NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1407/2013
ze dne 18. prosince 2013
o použití článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie na podporu de minimis
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie na určité kategorie horizontální státní podpory (1),
po zveřejnění předlohy tohoto nařízení (2),
po konzultaci s Poradním výborem pro státní podpory,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Státní financování, které splňuje kritéria čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, představuje státní podporu a musí být podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy oznámeno Komisi. Podle článku 109 Smlouvy však Rada může vymezovat druhy podpor, které jsou z oznamovací povinnosti vyňaty. V souladu s čl. 108 odst. 4 Smlouvy může Komise přijmout nařízení týkající se těchto kategorií státních podpor. Na základě nařízení (ES) č. 994/98 rozhodla Rada v souladu s článkem 109 Smlouvy, že podpora de minimis by mohla takovou kategorii tvořit. Z tohoto důvodu se má za to, že podpora de minimis, tedy podpora poskytnutá jednomu podniku za dané časové období, která nepřekročí určitou pevně stanovenou částku, nesplňuje všechna kritéria uvedená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a proto se na ni oznamovací postup nevztahuje.
(2)
Komise ve svých četných rozhodnutích pojem podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy blíže objasnila. Komise rovněž stanovila svou politiku vzhledem ke stropu podpory de minimis, do jehož výše se má za to, že se čl. 107 odst. 1 Smlouvy nepoužije, a to nejprve ve svém sdělení o pravidle de minimis pro státní podpory (3) a poté v nařízeních Komise (ES) č. 69/2001 (4) a (ES) č. 1998/2006 (5). Vzhledem ke zkušenostem získaným při uplatňování nařízení (ES) č. 1998/2006 je vhodné upravit některé podmínky stanovené v uvedeném nařízení a uvedené nařízení nahradit.
(3)
Je vhodné zachovat strop ve výši 200 000 EUR pro výši podpory de minimis, kterou na jednotlivý členský stát může obdržet jeden podnik v kterémkoli tříletém období. Tento strop je nutný i nadále k zajištění toho, aby žádné opatření spadající do působnosti tohoto nařízení nemohlo být považováno za ovlivňující obchod mezi členskými státy a/nebo narušující hospodářskou soutěž nebo hrozící tímto narušením.
(4)
Pro účely pravidel hospodářské soutěže stanovených ve Smlouvě je podnikem jakýkoli subjekt vykonávající hospodářskou činnost nezávisle na právním postavení tohoto subjektu a způsobu jeho financování (6). Soudní dvůr Evropské unie rozhodl, že všechny subjekty kontrolované (právně či fakticky) týmž subjektem by se měly pokládat za jeden podnik (7). Za účelem právní jistoty a snížení administrativní zátěže by toto nařízení mělo poskytnout taxativní seznam jasných kritérií, podle kterých lze rozhodnout, v jakých případech se mají dva či více subjektů v rámci jednoho členského státu považovat za jeden podnik. Komise proto z jasně stanovených kritérií, která definují „propojené podniky“ v rámci definice malých a středních podniků obsažené v doporučení Komise 2003/361/ES (8) a v příloze I nařízení Komise (ES) č. 800/2008 (9) vybrala taková kritéria, která jsou vhodná pro účely tohoto nařízení. Orgány veřejné moci jsou s těmito kritérii již obeznámeny a měly by je používat - vzhledem k oblasti působnosti tohoto nařízení - na malé a střední podniky i velké podniky. Tato kritéria by měla zajistit, aby byla skupina propojených podniků pro účely použití pravidla de minimis považována za jeden podnik, ale aby podniky, které s výjimkou toho, že každý z nich má přímou vazbu na tentýž orgán nebo orgány veřejné moci, nemají žádný vzájemný vztah, nebyly považovány za vzájemně propojené. Zohlední se tak specifická situace subjektů ovládaných týmž orgánem nebo orgány veřejné moci, které mohou mít nezávislou rozhodovací pravomoc.
(5)
S cílem zohlednit malou průměrnou velikost podniků působících v odvětví silniční nákladní dopravy je vhodné zachovat strop pro podniky provozující silniční nákladní dopravu pro cizí potřebu ve výši 100 000 EUR. Integrované služby, u nichž doprava jako taková tvoří pouze jeden z prvků, jako jsou například stěhovací služby, poštovní či kurýrní služby či služby sběru nebo zpracování odpadů, by se neměly považovat za dopravní služby. S ohledem na nadměrnou kapacitu v odvětví silniční nákladní dopravy a s přihlédnutím k cílům dopravní politiky pokud jde o přetížení silniční sítě a nákladní dopravy by měla být z oblasti působnosti tohoto nařízení vyloučena podpora pro nabývání vozidel pro silniční nákladní dopravu podniky, které provozují silniční nákladní dopravu pro cizí potřebu. Vzhledem k vývoji v odvětví silniční přepravy cestujících není nadále vhodné používat nižší strop v tomto odvětví.
(6)
S ohledem na zvláštní pravidla uplatňovaná v odvětvích prvovýroby zemědělských produktů, rybolovu a akvakultury a na nebezpečí, že podpora, jež nedosahuje stropu stanoveného v tomto nařízení, může nicméně splňovat kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy, by se toto nařízení nemělo vztahovat na uvedená odvětví.
(7)
Vzhledem k podobnosti zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů a nezemědělských produktů by se toto nařízení mělo vztahovat na zpracovávání a uvádění na trh zemědělských produktů za předpokladu, že jsou splněny určité podmínky. Činnosti probíhající v zemědělských podnicích potřebné pro přípravu produktu k prvnímu prodeji, například sklizeň, nařezání nebo mlácení obilovin či balení vajec, ani první prodej dalším prodejcům nebo zpracovatelům by se v této souvislosti neměly považovat za zpracování nebo uvádění na trh.
(8)
Soudní dvůr Evropské unie stanovil, že jakmile Unie přijala právní předpis o společné organizaci trhu v určitém zemědělském odvětví, nesmějí členské státy přijmout jakékoli opatření, které by jej mohlo porušovat nebo k němu stanovit výjimky (10). Z toho důvodu by se toto nařízení nemělo vztahovat na podpory, jejichž výše je stanovena na základě ceny nebo množství produktů získaných nebo uvedených na trh, a nemělo by se vztahovat ani na podpory, které jsou vázány na společný závazek dělit se o tuto podporu s prvovýrobcem.
(9)
Toto nařízení by se nemělo vztahovat na podporu vývozu nebo podporu podmíněnou používáním domácích produktů na úkor dovezených. Zejména by se nemělo vztahovat na podporu financování zřízení a provozu distribuční sítě v jiných členských státech nebo ve třetích zemích. Podpora umožňující pokrytí nákladů na účast na veletrzích nebo na studie či poradenské služby potřebné k uvedení nového nebo stávajícího výrobku na nový trh v jiném členském státě nebo v třetí zemi zpravidla podporu vývozu nepředstavuje.
(10)
Období tří let, které je třeba vzít v úvahu pro účely tohoto nařízení, by mělo být posuzováno průběžně, takže při každém novém přidělení podpory de minimis je potřeba vzít v úvahu celkovou výši poskytnuté podpory de minimis v dotčeném jednoletém účetním období a během předchozích dvou jednoletých účetních období.
(11)
Jestliže podnik působí v odvětvích vyloučených z působnosti tohoto nařízení a působí i v jiných odvětvích nebo vykonává jiné činnosti, mělo by se toto nařízení vztahovat na tato jiná odvětví nebo činnosti za předpokladu, že dotyčný členský stát vhodnými způsoby, jako je oddělení činností nebo rozlišení nákladů, zajistí, aby činnosti ve vyloučených odvětvích nevyužívaly podporu de minimis. Tatáž zásada by se měla uplatnit v případě, že podnik působí v odvětvích, na něž se vztahují nižší stropy podpory de minimis. Pokud nelze zajistit, aby činnosti v odvětvích, pro něž platí nižší stropy podporyde minimis, využívaly podporu de minimis pouze do výše těchto nižších stropů, měl by se u všech činností podniku použít nejnižší strop.
(12)
Toto nařízení by mělo stanovit pravidla, aby nebylo možné obcházet maximální intenzitu podpory stanovenou ve zvláštních nařízeních či rozhodnutích Komise. Rovněž by mělo stanovit jasná a snadno použitelná pravidla kumulace.
(13)
Toto nařízení nevylučuje možnost, že by opatření nebylo považováno za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy z jiných důvodů než těch, které jsou upraveny v tomto nařízení, například proto, že opatření je v souladu se zásadou subjektu činného v tržním prostředí či proto, že nezahrnuje převod státních prostředků. Zejména finanční prostředky Unie centrálně spravované Komisí, které nejsou přímo nebo nepřímo kontrolovány členským státem, nepředstavují státní podporu a při posuzování toho, zda byl dodržen příslušný strop, by se neměly brát do úvahy.
(14)
Pro účely transparentnosti, rovného zacházení a účinného dohledu by se toto nařízení mělo použít jen v případě podpory de minimis, pro niž lze předem přesně vypočíst hrubý grantový ekvivalent, aniž by bylo nutné provádět hodnocení rizik („transparentní podpora“). Tento přesný výpočet lze například provést u grantů, subvencí úrokových sazeb, daňových osvobození se stanoveným stropem nebo jiných nástrojů, u nichž je stanoven limit zaručující, že příslušný strop nebude překročen. Stanovit limit znamená, že dokud není či ještě není známa přesná výše podpory, musí členský stát předpokládat, že se tato výše bude rovnat tomuto limitu, aby tak zajistil, že několik opatření podpory společně nepřekročí strop stanovený tímto nařízením, a musí použít pravidla kumulace.
(15)
Pro účely transparentnosti, rovného zacházení a správného použití stropu de minimis by měly všechny členské státy používat stejnou metodu výpočtu. Pro zjednodušení tohoto výpočtu by výše podpory, které nejsou poskytnuty formou grantu vypláceného v hotovosti, měly být přepočteny na hrubý grantový ekvivalent. Pro výpočet hrubého grantového ekvivalentu transparentních druhů podpory, u níž se nejedná o granty, a podpory poskytované v několika splátkách, je nutné používat tržní úrokové sazby běžné v době poskytnutí této podpory. Za účelem jednotného, transparentního a jednoduchého používání pravidel státní podpory by tržní sazby platné pro účely tohoto nařízení měly být referenčními sazbami, jak je stanoveno ve sdělení Komise o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (11).
(16)
Podpora sestávající z půjček, včetně podpory de minimis v oblasti rizikového financování ve formě půjček, by měla být považována za transparentní podporu de minimis, jestliže byl hrubý grantový ekvivalent vypočten na základě tržních úrokových sazeb běžných v době poskytnutí podpory. Aby se zjednodušilo nakládání s drobnými krátkodobými půjčkami, mělo by toto nařízení obsahovat jasné pravidlo, jehož použití není složité a které zohlední jak výši půjčky, tak dobu její splatnosti. Ze zkušenosti Komise vyplývá, že hrubý grantový ekvivalent půjčky činí buď 1 000 000 EUR na dobu pěti let, nebo 500 000 EUR na dobu deseti let, které jsou zajištěny kolaterálem pokrývajícím alespoň 50 % půjčky, lze považovat za půjčky odpovídající výši stropu podpory de minimis. Vzhledem k obtížím spojeným s určením hrubého grantového ekvivalentu podpory poskytnuté podnikům, které mohou být neschopny splatit půjčku, by se toto pravidlo na takové podniky nemělo vztahovat.
(17)
Podpora sestávající z kapitálových injekcí by se neměla považovat za transparentní podporu de minimis, ledaže celková částka injekce z veřejných prostředků nepřesáhne strop de minimis. Podpora sestávající z opatření rizikového financování ve formě kapitálové či kvazikapitálové investice uvedená v pokynech o rizikovém financování (12) by neměla být považována za transparentní podporu de minimis, ledaže je v rámci daného opatření poskytován kapitál nepřesahující strop podpory de minimis.
(18)
Podpora sestávající ze záruk, včetně podpory de minimis v oblasti rizikového financování ve formě záruk, by se měla považovat za transparentní, pokud byl hrubý grantový ekvivalent vypočten na základě prémií „safe-harbour“ stanovených ve sdělení Komise pro příslušný druh podniku (13). Aby se zjednodušilo nakládání s krátkodobými zárukami za až 80 % relativně nízké půjčky, mělo by toto nařízení obsahovat jasné pravidlo, jehož použití není složité a které zohlední jak výši příslušné půjčky, tak dobu trvání záruky. Toto pravidlo by se nemělo použít na záruky za související transakce, které nepředstavují půjčku, např. záruky za transakce s vlastním kapitálem. Pokud záruka nepřekročí 80 % příslušené půjčky, garantovaná část příslušné půjčky je 1 500 000 EUR a záruka je poskytována na dobu nepřekračující pět let, lze mít za to, že se hrubý grantový ekvivalent záruky rovná výši stropu podpory de minimis. To platí i v případech, kdy záruka nepřekročí 80 % příslušné půjčky, garantovaná část příslušné půjčky je 750 000 EUR a záruka je poskytována na dobu na dobu nepřekračující deset let. Kromě toho členské státy mohou použít metodiku k výpočtu hrubého grantového ekvivalentu záruk, oznámenou Komisi na základě jiného nařízení Komise v oblasti státních podpor použitelného v dané době a která byla přijata Komisí jakožto metodika, která je v souladu se sdělením o zárukách nebo s jakýmkoli následným sdělením, za předpokladu, že přijatá metodika výslovně upravuje daný druh záruky a příslušné transakce v kontextu uplatňování tohoto nařízení. Vzhledem k obtížím spojeným s určením hrubého grantového ekvivalentu podpory poskytnuté podnikům, které mohou být neschopny splatit půjčku, by se toto pravidlo na takové podniky nemělo vztahovat.
(19)
Pokud se na čerpání režimu podpory de minimis podílejí finanční zprostředkovatelé, mělo by se zajistit, aby těmto zprostředkovatelům nebyla žádná státní podpora poskytnuta. Lze toho docílit například tím, že finančním zprostředkovatelům, kteří využívají státní záruku, bude stanovena povinnost uhradit tržní pojistné nebo zcela převést jakoukoli výhodu na konečného příjemce, nebo tím, že se dodrží výše stropu podpory de minimis a další podmínky stanovené v tomto nařízení, a to i na úrovni zprostředkovatelů.
(20)
Po oznámení členským státem může Komise přezkoumat, zda opatření, které nemá podobu grantů, půjčky, záruky, kapitálové injekce nebo opatření rizikového financování ve formě kapitálové či kvazikapitálové investice, má hrubý grantový ekvivalent, který nepřevyšuje strop podpory de minimis, a zda by proto mohlo spadat do působnosti tohoto nařízení.
(21)
Komise má povinnost zajistit, aby byla dodržena pravidla státní podpory, a v souladu se zásadou spolupráce stanovenou v čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii by členské státy měly plnění tohoto úkolu usnadnit tím, že pomocí vhodných mechanismů zajistí, aby celková výše podpory de minimis udělené podle pravidla de minimis jednomu podniku nepřesáhla celkový povolený strop. Proto je třeba, aby členské státy při poskytnutí podpory de minimis informovaly dotyčný podnik o výši poskytnuté podpory de minimis a o povaze této podpory s výslovným odkazem na toto nařízení. Od členských států by mělo být požadováno, aby sledovaly poskytnuté podpory, a tím zajistily, že příslušné stropy nejsou překročeny a že pravidla kumulace jsou dodržena. Ke splnění této povinnosti by měl dotčený členský stát před poskytnutím takové podpory obdržet od podniku prohlášení o ostatních podporách de minimis, na které se vztahuje toto nařízení nebo jiná nařízení o podpoře de minimis a které tento podnik získal během daného jednoletého účetního období a předcházejících dvou jednoletých účetních období. Členské státy by měly mít alternativně možnost zřídit centrální registr, který by obsahoval úplné informace o poskytnutých podporách de minimis a zajišťovat kontrolu, že žádné nové poskytnutí podpory nepřekračují příslušný strop.
(22)
Před poskytnutím každé nové podpory de minimis by členský stát měl ověřit, zda nová podpora de minimis nepřekročí strop podpory de minimis a zda jsou splněny i další podmínky stanovené tímto nařízením.
(23)
S ohledem na zkušenosti Komise a zejména s ohledem na intervaly, v nichž je obvykle nutné politiku státní podpory přezkoumat, by doba používání tohoto nařízení měla být omezena. Pokud platnost tohoto nařízení skončí, aniž by došlo k jejímu prodloužení, členské státy by měly mít pro podpory de minimis, na které se vztahuje toto nařízení, k dispozici adaptační období šesti měsíců,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na podporu poskytovanou podnikům ve všech odvětvích s výjimkou:
a)
podpory poskytované podnikům činným v odvětvích rybolovu a akvakultury, na které se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 104/2000 (14);
b)
na podporu poskytovanou podnikům v oblasti prvovýroby zemědělských produktů;
c)
podpory poskytované podnikům činným v odvětví zpracovávání zemědělských produktů a jejich uvádění na trh, a to v těchto případech:
i)
je-li výše podpory stanovena na základě ceny nebo množství produktů zakoupených od prvovýrobců nebo uvedených na trh danými podniky,
ii)
je-li poskytnutí podpory závislé na podmínce, že bude zčásti nebo zcela předána prvovýrobcům;
d)
podpory na činnosti spojené s vývozem do třetích zemí nebo členských států, tj. podpory přímo spojené s vyváženým množstvím, se zavedením a provozem distribuční sítě nebo s jinými běžnými výdaji v souvislosti s vývozní činností;
e)
podpory podmiňující použití domácího zboží na úkor dováženého zboží.
2. Jestliže podnik působí v odvětvích uvedených v odst. 1 písm. a), b) nebo c) a zároveň i v jednom či více jiných odvětví nebo vykonává jiné činnosti spadající do působnosti tohoto nařízení, toto nařízení se použije na podporu poskytovanou na tato jiná odvětví nebo činnosti za předpokladu, že dotyčný členský stát vhodnými způsoby, jako je oddělení činností nebo rozlišení nákladů, zajistí, aby činnosti v odvětvích vyloučených z oblasti působnosti tohoto nařízení nevyužívaly podporu de minimis poskytovanou v souladu s tímto nařízením.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„zemědělskými produkty“ produkty uvedené v příloze I Smlouvy s výjimkou produktů rybolovu a akvakultury uvedených v nařízení (ES) č. 104/2000;
b)
„zpracováním zemědělských produktů“ jakékoli zpracování zemědělského produktu vedoucí ke vzniku produktu, který je též zemědělským produktem, s výjimkou činností probíhajících v zemědělských podnicích a potřebných pro přípravu živočišných nebo rostlinných produktů k prvnímu prodeji;
c)
„uváděním zemědělských produktů na trh“ přechovávání nebo vystavování produktu za účelem jeho prodeje, nabízení produktu k prodeji, dodávka produktu nebo jakýkoli další způsob jeho umístění na trh s výjimkou prvního prodeje prvovýrobcem dalším prodejcům nebo zpracovatelům a s výjimkou jakýchkoli činností souvisejících s přípravou produktu k tomuto prvnímu prodeji; prodej od prvovýrobce konečnému spotřebiteli se považuje za uvádění na trh, pokud k němu dojde v samostatných prostorách vyhrazených pro tento účel.
2. „Jeden podnik“ pro účely tohoto nařízení zahrnuje veškeré subjekty, které mezi sebou mají alespoň jeden z následujících vztahů:
a)
jeden subjekt vlastní většinu hlasovacích práv, která náležejí akcionářům nebo společníkům, v jiném subjektu;
b)
jeden subjekt má právo jmenovat nebo odvolat většinu členů správního, řídícího nebo dozorčího orgánu jiného subjektu;
c)
jeden subjekt má právo uplatňovat rozhodující vliv v jiném subjektu podle smlouvy uzavřené s daným subjektem nebo dle ustanovení v zakladatelské smlouvě nebo ve stanovách tohoto subjektu;
d)
jeden subjekt, který je akcionářem nebo společníkem jiného subjektu, ovládá sám, v souladu s dohodou uzavřenou s jinými akcionáři nebo společníky daného subjektu, většinu hlasovacích práv, náležejících akcionářům nebo společníkům, v daném subjektu.
Subjekty, které mají jakýkoli vztah uvedený v prvním pododstavci písm. a) až d) prostřednictvím jednoho nebo více subjektů, jsou také považovány za jeden podnik.
Článek 3
Podpora de minimis
1. Má se za to, že opatření podpory nesplňují všechna kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a proto jsou vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, jestliže splňují podmínky stanovené v tomto nařízení.
2. Celková výše podpory de minimis, kterou členský stát poskytne jednomu podniku, nesmí za libovolná tři po sobě jdoucí jednoletá účetní období překročit 200 000 EUR.
Celková výše podpory de minimis, kterou členský stát poskytne jednomu podniku provozujícímu silniční nákladní dopravu pro cizí potřebu, nesmí překročit 100 000 EUR za libovolná tři po sobě jdoucí jednoletá účetní období. Tato podpora de minimis se nepoužije na nabývání vozidel pro silniční nákladní dopravu.
3. Pokud určitý podnik provozuje silniční nákladní dopravu pro cizí potřebu a vykonává jiné činnosti, pro něž platí strop ve výši 200 000 EUR, vztahuje se na tento podnik strop ve výši 200 000 EUR za předpokladu, že členské státy vhodnými způsoby, jako je oddělení činností nebo rozlišení nákladů, zajistí, aby přínos pro činnost silniční nákladní dopravy nepřekročil 100 000 EUR a aby podpora de minimis nebyla použita pro nabývání vozidel pro silniční nákladní dopravu.
4. Podpora de minimis se považuje za poskytnutou v okamžiku, kdy podnik získá podle platného vnitrostátního právního režimu na podporu právní nárok, a to bez ohledu na to, kdy byla podpora de minimis danému podniku vyplacena.
5. Stropy stanovené v odstavci 2 se uplatní nezávisle na formě podpory de minimis a jejím sledovaném cíli a nezávisle na tom, zda je podpora poskytnutá členským státem zcela nebo částečně financována ze zdrojů Unie. Doba tří jednoletých účetních období bude stanovena podle účetního období používaného podnikem v příslušném členském státě.
6. Podpora je pro účely stropů stanovených v odstavci 2 vyjádřena jako grant v hotovosti. U všech použitých částek se jedná o hrubé částky, tj. před srážkou daně nebo jiného poplatku. Je-li podpora poskytnuta jinak než formou grantu, stanoví se její výše jako hrubý grantový ekvivalent podpory.
Podpora splatná v několika splátkách se diskontuje na svou hodnotu v okamžiku poskytnutí. Úroková sazba, která se použije pro účely diskontace, je diskontní sazba platná v době, kdy byla podpora poskytnuta.
7. Jestliže by v důsledku poskytnutí nové podpory de minimis došlo k překročení příslušného stropu stanoveného v odstavci 2, výhody tohoto nařízení se na tuto novou podporu nevztahují.
8. V případě spojení či nabytí je třeba přihlédnout k veškerým podporám de minimis poskytnutým dříve všem podnikům, které podléhají spojení, aby se zjistilo, zda žádnou novou podporou de minimis poskytnutou nově vzniklému či nabývajícímu podniku nedošlo k překročení příslušného stropu. Oprávněnost podpory de minimis poskytnuté před spojením nebo nabytím zůstává i nadále zachována.
9. V případě rozdělení jednoho podniku na dva či více samostatných podniků se podpora de minimis poskytnutá před rozdělením přidělí podniku, který byl jejím příjemcem, což je v zásadě podnik, který převzal činnosti, na něž byla podpora de minimis použita. Pokud by takové přidělení nebylo možné, přidělí se podpora de minimis poměrným způsobem na základě účetní hodnoty vlastního kapitálu nových podniků k datu účinku rozdělení.
Článek 4
Výpočet hrubého grantového ekvivalentu
1. Toto nařízení se použije pouze na podporu, u níž lze předem přesně vypočítat hrubý grantový ekvivalent bez nutnosti provádět hodnocení rizik („transparentní podpora“).
2. Podpora poskytnutá formou grantů a subvencí úrokových sazeb se považuje za transparentní podporu de minimis.
3. Podpora poskytnutá formou půjček se považuje za transparentní podporu de minimis, pokud:
a)
proti příjemci není vedeno kolektivní insolvenční řízení ani nesplňuje kritéria podle vnitrostátního práva pro to, aby bylo proti němu na žádost jeho dlužníků zahájeno insolvenční řízení. V případě velkých podniků by příjemce měl být v situaci srovnatelné s úvěrovým ratingem alespoň B-; a
b)
je půjčka zajištěna kolaterálem pokrývajícím alespoň 50 % půjčky a půjčka činí buď 1 000 000 EUR (nebo 500 000 EUR v případě podniků provozujících silniční nákladní dopravu) na dobu pěti let, nebo 500 000 EUR (nebo 250 000 EUR v případě podniků provozujících silniční nákladní dopravu) na dobu deseti let; pokud je půjčka nižší než tyto částky a/nebo je poskytnuta na dobu kratší pěti resp. deseti let, vypočítá se hrubý grantový ekvivalent této půjčky jako odpovídající poměrná část příslušného stropu stanoveného v čl. 3 odst. 2; nebo
c)
hrubý grantový ekvivalent se vypočítá na základě referenční sazby platné v době poskytnutí podpory.
4. Podpora sestávající z kapitálových injekcí se považuje za transparentní podporu de minimis pouze tehdy, pokud celková částka injekce z veřejných prostředků nepřesáhne strop podpory de minimis.
5. Podpora sestávající z opatření rizikového financování ve formě kapitálové či kvazikapitálové investice se považuje za transparentní podporu de minimis pouze tehdy, pokud kapitál poskytnutý jednomu podniku nepřesáhne strop podpory de minimis.
6. Podpora poskytnutá formou záruk se považuje za transparentní podporu de minimis, pokud:
a)
proti příjemci není vedeno kolektivní insolvenční řízení ani nesplňuje kritéria podle vnitrostátního práva pro to, aby bylo proti němu na žádost jeho dlužníků zahájeno insolvenční řízení. V případě velkých podniků by příjemce měl být v situaci srovnatelné s úvěrovým ratingem alespoň B-; a
b)
záruka nepřesáhne 80 % příslušné půjčky a částka záruky činí buď 1 500 000 EUR (nebo 750 000 EUR v případě podniků provozujících silniční nákladní dopravu) a platnost této záruky je pět let, nebo 750 000 EUR (nebo 375 000 EUR v případě podniků provozujících silniční nákladní dopravu) a platnost této záruky je deset let; pokud je částka záruky nižší než tyto částky a/nebo je doba její platnosti kratší pěti resp. deseti let, vypočítá se hrubý grantový ekvivalent této záruky jako odpovídající poměrná část příslušného stropu stanoveného v čl. 3 odst. 2; nebo
c)
hrubý grantový ekvivalent byl vypočítán na základě prémií „safe-harbour“ stanovených ve sdělení Komise; nebo
d)
ještě před svým použitím
i)
byla metodika výpočtu hrubého grantového ekvivalentu záruky oznámena Komisi podle jiného nařízení Komise v oblasti státních podpor použitelného v dané době a přijata Komisí jakožto metodika, která je v souladu se sdělením o zárukách nebo s jakýmkoli následným sdělením a
ii)
uvedená metodika výslovně upravuje daný druh záruky a příslušné transakce v kontextu uplatňování tohoto nařízení.
7. Podpora sestávající z jiných nástrojů se považuje za transparentní podporu de minimis, pokud daný nástroj stanoví limit zajišťující, že nedojde k překročení příslušného stropu.
Článek 5
Kumulace
1. Podporu de minimis poskytnutou podle tohoto nařízení lze kumulovat s podporou de minimis poskytnutou v souladu s nařízením Komise (EU) č. 360/2012 (15) až do výše stropu stanoveného v uvedeném nařízení. Podporu de minimis poskytnutou podle jiných nařízení o podpoře de minimis lze kumulovat až do příslušného stropu stanoveného v čl. 3 odst. 2 tohoto nařízení.
2. Podporu de minimis nelze kumulovat se státní podporou na tytéž způsobilé náklady nebo se státní podporou na tatáž opatření rizikového financování, pokud by taková kumulace vedla k překročení nejvyšší příslušné intenzity podpory či výše podpory, která je pro specifické okolnosti každého případu stanovena v nařízení o blokové výjimce nebo v rozhodnutí Komise. Podporu de minimis, která není poskytnuta na zvláštní způsobilé náklady či není přičitatelná těmto nákladům, lze kumulovat s jinou státní podporou poskytnutou na základě nařízení o blokové výjimce nebo rozhodnutí Komise.
Článek 6
Sledování
1. Jestliže členský stát hodlá poskytnout některému podniku podporu de minimis podle tohoto nařízení, písemně jej informuje o navrhované výši podpory vyjádřené jako hrubý grantový ekvivalent a o charakteru de minimis této podpory a výslovně odkáže na toto nařízení citací jeho názvu a uvedením informace o jeho vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. V případě, že se podpora de minimis v souladu s tímto nařízením poskytuje různým podnikům na základě určitého režimu a těmto podnikům jsou v rámci tohoto režimu poskytnuty různě vysoké jednotlivé podpory, může daný členský stát rozhodnout, že uvedenou povinnost splní informováním podniků o pevné částce odpovídající maximální výši podpory, která může být v daném režimu poskytnuta. V takovém případě se tato pevná částka použije při zjišťování, zda bylo dosaženo příslušného stropu stanoveného v čl. 3 odst. 2. Před udělením podpory si musí členský stát též vyžádat od daného podniku prohlášení v písemné či elektronické podobě o jakýchkoli dalších podporách de minimis, na které se vztahuje toto nařízení nebo jiná nařízení o podpoře de minimis a které tento podnik obdržel v předchozích dvou jednoletých účetních obdobích a v současném jednoletém účetním období.
2. Má-li členský stát k dispozici centrální registr podpory de minimis obsahující úplné informace o všech podporách de minimis, které poskytl kterýkoli orgán daného členského státu, odstavec 1 se nepoužije od okamžiku, kdy registr zahrne tři jednoletá účetní období.
3. Členský stát poskytne novou podporu de minimis v souladu s tímto nařízením teprve po přezkoumání, zda nová podpora nezvýší celkovou částku podpory de minimis, kterou dotyčný podnik obdržel, nad příslušný strop stanovený v čl. 3 odst. 2 a zda jsou splněny veškeré podmínky stanovené v tomto nařízení.
4. Členské státy zaznamenávají a shromažďují veškeré informace týkající se použití tohoto nařízení. Tyto záznamy musí obsahovat všechny informace nezbytné k doložení toho, že byly splněny podmínky tohoto nařízení. Záznamy o individuálních podporách de minimis se archivují po dobu deseti jednoletých účetních období ode dne jejich poskytnutí. Záznamy týkající se určitého režimu podpory de minimis se archivují po dobu deseti jednoletých účetních období ode dne, kdy byla v rámci tohoto režimu poskytnuta poslední jednotlivá podpora.
5. Na písemnou žádost poskytne dotyčný členský stát Komisi ve lhůtě dvaceti pracovních dnů nebo v delší lhůtě, která může být v žádosti stanovena, všechny informace, které Komise považuje za nezbytné k posouzení toho, zda byly splněny podmínky tohoto nařízení, zejména celková výše podpory de minimis, kterou podnik obdržel ve smyslu tohoto nařízení a jiných nařízení o podpoře de minimis.
Článek 7
Přechodná ustanovení
1. Toto nařízení se vztahuje na podporu poskytnutou před jeho vstupem v platnost, pokud podpora splňuje podmínky stanovené tímto nařízením. Podpora, která tyto podmínky nesplňuje, bude posouzena Komisí v souladu s příslušnými rámci, pokyny, sděleními a oznámeními.
2. Všechny jednotlivé podpory de minimis poskytnuté v období mezi 2. únorem 2001 a 30. červnem 2007, které splňují podmínky nařízení (ES) č. 69/2001, se považují za podpory, které nesplňují všechna kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a které proto nepodléhají oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
3. Všechny jednotlivé podpory de minimis poskytnuté v období mezi 1. lednem 2007 a 30. červnem 2014, které splňují podmínky nařízení (ES) č. 1998/2006, se považují za podpory, které nesplňují všechna kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a které proto nepodléhají oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
4. Po uplynutí platnosti tohoto nařízení se na každou podporu de minimis, která splňuje podmínky tohoto nařízení, bude toto nařízení vztahovat po dobu dalších šesti měsíců.
Článek 8
Vstup v platnost a doba použitelnosti
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2014.
Použije se do 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. prosince 2013.
COMMISSION REGULATION (EU) No 1407/2013
of 18 December 2013
on the application of Articles 107 and 108 of the Treaty on the Functioning of the European Union to de minimis aid
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 108(4) thereof,
Having regard to Council Regulation (EC) No 994/98 of 7 May 1998 on the application of Articles 107 and 108 of the Treaty on the Functioning of the European Union to certain categories of horizontal State aid (1),
Having published a draft of this Regulation (2),
After consulting the Advisory Committee on State Aid,
Whereas:
(1)
State funding meeting the criteria in Article 107(1) of the Treaty constitutes State aid and requires notification to the Commission by virtue of Article 108(3) of the Treaty. However, under Article 109 of the Treaty, the Council may determine categories of aid that are exempted from this notification requirement. In accordance with Article 108(4) of the Treaty the Commission may adopt regulations relating to those categories of State aid. By virtue of Regulation (EC) No 994/98 the Council decided, in accordance with Article 109 of the Treaty, that de minimis aid could constitute one such category. On that basis, de minimis aid, being aid granted to a single undertaking over a given period of time that does not exceed a certain fixed amount, is deemed not to meet all the criteria laid down in Article 107(1) of the Treaty and is therefore not subject to the notification procedure.
(2)
The Commission has, in numerous decisions, clarified the notion of aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty. The Commission has also stated its policy with regard to a de minimis ceiling below which Article 107(1) of the Treaty can be considered not to apply, initially in its notice on the de minimis rule for State aid (3) and subsequently in Commission Regulations (EC) No 69/2001 (4) and (EC) No 1998/2006 (5). In the light of the experience gained in applying Regulation (EC) No 1998/2006, it is appropriate to revise some of the conditions laid down in that Regulation and to replace it.
(3)
It is appropriate to maintain the ceiling of EUR 200 000 as the amount of de minimis aid that a single undertaking may receive per Member State over any period of three years. That ceiling remains necessary to ensure that any measure falling under this Regulation can be deemed not to have any effect on trade between Member States and not to distort or threaten to distort competition.
(4)
For the purposes of the rules on competition laid down in the Treaty an undertaking is any entity engaged in an economic activity, regardless of its legal status and the way in which it is financed (6). The Court of Justice of the European Union has ruled that all entities which are controlled (on a legal or on a de facto basis) by the same entity should be considered as a single undertaking (7). For the sake of legal certainty and to reduce the administrative burden, this Regulation should provide an exhaustive list of clear criteria for determining when two or more enterprises within the same Member State are to be considered as a single undertaking. The Commission has selected from the well-established criteria for defining ‘linked enterprises’ in the definition of small or medium-sized enterprises (SMEs) in Commission Recommendation 2003/361/EC (8) and in Annex I to Commission Regulation (EC) No 800/2008 (9) those criteria that are appropriate for the purposes of this Regulation. The criteria are already familiar to public authorities and should be applicable, given the scope of this Regulation, to both SMEs and large undertakings. Those criteria should ensure that a group of linked enterprises is considered as one single undertaking for the application of the de minimis rule, but that enterprises which have no relationship with each other except for the fact that each of them has a direct link to the same public body or bodies are not treated as being linked to each other. The specific situation of enterprises controlled by the same public body or bodies, which may have an independent power of decision, is therefore taken into account.
(5)
In order to take account of the small average size of undertakings active in the road freight transport sector, it is appropriate to maintain the ceiling of EUR 100 000 for undertakings performing road freight transport for hire or reward. The provision of an integrated service where the actual transportation is only one element, such as removal services, postal or courier services or waste collection or processing services, should not be considered a transport service. In view of the overcapacity in the road freight transport sector and the objectives of transport policy as regards road congestion and freight transport, aid for the acquisition of road freight transport vehicles by undertakings performing road freight transport for hire or reward should be excluded from the scope of application of this Regulation. In view of the development of the road passenger transport sector, it is no longer appropriate to apply a lower ceiling to this sector.
(6)
In view of the special rules which apply in the sectors of primary production of agricultural products, fishery and aquaculture and of the risk that amounts of aid below the ceiling laid down in this Regulation could nonetheless fulfil the criteria in Article 107(1) of the Treaty, this Regulation should not apply to those sectors.
(7)
Considering the similarities between the processing and marketing of agricultural products and of non-agricultural products, this Regulation should apply to the processing and marketing of agricultural products, provided that certain conditions are met. Neither on-farm activities necessary for preparing a product for the first sale, such as harvesting, cutting and threshing of cereals, or packing of eggs, nor the first sale to resellers or processors should be considered as processing or marketing in this respect.
(8)
The Court of Justice of the European Union has established that, once the Union has legislated for the establishment of a common organisation of the market in a given sector of agriculture, Member States are under an obligation to refrain from taking any measure which might undermine or create exceptions to it (10). For that reason, this Regulation should not apply to aid the amount of which is fixed on the basis of the price or quantity of products purchased or put on the market. Nor should it apply to support which is linked to an obligation to share the aid with primary producers.
(9)
This Regulation should not apply to export aid or aid contingent upon the use of domestic over imported products. In particular, it should not apply to aid financing the establishment and operation of a distribution network in other Member States or in third countries. Aid towards the costs of participating in trade fairs, or of studies or consultancy services needed for the launch of a new or existing product on a new market in another Member State or a third country does not normally constitute export aid.
(10)
The period of three years to be taken into account for the purposes of this Regulation should be assessed on a rolling basis so that, for each new grant of de minimis aid, the total amount of de minimis aid granted in the fiscal year concerned and during the previous two fiscal years needs to be taken into account.
(11)
Where an undertaking is active in sectors excluded from the scope of this Regulation and is also active in other sectors or has other activities, this Regulation should apply to those other sectors or activities provided that the Member State concerned ensures, by appropriate means such as separation of activities or distinction of costs, that the activities in the excluded sectors do not benefit from the de minimis aid. The same principle should apply where an undertaking is active in sectors to which lower de minimis ceilings apply. If it cannot be ensured that the activities in sectors to which lower de minimis ceilings apply benefit from de minimis aid only up to those lower ceilings, the lowest ceiling should apply to all activities of the undertaking.
(12)
This Regulation should lay down rules to ensure that it is not possible to circumvent maximum aid intensities laid down in specific regulations or Commission decisions. It should also provide for clear rules on cumulation that are easy to apply.
(13)
This Regulation does not exclude the possibility that a measure might be considered not to be State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty on grounds other than those set out in this Regulation, for instance because the measure complies with the market economy operator principle or because the measure does not involve a transfer of State resources. In particular, Union funding centrally managed by the Commission which is not directly or indirectly under the control of the Member State does not constitute State aid and should not be taken into account in determining whether the relevant ceiling is complied with.
(14)
For the purposes of transparency, equal treatment and effective monitoring, this Regulation should apply only to de minimis aid for which it is possible to calculate precisely the gross grant equivalent ex ante without any need to undertake a risk assessment (‘transparent aid’). Such a precise calculation can, for instance, be made for grants, interest rate subsidies, capped tax exemptions or other instruments that provide for a cap ensuring that the relevant ceiling is not exceeded. Providing for a cap means that as long as the precise amount of aid is not or not yet known, the Member State has to assume that the amount equals the cap in order to ensure that several aid measures together do not exceed the ceiling set out in this Regulation and to apply the rules on cumulation.
(15)
For the purposes of transparency, equal treatment and the correct application of the de minimis ceiling, all Member States should apply the same method of calculation. In order to facilitate such calculation, aid amounts not taking the form of a cash grant should be converted into their gross grant equivalent. Calculation of the gross grant equivalent of transparent types of aid other than grants and of aid payable in several instalments requires the use of market interest rates prevailing at the time such aid is granted. With a view to uniform, transparent and simple application of the State aid rules, the market rates applicable for the purposes of this Regulation should be the reference rates, as set out in the Communication from the Commission on the revision of the method for setting the reference and discount rates (11).
(16)
Aid comprised in loans, including de minimis risk finance aid taking the form of loans, should be considered transparent de minimis aid if the gross grant equivalent has been calculated on the basis of market interest rates prevailing at the time the aid is granted. In order to simplify the treatment of small loans of short duration, this Regulation should provide for a clear rule that is easy to apply and takes into account both the amount of the loan and its duration. Based on the Commission’s experience, loans that are secured by collateral covering at least 50 % of the loan and that do not exceed either EUR 1 000 000 and a duration of five years or EUR 500 000 and a duration of 10 years can be considered as having a gross grant equivalent not exceeding the de minimis ceiling. Given the difficulties linked to determining the gross grant equivalent of aid granted to undertakings that may not be able to repay the loan, this rule should not apply to such undertakings.
(17)
Aid comprised in capital injections should not be considered as transparent de minimis aid, unless the total amount of the public injection does not exceed the de minimis ceiling. Aid comprised in risk finance measures taking the form of equity or quasi-equity investments, as referred to in the risk finance guidelines (12), should not be considered as transparent de minimis aid unless the measure concerned provides capital not exceeding the de minimis ceiling.
(18)
Aid comprised in guarantees, including de minimis risk finance aid taking the form of guarantees, should be considered as transparent if the gross grant equivalent has been calculated on the basis of safe-harbour premiums laid down in a Commission notice for the type of undertaking concerned (13). In order to simplify the treatment of guarantees of short duration securing up to 80 % of a relatively small loan, this Regulation should provide for a clear rule that is easy to apply and takes into account both the amount of the underlying loan and the duration of the guarantee. This rule should not apply to guarantees on underlying transactions not constituting a loan, such as guarantees on equity transactions. Where the guarantee does not exceed 80 % of the underlying loan, the amount guaranteed does not exceed EUR 1 500 000 and the duration of the guarantee does not exceed five years the guarantee can be considered as having a gross grant equivalent not exceeding the de minimis ceiling. The same applies where the guarantee does not exceed 80 % of the underlying loan, the amount guaranteed does not exceed EUR 750 000 and the duration of the guarantee does not exceed 10 years. In addition, Member States can use a methodology to calculate the gross grant equivalent of guarantees which has been notified to the Commission under another Commission Regulation in the State aid area applicable at that time and which has been accepted by the Commission as being in line with the Guarantee Notice, or any successor notice, provided that the accepted methodology explicitly addresses the type of guarantee and the type of underlying transaction at stake in the context of the application of this Regulation. Given the difficulties linked to determining the gross grant equivalent of aid granted to undertakings that may not be able to repay the loan, this rule should not apply to such undertakings.
(19)
Where a de minimis aid scheme is implemented through financial intermediaries, it should be ensured that the latter do not receive any State aid. This can be done, for example, by requiring financial intermediaries that benefit from a State guarantee to pay a market-conform premium or to fully pass on any advantage to the final beneficiaries, or by respecting the de minimis ceiling and other conditions of this Regulation also at the level of the intermediaries.
(20)
Upon notification by a Member State, the Commission may examine whether a measure which does not consist of a grant, loan, guarantee, capital injection or risk finance measure taking the form of an equity or quasi-equity investment leads to a gross grant equivalent that does not exceed the de minimis ceiling and could therefore fall within the scope of this Regulation.
(21)
The Commission has a duty to ensure that State aid rules are complied with and in accordance with the cooperation principle laid down in Article 4(3) of the Treaty on European Union, Member States should facilitate the fulfilment of this task by establishing the necessary tools in order to ensure that the total amount of de minimis aid granted to a single undertaking under the de minimis rule does not exceed the overall permissible ceiling. To that end, when granting de minimis aid, Member States should inform the undertaking concerned of the amount of de minimis aid granted and of its de minimis character and should make express reference to this Regulation. Member States should be required to monitor aid granted to ensure the relevant ceilings are not exceeded and the cumulation rules are complied with. To comply with that obligation, before granting such aid, the Member State concerned should obtain from the undertaking a declaration about other de minimis aid covered by this Regulation or by other de minimis regulations received during the fiscal year concerned and the previous two fiscal years. Alternatively it should be possible for Member States to set up a central register with complete information on de minimis aid granted and check that any new grant of aid does not exceed the relevant ceiling.
(22)
Before granting any new de minimis aid each Member State should verify that the de minimis ceiling will not be exceeded in that Member State by the new de minimis aid and that the other conditions of this Regulation are complied with.
(23)
Having regard to the Commission’s experience and in particular the frequency with which it is generally necessary to revise State aid policy, the period of application of this Regulation should be limited. If this Regulation expires without being extended, Member States should have an adjustment period of six months with regard to de minimis aid covered by this Regulation,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
Scope
1. This Regulation applies to aid granted to undertakings in all sectors, with the exception of:
(a)
aid granted to undertakings active in the fishery and aquaculture sector, as covered by Council Regulation (EC) No 104/2000 (14);
(b)
aid granted to undertakings active in the primary production of agricultural products;
(c)
aid granted to undertakings active in the sector of processing and marketing of agricultural products, in the following cases:
(i)
where the amount of the aid is fixed on the basis of the price or quantity of such products purchased from primary producers or put on the market by the undertakings concerned;
(ii)
where the aid is conditional on being partly or entirely passed on to primary producers;
(d)
aid to export-related activities towards third countries or Member States, namely aid directly linked to the quantities exported, to the establishment and operation of a distribution network or to other current expenditure linked to the export activity;
(e)
aid contingent upon the use of domestic over imported goods.
2. Where an undertaking is active in the sectors referred to in points (a), (b) or (c) of paragraph 1 and is also active in one or more of the sectors or has other activities falling within the scope of this Regulation, this Regulation shall apply to aid granted in respect of the latter sectors or activities, provided that the Member State concerned ensures, by appropriate means such as separation of activities or distinction of costs, that the activities in the sectors excluded from the scope of this Regulation do not benefit from the de minimis aid granted in accordance with this Regulation.
Article 2
Definitions
1. For the purposes of this Regulation the following definitions shall apply:
(a)
‘agricultural products’ means products listed in Annex I to the Treaty, with the exception of fishery and aquaculture products covered by Regulation (EC) No 104/2000;
(b)
‘processing of agricultural products’ means any operation on an agricultural product resulting in a product which is also an agricultural product, except on-farm activities necessary for preparing an animal or plant product for the first sale;
(c)
‘marketing of agricultural products’ means holding or display with a view to sale, offering for sale, delivery or any other manner of placing on the market, except the first sale by a primary producer to resellers or processors and any activity preparing a product for such first sale; a sale by a primary producer to final consumers shall be considered as marketing if it takes place in separate premises reserved for that purpose.
2. ‘Single undertaking’ includes, for the purposes of this Regulation, all enterprises having at least one of the following relationships with each other:
(a)
one enterprise has a majority of the shareholders’ or members’ voting rights in another enterprise;
(b)
one enterprise has the right to appoint or remove a majority of the members of the administrative, management or supervisory body of another enterprise;
(c)
one enterprise has the right to exercise a dominant influence over another enterprise pursuant to a contract entered into with that enterprise or to a provision in its memorandum or articles of association;
(d)
one enterprise, which is a shareholder in or member of another enterprise, controls alone, pursuant to an agreement with other shareholders in or members of that enterprise, a majority of shareholders’ or members’ voting rights in that enterprise.
Enterprises having any of the relationships referred to in points (a) to (d) of the first subparagraph through one or more other enterprises shall also be considered to be a single undertaking.
Article 3
De minimis aid
1. Aid measures shall be deemed not to meet all the criteria in Article 107(1) of the Treaty, and shall therefore be exempt from the notification requirement in Article 108(3) of the Treaty, if they fulfil the conditions laid down in this Regulation.
2. The total amount of de minimis aid granted per Member State to a single undertaking shall not exceed EUR 200 000 over any period of three fiscal years.
The total amount of de minimis aid granted per Member State to a single undertaking performing road freight transport for hire or reward shall not exceed EUR 100 000 over any period of three fiscal years. This de minimis aid shall not be used for the acquisition of road freight transport vehicles.
3. If an undertaking performs road freight transport for hire or reward and also carries out other activities to which the ceiling of EUR 200 000 applies, the ceiling of EUR 200 000 shall apply to the undertaking, provided that the Member State concerned ensures, by appropriate means such as separation of activities or distinction of costs, that the benefit to the road freight transport activity does not exceed EUR 100 000 and that no de minimis aid is used for the acquisition of road freight transport vehicles.
4. De minimis aid shall be deemed granted at the moment the legal right to receive the aid is conferred on the undertaking under the applicable national legal regime irrespective of the date of payment of the de minimis aid to the undertaking.
5. The ceilings laid down in paragraph 2 shall apply irrespective of the form of the de minimis aid or the objective pursued and regardless of whether the aid granted by the Member State is financed entirely or partly by resources of Union origin. The period of three fiscal years shall be determined by reference to the fiscal years used by the undertaking in the Member State concerned.
6. For the purposes of the ceilings laid down in paragraph 2, aid shall be expressed as a cash grant. All figures used shall be gross, that is, before any deduction of tax or other charge. Where aid is granted in a form other than a grant, the aid amount shall be the gross grant equivalent of the aid.
Aid payable in several instalments shall be discounted to its value at the moment it is granted. The interest rate to be used for discounting purposes shall be the discount rate applicable at the time the aid is granted.
7. Where the relevant ceiling laid down in paragraph 2 would be exceeded by the grant of new de minimis aid, none of that new aid may benefit from this Regulation.
8. In the case of mergers or acquisitions, all prior de minimis aid granted to any of the merging undertakings shall be taken into account in determining whether any new de minimis aid to the new or the acquiring undertaking exceeds the relevant ceiling. De minimis aid lawfully granted before the merger or acquisition shall remain lawful.
9. If one undertaking splits into two or more separate undertakings, de minimis aid granted prior to the split shall be allocated to the undertaking that benefited from it, which is in principle the undertaking taking over the activities for which the de minimis aid was used. If such an allocation is not possible, the de minimis aid shall be allocated proportionately on the basis of the book value of the equity capital of the new undertakings at the effective date of the split.
Article 4
Calculation of gross grant equivalent
1. This Regulation shall apply only to aid in respect of which it is possible to calculate precisely the gross grant equivalent of the aid ex ante without any need to undertake a risk assessment (‘transparent aid’).
2. Aid comprised in grants or interest rate subsidies shall be considered as transparent de minimis aid.
3. Aid comprised in loans shall be considered as transparent de minimis aid if:
(a)
the beneficiary is not subject to collective insolvency proceedings nor fulfils the criteria under its domestic law for being placed in collective insolvency proceedings at the request of its creditors. In case of large undertakings, the beneficiary shall be in a situation comparable to a credit rating of at least B-; and
(b)
the loan is secured by collateral covering at least 50 % of the loan and the loan amounts to either EUR 1 000 000 (or EUR 500 000 for undertakings performing road freight transport) over five years or EUR 500 000 (or EUR 250 000 for undertakings performing road freight transport) over 10 years; if a loan is for less than those amounts and/or is granted for a period of less than five or 10 years respectively, the gross grant equivalent of that loan shall be calculated as a corresponding proportion of the relevant ceiling laid down in Article 3(2); or
(c)
the gross grant equivalent has been calculated on the basis of the reference rate applicable at the time of the grant.
4. Aid comprised in capital injections shall only be considered as transparent de minimis aid if the total amount of the public injection does not exceed the de minimis ceiling.
5. Aid comprised in risk finance measures taking the form of equity or quasi-equity investments shall only be considered as transparent de minimis aid if the capital provided to a single undertaking does not exceed the de minimis ceiling.
6. Aid comprised in guarantees shall be treated as transparent de minimis aid if:
(a)
the beneficiary is not subject to collective insolvency proceedings nor fulfils the criteria under its domestic law for being placed in collective insolvency proceedings at the request of its creditors. In case of large undertakings, the beneficiary shall be in a situation comparable to a credit rating of at least B-; and
(b)
the guarantee does not exceed 80 % of the underlying loan and either the amount guaranteed is EUR 1 500 000 (or EUR 750 000 for undertakings performing road freight transport) and the duration of the guarantee is five years or the amount guaranteed is EUR 750 000 (or EUR 375 000 for undertakings performing road freight transport) and the duration of the guarantee is 10 years; if the amount guaranteed is lower than these amounts and/or the guarantee is for a period of less than five or 10 years respectively, the gross grant equivalent of that guarantee shall be calculated as a corresponding proportion of the relevant ceiling laid down in Article 3(2); or
(c)
the gross grant equivalent has been calculated on the basis of safe-harbour premiums laid down in a Commission notice; or
(d)
before implementation,
(i)
the methodology used to calculate the gross grant equivalent of the guarantee has been notified to the Commission under another Commission Regulation in the State aid area applicable at that time and accepted by the Commission as being in line with the Guarantee Notice, or any successor Notice; and
(ii)
that methodology explicitly addresses the type of guarantee and the type of underlying transaction at stake in the context of the application of this Regulation.
7. Aid comprised in other instruments shall be considered as transparent de minimis aid if the instrument provides for a cap ensuring that the relevant ceiling is not exceeded.
Article 5
Cumulation
1. De minimis aid granted in accordance with this Regulation may be cumulated with de minimis aid granted in accordance with Commission Regulation (EU) No 360/2012 (15) up to the ceiling laid down in that Regulation. It may be cumulated with de minimis aid granted in accordance with other de minimis regulations up to the relevant ceiling laid down in Article 3(2) of this Regulation.
2. De minimis aid shall not be cumulated with State aid in relation to the same eligible costs or with State aid for the same risk finance measure, if such cumulation would exceed the highest relevant aid intensity or aid amount fixed in the specific circumstances of each case by a block exemption regulation or a decision adopted by the Commission. De minimis aid which is not granted for or attributable to specific eligible costs may be cumulated with other State aid granted under a block exemption regulation or a decision adopted by the Commission.
Article 6
Monitoring
1. Where a Member State intends to grant de minimis aid in accordance with this Regulation to an undertaking, it shall inform that undertaking in writing of the prospective amount of the aid expressed as a gross grant equivalent and of its de minimis character, making express reference to this Regulation and citing its title and publication reference in the Official Journal of the European Union. Where de minimis aid is granted in accordance with this Regulation to different undertakings on the basis of a scheme and different amounts of individual aid are granted to those undertakings under that scheme, the Member State concerned may choose to fulfil that obligation by informing the undertakings of a fixed sum corresponding to the maximum aid amount to be granted under that scheme. In such case, the fixed sum shall be used for determining whether the relevant ceiling laid down in Article 3(2) is reached. Before granting the aid, the Member State shall obtain a declaration from the undertaking concerned, in written or electronic form, about any other de minimis aid received to which this Regulation or other de minimis regulations apply during the previous two fiscal years and the current fiscal year.
2. Where a Member State has set up a central register of de minimis aid containing complete information on all de minimis aid granted by any authority within that Member State, paragraph 1 shall cease to apply from the moment the register covers a period of three fiscal years.
3. A Member State shall grant new de minimis aid in accordance with this Regulation only after having checked that this will not raise the total amount of de minimis aid granted to the undertaking concerned to a level above the relevant ceiling laid down in Article 3(2) and that all the conditions laid down in this Regulation are complied with.
4. Member States shall record and compile all the information regarding the application of this Regulation. Such records shall contain all information necessary to demonstrate that the conditions of this Regulation have been complied with. Records regarding individual de minimis aid shall be maintained for 10 fiscal years from the date on which the aid was granted. Records regarding a de minimis aid scheme shall be maintained for 10 fiscal years from the date on which the last individual aid was granted under such a scheme.
5. On written request, the Member State concerned shall provide the Commission, within a period of 20 working days or such longer period as may be fixed in the request, with all the information that the Commission considers necessary for assessing whether the conditions of this Regulation have been complied with, and in particular the total amount of de minimis aid within the meaning of this Regulation and of other de minimis regulations received by any undertaking.
Article 7
Transitional provisions
1. This Regulation shall apply to aid granted before its entry into force if the aid fulfils all the conditions laid down in this Regulation. Any aid which does not fulfil those conditions will be assessed by the Commission in accordance with the relevant frameworks, guidelines, communications and notices.
2. Any individual de minimis aid which was granted between 2 February 2001 and 30 June 2007 and fulfils the conditions of Regulation (EC) No 69/2001 shall be deemed not to meet all the criteria in Article 107(1) of the Treaty and shall therefore be exempt from the notification requirement in Article 108(3) of the Treaty.
3. Any individual de minimis aid granted between 1 January 2007 and 30 June 2014 and which fulfils the conditions of Regulation (EC) No 1998/2006 shall be deemed not to meet all the criteria in Article 107(1) of the Treaty and shall therefore be exempt from the notification requirement in Article 108(3) of the Treaty.
4. At the end of the period of validity of this Regulation, any de minimis aid scheme which fulfils the conditions of this Regulation shall remain covered by this Regulation for a further period of six months.
Article 8
Entry into force and period of application
This Regulation shall enter into force on 1 January 2014.
It shall apply until 31 December 2020.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 18 December 2013.