NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 230/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se zřizuje nástroj přispívající ke stabilitě a míru
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 209 odst. 1 a čl. 212 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Toto nařízení představuje jeden z nástrojů, které přímo podporují vnější politiky Unie, a navazuje na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1717/2006 (2), jehož platnost skončila dne 31. prosince 2013.
(2)
Zachovávání míru, předcházení konfliktům, posilování mezinárodní bezpečnosti a pomoc obyvatelstvu, zemím a regionům, které čelí přírodním nebo člověkem způsobeným katastrofám, patří mezi hlavní cíle vnější činnosti Unie, jak jsou stanoveny mimo jiné v článku 21 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“). Krize a konflikty postihující země a regiony a další faktory, jako jsou terorismus, organizovaná trestná činnost, násilí na základě pohlaví, změna klimatu, problémy v oblasti kybernetické bezpečnosti a bezpečnostní hrozby související s přírodními katastrofami, ohrožují stabilitu a bezpečnost. K účinnému a včasnému řešení těchto otázek je zapotřebí specifických finančních zdrojů a nástrojů financování, jejichž působení může doplňovat humanitární pomoc a nástroje dlouhodobé spolupráce.
(3)
Evropská rada v závěrech ze zasedání konaného ve dnech 15. a 16. června 2001 potvrdila program Unie pro předcházení násilným konfliktům, zdůraznila politický závazek Unie usilovat o předcházení konfliktům jakožto jeden z hlavních cílů vnějších vztahů Unie a uznala, že k dosažení tohoto cíle mohou přispět nástroje rozvojové spolupráce. Závěry Rady ze dne 20. června 2011 o předcházení konfliktům znovu upozornily na hodnotu tohoto programu jakožto platného základu politiky pro další činnost Unie v oblasti předcházení konfliktům. V závěrech ze dne 17. listopadu 2009 potvrdila Rada „koncepci posílení kapacit EU pro mediaci a dialog“.
(4)
V závěrech Rady ze dne 19. listopadu 2007 o reakci EU na nestabilní situace a v závěrech Rady a zástupců vlád členských států zasedajících v Radě rovněž ze dne 19. listopadu 2007 o bezpečnosti a rozvoji bylo zdůrazněno, že propojení mezi rozvojem a bezpečností by mělo být východiskem pro strategie a politiky Unie, aby se tak přispělo k soudržnosti politik v zájmu rozvoje v souladu s článkem 208 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) a obecně k soudržnosti vnější činnosti Unie. Konkrétněji Rada dospěla k závěru, že by budoucí činnost v oblasti bezpečnosti a rozvoje měla zahrnovat důsledky, které má pro bezpečnost a rozvoj změna klimatu, otázky týkající se životního prostředí a řízení přírodních zdrojů a migrace.
(5)
Dne 12. prosince 2003 schválila Evropská rada Evropskou bezpečnostní strategii a dne 11. prosince 2008 společnou analýzu zprávy o jejím provádění. Ve sdělení nazvaném „Strategie vnitřní bezpečnosti Evropské unie: pět kroků směrem k bezpečnější Evropě“ Komise rovněž upozornila na význam spolupráce se třetími zeměmi a regionálními organizacemi, zvláště pro účely potírání nejrůznějších hrozeb, jako jsou obchod s lidmi, obchod s drogami a terorismus.
(6)
Ve sdělení nazvaném „Úvahy o postupu EU v nestabilních situacích - činnost ve složitém prostředí pro trvale udržitelný rozvoj, stabilitu a mír“ Komise uznala, že Unie zásadním způsobem přispívá k prosazování míru a stability tím, že řeší projevy násilí a počáteční příčiny nedostatečné bezpečnosti a násilných konfliktů. Toto nařízení by mělo přispívat k dosažení uvedených cílů.
(7)
Dne 8. prosince 2008 schválila Rada komplexní přístup k provádění rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1325 (2000) a 1820 (2008) o ženách, míru a bezpečnosti ze strany Unie, přičemž uznala úzké propojení otázek míru, bezpečnosti, rozvoje a rovnosti žen a mužů. Unie soustavně požaduje plné uplatňování programu pro ženy, mír a bezpečnost, který byl stanoven v příslušných rezolucích Rady bezpečnosti OSN, a to především pokud jde o nutnost bojovat proti násilí páchanému na ženách během konfliktů a podporovat účast žen na budování míru.
(8)
Strategický rámec a akční plán EU pro lidská práva a demokracii, který Rada přijala dne 25. června 2012, požaduje vypracování operativních pokynů s cílem zajistit, aby byla lidská práva zohledňována při navrhování a provádění opatření zaměřených na pomoc v boji proti terorismu, a zdůrazňuje, že prioritou Unie při uplatňování lidských práv je vymýcení mučení a jiného krutého, nelidského či ponižujícího zacházení a dodržování požadavků na řádné soudní řízení (včetně presumpce neviny, práva na spravedlivý proces a práva na obhajobu).
(9)
Demokracie a lidská práva jsou ve vztazích Unie se třetími zeměmi na předním místě, a měly by tudíž být v rámci tohoto nařízení považovány za zásadní principy.
(10)
V prohlášení Evropské rady ze dne 25. března 2004 o boji proti terorismu se požaduje, aby byly cíle týkající se boje proti terorismu začleněny do programů vnější pomoci. Strategie Evropské unie pro boj proti terorismu, přijatá Radou dne 30. listopadu 2005, požadovala posílení spolupráce v boji proti terorismu se třetími zeměmi a OSN. V závěrech Rady ze dne 23. května 2011 o posílení vazeb mezi vnitřními a vnějšími aspekty boje proti terorismu se požadovalo posílení kapacit příslušných orgánů zapojených do boje proti terorismu ve třetích zemích v rámci strategického programování nástroje stability, který byl zřízen nařízením (ES) č. 1717/2006.
(11)
Nařízení (ES) č. 1717/2006 bylo přijato s cílem umožnit Unii uplatňovat soustavnou a integrovanou reakci na krizové situace a na nově vznikající krize, řešit specifické globální a transregionální bezpečnostní hrozby a posílit připravenost na krize. Cílem tohoto nařízení je zavést revidovaný nástroj a vycházet přitom ze zkušeností s nařízením (ES) č. 1717/2006 s cílem zvýšit účinnost a soudržnost činností Unie v oblasti reakce na krize, předcházení konfliktům, budování míru a připravenosti na krize a při řešení bezpečnostních hrozeb a výzev.
(12)
Opatření přijatá podle tohoto nařízení by měla sledovat cíle podle článku 21 Smlouvy o EU a článků 208 a 212 Smlouvy o fungování EU. Mohou doplňovat opatření, která Unie přijala v zájmu dosahování cílů společné zahraniční a bezpečnostní politiky v rámci hlavy V Smlouvy o EU, a opatření přijatá v rámci části V Smlouvy o fungování EU a měla by být s těmito opatřeními v souladu. Rada a Komise by měly v rámci svých pravomocí spolupracovat za účelem zajištění této soustavnosti.
(13)
Toto nařízení by mělo být v souladu s ustanoveními o organizaci a fungování Evropské služby pro vnější činnost (dále jen „ESVČ“), která byla zřízena rozhodnutím Rady 2010/427/EU (3). V prohlášení vysoké představitelky o politické odpovědnosti z roku 2010 byly potvrzeny zásady dialogu a konzultací s Evropským parlamentem a poskytování informací a podávání zpráv Evropskému parlamentu.
(14)
Komise a případně ESVČ by si měly pravidelně a často vyměňovat názory a informace s Evropským parlamentem. Kromě toho by v souladu s příslušnými interinstitucionálními dohodami o této otázce měl být Evropskému parlamentu poskytnut přístup k dokumentům, aby mohly být na základě odpovídajících informací vykonávány kontrolní pravomoci podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (4).
(15)
Společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů Unie pro financování vnější činnosti jsou stanoveny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 231/2014 (5).
(16)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o programování a prováděcí opatření. Prováděcí pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením (EU) č. 182/2011.
(17)
Tyto prováděcí akty by s ohledem na svou povahu, zejména na své politické zaměření a rozpočtové dopady, měly být přijímány přezkumným postupem, s výjimkou opatření malého finančního rozsahu.
(18)
Je-li to nezbytné v závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech, v nichž je nutná rychlá reakce Unie, měla by Komise přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty.
(19)
Unie by měla usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů k optimalizaci dopadu své vnější činnosti. Toho by mělo být dosahováno soudržností a doplňkovosti nástrojů Unie pro vnější činnost, jakož i vytvářením synergie mezi tímto nástrojem, ostatními nástroji Unie pro financování vnější činnosti a dalšími politikami Unie. To by mělo dále vést ke vzájemnému posílení programů navržených v rámci nástrojů pro financování vnější činnosti.
(20)
Jelikož cílů tohoto nařízení nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich, z důvodu rozsahu a účinků činnosti, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(21)
Toto nařízení stanoví finanční krytí na celou dobu své použitelnosti, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (6).
(22)
Je vhodné uvést dobu použitelnosti tohoto nařízení do souladu s dobou použitelnosti nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (7). Proto by se toto nařízení mělo použít od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a cíle
1. Toto nařízení zřizuje nástroj (nástroj přispívající ke stabilitě a míru), který na období let 2014 až 2020 poskytuje přímou podporu pro vnější politiky Unie tím, že zvyšuje účinnost a soudržnost činností Unie v oblastech reakce na krize, předcházení konfliktům, budování míru a připravenosti na krize a při řešení globálních a nadregionálních hrozeb.
2. Unie přijímá opatření pro rozvojovou spolupráci a opatření pro finanční, hospodářskou a technickou spolupráci se třetími zeměmi, regionálními a mezinárodními organizacemi a dalšími státními subjekty i subjekty z řad občanské společnosti podle podmínek stanovených v tomto nařízení.
3. Pro účely tohoto nařízení zahrnuje pojem „subjekty občanské společnosti“ nevládní organizace, organizace zastupující původní obyvatelstvo, místní sdružení občanů a podnikatelů, družstva, odbory, organizace zastupující hospodářské a sociální zájmy, místní organizace (včetně sítí) podílející se na decentralizované regionální spolupráci a integraci, spotřebitelské organizace, ženské a mládežnické organizace, vzdělávací, kulturní, výzkumné a vědecké organizace, univerzity, církve a náboženská sdružení a společenství, sdělovací prostředky a veškerá nevládní sdružení a soukromé a veřejné nadace, které mohou přispívat k rozvoji vnitřních politik nebo jejich vnějšímu rozměru. Je-li to nutné k dosažení cílů tohoto nařízení, mohou být financovány i jiné organizace nebo subjekty, které nejsou v tomto odstavci uvedeny.
4. Toto nařízení má tyto specifické cíle:
a)
v krizových situacích nebo v případě vznikajících krizí urychleně přispívat k nastolení stability účinnou reakcí, která má pomoci zachovat, vytvořit nebo obnovit podmínky potřebné k řádnému provádění vnějších politik a činností Unie podle článku 21 Smlouvy o EU;
b)
přispívat k předcházení konfliktům a zajišťování kapacity a připravenosti k řešení situací před krizí a po ní a budování míru; a
c)
řešit specifické globální a nadregionální hrozby ohrožující mír, mezinárodní bezpečnost a stabilitu.
Článek 2
Soulad a doplňkovost pomoci Unie
1. Komise zajistí, aby opatření přijatá podle tohoto nařízení byla v souladu s celkovým strategickým rámcem politiky Unie pro dané partnerské země, zejména s cíli opatření uvedených v odstavci 2, i s jinými příslušnými opatřeními Unie.
2. Opatření přijatá podle tohoto nařízení mohou doplňovat opatření přijatá podle hlavy V Smlouvy o EU a části páté Smlouvy o fungování EU a musí být s nimi v souladu. Opatření přijatá podle tohoto nařízení řádně zohledňují stanoviska Evropského parlamentu.
3. Pomoc Unie poskytovaná podle tohoto nařízení doplňuje pomoc poskytovanou na základě nástrojů Unie pro vnější pomoc, je poskytována pouze tehdy, jestliže odpovídající a účinnou reakci nelze poskytnout na základě uvedených nástrojů, a je plánována a prováděna tak, aby byla v případě potřeby zajištěna kontinuita činností v rámci těchto nástrojů.
4. V rámci možností jsou zahrnuty tyto průřezové otázky, a to i ve fázi programování:
a)
podpora demokracie a řádné správy věcí veřejných,
b)
lidská práva a humanitární právo včetně práv dětí a práv původního obyvatelstva,
c)
nediskriminace,
d)
rovnost žen a mužů a posílení postavení žen,
e)
předcházení konfliktům a
f)
změna klimatu.
5. Činnosti, na které se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 1257/96 (8) a rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1313/2013/EU (9) a které jsou způsobilé pro financování podle uvedených aktů, nejsou financovány podle tohoto nařízení.
6. Pro zvýšení účinnosti a doplňkovosti opatření v oblasti pomoci poskytované Unií a členskými státy a s cílem zabránit dvojímu financování podporuje Komise úzkou koordinaci činností Unie a činností členských států, a to jak na úrovni rozhodování, tak v praxi. Za tímto účelem provozují členské státy a Komise systém výměny informací. Komise může dávat podněty na podporu takové koordinace. Komise kromě toho zajišťuje koordinaci a spolupráci s mnohostrannými, regionálními a subregionálními organizacemi a dalšími dárci.
HLAVA II
DRUHY POMOCI UNIE
Článek 3
Pomoc v reakci na krizovou situaci nebo vznikající krizi s cílem předejít konfliktům
1. Unie poskytne technickou a finanční pomoc v zájmu dosažení specifických cílů stanovených v čl. 1 odst. 4 písm. a) v reakci na tyto výjimečné a nepředvídané situace:
a)
naléhavá situace, krize nebo vznikající krize,
b)
situace, která představuje hrozbu pro demokracii, veřejný pořádek, ochranu lidských práv a základních svobod nebo ochranu a bezpečnost osob, zejména těch, které jsou v nestabilních situacích vystaveny násilí páchanému na základě pohlaví, nebo
c)
situace, u které hrozí, že by mohla vyústit v ozbrojený konflikt nebo by mohla vážně destabilizovat dotyčnou třetí zemi nebo země.
Tato pomoc může rovněž řešit situace, kdy se Unie dovolává základních ustanovení mezinárodních dohod s cílem částečně či úplně pozastavit spolupráci se třetími zeměmi.
2. Technická a finanční pomoc podle odstavce 1 se může vztahovat na:
a)
podporu uskutečňovanou poskytováním technické a logistické pomoci, která se zaměřuje na úsilí mezinárodních a regionálních organizací a státních subjektů a subjektů občanské společnosti o podporu budování důvěry, zprostředkování, dialog a usmíření;
b)
podporu provádění rezolucí Rady bezpečnosti Organizace spojených národů o ženách, míru a bezpečnosti, zejména v zemích v nestabilní situaci, zasažených konflikty nebo po skončení konfliktů;
c)
podporu zřízení a fungování prozatímních správ ustavených v souladu s mezinárodním právem;
d)
podporu rozvoje demokratických státních institucí fungujících na principu plurality, včetně opatření na podporu úlohy žen v těchto institucích, podporu účinné civilní správy a civilního dohledu nad bezpečnostním systémem, jakož i opatření k posílení kapacity donucovacích a justičních orgánů zapojených do boje proti terorismu, organizované trestné činnosti a všem formám nezákonného obchodování;
e)
podporu mezinárodních trestních tribunálů a ad hoc vnitrostátních tribunálů, komisí pro pravdu a usmíření a mechanismů pro právní řešení nároků v oblasti lidských práv a uplatňování majetkových práv a rozhodování o nich, zřízených v souladu s mezinárodními standardy v oblasti lidských práv a právního státu;
f)
podporu opatření nezbytných k zahájení obnovy a rekonstrukce základní infrastruktury, bydlení, veřejných budov a hospodářského majetku a základní výrobní kapacity a rovněž opatření k obnovení hospodářské činnosti, vytváření pracovních míst a nastolení minimálních podmínek nutných pro udržitelný sociální rozvoj;
g)
podporu civilních opatření týkajících se demobilizace a opětovného začlenění bývalých bojovníků a jejich rodin do občanské společnosti a v případě potřeby jejich návratu do vlasti a rovněž opatření zaměřených na řešení situace dětských vojáků a bojovnic;
h)
podporu opatření na zmírnění sociálních následků restrukturalizace ozbrojených sil;
i)
podporu opatření, která v rámci politik spolupráce Unie a jejich cílů řeší socioekonomické dopady, jež pro civilní obyvatelstvo vyplývají z přítomnosti protipěchotních min, nevybuchlé munice nebo výbušných zbytků válečné munice. Činnosti financované na základě tohoto nařízení mohou mimo jiné zahrnovat informování o rizicích, odhalování min a odminování a s tím spojenou likvidaci zásob;
j)
podporu opatření, která se v rámci politik spolupráce Unie a jejich cílů přijímají za účelem boje proti nedovolenému používání palných, ručních palných a lehkých zbraní a k zabránění přístupu k nim;
k)
podporu opatření, která zajistí, že budou odpovídajícím způsobem uspokojeny zvláštní potřeby žen a dětí v krizových situacích a konfliktech, včetně situací, kdy jsou vystaveny násilí na základě pohlaví;
l)
podporu rehabilitace obětí ozbrojených konfliktů a jejich opětovného začleňování do společnosti, včetně opatření, která řeší zvláštní potřeby žen a dětí;
m)
podporu opatření, jejichž cílem je prosazovat a hájit úctu k lidským právům a základním svobodám, demokracii a právnímu státu a příslušné mezinárodní nástroje;
n)
podporu socioekonomických opatření, která prosazují spravedlivý přístup k přírodním zdrojům v krizové situaci nebo v případě vznikající krize a jejich transparentní řízení, včetně budování míru;
o)
podporu opatření, která řeší možný dopad náhlých přesunů obyvatelstva významných z hlediska politické a bezpečnostní situace, včetně opatření, která řeší potřeby hostitelských komunit v krizové situaci nebo při vznikající krizi, včetně budování míru;
p)
podporu opatření, která podporují rozvoj a organizovanost občanské společnosti a její účast na politickém procesu, včetně opatření, která mají podpořit úlohu žen v těchto procesech, a opatření na podporu nezávislých, pluralitních a profesionálních sdělovacích prostředků;
q)
podporu opatření, jejichž cílem je reakce na přírodní nebo člověkem způsobené katastrofy, které ohrožují stabilitu, a na ohrožení veřejného zdraví související s pandemiemi, která buď zastoupí, nebo doplní humanitární pomoc Unie a pomoc v oblasti civilní ochrany.
3. V situacích uvedených v odstavci 1 tohoto článku může Unie poskytnout také technickou a finanční pomoc, která není výslovně zahrnuta v odstavci 2 tohoto článku. Tato pomoc se omezuje na mimořádná opatření pomoci podle čl. 7 odst. 2, která splňují všechny tyto podmínky:
a)
spadají do obecné oblasti působnosti tohoto nařízení i specifických cílů stanovených v čl. 1 odst. 4 písm. a);
b)
jsou časově omezena na období stanovené v čl. 7 odst. 2;
c)
za obvyklé situace by byla způsobilá podle jiných nástrojů Unie pro poskytování vnější pomoci nebo jiných složek tohoto nařízení, avšak vzhledem k nutnosti reagovat na danou situaci urychleně by měla být řešena prostřednictvím opatření pro případ krize nebo vznikající krize.
Článek 4
Pomoc určená pro předcházení konfliktům, budování míru a připravenost na krize
1. Unie poskytuje technickou a finanční pomoc v zájmu dosažení specifických cílů stanovených v čl. 1 odst. 4 písm. b). Tato pomoc zahrnuje podporu opatření, jejichž cílem je budování a posilování kapacity Unie a jejích partnerů v oblasti předcházení konfliktům, budování míru a řešení potřeb před krizí a po ní v úzké koordinaci s OSN a dalšími mezinárodními, regionálními a subregionálními organizacemi a státními subjekty a subjekty občanské společnosti v souvislosti s úsilím o:
a)
podporu včasného varování a začlenění analýzy rizik spojených s konfliktem do tvorby a provádění politik;
b)
zprostředkování a budování kapacity pro účely budování důvěry, vyjednávání, dialogu a usmíření, zejména v souvislosti se vznikajícím napětím mezi společenstvími;
c)
posilování kapacit pro účast a nasazování v civilních stabilizačních misích;
d)
zlepšování obnovy po skončení konfliktu, jakož i obnovy po katastrofě v souvislosti s politickou a bezpečnostní situací;
e)
potlačování praxe spočívající ve využívání přírodních zdrojů k financování konfliktů a podporu dodržování pravidel iniciativ, jako je Kimberleyský systém certifikace, zúčastněnými stranami, zejména v souvislosti s prováděním účinných vnitrostátních kontrol těžby přírodních zdrojů a obchodování s nimi.
2. Opatření podle tohoto článku:
a)
zahrnují předávání know-how, výměnu informací a osvědčených postupů, posuzování, zkoumání a analýzu rizik nebo hrozeb, systémy včasného varování, odbornou přípravu a poskytování služeb;
b)
přispívají k dalšímu rozvoji strukturálního dialogu o otázkách budování míru;
c)
mohou zahrnovat technickou a finanční pomoc při provádění podpůrných činností zaměřených na budování míru a státu.
Článek 5
Pomoc při řešení globálních a nadregionálních hrozeb a vznikajících hrozeb
1. Unie poskytuje technickou a finanční pomoc v zájmu dosažení specifických cílů stanovených v čl. 1 odst. 4 písm. c) v těchto oblastech:
a)
ohrožení veřejného pořádku, ochrany a bezpečnosti osob, kritické infrastruktury a veřejného zdraví;
b)
zmírňování rizik, ať již vzniklých záměrně, náhodně nebo z přírodních příčin, spojených s chemickými, biologickými, radiologickými nebo jadernými materiály či látkami, a připravenost na tato rizika.
2. Pomoc v oblastech uvedených v odst. 1 písm. a) zahrnuje podporu opatření, jejichž cílem je:
a)
posílení kapacity donucovacích, justičních a civilních orgánů, které jsou zapojeny do boje proti terorismu, organizované trestné činnosti včetně počítačové trestné činnosti a všem formám nezákonného obchodování a provádějí účinnou kontrolu nezákonného obchodu a tranzitu;
b)
řešení hrozeb pro kritickou infrastrukturu, která může zahrnovat mezinárodní dopravu, včetně osobní a nákladní dopravy, energetické operace a distribuci energie a elektronické informační a komunikační sítě. Taková opatření musí klást důraz zejména na nadregionální spolupráci a uplatňování mezinárodních standardů v oblastech informování o rizicích, analýzy ohroženosti, připravenosti na mimořádné situace, varování a zvládání důsledků;
c)
zajištění přiměřené reakce na závažná ohrožení veřejného zdraví, včetně náhlých epidemií s potenciálním nadnárodním dopadem;
d)
řešení globálních a nadregionálních důsledků změny klimatu s potenciálně destabilizačním dopadem na mír a bezpečnost.
3. Pokud jde o opatření uvedená v odst. 2 písm. a):
a)
prioritou je nadregionální spolupráce se zapojením dvou nebo více třetích zemí, které projevily jednoznačnou politickou vůli vznikající problémy řešit. Spolupráce v boji proti terorismu může rovněž probíhat s jednotlivými zeměmi, regiony nebo mezinárodními, regionálními a subregionálními organizacemi;
b)
kladou důraz zejména na řádnou správu věcí veřejných a musí být v souladu s mezinárodním právem;
c)
pokud jde o pomoc orgánům zapojeným do boje proti terorismu, je prioritou podpora opatření, která se týkají vypracovávání a posilování právních předpisů pro boj proti terorismu, provádění a uplatňování právních předpisů ve finanční, celní a imigrační oblasti, vypracovávání donucovacích postupů, které jsou v souladu s nejpřísnějšími mezinárodními normami a mezinárodním právem, posílení demokratické kontroly a mechanismů institucionálního dohledu a předcházení násilnému radikalismu;
d)
pokud jde o pomoc v souvislosti s problematikou drog, je třeba věnovat náležitou pozornost mezinárodní spolupráci s cílem šířit osvědčené postupy vedoucí ke snižování poptávky, výroby a napáchaných škod.
4. Pomoc v oblastech uvedených v odst. 1 písm. b) zahrnuje podporu opatření, jejichž cílem je:
a)
podpora civilních výzkumných činností jako alternativy k obrannému výzkumu;
b)
zlepšení bezpečnostních postupů týkajících se civilních objektů, v nichž jsou uloženy citlivé chemické, biologické, radiologické nebo jaderné materiály či látky nebo v nichž se s těmito materiály nebo látkami nakládá v rámci civilních výzkumných programů;
c)
podpora - poskytovaná v rámci politik spolupráce Unie a jejich cílů - vytvoření civilní infrastruktury a příslušných civilních studií nutných k demontáži, dekontaminaci nebo přebudování těch zařízení a lokalit sloužících k výrobě nebo skladování zbraní, které byly prohlášeny za vyňaté z obranného programu;
d)
posílení kapacity příslušných civilních orgánů zapojených do vytváření a vykonávání účinné kontroly nedovoleného obchodu s chemickými, biologickými, radiologickými a jadernými materiály nebo látkami (včetně vybavení pro jejich výrobu nebo nosiče);
e)
vytváření právního rámce a institucionálních kapacit pro zavedení a prosazování účinných kontrol vývozu zboží dvojího užití, včetně opatření v oblasti regionální spolupráce;
f)
vypracování účinných opatření v oblasti civilní připravenosti na katastrofy, plánování pro případ mimořádných situací, reakce na krizi a kapacit pro sanační opatření.
HLAVA III
PROGRAMOVÁNÍ A PROVÁDĚNÍ
Článek 6
Obecný rámec
Pomoc Unie se provádí v souladu s nařízením (EU) č. 236/2014 a prostřednictvím:
a)
mimořádných opatření pomoci a programů prozatímní reakce uvedených v článku 7;
b)
tematických strategických dokumentů a víceletých orientačních programů uvedených v článku 8;
c)
ročních akčních programů, individuálních opatření a zvláštních opatření;
d)
podpůrných opatření.
Článek 7
Mimořádná opatření pomoci a programy prozatímní reakce
1. Pomoc Unie podle článku 3 se poskytuje prostřednictvím mimořádných opatření pomoci a programů prozatímní reakce.
2. V situacích uvedených v čl. 3 odst. 1 může Komise přijmout mimořádná opatření pomoci, která splňují podmínky stanovené v čl. 3 odst. 3. Takové mimořádné opatření pomoci může trvat až 18 měsíců a v případě objektivních a nepředvídatelných překážek bránících jeho provedení může být dvakrát prodlouženo o další období až šesti měsíců, nejvýše na celkovou dobu 30 měsíců, jestliže nedojde ke zvýšení finanční částky určené pro dané opatření.
V případě vleklých krizí a konfliktů může Komise přijmout druhé mimořádné opatření pomoci trvající až 18 měsíců.
Doba trvání mimořádného opatření pomoci podle prvního pododstavce v kombinaci s dobou trvání mimořádného opatření pomoci podle druhého pododstavce nesmí přesáhnout 36 měsíců.
3. Pokud náklady na mimořádné opatření pomoci převyšují částku 20 000 000 EUR, přijímá se přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014.
4. Před přijetím nebo prodloužením mimořádného opatření pomoci, jež vyžaduje náklady do výše 20 000 000 EUR, informuje Komise Radu o jeho povaze a cílech a předpokládaných finančních částkách. Komise rovněž informuje Radu dříve, než přistoupí k zásadním změnám mimořádných opatření pomoci, která již byla přijata. V zájmu soudržnosti vnější činnosti Unie zohlední Komise přístup přijatý Radou v rámci příslušné politiky, a to jak při plánování, tak při následném provádění těchto opatření.
5. Co nejdříve po přijetí mimořádného opatření pomoci a v každém případě do tří měsíců od jeho přijetí Komise informuje Evropský parlament a Radu tím, že jim předloží přehled o povaze opatření, souvislostech a důvodech pro jejich přijetí a rovněž o doplňkovosti těchto opatření k probíhající a plánované reakci Unie.
6. Komise může přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014 přijmout programy prozatímní reakce za účelem vytvoření nebo obnovení základních podmínek nezbytných pro účinné provádění politik Unie v oblasti vnější spolupráce.
Programy prozatímní reakce navazují na mimořádná opatření pomoci.
7. Komise včas řádně informuje Evropský parlament o plánování a provádění pomoci Unie podle článku 3, mimo jiné o plánovaných finančních částkách, a rovněž informuje Evropský parlament o případných zásadních změnách nebo prodlouženích této pomoci.
Článek 8
Tematické strategické dokumenty a víceleté orientační programy
1. Tematické strategické dokumenty představují obecný základ pro provádění pomoci podle článků 4 a 5. Tematické strategické dokumenty jsou rámcem pro spolupráci mezi Unií a dotčenými partnerskými zeměmi nebo regiony.
2. Při přípravě a provádění tematických strategických dokumentů jsou dodržovány zásady účinnosti pomoci, jako je partnerství, koordinace a případně harmonizace. Za tímto účelem musí být tematické strategické dokumenty v souladu s programovými dokumenty schválenými nebo přijatými v rámci jiných nástrojů Unie pro vnější pomoc a bránit jejich zdvojování.
Tematické strategické dokumenty jsou v zásadě založeny na dialogu Unie nebo případně příslušných členských států s dotčenými partnerskými zeměmi nebo regiony, do něhož jsou zapojeny občanská společnost a regionální a místní orgány, s cílem zajistit, aby se dotčené země nebo regiony s programovacím procesem dostatečně ztotožnily.
V zájmu podpory jednotnosti a doplňkovosti svých činností v oblasti spolupráce vedou Unie a členské státy v počáteční fázi programovacího procesu vzájemné konzultace.
3. Každý tematický strategický dokument musí být doplněn o víceletý orientační program shrnující prioritní oblasti vybrané pro financování Unie, specifické cíle, očekávané výsledky, výkonnostní ukazatele a harmonogram pomoci Unie.
Víceletý orientační program stanoví orientační finanční částky pro jednotlivé programy s přihlédnutím k potřebám a konkrétním obtížím dotčených partnerských zemí či regionů. Je-li to nezbytné, mohou být tyto finanční příděly vyjádřeny v podobě rozpětí.
4. Tematické strategické dokumenty schvaluje a víceleté orientační programy přijímá Komise přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014. Uvedený postup se použije také na podstatné přezkumy, v jejichž důsledku se tematické strategické dokumenty nebo víceleté orientační programy výrazně změní.
5. Přezkumný postup podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014 se nepoužije v případě méně podstatných změn nebo technických úprav tematických strategických dokumentů a víceletých orientačních programů spočívajících v přesunu prostředků v rámci orientačních finančních částek na jednotlivé prioritní oblasti nebo ve zvýšení či snížení původně přiděleného orientačního finančního příspěvku nejvýše o 20 %, přičemž částka nesmí přesáhnout 10 000 000 EUR, pokud tyto změny nebo technické úpravy nemají vliv na prioritní oblasti a cíle vytyčené v uvedených dokumentech.
V takovém případě je třeba o změnách a technických úpravách neprodleně informovat Evropský parlament a zástupce členských států ve výboru podle článku 11.
6. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech, pokud jde o potřebu rychlé reakce Unie, může Komise změnit tematické strategické dokumenty a víceleté orientační programy postupem podle čl. 16 odst. 4 nařízení (EU) č. 236/2014.
7. Při veškerém plánování nebo přezkumech programů probíhajících po zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období podle článku 17 nařízení (EU) č. 236/2014 se zohlední výsledky, zjištění a závěry obsažené v této zprávě.
Článek 9
Občanská společnost
Pokud je to možné a vhodné, probíhají příprava, programování, provádění a sledování opatření podle tohoto nařízení v konzultaci s občanskou společností.
Článek 10
Lidská práva
1. Komise zajistí, aby opatření týkající se boje proti terorismu a organizované trestné činnosti přijatá podle tohoto nařízení byla prováděna v souladu s mezinárodním právem, včetně mezinárodního humanitárního práva.
2. V souladu se strategickým rámcem a akčním plánem EU pro lidská práva a demokracii Komise vypracuje operativní pokyny s cílem zajistit zohledňování lidských práv při navrhování a provádění opatření uvedených v odstavci 1, zejména pokud jde o předcházení mučení a jinému krutému, nelidskému a ponižujícímu zacházení a dodržování požadavků na řádné soudní řízení včetně presumpce neviny, práva na spravedlivý proces a práva na obhajobu. Hledisko lidských práv musí být pevně zakotveno i v opatřeních zaměřených na kybernetickou bezpečnost a boj proti počítačové trestné činnosti.
3. Komise důkladně sleduje provádění opatření uvedených v odstavci 1 za účelem zajištění souladu s povinnostmi v oblasti lidských práv. Komise začlení informace v tomto ohledu do svých pravidelných zpráv.
HLAVA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Postup projednávání ve výboru
Komisi je nápomocen výbor („Výbor pro nástroj stability a míru“). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 12
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s rozhodnutím 2010/427/EU, a zejména s jeho článkem 9.
Článek 13
Finanční krytí
1. Celková finanční částka na provádění tohoto nařízení v období 2014-2020 činí 2 338 719 000 EUR.
2. Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
3. V období 2014-2020:
a)
se alespoň 70 procentních bodů celkového finančního krytí vyčlení na opatření spadající do působnosti článku 3 a
b)
devět procentních bodů celkového finančního krytí se vyčlení na opatření spadající do působnosti článku 4.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014 do dne 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. března 2014.
REGULATION (EU) No 230/2014 OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 11 March 2014
establishing an instrument contributing to stability and peace
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Articles 209(1) and 212(2) thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
After transmission of the draft legislative act to the national parliaments,
Acting in accordance with the ordinary legislative procedure (1),
Whereas:
(1)
This Regulation constitutes one of the instruments providing direct support for the Union's external policies and succeeds Regulation (EC) No 1717/2006 of the European Parliament and of the Council (2), which expired on 31 December 2013.
(2)
Preserving peace, preventing conflicts, strengthening international security and assisting populations, countries and regions confronting natural or man-made disasters are among the prime objectives of the Union's external action as set out in, inter alia, Article 21 of the Treaty on European Union (TEU). Crises and conflicts affecting countries and regions, and other factors such as terrorism, organised crime, gender-based violence, climate change, cyber security challenges and security threats emanating from natural disasters pose a risk to stability and security. In order to address those issues in an effective and timely manner, specific financial resources and financing instruments are required that can work in a manner complementary to humanitarian aid and long-term cooperation instruments.
(3)
In its conclusions of 15 and 16 June 2001, the European Council endorsed the Union Programme for the Prevention of Violent Conflicts, underlining the Union's political commitment to pursue conflict prevention as one of the main objectives of the Union's external relations, and acknowledging that development cooperation instruments can contribute to the attainment of that goal. The Council conclusions of 20 June 2011 on conflict prevention restated the validity of that Programme as a valid policy basis for further Union action in the field of conflict prevention. In its conclusions of 17 November 2009, the Council endorsed the ‘Concept on Strengthening EU Mediation and Dialogue Capacities’.
(4)
The Council conclusions of 19 November 2007 on a EU response to situations of fragility and the conclusions of the Council and the Representatives of the Governments of the Member States meeting within the Council, also dated 19 November 2007, on security and development, emphasised that the nexus between development and security should inform Union strategies and policies in order to contribute to policy coherence for development in accordance with Article 208 of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) and to the coherence of Union external action in general. More specifically, the Council concluded that future work on security and development should include the security and development implications of climate change, environmental and natural resource management issues and migration.
(5)
The European Council approved the European Security Strategy on 12 December 2003 and the shared analysis of its Implementation Report on 11 December 2008. In its communication entitled ‘EU Internal Security Strategy in Action: Five steps towards a more secure Europe’, the Commission also noted the importance of cooperation with third countries and regional organisations, in particular for the purposes of combating multiple threats such as trafficking in human beings, drug trafficking and terrorism.
(6)
In its communication entitled ‘Towards an EU response to situations of fragility - engaging in difficult environments for sustainable development, stability and peace’, the Commission recognised the essential contribution made by the Union to the promotion of peace and stability by addressing expressions of violence and root causes of insecurity and violent conflict. This Regulation should contribute to the attainment of those goals.
(7)
On 8 December 2008, the Council approved a comprehensive approach to the implementation by the Union of United Nations Security Council Resolutions 1325 (2000) and 1820 (2008) on women, peace and security, recognising the close links between the issues of peace, security, development and gender equality. The Union has consistently called for full implementation of the women, peace and security agenda as set out in relevant United Nations Security Council resolutions, particularly the need to combat violence against women in conflict situations and to promote the participation of women in peacebuilding.
(8)
The EU Strategic Framework and Action Plan on Human Rights and Democracy, adopted by the Council on 25 June 2012, calls for the development of operational guidance to ensure that human rights are taken into consideration in the design and implementation of counter-terrorism assistance measures, and underlines that the eradication of torture and other cruel, inhuman or degrading treatment and respect for due process (including the presumption of innocence, the right to a fair trial and rights of defence) are a Union priority in the implementation of human rights.
(9)
Democracy and human rights have been placed at the forefront of the Union's relations with third countries and should thus be considered as principles under this Regulation.
(10)
The European Council Declaration of 25 March 2004 on Combating Terrorism called for counter-terrorism objectives to be integrated into external assistance programmes. The European Union Counter-Terrorism Strategy, adopted by the Council on 30 November 2005, called for increased counter-terrorism cooperation with third countries and the United Nations. The Council conclusions of 23 May 2011 on enhancing the links between internal and external aspects of counter-terrorism called for the capacity of the competent authorities involved in the fight against terrorism in third countries to be strengthened in the strategic programming of the Instrument for Stability established by Regulation (EC) No 1717/2006.
(11)
Regulation (EC) No 1717/2006 was adopted with the objective of enabling the Union to provide a consistent and integrated response to situations of crisis and emerging crisis, to address specific global and trans-regional security threats and to enhance crisis preparedness. This Regulation aims to introduce a revised instrument, building on the experience of Regulation (EC) No 1717/2006, in order to increase the efficiency and coherence of the Union's actions in the areas of crisis response, conflict prevention, peace-building and crisis preparedness in addressing security threats and challenges.
(12)
Measures adopted pursuant to this Regulation should pursue the objectives of Article 21 TEU and Articles 208 and 212 TFEU. They may be complementary to, and should be consistent with, measures adopted by the Union in pursuit of Common Foreign and Security Policy objectives within the framework of Title V TEU and measures adopted within the framework of Part Five TFEU. The Council and the Commission should cooperate to ensure such consistency, each in accordance with its respective powers.
(13)
This Regulation should be consistent with the provisions concerning the organisation and functioning of the European External Action Service (‘EEAS’) as established by Council Decision 2010/427/EU (3). The 2010 Declaration by the High Representative on political accountability confirmed the principles of dialogue with, consultation of, and the provision of information and reporting to the European Parliament.
(14)
The Commission and the EEAS, as appropriate, should hold regular and frequent exchanges of views and information with the European Parliament. In addition, according to the relevant inter-institutional agreements on the matter, the European Parliament is to be given access to documents in order for the right of scrutiny under Regulation (EU) No 182/2011 of the European Parliament and of the Council (4) to be exercised in an informed manner.
(15)
Common rules and procedures for the implementation of the Union's instruments for financing external action are laid down in Regulation (EU) No 231/2014 of the European Parliament and of the Council (5).
(16)
In order to ensure uniform conditions for the implementation of this Regulation, implementing powers should be conferred on the Commission with regard to programming and implementation measures. Those powers should be exercised in accordance with Regulation (EU) No 182/2011.
(17)
Given the nature of such implementing acts, in particular their policy orientation nature and budgetary implications, the examination procedure should in principle be used for their adoption, except in the case of measures of a small financial scale.
(18)
The Commission should adopt immediately applicable implementing acts where, in duly justified cases relating to the need for a swift response from the Union, imperative grounds of urgency so require.
(19)
The Union should seek the most efficient use of available resources in order to optimise the impact of its external action. That should be achieved through coherence and complementarity between the Union's instruments for external action, as well as the creation of synergies between this instrument, other Union instruments for financing external action and other policies of the Union. This should further entail mutual reinforcement of the programmes devised under the instruments for financing external action.
(20)
Since the objectives of this Regulation cannot be sufficiently achieved by the Member States but can rather, by reason of the scale and effects of the action, be better achieved at Union level, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 TEU. In accordance with the principle of proportionality as set out in that Article, this Regulation does not go beyond what is necessary in order to achieve those objectives.
(21)
This Regulation lays down a financial envelope for its period of application which is to constitute the prime reference amount, within the meaning of point 17 of the Interinstitutional Agreement of 2 December 2013 between the European Parliament, the Council and the Commission on budgetary discipline, on cooperation in budgetary matters and on sound financial management (6), for the European Parliament and the Council during the annual budgetary procedure.
(22)
It is appropriate to align the period of application of this Regulation with that of Council Regulation (EU, Euratom) No 1311/2013 (7). Therefore, this Regulation should apply from 1 January 2014 until 31 December 2020,
HAVE ADOPTED THIS REGULATION:
TITLE I
GENERAL PROVISIONS
Article 1
Subject-matter and objectives
1. This Regulation establishes an instrument (the ‘Instrument contributing to Stability and Peace’) which provides, for the period from 2014 to 2020, direct support for the Union's external policies by increasing the efficiency and coherence of the Union's actions in the areas of crisis response, conflict prevention, peace-building and crisis preparedness, and in addressing global and trans-regional threats.
2. The Union shall undertake development cooperation measures, as well as financial, economic and technical cooperation measures, with third countries, regional and international organisations and other State and civil society actors under the conditions laid down in this Regulation.
3. For the purposes of this Regulation, the term ‘civil society actors’ includes non-governmental organisations, organisations representing indigenous peoples, local citizens' groups and traders' associations, cooperatives, trade unions, organisations representing economic and social interests, local organisations (including networks) involved in decentralised regional cooperation and integration, consumer organisations, women's and youth organisations, teaching, cultural, research and scientific organisations, universities, churches and religious associations and communities, the media and any non-governmental associations and private and public foundations likely to contribute to the development or to the external dimension of internal policies. Other bodies or actors not listed in this paragraph may be financed when necessary in order to achieve the objectives of this Regulation.
4. The specific objectives of this Regulation shall be:
(a)
in a situation of crisis or emerging crisis, to contribute swiftly to stability by providing an effective response designed to help preserve, establish or re-establish the conditions essential to the proper implementation of the Union's external policies and actions in accordance with Article 21 TEU;
(b)
to contribute to the prevention of conflicts and to ensuring capacity and preparedness to address pre- and post-crisis situations and build peace; and
(c)
to address specific global and trans-regional threats to peace, international security and stability.
Article 2
Consistency and complementarity of Union assistance
1. The Commission shall ensure that measures adopted pursuant to this Regulation are consistent with the Union's overall strategic policy framework for the partner countries, and in particular with the objectives of the measures referred to in paragraph 2, as well as with other relevant Union measures.
2. Measures adopted pursuant to this Regulation may be complementary to, and shall be consistent with, measures adopted under Title V TEU and Part Five TFEU. Measures adopted pursuant to this Regulation shall duly take into consideration the views of the European Parliament.
3. Union assistance under this Regulation shall be complementary to that provided for under Union instruments for external assistance, shall be provided only to the extent that an adequate and effective response cannot be provided under those instruments, and shall be planned and implemented in such a way as to achieve continuity of actions under those instruments, where applicable.
4. The following cross-cutting issues shall be included, where possible, including in programming:
(a)
promotion of democracy and good governance;
(b)
human rights and humanitarian law, including children's rights and the rights of indigenous peoples;
(c)
non-discrimination;
(d)
gender equality and the empowerment of women;
(e)
conflict prevention; and
(f)
climate change.
5. Activities falling within the scope of Council Regulation (EC) No 1257/96 (8) and Decision No 1313/2013/EU of the European Parliament and of the Council (9) which are eligible for funding under those acts shall not be funded under this Regulation.
6. In order to enhance the effectiveness and complementarity of Union and national assistance measures and to prevent double funding, the Commission shall promote close coordination among Union activities and with those of the Member States, both at decision-making level and on the ground. To that end, the Member States and the Commission shall operate a system for exchanging information. The Commission may take initiatives to promote such coordination. In addition, the Commission shall ensure coordination and cooperation with multilateral, regional and sub-regional organisations and other donors.
TITLE II
TYPES OF UNION ASSISTANCE
Article 3
Assistance in response to situations of crisis or emerging crisis to prevent conflicts
1. The Union shall provide technical and financial assistance in pursuit of the specific objectives set out in point (a) of Article 1(4) in response to the following exceptional and unforeseen situations:
(a)
a situation of urgency, crisis or emerging crisis;
(b)
a situation posing a threat to democracy, law and order, the protection of human rights and fundamental freedoms, or the security and safety of individuals, in particular those exposed to gender-based violence in situations of instability; or
(c)
a situation threatening to escalate into armed conflict or to severely destabilise the third country or countries concerned.
Such assistance may also address situations where the Union has invoked the essential elements clauses of international agreements in order to suspend, partially or totally, cooperation with third countries.
2. The technical and financial assistance referred to in paragraph 1 may cover the following:
(a)
support, through the provision of technical and logistical assistance, for the efforts undertaken by international and regional organisations and by State and civil society actors in promoting confidence-building, mediation, dialogue and reconciliation;
(b)
support for the implementation of the United Nations Security Council resolutions on women, peace and security, in particular in fragile, conflict and post-conflict countries;
(c)
support for the establishment and functioning of interim administrations mandated in accordance with international law;
(d)
support for the development of democratic, pluralistic State institutions, including measures to enhance the role of women in such institutions, effective civilian administration and civilian oversight over the security system, as well as measures to strengthen the capacity of law-enforcement and judicial authorities involved in the fight against terrorism, organised crime and all forms of illicit trafficking;
(e)
support for international criminal tribunals and ad hoc national tribunals, truth and reconciliation commissions, and mechanisms for the legal settlement of human rights claims and the assertion and adjudication of property rights, established in accordance with international standards in the fields of human rights and the rule of law;
(f)
support for measures necessary to start the rehabilitation and reconstruction of key infrastructure, housing, public buildings and economic assets, and essential productive capacity, as well as other measures for the re-starting of economic activity, the generation of employment and the establishment of the minimum conditions necessary for sustainable social development;
(g)
support for civilian measures related to the demobilisation and reintegration of former combatants and their families into civil society, and where appropriate their repatriation, as well as measures to address the situation of child soldiers and female combatants;
(h)
support for measures to mitigate the social effects of restructuring the armed forces;
(i)
support for measures to address, within the framework of Union cooperation policies and their objectives, the socio-economic impact on the civilian population of anti-personnel landmines, unexploded ordnance or explosive remnants of war. Activities financed under this Regulation may cover, inter alia, risk education, mine detection and clearance and, in conjunction therewith, stockpile destruction;
(j)
support for measures to combat, within the framework of Union cooperation policies and their objectives, the illicit use of and access to firearms, small arms and light weapons;
(k)
support for measures to ensure that the specific needs of women and children in crisis and conflict situations, including their exposure to gender-based violence, are adequately met;
(l)
support for the rehabilitation and reintegration of the victims of armed conflict, including measures to address the specific needs of women and children;
(m)
support for measures to promote and defend respect for human rights and fundamental freedoms, democracy and the rule of law, and the related international instruments;
(n)
support for socio-economic measures to promote equitable access to, and transparent management of, natural resources in a situation of crisis or emerging crisis, including peace-building;
(o)
support for measures to address the potential impact of sudden population movements with relevance to the political and security situation, including measures addressing the needs of host communities in a situation of crisis or emerging crisis, including peace-building;
(p)
support for measures to promote the development and organisation of civil society and its participation in the political process, including measures to enhance the role of women in such processes and measures to promote independent, pluralist and professional media;
(q)
support for measures in response to natural or man-made disasters which pose a threat to stability, and to threats to public health linked to pandemics, in the absence of, or by way of complement to, Union humanitarian and civil protection assistance.
3. In the situations referred to in paragraph 1 of this Article, the Union may also provide technical and financial assistance not expressly covered by paragraph 2 of this Article. Such assistance shall be limited to exceptional assistance measures as referred to in Article 7(2) which fulfil all of the following conditions:
(a)
they fall within both the general scope of this Regulation and the specific objectives set out in point (a) of Article 1(4);
(b)
they are limited in duration to the period laid down in Article 7(2);
(c)
they would normally be eligible under other Union instruments for external assistance or the other components of this Regulation but, because of the need to respond rapidly to the situation, they should be addressed through crisis or emerging crisis measures.
Article 4
Assistance for conflict prevention, peace-building and crisis preparedness
1. The Union shall provide technical and financial assistance in pursuit of the specific objectives set out in point (b) of Article 1(4). Such assistance shall cover support for measures aimed at building and strengthening the capacity of the Union and its partners to prevent conflict, build peace and address pre- and post-crisis needs in close coordination with the United Nations and other international, regional and sub-regional organisations, and State and civil society actors, in relation to their efforts in:
(a)
promoting early warning and conflict-sensitive risk analysis in the policy-making and the implementation of policy;
(b)
facilitating and building capacity in confidence-building, mediation, dialogue and reconciliation, with particular regard to emerging inter-community tensions;
(c)
strengthening capacities for participation and deployment in civilian stabilisation missions;
(d)
improving post-conflict recovery as well as post-disaster recovery with relevance to the political and security situation;
(e)
curbing the use of natural resources to finance conflicts, and supporting compliance by stakeholders with initiatives such as the Kimberley Process Certification Scheme, especially as regards the implementation of efficient domestic controls over the production of, and trade in, natural resources.
2. Measures under this Article:
(a)
shall include know-how transfer, the exchange of information and best practices, risk or threat assessment, research and analysis, early warning systems, training and service delivery;
(b)
shall contribute to the further development of a structural dialogue on peace-building issues;
(c)
may include technical and financial assistance for the implementation of peace-building and State-building support actions.
Article 5
Assistance in addressing global and trans-regional threats and emerging threats
1. The Union shall provide technical and financial assistance in pursuit of the specific objectives set out in point (c) of Article 1(4) in the following areas:
(a)
threats to law and order, to the security and safety of individuals, to critical infrastructure and to public health;
(b)
mitigation of and preparedness against risks, whether of an intentional, accidental or natural origin, related to chemical, biological, radiological and nuclear materials or agents.
2. Assistance in the areas referred to in point (a) of paragraph 1 shall cover support for measures aimed at:
(a)
strengthening the capacity of law enforcement and judicial and civil authorities involved in the fight against terrorism, organised crime, including cyber-crime, and all forms of illicit trafficking and in the effective control of illegal trade and transit;
(b)
addressing threats to critical infrastructure, which may include international transport, including passenger and freight traffic, energy operations and energy distribution, and electronic information and communication networks. Such measures shall place particular emphasis on trans-regional cooperation and the implementation of international standards in the fields of risk awareness, vulnerability analysis, emergency preparedness, alert and consequence management;
(c)
ensuring an adequate response to major threats to public health, including sudden epidemics with a potential trans-national impact;
(d)
addressing global and trans-regional effects of climate change having a potentially destabilising impact on peace and security.
3. As regards the measures referred to in point (a) of paragraph 2:
(a)
priority shall be given to trans-regional cooperation involving two or more third countries which have demonstrated a clear political will to address the problems arising. Cooperation in the fight against terrorism may also be conducted with individual countries, regions or international, regional and sub-regional organisations;
(b)
they shall place particular emphasis on good governance and shall be in accordance with international law;
(c)
with regard to assistance to authorities involved in the fight against terrorism, priority shall be given to supporting measures concerning the development and strengthening of counter-terrorism legislation, the implementation and practice of financial law, of customs law and of immigration law, the development of law-enforcement procedures which are aligned with the highest international standards and which comply with international law, the strengthening of democratic control and institutional oversight mechanisms, and the prevention of violent radicalism;
(d)
with regard to assistance relating to the problem of drugs, due attention shall be given to international cooperation aimed at promoting best practices relating to the reduction of demand, production and harm.
4. Assistance in the areas referred to in point (b) of paragraph 1 shall cover support for measures aimed at:
(a)
promoting civilian research activities as an alternative to defence-related research;
(b)
enhancing safety practices related to civilian facilities where sensitive chemical, biological, radiological and nuclear materials or agents are stored or are handled in the context of civilian research programmes;
(c)
supporting, within the framework of Union cooperation policies and their objectives, the establishment of civil infrastructure and relevant civilian studies necessary for the dismantlement, remediation or conversion of weapons-related facilities and sites where these are declared to be no longer part of a defence programme;
(d)
strengthening the capacity of the competent civilian authorities involved in the development and enforcement of effective control of illicit trafficking in chemical, biological, radiological and nuclear materials or agents (including the equipment for their production or delivery);
(e)
developing the legal framework and institutional capacities for the establishment and enforcement of effective export controls on dual-use goods, including regional cooperation measures;
(f)
developing effective civilian disaster-preparedness, emergency planning, crisis response, and capabilities for clean-up measures.
TITLE III
PROGRAMMING AND IMPLEMENTATION
Article 6
General framework
Union assistance shall be implemented, in accordance with Regulation (EU) No 236/2014, through:
(a)
exceptional assistance measures and interim response programmes as referred to in Article 7;
(b)
thematic strategy papers and multiannual indicative programmes as referred to in Article 8;
(c)
annual action programmes, individual measures and special measures;
(d)
support measures.
Article 7
Exceptional assistance measures and interim response programmes
1. Union assistance under Article 3 shall be provided through exceptional assistance measures and interim response programmes.
2. In situations as referred to in Article 3(1), the Commission may adopt exceptional assistance measures which fulfil the conditions laid down in Article 3(3). Such an exceptional assistance measure may have a duration of up to 18 months, which may be extended twice by a further period of up to six months, up to a total maximum duration of 30 months, in the event of objective and unforeseen obstacles to its implementation, provided that there is no increase in the financial amount of the measure.
In cases of protracted crisis and conflict, the Commission may adopt a second exceptional assistance measure of a duration of up to 18 months.
The duration of the exceptional assistance measure referred to in the first subparagraph combined with the duration of that referred to in the second subparagraph shall not exceed 36 months.
3. Where an exceptional assistance measure costs more than EUR 20 000 000, it shall be adopted in accordance with the examination procedure referred to in Article 16(3) of Regulation (EU) No 236/2014.
4. Before adopting or extending an exceptional assistance measure costing up to EUR 20 000 000, the Commission shall inform the Council of its nature and objectives and of the financial amounts envisaged. The Commission shall likewise inform the Council before making significant substantive changes to exceptional assistance measures already adopted. The Commission shall take account of the relevant policy approach of the Council both in its planning and in its subsequent implementation of such measures, in the interests of consistency of the Union's external action.
5. As soon as possible following the adoption of an exceptional assistance measure, and in any case within three months thereof, the Commission shall report to the European Parliament and to the Council, giving an overview of the nature, context and rationale of the measure adopted, including the complementarity of that measure with the ongoing and planned Union response.
6. The Commission may adopt interim response programmes in accordance with the examination procedure referred to in Article 16(3) of Regulation (EU) No 236/2014 with a view to establishing or re-establishing the essential conditions necessary for the effective implementation of the Union's external cooperation policies.
Interim response programmes shall build on exceptional assistance measures.
7. The Commission shall keep the European Parliament duly informed, in a timely manner, about its planning and the implementation of Union assistance pursuant to Article 3, including the financial amounts envisaged, and shall also inform the European Parliament when making substantial changes or extensions to that assistance.
Article 8
Thematic strategy papers and multiannual indicative programmes
1. Thematic strategy papers shall constitute the general basis for the implementation of assistance under Articles 4 and 5. Thematic strategy papers shall provide a framework for cooperation between the Union and the partner countries or regions concerned.
2. The preparation and implementation of thematic strategy papers shall comply with the principles of aid effectiveness, such as partnership, coordination and, where applicable, harmonisation. To that end, thematic strategy papers shall be consistent with, and avoid duplication of, programming documents approved or adopted under other Union instruments for external assistance.
Thematic strategy papers shall, in principle, be based on a dialogue of the Union or, where appropriate, the relevant Member States with the partner countries or regions concerned involving civil society and regional and local authorities, so as to ensure that the countries or regions concerned acquire sufficient ownership of the programming process.
The Union and the Member States shall consult each other at an early stage of the programming process in order to promote consistency and complementarity among their cooperation activities.
3. Each thematic strategy paper shall be accompanied by a multiannual indicative programme summarising the priority areas selected for Union financing, the specific objectives, the expected results, the performance indicators and the time frame of Union assistance.
The multiannual indicative programme shall determine the indicative financial allocations for each programme therein, taking into account the needs and the particular difficulties of the partner countries or regions concerned. The financial allocations may be given in the form of a range where necessary.
4. Thematic strategy papers shall be approved and multiannual indicative programmes shall be adopted by the Commission in accordance with the examination procedure referred to in Article 16(3) of Regulation (EU) No 236/2014. That procedure shall also apply to substantial reviews which have the effect of significantly modifying thematic strategy papers or multiannual indicative programmes.
5. The examination procedure referred to in Article 16(3) of Regulation (EU) No 236/2014 shall not apply to non-substantial modifications or technical adjustments to thematic strategy papers and multiannual indicative programmes pursuant to which funds are reassigned within the indicative financial allocations per priority area, or the size of the initial indicative financial allocation is increased or decreased by not more than 20 % but by an amount not exceeding EUR 10 000 000, provided that such modifications or technical adjustments do not affect the priority areas and objectives set out in those documents.
In such cases, modifications or technical adjustments shall be communicated without delay to the European Parliament and to the representatives of the Member States in the committee referred to in Article 11.
6. On duly justified imperative grounds of urgency relating to the need for a swift response from the Union, the Commission may modify thematic strategy papers and multiannual indicative programmes in accordance with the procedure referred in Article 16(4) of Regulation (EU) No 236/2014.
7. Any programming or review of programmes taking place after the publication of the mid-term review report referred to in Article 17 of Regulation (EU) No 236/2014 shall take into account the results, findings and conclusions of that report.
Article 9
Civil society
The preparation, programming, implementation and monitoring measures under this Regulation shall be carried out, where possible and where appropriate, in consultation with civil society.
Article 10
Human rights
1. The Commission shall ensure that measures adopted under this Regulation in relation to the fight against terrorism and organised crime are implemented in accordance with international law, including international humanitarian law.
2. In accordance with the EU Strategic Framework and Action Plan on Human Rights and Democracy, the Commission shall develop operational guidance to ensure that human rights are taken into consideration in the design and implementation of the measures referred to in paragraph 1, in particular as regards the prevention of torture and other cruel, inhuman or degrading treatment and respect for due process, including the presumption of innocence, the right to a fair trial and rights of defence. A clear human rights perspective shall also be present in measures addressing cyber-security and the fight against cybercrime.
3. The Commission shall carefully monitor the implementation of the measures referred to in paragraph 1 in order to ensure compliance with human rights obligations. The Commission shall include information in this respect in its regular reporting.
TITLE IV
FINAL PROVISIONS
Article 11
Committee
The Commission shall be assisted by a committee (the ‘Stability and Peace Instrument Committee’). That committee shall be a committee within the meaning of Regulation (EU) No 182/2011.
Article 12
European External Action Service
This Regulation shall apply in accordance with Decision 2010/427/EU, in particular Article 9 thereof.
Article 13
Financial envelope
1. The financial envelope for the implementation of this Regulation for the period from 2014 to 2020 shall be EUR 2 338 719 000.
2. The annual appropriations shall be authorised by the European Parliament and by the Council within the limits of the multiannual financial framework.
3. In the period from 2014 to 2020:
(a)
at least 70 percentage points of the financial envelope shall be allocated to measures falling under Article 3; and
(b)
nine percentage points of the financial envelope shall be allocated to measures falling under Article 4.
Article 14
Entry into force
This Regulation shall enter into force on the day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
It shall apply from 1 January 2014 until 31 December 2020.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Strasbourg, 11 March 2014.