall, by 31 December 2016, after consulting the ESRB and EBA, submit a report to the European Parliament and to the Council on whether the provisions relating to G-SIIs as set out in Article 131 should be amended, accompanied by a legislative proposal where appropriate. Any such proposal shall take due account of international regulatory developments and shall review, where appropriate, the process of allocating institution-specific O-SII buffers within a group taking into consideration any possible undue impact on the implementation of structural separation within Member States.
Article 133
Requirement to maintain a systemic risk buffer
1. Each Member State may introduce a systemic risk buffer of Common Equity Tier 1 capital for the financial sector or one or more subsets of that sector, in order to prevent and mitigate long term non-cyclical systemic or macroprudential risks not covered by Regulation (EU) No 575/2013, in the meaning of a risk of disruption in the financial system with the potential to have serious negative consequences to the financial system and the real economy in a specific Member State.
2. For the purpose of paragraph 1, the Member State shall designate the authority in charge of setting the systemic risk buffer and of identifying the sets of institutions to which it applies. This authority shall be the competent authority or the designated authority.
3. For the purpose of paragraph 1, institutions may be required to maintain, in addition to the Common Equity Tier 1 capital maintained to meet the own funds requirement imposed by Article 92 of Regulation (EU) No 575/2013, a systemic risk buffer of Common Equity Tier 1 capital of at least 1 % based on the exposures to which the systemic risk buffer applies in accordance with paragraph 8 of this Article, on an individual, consolidated, or sub-consolidated basis, as applicable in accordance with Part One, Title II of that Regulation. The relevant competent or designated authority may require institutions to maintain the systemic risk buffer on an individual and on a consolidated level.
4. Institutions shall not use Common Equity Tier 1 capital that is maintained to meet the requirement under paragraph 3 to meet any requirements imposed under Article 92 of Regulation (EU) No 575/2013 and Articles 129 and 130 of this Directive and any requirements imposed under Articles 102 and 104 of this Directive. Where a group which has been identified as a systemically important institution which is subject to a G-SII buffer or an O-SII buffer on a consolidated basis in accordance with Article 131 is also subject to a systemic risk buffer on a consolidated basis in accordance with this Article, the higher of the buffers shall apply. Where an institution, on an individual or sub-consolidated basis, is subject to an O-SII buffer in accordance with Article 131 and a systemic risk buffer in accordance with this Article, the higher of the two shall apply.
5. Notwithstanding paragraph 4, where the systemic risk buffer applies to all exposures located in the Member State that sets that buffer to address the macroprudential risk of that Member State, but does not apply to exposures outside the Member State, that systemic risk buffer shall be cumulative with the O-SII or G-SII buffer that is applied in accordance with Article 131.
6. Where paragraph 4 applies and an institution is part of a group or a sub-group to which a G-SII or an O-SII belongs, this shall never imply that that institution is, on an individual basis, subject to a combined buffer requirement that is lower than the sum of the capital conservation buffer, the countercyclical capital buffer, and the higher of the O-SII buffer and systemic risk buffer applicable to it on an individual basis.
7. Where paragraph 5 applies and an institution is part of a group or a sub-group to which a G-SII or an O-SII belongs, this shall never imply that that institution is, on an individual basis, subject to a combined buffer requirement that is lower than the sum of the capital conservation buffer, the countercyclical capital buffer and the sum of the O-SII buffer and systemic risk buffer applicable to it on an individual basis.
8. The systemic risk buffer may apply to exposures located in the Member State that sets that buffer and may also apply to exposures in third countries. The systemic risk buffer may also apply to exposures located in other Member States, subject to paragraphs 15 and 18.
9. The systemic risk buffer shall apply to all institutions, or one or more subsets of those institutions, for which the authorities of the Member State concerned are competent in accordance with this Directive and shall be set in gradual or accelerated steps of adjustment of 0,5 percentage point. Different requirements may be introduced for different subsets of the sector.
10. When requiring a systemic risk buffer to be maintained the competent authority or the designated authority shall comply with the following:
(a)
the systemic risk buffer must not entail disproportionate adverse effects on the whole or parts of the financial system of other Member States or of the Union as a whole forming or creating an obstacle to the functioning of the internal market;
(b)
the systemic risk buffer must be reviewed by the competent authority or the designated authority at least every second year.
11. Before setting or resetting a systemic risk buffer rate of up to 3 %, the competent authority or the designated authority shall notify the Commission, the ESRB, EBA and the competent and designated authorities of the Member States concerned one month before the publication of the decision referred to in paragraph 16. If the buffer applies to exposures located in third countries the competent authority or the designated authority shall also notify the supervisory authorities of those third-countries. That notification shall describe in detail:
(a)
the systemic or macroprudential risk in the Member State;
(b)
the reasons why the dimension of the systemic or macroprudential risks threatens the stability of the financial system at national level justifying the systemic risk buffer rate;
(c)
the justification for why the systemic risk buffer is considered likely to be effective and proportionate to mitigate the risk;
(d)
an assessment of the likely positive or negative impact of the systemic risk buffer on the internal market, based on information which is available to the Member State;
(e)
the justification for why none of the existing measures in this Directive or in Regulation (EU) No 575/2013, excluding Articles 458 and 459 of that Regulation, alone or in combination, will be sufficient to address the identified macroprudential or systemic risk taking into account the relative effectiveness of those measures;
(f)
the systemic risk buffer rate that the Member State wishes to require.
12. Before setting or resetting a systemic risk buffer rate of above 3 %, the competent authority or the designated authority shall notify the Commission, the ESRB, EBA and the competent and designated authorities of the Member States concerned. If the buffer applies to exposures located in third-countries the competent authority or the designated authority shall also notify the supervisory authorities of those third-countries. That notification shall describe in detail:
(a)
the systemic or macroprudential risk in the Member State;
(b)
the reasons why the dimension of the systemic or macroprudential risks threatens the stability of the financial system at national level justifying the systemic risk buffer rate;
(c)
the justification for why the systemic risk buffer is considered likely to be effective and proportionate to mitigate the risk;
(d)
an assessment of the likely positive or negative impact of the systemic risk buffer on the internal market, based on information which is available to the Member State;
(e)
the justification for why none of the existing measures in this Directive or in Regulation (EU) No 575/2013, excluding Articles 458 and 459 of that Regulation, alone or in combination, will be sufficient to address the identified macroprudential or systemic risk taking into account the relative effectiveness of those measures;
(f)
the systemic risk buffer rate that the Member State wishes to require.
13. The competent authority or the designated authority may from 1 January 2015 set or reset a systemic risk buffer rate that applies to exposures located in that Member State and may also apply to exposures in third countries of up to 5 % and follow the procedures set out in paragraph 11. When setting or resetting a systemic risk buffer rate above 5 % the procedures set out in paragraph 12 shall be complied with.
14. Where the systemic risk buffer rate is to be set between 3 % and 5 % in accordance with paragraph 13, the competent authority or the designated authority of the Member State that sets that buffer shall always notify the Commission thereof and shall await the opinion of the Commission before adopting the measures in question.
Where the opinion of the Commission is negative, the competent authority or the designated authority of the Member State that sets that buffer shall comply with that opinion or give reasons for not so doing.
Where one subset of the financial sector is a subsidiary whose parent is established in another Member State, the competent authority or the designated authority shall notify the authorities of that Member State, the Commission and the ESRB. Within one month of the notification, the Commission and the ESRB shall issue a recommendation on the measures taken in accordance with this paragraph. Where the authorities disagree and in the case of a negative recommendation of both the Commission and the ESRB, the competent authority or the designated authority may refer the matter to EBA and request its assistance in accordance with Article 19 of Regulation (EU) No 1093/2010. The decision to set the buffer for those exposures shall be suspended until EBA has taken a decision.
15. Within one month of the notification referred to in paragraph 12, the ESRB shall provide the Commission with an opinion as to whether the systemic risk buffer is deemed appropriate. EBA may also provide the Commission with its opinion on the buffer in accordance with Article 34(1) of Regulation (EU) No 1093/2010.
Within two months of notification, the Commission, taking into account the assessment of the ESRB and EBA, if relevant, and if it is satisfied that the systemic risk buffer does not entail disproportionate adverse effects on the whole or parts of the financial system of other Member States or of the Union as a whole forming or creating an obstacle to the proper functioning of the internal market, shall adopt an implementing act authorising the competent authority or the designated authority to adopt the proposed measure.
16. Each competent authority or designated authority shall announce the setting of the systemic risk buffer by publication on an appropriate website. The announcement shall include at least the following information:
(a)
the systemic risk buffer rate;
(b)
the institutions to which the systemic risk buffer applies;
(c)
a justification for the systemic risk buffer;
(d)
the date from which the institutions must apply the setting or resetting of the systemic risk buffer; and
(e)
the names of the countries where exposures located in those countries are recognised in the systemic risk buffer.
If the publication referred to in point (c) could jeopardise the stability of the financial system, the information under point (c) shall not be included in the announcement.
17. Where an institution fails to meet fully the requirement under paragraph 1 of this Article, it shall be subject to the restrictions on distributions set out in Article 141(2) and (3).
Where the application of those restrictions on distributions leads to an unsatisfactory improvement of the Common Equity Tier 1 capital of the institution in the light of the relevant systemic risk, the competent authorities may take additional measures in accordance with Article 64.
18. Following notification as referred to in paragraph 11, Member States may apply the buffer to all exposures. Where the competent authority or the designated authority decides to set the buffer up to 3 % on the basis of exposures in other Member States, the buffer shall be set equally on all exposures located within the Union.
Article 134
Recognition of a systemic risk buffer rate
1. Other Member States may recognise the systemic risk buffer rate set in accordance with Article 133 and may apply that buffer rate to domestically authorised institutions for the exposures located in the Member State that sets that buffer rate.
2. If Member States recognise the systemic risk buffer rate for domestically authorised institutions they shall notify the Commission, the ESRB, EBA and the Member State that sets that systemic risk buffer rate.
3. When deciding whether to recognise a systemic risk buffer rate, the Member State shall take into consideration the information presented by the Member State that sets that buffer rate in accordance with Article 133(11), (12) or (13).
4. A Member State that sets a systemic risk buffer rate in accordance with Article 133 may ask the ESRB to issue a recommendation as referred to in Article 16 of Regulation (EU) No 1092/2010 to one or more Member States which may recognise the systemic risk buffer rate.
Section II
Setting and calculating countercyclical capital buffers
Article 135
ESRB guidance on setting countercyclical buffer rates
1. The ESRB may give, by way of recommendations in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1092/2010, guidance to authorities designated by Member States under Article 136(1) on setting countercyclical buffer rates, including the following:
(a)
principles to guide designated authorities when exercising their judgment as to the appropriate countercyclical buffer rate, ensure that authorities adopt a sound approach to relevant macro-economic cycles and promote sound and consistent decision-making across Member States;
(b)
general guidance on:
(i)
the measurement and calculation of the deviation from long term trends of ratios of credit to gross domestic product (GDP);
(ii)
the calculation of buffer guides required by Article 136(2);
(c)
guidance on variables that indicate the build-up of system-wide risk associated with periods of excessive credit growth in a financial system, in particular the relevant credit-to-GDP ratio and its deviation from the long-term trend, and on other relevant factors, including the treatment of economic developments within individual sectors of the economy, that should inform the decisions of designated authorities on the appropriate countercyclical buffer rate under Article 136;
(d)
guidance on variables, including qualitative criteria, that indicate that the buffer should be maintained, reduced or fully released.
2. Where it issues a recommendation under paragraph 1, the ESRB shall duly take into account the differences between Member States and in particular the specificities of Member States with small and open economies.
3. Where it has issued a recommendation under paragraph 1, the ESRB shall keep it under review and update it, where necessary, in the light of experience of setting buffers under this Directive or of developments in internationally agreed practices.
Article 136
Setting countercyclical buffer rates
1. Each Member State shall designate a public authority or body (a ‧designated authority‧) that is responsible for setting the countercyclical buffer rate for that Member State.
2. Each designated authority shall calculate for every quarter a buffer guide as a reference to guide its exercise of judgment in setting the countercyclical buffer rate in accordance with paragraph 3. The buffer guide shall reflect, in a meaningful way, the credit cycle and the risks due to excess credit growth in the Member State and shall duly take into account specificities of the national economy. It shall be based on the deviation of the ratio of credit-to-GDP from its long-term trend, taking into account, inter alia:
(a)
an indicator of growth of levels of credit within that jurisdiction and, in particular, an indicator reflective of the changes in the ratio of credit granted in that Member State to GDP;
(b)
any current guidance maintained by the ESRB in accordance with Article 135(1)(b).
3. Each designated authority shall assess and set the appropriate countercyclical buffer rate for its Member State on a quarterly basis, and in so doing shall take into account:
(a)
the buffer guide calculated in accordance with paragraph 2;
(b)
any current guidance maintained by the ESRB in accordance with Article 135(1)(a), (c) and (d) and any recommendations issued by the ESRB on the setting of a buffer rate;
(c)
other variables that the designated authority considers relevant for addressing cyclical systemic risk.
4. The countercyclical buffer rate, expressed as a percentage of the total risk exposure amount calculated in accordance with Article 92(3) of Regulation (EU) No 575/2013 of institutions that have credit exposures in that Member State, shall be between 0 % and 2,5 %, calibrated in steps of 0,25 percentage points or multiples of 0,25 percentage points. Where justified on the basis of the considerations set out in paragraph 3, a designated authority may set a countercyclical buffer rate in excess of 2,5 % of the total risk exposure amount calculated in accordance with Article 92(3) of Regulation (EU) No 575/2013 for the purpose set out in Article 140(2) of this Directive.
5. Where a designated authority sets the countercyclical buffer rate above zero for the first time, or where, thereafter, a designated authority increases the prevailing countercyclical buffer rate setting, it shall also decide the date from which the institutions must apply that increased buffer for the purposes of calculating their institution-specific countercyclical capital buffer. That date shall be no later than 12 months after the date when the increased buffer setting is announced in accordance with paragraph 7. If the date is less than 12 months after the increased buffer setting is announced, that shorter deadline for application shall be justified on the basis of exceptional circumstances.
6. If a designated authority reduces the existing countercyclical buffer rate, whether or not it is reduced to zero, it shall also decide an indicative period during which no increase in the buffer is expected. However, that indicative period shall not bind the designated authority.
7. Each designated authority shall announce the quarterly setting of the countercyclical buffer rate by publication on its website. The announcement shall include at least the following information:
(a)
the applicable countercyclical buffer rate;
(b)
the relevant credit-to-GDP-ratio and its deviation from the long-tem trend;
(c)
the buffer guide calculated in accordance with paragraph 2;
(d)
a justification for that buffer rate;
(e)
where the buffer rate is increased, the date from which the institutions must apply that increased buffer rate for the purposes of calculating their institution-specific countercyclical capital buffer;
(f)
where the date referred to in point (e) is less than 12 months after the date of the announcement under this paragraph, a reference to the exceptional circumstances that justify that shorter deadline for application;
(g)
where the buffer rate is decreased, the indicative period during which no increase in the buffer rate is expected, together with a justification for that period;
Designated authorities shall take all reasonable steps to coordinate the timing of that announcement.
Designated authorities shall notify each quarterly setting of the countercyclical buffer rate and the information specified in points (a) to (g) to the ESRB. The ESRB shall publish on its website all such notified buffer rates and related information.
Article 137
Recognition of countercyclical buffer rates in excess of 2,5 %
1. Where a designated authority, in accordance with Article 136(4), or a relevant third-country authority has set a countercyclical buffer rate in excess of 2,5 % of the total risk exposure amount calculated in accordance with Article 92(3) of Regulation (EU) No 575/2013, the other designated authorities may recognise that buffer rate for the purposes of the calculation by domestically authorised institutions of their institution-specific countercyclical capital buffers.
2. Where a designated authority in accordance with paragraph 1 of this Article recognises a buffer rate in excess of 2,5 % of the total risk exposure amount calculated in accordance with Article 92(3) of Regulation (EU) No 575/2013, it shall announce that recognition by publication on its website. The announcement shall include at least the following information:
(a)
the applicable countercyclical buffer rate;
(b)
the Member State or third countries to which it applies;
(c)
where the buffer rate is increased, the date from which the institutions authorised in the Member State of the designated authority must apply that increased buffer rate for the purposes of calculating their institution-specific countercyclical capital buffer;
(d)
where the date referred to in point (c) is less than 12 months after the date of the announcement under this paragraph, a reference to the exceptional circumstances that justify that shorter deadline for application.
Article 138
ESRB recommendation on third country countercyclical buffer rates
The ESRB may, in accordance with Article 16 of Regulation (EU) No 1092/2010, issue a recommendation to designated authorities on the appropriate countercyclical buffer rate for exposures to that third country where:
(a)
a countercyclical buffer rate has not been set and published by the relevant third-country authority for a third country (‧relevant third-country authority‧) to which one or more Union institutions have credit exposures;
(b)
the ESRB considers that a countercyclical buffer rate which has been set and published by the relevant third-country authority for a third country is not sufficient to protect Union institutions appropriately from the risks of excessive credit growth in that country, or a designated authority notifies the ESRB that it considers that buffer rate to be insufficient for that purpose.
Article 139
Decision by designated authorities on third country countercyclical buffer rates
1. This Article applies irrespective of whether the ESRB has issued a recommendation to designated authorities as referred to in Article 138.
2. In the circumstances referred to in point (a) of Article 138, designated authorities may set the countercyclical buffer rate that domestically authorised institutions must apply for the purposes of the calculation of their institution-specific countercyclical capital buffer.
3. Where a countercyclical buffer rate has been set and published by the relevant third-country authority for a third country, a designated authority may set a different buffer rate for that third country for the purposes of the calculation by domestically authorised institutions of their institution-specific countercyclical capital buffer if they reasonably consider that the buffer rate set by the relevant third-country authority is not sufficient to protect those institutions appropriately from the risks of excessive credit growth in that country.
When exercising the power under the first subparagraph, a designated authority shall not set a countercyclical buffer rate below the level set by the relevant third-country authority unless that buffer rate exceeds 2,5 %, expressed as a percentage of the total risk exposure amount calculated in accordance with Article 92(3) of Regulation (EU) No 575/2013 of institutions that have credit exposures in that third country.
In order to achieve coherence for the buffer settings for third countries the ESRB may give recommendations for such settings.
4. Where a designated authority sets a countercyclical buffer rate for a third country pursuant to paragraph 2 or 3 which increases the existing applicable countercyclical buffer rate, the designated authority shall decide the date from which domestically authorised institutions must apply that buffer rate for the purposes of calculating their institution-specific countercyclical capital buffer. That date shall be no later than 12 months from the date when the buffer rate is announced in accordance with paragraph 5. If that date is less than 12 months after the setting is announced, that shorter deadline for application shall be justified on the basis of exceptional circumstances.
5. Designated authorities shall publish any setting of a countercyclical buffer rate for a third country pursuant to paragraph 2 or 3 on their websites, and shall include the following information:
(a)
the countercyclical buffer rate and the third country to which it applies;
(b)
a justification for that buffer rate;
(c)
where the buffer rate is set above zero for the first time or is increased, the date from which the institutions must apply that increased buffer rate for the purposes of calculating their institution-specific countercyclical capital buffer;
(d)
where the date referred to in point (c) is less than 12 months after the date of the publication of the setting under this paragraph, a reference to the exceptional circumstances that justify that shorter deadline for application.
Article 140
Calculation of institution-specific countercyclical capital buffer rates
1. The institution-specific countercyclical capital buffer rate shall consist of the weighted average of the countercyclical buffer rates that apply in the jurisdictions where the relevant credit exposures of the institution are located or are applied for the purposes of this Article by virtue of Article 139(2) or (3).
Member States shall require institutions, in order to calculate the weighted average referred to in the first subparagraph, to apply to each applicable countercyclical buffer rate its total own funds requirements for credit risk, determined in accordance with Part Three, Titles II and IV of Regulation (EU) No 575/2013, that relates to the relevant credit exposures in the territory in question, divided by its total own funds requirements for credit risk that relates to all of its relevant credit exposures.
2. If, in accordance with Article 136(4), a designated authority sets a countercyclical buffer rate in excess of 2,5 % of total risk exposure amount calculated in accordance with Article 92(3) of Regulation (EU) No 575/2013, Member States shall ensure that the following buffer rates apply to relevant credit exposures located in the Member State of that designated authority (‧Member State A‧) for the purposes of the calculation required under paragraph 1 including, where relevant, for the purposes of the calculation of the element of consolidated capital that relates to the institution in question:
(a)
domestically authorised institutions shall apply that buffer rate in excess of 2,5 % of total risk exposure amount;
(b)
institutions that are authorised in another Member State shall apply a countercyclical buffer rate of 2,5 % of total risk exposure amount if the designated authority in the Member State in which they have been authorised has not recognised the buffer rate in excess of 2,5 % in accordance with Article 137(1);
(c)
institutions that are authorised in another Member State shall apply the countercyclical buffer rate set by the designated authority of Member State A if the designated authority in the Member State in which they have been authorised has recognised the buffer rate in accordance with Article 137.
3. If the countercyclical buffer rate set by the relevant third-country authority for a third country exceeds 2,5 % of total risk exposure amount calculated in accordance with Article 92(3) of Regulation (EU) No 575/2013, Member States shall ensure that the following buffer rates apply to relevant credit exposures located in that third country for the purposes of the calculation required under paragraph 1 including, where relevant, for the purposes of the calculation of the element of consolidated capital that relates to the institution in question:
(a)
institutions shall apply a countercyclical buffer rate of 2,5 % of total risk exposure amount if the designated authority in the Member State in which they have been authorised has not recognised the buffer rate in excess of 2,5 % in accordance with Article 137(1);
(b)
institutions shall apply the countercyclical buffer rate set by the relevant third-country authority if the designated authority in the Member State in which they have been authorised has recognised the buffer rate in accordance with Article 137.
4. Relevant credit exposures shall include all those exposure classes, other than those referred to in points (a) to (f) of Article 112 of Regulation (EU) No 575/2013, that are subject to:
(a)
the own funds requirements for credit risk under Part Three, Title II of that Regulation;
(b)
where the exposure is held in the trading book, own funds requirements for specific risk under Part Three, Title IV, Chapter 2 of that Regulation or incremental default and migration risk under Part Three, Title IV, Chapter 5 of that Regulation;
(c)
where the exposure is a securitisation, the own funds requirements under Part Three, Title II, Chapter 5 of that Regulation.
5. Institutions shall identify the geographical location of a relevant credit exposure in accordance with regulatory technical standards adopted in accordance with paragraph 7.
6. For the purposes of the calculation required under paragraph 1:
(a)
a countercyclical buffer rate for a Member State shall apply from the date specified in the information published in accordance with Article 136(7)(e) or Article 137(2)(c) if the effect of that decision is to increase the buffer rate;
(b)
subject to point (c), a countercyclical buffer rate for a third country shall apply 12 months after the date on which a change in the buffer rate was announced by the relevant third-country authority, irrespective of whether that authority requires institutions incorporated in that third country to apply the change within a shorter period, if the effect of that decision is to increase the buffer rate;
(c)
where the designated authority of the home Member State of the institution sets the countercyclical buffer rate for a third country pursuant to Article 139(2) or (3), or recognises the countercyclical buffer rate for a third country pursuant to Article 137, that buffer rate shall apply from the date specified in the information published in accordance with Article 139(5)(c) or Article 137(2)(c), if the effect of that decision is to increase the buffer rate;
(d)
a countercyclical buffer rate shall apply immediately if the effect of that decision is to reduce the buffer rate.
For the purposes of point (b), a change in the countercyclical buffer rate for a third country shall be considered to be announced on the date that it is published by the relevant third-country authority in accordance with the applicable national rules.
7. EBA shall develop draft regulatory technical standards to specify the method for the identification of the geographical location of the relevant credit exposures referred to in paragraph 5.
EBA shall submit those draft regulatory standards to the Commission by 1 January 2014.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Section III
Capital conservation measures
Article 141
Restrictions on distributions
1. Member States shall prohibit any institution that meets the combined buffer requirement from making a distribution in connection with Common Equity Tier 1 capital to an extent that would decrease its Common Equity Tier 1 capital to a level where the combined buffer requirement is no longer met.
2. Member States shall require institutions that fail to meet the combined buffer requirement to calculate the Maximum Distributable Amount (‧MDA‧) in accordance with paragraph 4 and to notify the competent authority of that MDA.
Where the first subparagraph applies, Member States shall prohibit any such institution from undertaking any of the following actions before it has calculated the MDA:
(a)
make a distribution in connection with Common Equity Tier 1 capital;
(b)
create an obligation to pay variable remuneration or discretionary pension benefits or pay variable remuneration if the obligation to pay was created at a time when the institution failed to meet the combined buffer requirements;
(c)
make payments on Additional Tier 1 instruments.
3. While an institution fails to meet or exceed its combined buffer requirement, Member States shall prohibit it from distributing more than the MDA calculated in accordance with paragraph 4 through any action referred to in points (a), (b) and (c) of paragraph 2.
4. Member States shall require institutions to calculate the MDA by multiplying the sum calculated in accordance with paragraph 5 by the factor determined in accordance with paragraph 6. The MDA shall be reduced by any of the actions referred to in point (a), (b) or (c) of the second subparagraph of paragraph 2.
5. The sum to be multiplied in accordance with paragraph 4 shall consist of:
(a)
interim profits not included in Common Equity Tier 1 capital pursuant to Article 26(2) of Regulation (EU) No 575/2013 that have been generated since the most recent decision on the distribution of profits or any of the actions referred to in point (a), (b) or (c) of the second subparapgraph of paragraph 2 of this Article;
plus
(b)
year-end profits not included in Common Equity Tier 1 capital pursuant to Article 26(2) of Regulation (EU) No 575/2013 that have been generated since the most recent decision on the distribution of profits or any of the actions referred to in point (a), (b) or (c) of the second subparapgraph of paragraph 2 of this Article;
minus
(c)
amounts which would be payable by tax if the items specified in points (a) and (b) of this paragraph were to be retained.
6. The factor shall be determined as follows:
(a)
where the Common Equity Tier 1 capital maintained by the institution which is not used to meet the own funds requirement under Article 92(1)(c) of Regulation (EU) No 575/2013, expressed as a percentage of the total risk exposure amount calculated in accordance with Article 92(3) of that Regulation, is within the first (that is, the lowest) quartile of the combined buffer requirement, the factor shall be 0;
(b)
where the Common Equity Tier 1 capital maintained by the institution which is not used to meet the own funds requirement under Article 92(1)(c) of Regulation (EU) No 575/2013, expressed as a percentage of the total risk exposure amount calculated in accordance with Article 92(3) of that Regulation, is within the second quartile of the combined buffer requirement, the factor shall be 0,2;
(c)
where the Common Equity Tier 1 capital maintained by the institution which is not used to meet the own funds requirement under Article 92(1)(c) of Regulation (EU) No 575/2013, expressed as a percentage of the total risk exposure amount calculated in accordance with Article 92(3) of that Regulation, is within the third quartile of the combined buffer requirement, the factor shall be 0,4;
(d)
where the Common Equity Tier 1 capital maintained by the institution which is not used to meet the own funds requirement under Article 92(1)(c) of Regulation (EU) No 575/2013, expressed as a percentage of the total risk exposure amount calculated in accordance with Article 92(3) of that Regulation, is within the fourth (that is, the highest) quartile of the combined buffer requirement, the factor shall be 0,6;
The lower and upper bounds of each quartile of the combined buffer requirement shall be calculated as follows:
"Qn"
indicates the ordinal number of the quartile concerned.
7. The restrictions imposed by this Article shall only apply to payments that result in a reduction of Common Equity Tier 1 capital or in a reduction of profits, and where a suspension of payment or failure to pay does not constitute an event of default or a condition for the commencement of proceedings under the insolvency regime applicable to the institution.
8. Where an institution fails to meet the combined buffer requirement and intends to distribute any of its distributable profits or undertake an action referred to in points (a), (b) and (c) of the second subparagraph of paragraph 2, it shall notify the competent authority and provide the following information:
(a)
the amount of capital maintained by the institution, subdivided as follows:
(i)
Common Equity Tier 1 capital,
(ii)
Additional Tier 1 capital,
(iii)
Tier 2 capital;
(b)
the amount of its interim and year-end profits;
(c)
the MDA calculated in accordance with paragraph 4;
(d)
the amount of distributable profits it intends to allocate between the following:
(i)
dividend payments,
(ii)
share buybacks,
(iii)
payments on Additional Tier 1 instruments,
(iv)
the payment of variable remuneration or discretionary pension benefits, whether by creation of a new obligation to pay, or payment pursuant to an obligation to pay created at a time when the institution failed to meet its combined buffer requirements.
9. Institutions shall maintain arrangements to ensure that the amount of distributable profits and the MDA are calculated accurately, and shall be able to demonstrate that accuracy to the competent authority on request.
10. For the purposes of paragraphs 1 and 2, a distribution in connection with Common Equity Tier 1 capital shall include the following:
(a)
a payment of cash dividends;
(b)
a distribution of fully or partly paid bonus shares or other capital instruments referred to in Article 26(1)(a) of Regulation (EU) No 575/2013;
(c)
a redemption or purchase by an institution of its own shares or other capital instruments referred to in Article 26(1)(a) of that Regulation;
(d)
a repayment of amounts paid up in connection with capital instruments referred to in Article 26(1)(a) of that Regulation;
(e)
a distribution of items referred to in points (b) to (e) of Article 26(1) of that Regulation.
Article 142
Capital Conservation Plan
1. Where an institution fails to meet its combined buffer requirement, it shall prepare a capital conservation plan and submit it to the competent authority no later than five working days after it identified that it was failing to meet that requirement, unless the competent authority authorises a longer delay up to 10 days.
Competent authorities shall grant such authorisations only on the basis of the individual situation of a credit institution and taking into account the scale and complexity of the institution's activities.
2. The capital conservation plan shall include the following:
(a)
estimates of income and expenditure and a forecast balance sheet;
(b)
measures to increase the capital ratios of the institution;
(c)
a plan and timeframe for the increase of own funds with the objective of meeting fully the combined buffer requirement;
(d)
any other information that the competent authority considers to be necessary to carry out the assessment required by paragraph 3.
3. The competent authority shall assess the capital conservation plan, and shall approve the plan only if it considers that the plan, if implemented, would be reasonably likely to conserve or raise sufficient capital to enable the institution to meet its combined buffer requirements within a period which the competent authority considers appropriate.
4. If the competent authority does not approve the capital conservation plan in accordance with paragraph 3, it shall impose one or both of the following:
(a)
require the institution to increase own funds to specified levels within specified periods;
(b)
exercise its powers under Article 102 to impose more stringent restrictions on distributions than those required by Article 141.
TITLE VIII
DISCLOSURE BY COMPETENT AUTHORITIES
Article 143
General disclosure requirements
1. Competent authorities shall publish the following information:
(a)
the texts of laws, regulations, administrative rules and general guidance adopted in their Member State in the field of prudential regulation;
(b)
the manner of exercise of the options and discretions available in Union law;
(c)
the general criteria and methodologies they use in the review and evaluation referred to in Article 97;
(d)
without prejudice to the provisions set out in Title VII, Chapter 1, Section II of this Directive and Articles 54 and 58 of Directive 2004/39/EC, aggregate statistical data on key aspects of the implementation of the prudential framework in each Member State, including the number and nature of supervisory measures taken in accordance with Article 102(1)(a) and of administrative penalties imposed in accordance with Article 65.
2. The information published in accordance with paragraph 1 shall be sufficient to enable a meaningful comparison of the approaches adopted by the competent authorities of the different Member States. The disclosures shall be published following a common format and updated regularly. The disclosures shall be accessible at a single electronic location.
3. EBA shall develop draft implementing technical standards to determine the format, structure, contents list and annual publication date of the information listed in paragraph 1.
EBA shall submit those draft implementing technical standards to the Commission by 1 January 2014.
Power is conferred on the Commission to adopt the implementing technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Article 15 of Regulation (EU) No 1093/2010.
Article 144
Specific disclosure requirements
1. For the purpose of Part Five of Regulation (EU) No 575/2013, competent authorities shall publish the following information:
(a)
the general criteria and methodologies adopted to review compliance with Articles 405 to 409 of Regulation (EU) No 575/2013;
(b)
without prejudice to the provisions laid down in Title VII, Chapter 1, Section II, a summary description of the outcome of the supervisory review and description of the measures imposed in cases of non-compliance with Articles 405 to 409 of Regulation (EU) No 575/2013, identified on an annual basis.
2. The competent authority of a Member State exercising the discretion laid down in Article 7(3) of Regulation (EU) No 575/2013 shall publish the following information:
(a)
the criteria it applies to determine that there is no current or foreseen material practical or legal impediment to the prompt transfer of own funds or repayment of liabilities;
(b)
the number of parent institutions which benefit from the exercise of the discretion laid down in Article 7(3) of Regulation (EU) No 575/2013 and the number of those which incorporate subsidiaries in a third country;
(c)
on an aggregate basis for the Member State:
(i)
the total amount of own funds on the consolidated basis of the parent institution in a Member State, which benefits from the exercise of the discretion laid down in Article 7(3) of Regulation (EU) No 575/2013, which are held in subsidiaries in a third country;
(ii)
the percentage of total own funds on the consolidated basis of parent institutions in a Member State which benefits from the exercise of the discretion laid down in Article 7(3) of that Regulation, represented by own funds which are held in subsidiaries in a third country;
(iii)
the percentage of total own funds required under Article 92 of that Regulation on the consolidated basis of parent institutions in a Member State, which benefits from the exercise of the discretion laid down in Article 7(3) of that Regulation, represented by own funds which are held in subsidiaries in a third country.
3. The competent authority which exercises the discretion laid down in Article 9(1) of Regulation (EU) No 575/2013 shall publish all the following:
(a)
the criteria it applies to determine that there is no current or foreseen material practical or legal impediment to the prompt transfer of own funds or repayment of liabilities;
(b)
the number of parent institutions which benefit from the exercise of the discretion laid down in Article 9(1) of Regulation (EU) No 575/2013 and the number of such parent institutions which incorporate subsidiaries in a third country;
(c)
on an aggregate basis for the Member State:
(i)
the total amount of own funds of parent institutions which benefit from the exercise of the discretion laid down in Article 9(1) of Regulation (EU) No 575/2013 which are held in subsidiaries in a third country;
(ii)
the percentage of total own funds of parent institutions which benefit from the exercise of the discretion laid down in Article 9(1) of Regulation (EU) No 575/2013 represented by own funds which are held in subsidiaries in a third country;
(iii)
the percentage of total own funds required under Article 92 of Regulation (EU) No 575/2013 of parent institutions which benefit from the exercise of the discretion laid down in Article 9(1) of that Regulation represented by own funds which are held in subsidiaries in a third country.
TITLE IX
DELEGATED AND IMPLEMENTING ACTS
Article 145
Delegated Acts
The Commission shall be empowered to adopt delegated acts in accordance with Article 148 concerning the following:
(a)
clarification of the definitions set out in Article 3 and Article 128 to ensure uniform application of this Directive;
(b)
clarification of the definitions set out in Article 3 and Article 128 in order to take account, in the application of this Directive, of developments on financial markets;
(c)
alignment of terminology on, and the framing of, definitions set out in Article 3 in accordance with subsequent acts on institutions and related matters;
(d)
adjustment of the amounts referred to in Article 31(1) to take account of changes in the European Index of Consumer Prices as published by Eurostat, in line with, and at the same time as, the adjustments made under Article 4(7) of Directive 2002/92/EC;
(e)
expansion of the content of the list referred to in Articles 33 and 34 and set out in Annex I or adaptation of the terminology used in that list to take account of developments on financial markets;
(f)
identification of the areas in which the competent authorities must exchange information as set out in Article 50;
(g)
adjustment of the provisions set out in Articles 76 to 88 and Article 98 in order to take account of developments on financial markets (in particular new financial products) or in accounting standards or requirements which take account of Union law, or with regard to the convergence of supervisory practices;
(h)
deferral of the disclosure obligations in accordance with the second subparagraph of Article 89(3) where the Commission report submitted pursuant to the first subparagraph of that paragraph identifies significant negative effects;
(i)
adjustments of the criteria set out in Article 23(1), in order to take account of future developments and to ensure the uniform application of this Directive.
Article 146
Implementing Acts
The following measures shall be adopted as implementing acts in accordance with the examination procedure referred to in Article 147(2):
(a)
technical adjustments to the list in Article 2;
(b)
alteration of the amount of initial capital prescribed in Article 12 and Title IV to take account of developments in the economic and monetary field.
Article 147
European Banking Committee
1. For the adoption of implementing acts, the Commission shall be assisted by the European Banking Committee. That committee shall be a committee within the meaning of Article 3(2) of Regulation (EU) No 182/2011.
2. Where reference is made to this paragraph, Article 5 of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
Article 148
Exercise of the delegation
1. The power to adopt delegated acts is conferred on the Commission subject to the conditions laid down in this Article.
2. The delegation of power referred to in Article 145 shall be conferred for an indeterminate period of time from 17 July 2013.
3. The delegation of powers referred to in Article 145 may be revoked at any time by the European Parliament or by the Council. A decision of revocation shall put an end to the delegation of the power specified in that decision. It shall take effect the day following the publication of the decision in the Official Journal of the European Union or at a later date specified therein. It shall not affect the validity of any delegated acts already in force.
4. As soon as it adopts a delegated act, the Commission shall notify it simultaneously to the European Parliament and to the Council.
5. A delegated act adopted pursuant to Article 145 shall enter into force only if no objection has been expressed either by the European Parliament or the Council within a period of three months of notification of that act to the European Parliament and the Council or if, before the expiry of that period, the European Parliament and the Council have both informed the Commission that they will not object. That period shall be extended by three months at the initiative of the European Parliament or the Council.
Article 149
Objections to regulatory technical standards
Where the Commission adopts a regulatory technical standard pursuant to this Directive which is the same as the draft regulatory technical standard submitted by EBA, the period during which the European Parliament and the Council may object to that regulatory technical standard shall be one month from the date of notification. At the initiative of the European Parliament or the Council that period shall be extended by one month. By way of derogation from the second subparagraph of Article 13(1) of Regulation (EU) No 1093/2010, the period during which the European Parliament or the Council may object to that regulatory technical standard may, where appropriate, be further extended by one month.
TITLE X
AMENDMENTS OF DIRECTIVE 2002/87/EC
Article 150
Amendments of Directive 2002/87/EC
Article 21a of Directive 2002/87/EC is hereby amended as follows:
(a)
in paragraph 2, point (a) is deleted;
(b)
paragraph 3 is replaced by the following:
"3. In order to ensure consistent application of the calculation methods listed in Annex I, Part II, of this Directive, in conjunction with Article 49(1) of Regulation (EU) No 575/2013 and Article 228(1) of Directive 2009/138/EC, but without prejudice to Article 6(4) of this Directive, the ESAs shall, through the Joint Committee, develop draft regulatory technical standards with regard to Article 6(2) of this Directive.
The ESA shall submit those draft regulatory technical standards to the Commission by five months before the date of application referred to in Article 309(1) of Directive 2009/138/EC.
Power is delegated to the Commission to adopt the regulatory technical standards referred to in the first subparagraph in accordance with Articles 10 to 14 of Regulation (EU) No 1093/2010, of Regulation (EU) No 1094/2010 and of Regulation (EU) No 1095/2010 respectively.".
TITLE XI
TRANSITIONAL AND FINAL PROVISIONS
CHAPTER 1
Transitional provisions on the supervision of institutions exercising the freedom of establishment and the freedom to provide services
Article 151
Scope
1. The provisions in this Chapter shall apply instead of Articles 40, 41, 43, 49, 50 and 51 until the date on which the liquidity coverage requirement becomes applicable in accordance with a delegated act adopted pursuant to Article 460 of Regulation (EU) No 575/2013.
2. In order to ensure that the phasing in of supervisory arrangements for liquidity is fully aligned with the development of uniform liquidity rules, the Commission shall be empowered to adopt delegated acts in accordance with Article 145 postponing the date referred to in paragraph 1 by up to two years, where uniform liquidity rules have not been introduced in the Union because international standards on liquidity supervision have not yet been agreed upon at the date referred to in paragraph 1 of this Article.
Article 152
Reporting requirements
Host Member States may, for statistical purposes, require that all credit institutions having branches within their territories shall report periodically on their activities in those host Member States to the competent authorities of those host Member States.
In discharging the responsibilities imposed on them in Article 156 of this Directive, host Member States may require that branches of credit institutions from other Member States provide the same information as they require from national credit institutions for that purpose.
Article 153
Measures taken by the competent authorities of the home Member State in relation to activities carried out in the host Member State
1. Where the competent authorities of a host Member State ascertain that a credit institution having a branch or providing services within its territory is not complying with the legal provisions adopted in that Member State pursuant to this Directive involving powers of the host Member State's competent authorities, those authorities shall require the credit institution concerned to remedy its non-compliance.
2. If the credit institution concerned fails to take the necessary steps, the competent authorities of the host Member State shall inform the competent authorities of the home Member State accordingly.
3. The competent authorities of the home Member State shall, at the earliest opportunity, take all appropriate measures to ensure that the credit institution concerned remedies its non-compliance. The nature of those measures shall be communicated to the competent authorities of the host Member State.
4. If, despite the measures taken by the home Member State or because such measures prove inadequate or are not provided for in the Member State in question, the credit institution persists in violating the legal rules referred to in paragraph 1 in force in the host Member State, the latter may, after informing the competent authorities of the home Member State, take appropriate measures to prevent or to punish further breaches and, in so far as is necessary, to prevent that credit institution from initiating further transactions within its territory. Member States shall ensure that it is possible to serve the legal documents necessary for those measures on credit institutions within their territories.
Article 154
Precautionary measures
Before following the procedure provided for in Article 153, the competent authorities of the host Member State may, in emergencies, take any precautionary measures necessary to protect the interests of depositors, investors and others to whom services are provided. The Commission and the competent authorities of the other Member States concerned shall be informed of such measures at the earliest opportunity.
The Commission may, after consulting the competent authorities of the Member States concerned, decide that the Member State in question shall amend or abolish those measures.
Article 155
Responsibility
1. The prudential supervision of an institution, including that of the activities it carries out in accordance with Articles 33 and 34, shall be the responsibility of the competent authorities of the home Member State, without prejudice to those provisions of this Directive which give responsibility to the competent authorities of the host Member State.
2. Paragraph 1 shall not prevent supervision on a consolidated basis pursuant to this Directive.
3. The competent authorities in one Member State shall, in the exercise of their general duties, duly consider the potential impact of their decisions on the stability of the financial system in all other Member States concerned and, in particular, in emergency situations, based on the information available at the relevant time.
Article 156
Liquidity supervision
Host Member States shall, pending further coordination, retain responsibility in cooperation with the competent authorities of the home Member State for the supervision of the liquidity of the branches of credit institutions.
Without prejudice to the measures necessary for the reinforcement of the European Monetary System, host Member States shall retain complete responsibility for the measures resulting from the implementation of their monetary policies.
Such measures shall not provide for discriminatory or restrictive treatment based on the fact that a credit institution is authorised in another Member State.
Article 157
Collaboration concerning supervision
The competent authorities of the Member States concerned shall collaborate closely in order to supervise the activities of institutions operating, in particular through a branch, in one or more Member States other than that in which their head offices are situated. They shall supply one another with all information concerning the management and ownership of such institutions that is likely to facilitate their supervision and the examination of the conditions for their authorisation, and all information likely to facilitate the monitoring of such institutions, in particular with regard to liquidity, solvency, deposit guarantees, the limiting of large exposures, administrative and accounting procedures and internal control mechanisms.
Article 158
Significant branches
1. The competent authorities of a host Member State may make a request to the consolidating supervisor where Article 112(1) applies or to the competent authorities of the home Member State, for a branch of an institution other than an investment firm subject to Article 95 of Regulation (EU) No 575/2013 to be considered as significant.
2. That request shall provide reasons for considering the branch to be significant with particular regard to the following:
(a)
whether the market share of the branch in terms of deposits exceeds 2 % in the host Member State;
(b)
the likely impact of a suspension or closure of the operations of the institution on systemic liquidity and the payment, clearing and settlement systems in the host Member State;
(c)
the size and the importance of the branch in terms of number of clients within the context of the banking or financial system of the host Member State.
The competent authorities of the home and host Member States, and the consolidating supervisor where Article 112(1) applies, shall do everything within their power to reach a joint decision on the designation of a branch as being significant.
If no joint decision is reached within two months of receipt of a request under the first subparagraph, the competent authorities of the host Member State shall take their own decision within a further period of two months on whether the branch is significant. In taking their decision, the competent authorities of the host Member State shall take into account any views and reservations of the consolidating supervisor or the competent authorities of the home Member State.
The decisions referred to in the second and third subparagraphs shall be set out in a document containing full reasons, shall be transmitted to the competent authorities concerned, and shall be recognised as determinative and applied by the competent authorities of the Member States concerned.
The designation of a branch as being significant shall not affect the rights and responsibilities of the competent authorities under this Directive.
3. The competent authorities of the home Member State shall communicate to the competent authorities of a host Member State where a significant branch is established the information referred to in Article 117(1)(c) and (d) and carry out the tasks referred to in Article 112(1)(c) in cooperation with the competent authorities of the host Member State.
4. If a competent authority of a home Member State becomes aware of an emergency situation as referred to in Article 114(1), it shall alert as soon as practicable the authorities referred to in Article 58(4) and in Article 59(1).
5. Where Article 116 does not apply, the competent authorities supervising a institution with significant branches in other Member States shall establish and chair a college of supervisors to facilitate the reaching of a joint decision on the designation of a branch as being significant under paragraph 2 of this Article and the exchange of information under Article 60. The establishment and functioning of the college shall be based on written arrangements determined, after consulting the competent authorities concerned, by the competent authority of the home Member State. The competent authority of the home Member State shall decide which competent authorities participate in a meeting or in an activity of the college.
6. The decision of the competent authority of the home Member State shall take account of the relevance of the supervisory activity to be planned or coordinated for those authorities, in particular the potential impact on the stability of the financial system in the Member States concerned referred to in Article 155(3) and the obligations referred to in paragraph 2 of this Article.
7. The competent authority of the home Member State shall keep all members of the college fully informed, in advance, of the organisation of such meetings, the main issues to be discussed and the activities to be considered. The competent authority of the home Member State shall also keep all the members of the college fully informed, in a timely manner, of the actions taken in those meetings or the measures carried out.
Article 159
On-the-spot checks
1. Host Member States shall provide that, where an institution authorised in another Member State carries out its activities through a branch, the competent authorities of the home Member State may, after having informed the competent authorities of the host Member State, carry out themselves or through an intermediary on-the-spot checks of the information referred to in Article 50.
2. The competent authorities of the home Member State may also, for the purposes of such on-the-spot checking of branches, have recourse to one of the other procedures set out in Article 118.
3. Paragraphs 1 and 2 shall not affect the right of the competent authorities of the host Member State to carry out, in the discharge of their responsibilities under this Directive, on-the-spot checks of branches established within their territory.
CHAPTER 2
Transitional provisions for capital buffers
Article 160
Transitional provisions for capital buffers
1. This Article amends the requirements of Articles 129 and 130 for a transitional period between 1 January 2016 and 31 December 2018.
2. For the period from 1 January 2016 until 31 December 2016:
(a)
the capital conservation buffer shall consist of Common Equity Tier 1 capital equal to 0,625 % of the total of the risk-weighted exposure amounts of the institution calculated in accordance with Article 92(3) of Regulation (EU) No 575/2013;
(b)
the institution-specific countercyclical capital buffer shall be no more than 0,625 % of the total of the risk-weighted exposure amounts of the institution calculated in accordance with Article 92(3) of Regulation (EU) No 575/2013.
3. For the period from 1 January 2017 until 31 December 2017:
(a)
the capital conservation buffer shall consist of Common Equity Tier 1 capital equal to 1,25 % of the total of the risk-weighted exposure amounts of the institution calculated in accordance with Article 92(3) of Regulation (EU) No 575/2013;
(b)
the institution-specific countercyclical capital buffer shall be no more than 1,25 % of the total of the risk-weighted exposure amounts of the institution calculated in accordance with Article 92(3) of Regulation (EU) No 575/2013.
4. For the period from 1 January 2018 until 31 December 2018:
(a)
the capital conservation buffer shall consist of Common Equity Tier 1 capital equal to 1,875 % of the total of the risk-weighted exposure amounts of the institution calculated in accordance with Article 92(3) of Regulation (EU) No 575/2013;
(b)
the institution-specific countercyclical capital buffer shall be no more than 1,875 % of the total of the risk-weighted exposure amounts of the institution calculated in accordance with Article 92(3) of Regulation (EU) No 575/2013.
5. The requirement for a capital conservation plan and the restrictions on distributions referred to in Articles 141 and 142 shall apply during the transitional period between 1 January 2016 and 31 December 2018 where institutions fail to meet the combined buffer requirement taking into account the requirements set out in paragraphs 2 to 4 of this Article.
6. Member States may impose a shorter transitional period than that specified in paragraphs 1 to 4 and thereby implement the capital conservation buffer and the countercyclical capital buffer from 31 December 2013. Where a Member State imposes such a shorter transitional period, it shall inform the relevant parties, including the Commission, the ESRB, EBA and the relevant supervisory colleges, accordingly. Such a shorter transitional period may be recognised by other Member States. Where another Member State recognises such a shorter transitional period, it shall notify the Commission, the ESRB, EBA and the relevant supervisory college accordingly.
7. Where a Member State imposes a shorter transitional period for the countercyclical capital buffer the shorter period shall apply only for the purposes of the calculation of the institution-specific countercyclical capital buffer by institutions that are authorised in the Member State for which the designated authority is responsible.
CHAPTER 3
Final provisions
Article 161
Review and report
1. The Commission shall conduct periodic reviews of the implementation of this Directive in order to ensure that its implementation does not result in manifest discrimination between institutions on the basis of their legal structure or ownership model.
2. By 30 June 2016, the Commission shall, in close cooperation with EBA, submit a report to the European Parliament and to the Council, together with a legislative proposal if appropriate, on the provisions on remuneration in this Directive and in Regulation (EU) No 575/2013, following a review thereof, taking into account international developments and with particular regard to:
(a)
their efficiency, implementation and enforcement, including the identification of any lacunae arising from the application of the principle of proportionality to those provisions;
(b)
the impact of compliance with the principle in Article 94(1)(g) in respect of:
(i)
competitiveness and financial stability; and
(ii)
any staff working effectively and physically in subsidiaries established outside the EEA of parent institutions established within the EEA.
That review shall consider, in particular, whether the principle set out in Article 94(1)(g) should continue to apply to any staff covered by point (b)(ii) of the first subparagraph.
3. From 2014, EBA shall, in cooperation with EIOPA and ESMA, publish a biannual report analysing the extent to which Member States' law refers to external credit ratings for regulatory purposes and the steps taken by Member States to reduce such references. Those reports shall outline how the competent authorities meet their obligations under Article 77(1) and (3) and Article 79(b). Those reports shall also outline the degree of supervisory convergence in that regard.
4. By 31 December 2014, the Commission shall review and report on the application of Articles 108 and 109 and shall submit that report to the European Parliament and to the Council together with a legislative proposal if appropriate.
5. By 31 December 2016, the Commission shall review and report on the results achieved under Article 91(11), including the appropriateness of benchmarking diversity practices, taking into account all relevant Union and international developments, and shall submit that report to the European Parliament and to the Council together with a legislative proposal if appropriate.
6. By 31 December 2015, the Commission shall consult the ESRB, EBA, EIOPA, ESMA and other relevant parties on the effectiveness of information-sharing arrangements under this Directive, both in normal times and during times of stress.
7. By 31 December 2015, EBA shall review and submit a report to the Commission on the application of this Directive and of Regulation (EU) No 575/2013 on the cooperation of the Union and Member States with third countries. That report shall identify any areas which require further development as regards cooperation and information sharing. EBA shall publish the report on its website.
8. Upon receiving a mandate from the Commission, EBA shall explore whether financial sector entities which declare that they carry out their activities in accordance with Islamic banking principles are adequately covered by this Directive and by Regulation (EU) No 575/2013. The Commission shall review the report prepared by EBA and shall submit a legislative proposal to the European Parliament and to the Council if appropriate.
9. By 1 July 2014, EBA shall report to the Commission on credit institutions' use of and benefits from ESCB central banks longer-term refinancing operations and similar central bank funding support measures. Based on that report and after consulting the ECB, the Commission shall, by 31 December 2014, submit a report to the European Parliament and to the Council on the use of and benefits from those refinancing operations and funding support measures for credit institutions authorised in the Union, together with a legislative proposal on the use of such refinancing operations and funding support measures if appropriate.
Article 162
Transposition
1. By 31 December 2013 Member States shall adopt and publish the laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with this Directive.
Member States shall apply those provisions from 31 December 2013.
Member States shall communicate to the Commission and to EBA the text of the main provisions of national law which they adopt in the field covered by this Directive. Where the documents accompanying notification of transposition measures provided by Member States are not sufficient to assess fully the compliance of the transposing provisions with certain provisions of this Directive, the Commission may, upon EBA's request with a view to carrying out its tasks under Regulation (EU) No 1093/2010, or on its own initiative, require Member States to provide more detailed information regarding the transposition and implementation of those provisions and this Directive.
2. By way of derogation from paragraph 1, Title VII, Chapter 4 shall apply from 1 January 2016.
3. The laws, regulations and administrative provisions necessary to comply with Article 94(1)(g) shall require institutions to apply the principles laid down therein to remuneration awarded for services provided or performance from the year 2014 onwards, whether due on the basis of contracts concluded before or after 31 December 2013.
4. When Member States adopt the provisions referred to in paragraphs 1 and 2, they shall contain a reference to this Directive or be accompanied by such a reference on the occasion of their official publication. They shall also include a statement that references in existing laws, regulations and administrative provisions to the Directives repealed by this Directive shall be construed as references to this Directive. Member States shall determine how such reference is to be made and how that statement is to be formulated.
5. By way of derogation from paragraph 1 of this Article, Article 131 shall apply from 1 January 2016. Member States shall implement Article 131(4) from 1 January 2016 in the following manner:
(a)
25 % of the G-SII buffer, set in accordance with Article 131(4), in 2016;
(b)
50 % of the G-SII buffer, set in accordance with Article 131(4), in 2017;
(c)
75 % of the G-SII buffer, set in accordance with Article 131(4), in 2018; and
(d)
100 % of the G-SII buffer, set in accordance with Article 131(4), in 2019.
6. By way of derogation from paragraph 2 of this Article, Article 133 shall apply from 31 December 2013.
Article 163
Repeal
Directives 2006/48/EC and 2006/49/EC are repealed with effect from 1 January 2014.
References to the repealed Directives shall be construed as references to this Directive and to Regulation (EU) No 575/2013 and shall be read in accordance with the correlation table set out in Annex II to this Directive and in Annex IV to Regulation (EU) No 575/2013.
Article 164
Entry into force
This Directive shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
Article 165
Addressees
This Directive is addressed to the Member States.
Done at Brussels, 26 June 2013.