ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 15. července 2013,
kterým se některé členské státy opravňují, aby v zájmu Evropské unie ratifikovaly protokol, kterým se mění Vídeňská úmluva o občanskoprávní odpovědnosti za jaderné škody ze dne 21. května 1963, nebo k němu přistoupily, jakož i učinily prohlášení ohledně uplatňování příslušných vnitřních pravidel práva Unie
(2013/434/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 81 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie usiluje o vytvoření společného soudního prostoru založeného na zásadě vzájemného uznávání soudních rozhodnutí.
(2)
Protokol ze dne 12. září 1997 (dále jen „protokol z roku 1997“), kterým se mění Vídeňská úmluva o občanskoprávní odpovědnosti za jaderné škody ze dne 21. května 1963 (dále jen „Vídeňská úmluva“), byl vyjednán s cílem zlepšit odškodnění obětí škod způsobených jadernými událostmi. Je tudíž žádoucí, aby se v členských státech, které jsou smluvními stranami Vídeňské úmluvy, uplatňovala ustanovení protokolu z roku 1997.
(3)
Unie má výlučnou pravomoc, pokud jde o články XI a XII Vídeňské úmluvy v znění protokolu z roku 1997, pokud se jejich ustanovení týkají pravidel stanovených nařízením Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1). Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 bude ke dni 10. ledna 2015 nahrazeno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (2). Členské státy si ponechávají pravomoc v záležitostech, na něž se vztahuje protokol z roku 1997 a jež se netýkají práva Unie. Vzhledem k obsahu a záměru protokolu z roku 1997 nelze přijetí ustanovení protokolu spadajících do pravomoci Unie oddělit od ustanovení, která spadají do pravomoci členských států.
(4)
Vídeňská úmluva ani protokol z roku 1997 neumožňují účast regionálním organizacím pro hospodářskou integraci. Unie se proto nemůže stát smluvní stranou protokolu z roku 1997.
(5)
Členské státy, které jsou smluvními stranami Vídeňské úmluvy, a před přistoupením k Evropské unii protokol z roku 1997 neratifikovaly, by proto měly být oprávněny protokol z roku 1997 v zájmu Unie ratifikovat nebo k němu přistoupit.
(6)
Dvanáct členských států Unie, konkrétně Belgie, Německo, Řecko, Španělsko, Francie, Itálie, Nizozemsko, Portugalsko, Slovinsko, Finsko, Švédsko a Spojené království jsou smluvními stranami Pařížské úmluvy o odpovědnosti vůči třetím stranám v oblasti jaderné energie ze dne 29. července 1960, pozměněné dodatkovým protokolem ze dne 28. ledna 1964 a protokolem ze dne 16. listopadu 1982 (dále jen „Pařížská úmluva“). Pařížská úmluva stanoví režim pro odškodnění obětí škod způsobených jadernými událostmi, který vychází z podobných zásad jako Vídeňská úmluva. Protokol ze dne 12. února 2004 (dále jen „protokol z roku 2004“), kterým se mění Pařížská úmluva, zlepšuje odškodnění obětí škod způsobených jadernými událostmi. Členské státy, které jsou smluvními stranami Pařížské úmluvy, byly oprávněny rozhodnutími Rady 2004/294/ES (3) a 2007/727/ES (4), aby protokol z roku 2004 v zájmu tehdejšího Společenství ratifikovaly nebo k němu přistoupily. Je proto objektivně opodstatněné, aby toto rozhodnutí nebylo určeno těm členským státům, které jsou smluvními stranami Pařížské úmluvy a nikoli Vídeňské úmluvy.
(7)
Pět členských států Unie, konkrétně Irsko, Kypr, Lucembursko, Malta a Rakousko, kromě toho není smluvními stranami ani Vídeňské úmluvy, ani Pařížské úmluvy. Vzhledem k tomu, že protokol z roku 1997 mění Vídeňskou úmluvu a že nařízení (ES) č. 44/2001 opravňuje členské státy vázané uvedenou úmluvou, aby pokračovaly v uplatňování pravidel stanovených v úmluvě, která se týkají příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí, je objektivně opodstatněné, aby bylo toto rozhodnutí určeno pouze těm členským státům, které jsou smluvními stranami Vídeňské úmluvy. Irsko, Kypr, Lucembursko, Malta a Rakousko by se tedy měly i nadále řídit pravidly obsaženými v nařízení (ES) č. 44/2001 a používat je pro oblast upravenou Vídeňskou úmluvou a protokolem z roku 1997, kterým se uvedená úmluva mění.
(8)
V důsledku toho se použití ustanovení protokolu z roku 1997, pokud jde o Unii, omezí pouze na ty členské státy, které jsou smluvními stranami Vídeňské úmluvy v okamžiku přijetí tohoto rozhodnutí.
(9)
Pravidla týkající se uznávání a výkonu soudních rozhodnutí, která jsou stanovena v článku XII Vídeňské úmluvy ve znění článku 14 protokolu z roku 1997, by neměla mít přednost před pravidly upravujícími řízení o uznávání a výkonu soudních rozhodnutí stanovenými v nařízení (ES) č. 44/2001. Členské státy, jež jsou tímto rozhodnutím oprávněny ratifikovat protokol z roku 1997 nebo k němu přistoupit, by tudíž měly učinit prohlášení stanovené v tomto rozhodnutí, aby bylo zajištěno uplatňování příslušných pravidel Unie.
(10)
Spojené království a Irsko, na něž se vztahuje Protokol č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva připojený ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se účastní přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(11)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rada opravňuje Bulharsko, Českou republiku, Estonsko, Litvu, Maďarsko, Polsko a Slovensko, aby v zájmu Unie ratifikovaly protokol ze dne 12. září 1997, kterým se mění Vídeňská úmluva o občanskoprávní odpovědnosti za jaderné škody ze dne 21. května 1963, nebo k němu přistoupily.
Znění protokolu z roku 1997 se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Rada opravňuje Bulharsko, Českou republiku, Estonsko, Litvu, Maďarsko, Polsko a Slovensko, aby učinily následující prohlášení:
„Soudní rozhodnutí v záležitostech, na něž se vztahuje Protokol ze dne 12. září 1997, kterým se mění Vídeňská úmluva o občanskoprávní odpovědnosti za jaderné škody ze dne 21. května 1963, vydaná soudem některého členského státu Evropské unie, jenž je smluvní stranou tohoto protokolu, jsou uznávána a vykonatelná v [název členského státu činícího prohlášení] v souladu s příslušnými pravidly Evropské unie v této oblasti.“
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Bulharské republice, České republice, Estonské republice, Litevské republice, Maďarsku, Polské republice a Slovenské republice v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne 15. července 2013.
COUNCIL DECISION
of 15 July 2013
authorising certain Member States to ratify, or to accede to, the Protocol amending the Vienna Convention on Civil Liability for Nuclear Damage of 21 May 1963, in the interest of the European Union, and to make a declaration on the application of the relevant internal rules of Union law
(2013/434/EU)
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 81(2), in conjunction with point (a) of Article 218(6) thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
Having regard to the consent of the European Parliament,
Whereas:
(1)
The Union is working towards the establishment of a common judicial area based on the principle of mutual recognition of judicial decisions.
(2)
The Protocol of 12 September 1997 (hereinafter ‘the 1997 Protocol’) amending the Vienna Convention on Civil Liability for Nuclear Damage of 21 May 1963 (hereinafter ‘the Vienna Convention’) was negotiated with a view to improving compensation for victims of damage caused by nuclear incidents. It is therefore desirable that the provisions of the 1997 Protocol be applied in the Member States which are Contracting Parties to the Vienna Convention.
(3)
The Union has exclusive competence with regard to Articles XI and XII of the Vienna Convention as amended by the 1997 Protocol in so far as those provisions affect the rules laid down in Council Regulation (EC) No 44/2001 of 22 December 2000 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters (1). Regulation (EC) No 44/2001 is to be replaced as of 10 January 2015 by Regulation (EU) No 1215/2012 of the European Parliament and of the Council of 12 December 2012 on jurisdiction and the recognition and enforcement of judgments in civil and commercial matters (2). The Member States retain their competence for matters covered by the 1997 Protocol which do not affect Union law. Given the subject matter and the aim of the 1997 Protocol, acceptance of the provisions of the Protocol which fall under Union competence cannot be dissociated from the provisions which fall under the competence of the Member States.
(4)
The Vienna Convention and the 1997 Protocol are not open to participation by regional economic integration organisations. As a result, the Union is not in a position to become a Contracting Party to the 1997 Protocol.
(5)
The Member States which are Contracting Parties to the Vienna Convention and which did not ratify the 1997 Protocol prior to their accession to the Union should therefore be authorised to ratify, or to accede to, the 1997 Protocol in the interest of the Union.
(6)
Twelve of the Member States of the Union, namely Belgium, Germany, Greece, Spain, France, Italy, the Netherlands, Portugal, Slovenia, Finland, Sweden and the United Kingdom, are Contracting Parties to the Paris Convention on Third Party Liability in the Field of Nuclear Energy of 29 July 1960, as amended by the Additional Protocol of 28 January 1964 and by the Protocol of 16 November 1982 (hereinafter ‘the Paris Convention’). The Paris Convention establishes a regime for the compensation of victims for damage caused by nuclear incidents based on principles similar to those of the Vienna Convention. The Protocol of 12 February 2004 (hereinafter ‘the 2004 Protocol’) amending the Paris Convention improves compensation for damage caused by nuclear incidents. By Council Decisions 2004/294/EC (3) and 2007/727/EC (4) the Member States which are Contracting Parties to the Paris Convention were authorised to ratify, or to accede to, the 2004 Protocol in the interest of the then Community. It is therefore objectively justified that this Decision should not be addressed to those Member States which are Contracting Parties to the Paris Convention and not to the Vienna Convention.
(7)
Furthermore, five of the Member States of the Union, namely Ireland, Cyprus, Luxembourg, Malta and Austria, are neither Contracting Parties to the Vienna Convention nor to the Paris Convention. Given that the 1997 Protocol amends the Vienna Convention and that Regulation (EC) No 44/2001 authorises the Member States bound by that Convention to continue to apply the rules on jurisdiction and on recognition and enforcement provided for in it, it is objectively justified that this Decision should be addressed only to those Member States which are Contracting Parties to the Vienna Convention. Accordingly, Ireland, Cyprus, Luxembourg, Malta and Austria should continue to base themselves on the rules contained in Regulation (EC) No 44/2001 and to apply them in the area covered by the Vienna Convention and the 1997 Protocol amending that Convention.
(8)
As a consequence, the provisions of the 1997 Protocol will be applied, as regards the Union, only by those Member States which are Contracting Parties to the Vienna Convention at the time of the adoption of this Decision.
(9)
The rules on recognition and enforcement of judgments laid down in Article XII of the Vienna Convention, as amended by Article 14 of the 1997 Protocol, should not take precedence over the rules governing the procedure for recognition and enforcement of judgments established by Regulation (EC) No 44/2001. Therefore, the Member States which are authorised to ratify, or to accede to, the 1997 Protocol by this Decision should make the declaration provided for in this Decision with the aim of ensuring application of the relevant Union rules.
(10)
The United Kingdom and Ireland, to which Protocol No 21 on the position of the United Kingdom and Ireland in respect of the Area of Freedom, Security and Justice, annexed to the Treaty on European Union and to the Treaty on the Functioning of the European Union, applies, are taking part in the adoption and application of this Decision.
(11)
In accordance with Articles 1 and 2 of Protocol No 22 on the position of Denmark, annexed to the Treaty on European Union and to the Treaty on the Functioning of the European Union, Denmark is not taking part in the adoption of this Decision and is not bound by it or subject to its application,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
The Council hereby authorises Bulgaria, the Czech Republic, Estonia, Lithuania, Hungary, Poland and Slovakia to ratify, or to accede to, the Protocol of 12 September 1997 amending the Vienna Convention on Civil Liability for Nuclear Damage of 21 May 1963, in the interest of the Union.
The text of the 1997 Protocol is attached to this Decision.
Article 2
The Council hereby authorises Bulgaria, the Czech Republic, Estonia, Lithuania, Hungary, Poland and Slovakia to make the following declaration:
‘Judgments on matters covered by the Protocol of 12 September 1997 amending the Vienna Convention on Civil Liability for Nuclear Damage of 21 May 1963, when given by a court of a Member State of the European Union, which is a Contracting Party to that Protocol, shall be recognised and enforceable in [name of the Member State making the declaration] in accordance with the relevant rules of the European Union on the subject.’
Article 3
This Decision shall enter into force on the day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
Article 4
This Decision is addressed to the Republic of Bulgaria, the Czech Republic, the Republic of Estonia, the Republic of Lithuania, Hungary, the Republic of Poland and the Slovak Republic in accordance with the Treaties.
Done at Brussels, 15 July 2013.