NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 1408/2013
ze dne 18. prosince 2013
o použití článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie na podporu de minimis v odvětví zemědělství
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie na určité kategorie horizontální státní podpory (1),
po zveřejnění předlohy tohoto nařízení (2),
po konzultaci s Poradním výborem pro státní podpory,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Státní financování, které splňuje kritéria čl. 107 odst. 1 Smlouvy, představuje státní podporu a musí být podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy oznámeno Komisi. Podle článku 109 Smlouvy však Rada může vymezovat druhy podpor, které jsou z oznamovací povinnosti vyňaty. V souladu s čl. 108 odst. 4 Smlouvy může Komise přijmout nařízení týkající se těchto kategorií státních podpor. Na základě nařízení (ES) č. 994/98 rozhodla Rada v souladu s článkem 109 Smlouvy, že podpora de minimis by mohla takovou kategorii tvořit. Z tohoto důvodu se má za to, že podpora de minimis, tedy podpora poskytnutá jednomu podniku za dané časové období, která nepřekročí určitou pevně stanovenou částku, nesplňuje všechna kritéria uvedená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a proto se na ni oznamovací postup nevztahuje.
(2)
Komise ve svých četných rozhodnutích pojem podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy blíže objasnila. Komise rovněž stanovila svou politiku vzhledem ke stropu podpory de minimis, do jehož výše se má za to, že se čl. 107 odst. 1 Smlouvy nepoužije, a to nejprve ve svém sdělení o pravidle de minimis pro státní podpory (3) a poté v nařízeních Komise (ES) č. 69/2001 (4) a (ES) č. 1998/2006 (5). Z působnosti uvedených nařízení bylo s ohledem na zvláštní pravidla uplatňovaná v odvětví zemědělství a na nebezpečí, že i podpora v malé výši by v tomto odvětví mohla splňovat kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy, vyloučeno odvětví zemědělství nebo jeho části. Komise již přijala řadu nařízení, která stanoví pravidla pro podpory de minimis poskytované v odvětví zemědělství, z nichž poslední bylo nařízení (ES) č. 1535/2007 (6). Vzhledem ke zkušenostem získaným při uplatňování nařízení (ES) č. 1535/2007 je vhodné upravit některé podmínky stanovené v uvedeném nařízení a uvedené nařízení nahradit.
(3)
S ohledem na zkušenosti Komise s uplatňováním nařízení (ES) č. 1535/2007 by se měla maximální výše podpory, která se poskytuje jednomu podniku v období tří let, zvýšit na 15 000 EUR a limit stanovený pro členský stát by se měl zvýšit na 1 % roční produkce. Tyto nové stropy i nadále zajišťují, aby žádné opatření spadající do působnosti tohoto nařízení nemohlo být považováno za ovlivňující obchod mezi členskými státy a/nebo narušující hospodářskou soutěž nebo hrozící tímto narušením.
(4)
Pro účely pravidel hospodářské soutěže stanovených ve Smlouvě je podnikem jakýkoli subjekt vykonávající hospodářskou činnost nezávisle na právním postavení tohoto subjektu a způsobu jeho financování (7). Soudní dvůr Evropské unie rozhodl, že všechny subjekty kontrolované (právně či fakticky) týmž subjektem by se měly pokládat za jeden podnik (8). Za účelem právní jistoty a snížení administrativní zátěže by toto nařízení mělo poskytnout taxativní seznam jasných kritérií, podle kterých lze rozhodnout, v jakých případech se mají dva či více subjektů v rámci jednoho členského státu považovat za jeden podnik. Komise proto z jasně stanovených kritérií, které definují „propojené podniky“ v rámci definice malých a středních podniků obsažené v doporučení Komise 2003/361/ES (9) a v příloze I nařízení Komise (ES) č. 800/2008 (10) vybrala taková kritéria, která jsou vhodná pro účely tohoto nařízení. Orgány veřejné moci jsou s těmito kritérii již obeznámeny a měly by je používat - vzhledem k oblasti působnosti tohoto nařízení - na malé a střední podniky i velké podniky. Tato kritéria by měla zajistit, aby byla skupina propojených podniků pro účely použití pravidla de minimis považována za jeden podnik, ale aby podniky, které s výjimkou toho, že každý z nich má přímou vazbu na tentýž orgán nebo orgány veřejné moci, nemají žádný vzájemný vztah, nebyly považovány za vzájemně propojené. Zohlední se tak specifická situace subjektů ovládaných týmž orgánem nebo orgány veřejné moci, které mohou mít nezávislou rozhodovací pravomoc. Tato kritéria by rovněž měla zajistit, aby jednotliví členové právnické osoby nebo skupiny fyzických či právnických osob nebyli pouze z tohoto důvodu považováni za propojené, jestliže vnitrostátní právní předpisy umožňují, aby tito jednotliví členové měli práva a povinnosti srovnatelné s právy a povinnostmi jednotlivých zemědělců, kteří jsou v postavení vedoucího daného zemědělského podniku, zejména pokud jde o jejich hospodářské, sociální a daňové postavení, za předpokladu, že přispěli k posílení zemědělských struktur daných právnických osob nebo skupin.
(5)
Vzhledem k podobnosti zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů a nezemědělských produktů spadá toto zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů do působnosti nařízení Komise (EU) č. 1407/2013 (11).
(6)
Soudní dvůr Evropské unie stanovil, že jakmile Unie přijala právní předpis o společné organizaci trhu v určitém zemědělském odvětví, nesmějí členské státy přijmout jakékoli opatření, které by jej mohlo porušovat nebo k němu stanovit výjimky (12). Z toho důvodu by se toto nařízení nemělo vztahovat na podpory, jejichž výše je stanovena na základě ceny nebo množství produktů získaných nebo uvedených na trh, a nemělo by se vztahovat ani na podpory, které jsou vázány na společný závazek dělit se o tuto podporu s prvovýrobcem.
(7)
Toto nařízení by se nemělo vztahovat na podporu vývozu nebo podporu podmíněnou používáním domácích produktů na úkor dovezených. Zejména by se nemělo vztahovat na podporu financování zřízení a provozu distribuční sítě v jiných členských státech nebo ve třetích zemích. Podpora umožňující pokrytí nákladů na účast na veletrzích nebo na studie či poradenské služby potřebné k uvedení nového nebo stávajícího výrobku na nový trh v jiném členském státě nebo v třetí zemi zpravidla podporu vývozu nepředstavuje.
(8)
Období tří let, které je třeba vzít v úvahu pro účely tohoto nařízení, by mělo být posuzováno průběžně, takže při každém novém přidělení podpory de minimis je potřeba vzít v úvahu celkovou výši poskytnuté podpory de minimis v dotčeném jednoletém účetním období a během předchozích dvou jednoletých účetních období.
(9)
Jestliže podnik působí v prvovýrobě zemědělských produktů a jestliže tento podnik působí i v jiných odvětvích nebo vykonává jiné činnosti spadající do oblasti působnosti nařízení (EU) č. 1407/2013, ustanovení uvedeného nařízení by se měla vztahovat na podporu poskytovanou na tato další odvětví či činnosti za předpokladu, že dotyčný členský stát vhodnými způsoby, jako je oddělení činností nebo rozlišení nákladů, zajistí, aby prvovýroba zemědělských produktů nevyužívala podporu de minimis poskytovanou podle uvedeného nařízení.
(10)
Jestliže podnik působí v prvovýrobě zemědělských produktů i v odvětví rybolovu a akvakultury, na podporu poskytovanou na odvětví rybolovu a akvakultury by se mělo vztahovat nařízení Komise (ES) č. 875/2007 (13) za předpokladu, že dotyčný členský stát vhodnými způsoby, jako je oddělení činností nebo rozlišení nákladů, zajistí, aby prvovýroba zemědělských produktů nevyužívala podporu de minimis poskytovanou podle uvedeného nařízení.
(11)
Toto nařízení by mělo stanovit pravidla, aby nebylo možné obcházet maximální intenzitu podpory stanovenou ve zvláštních nařízeních či rozhodnutích Komise. Rovněž by mělo stanovit jasná a snadno použitelná pravidla kumulace.
(12)
Toto nařízení nevylučuje možnost, že by opatření nebylo považováno za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy z jiných důvodů než těch, které jsou upraveny v tomto nařízení, například proto, že opatření je v souladu se zásadou subjektu činného v tržním prostředí, či proto, že nezahrnuje převod státních prostředků. Zejména finanční prostředky Unie centrálně spravované Komisí, které nejsou přímo nebo nepřímo kontrolovány členským státem, navíc nepředstavují státní podporu a při posuzování toho, zda byl dodržen příslušný strop nebo limit pro členský stát, by se neměly brát do úvahy.
(13)
Pro účely transparentnosti, rovného zacházení a účinného dohledu by se toto nařízení mělo použít jen v případě podpory de minimis, pro niž lze předem přesně vypočíst hrubý grantový ekvivalent, aniž by bylo nutné provádět hodnocení rizik („transparentní podpora“). Tento přesný výpočet lze například provést u grantů, subvencí úrokových sazeb, daňových osvobození se stanoveným limitem nebo jiných nástrojů, u nichž je stanoven limit zaručující, že příslušný strop nebude překročen. Stanovit limit znamená, že dokud není či ještě není známa přesná výše podpory, musí členský stát předpokládat, že se tato výše bude rovnat tomuto limitu, aby tak zajistil, že několik opatření podpory společně nepřekročí strop stanovený tímto nařízením, a musí použít pravidla kumulace.
(14)
Pro účely transparentnosti, rovného zacházení a správného použití stropu de minimis by měly všechny členské státy používat stejnou metodu výpočtu. Pro zjednodušení tohoto výpočtu by výše podpory, které nejsou poskytnuty formou grantu vypláceného v hotovosti, měly být přepočteny na hrubý grantový ekvivalent. Pro výpočet hrubého grantového ekvivalentu transparentních druhů podpory, u níž se nejedná o granty, a podpory poskytované v několika splátkách, je nutné používat tržní úrokové sazby běžné v době poskytnutí této podpory. Za účelem jednotného, transparentního a jednoduchého používání pravidel státní podpory by tržní sazby platné pro účely tohoto nařízení měly být referenčními sazbami, jak je stanoveno ve sdělení Komise o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (14).
(15)
Podpora sestávající z půjček, včetně podpory de minimis v oblasti rizikového financování ve formě půjček, by měla být považována za transparentní podporu de minimis, jestliže byl hrubý grantový ekvivalent vypočten na základě tržních úrokových sazeb běžných v době poskytnutí podpory. Aby se zjednodušilo nakládání s drobnými krátkodobými půjčkami, mělo by toto nařízení obsahovat jasné pravidlo, jehož použití není složité a které zohlední jak výši půjčky, tak dobu její splatnosti. Ze zkušenosti Komise vyplývá, že hrubý grantový ekvivalent půjčky činí buď 75 000 EUR na dobu pěti let, nebo 37 500 EUR na dobu deseti let, které jsou zajištěny kolaterálem pokrývajícím alespoň 50 % půjčky, lze považovat za půjčky odpovídající výši stropu podpory de minimis. Vzhledem k obtížím spojeným s určením hrubého grantového ekvivalentu podpory poskytnuté podnikům, které mohou být neschopny splatit půjčku, by se toto pravidlo na takové podniky nemělo vztahovat.
(16)
Podpora sestávající z kapitálových injekcí by se neměla považovat za transparentní podporu de minimis, ledaže celková částka injekce z veřejných prostředků nepřesáhne strop de minimis. Podpora sestávající z opatření rizikového financování ve formě kapitálové či kvazikapitálové investice uvedená v pokynech o rizikovém financování (15) by neměla být považována za transparentní podporu de minimis, ledaže je v rámci daného opatření poskytován kapitál nepřesahující strop podpory de minimis.
(17)
Podpora sestávající ze záruk, včetně podpory de minimis v oblasti rizikového financování ve formě záruk, by se měla považovat za transparentní, pokud byl hrubý grantový ekvivalent vypočten na základě prémií „safe-harbour“ stanovených ve sdělení Komise pro příslušný druh podniku (16). Aby se zjednodušilo nakládání s krátkodobými zárukami za až 80 % relativně nízké půjčky, mělo by toto nařízení obsahovat jasné pravidlo, jehož použití není složité a které zohlední jak výši příslušné půjčky, tak dobu trvání záruky. Toto pravidlo by se nemělo použít na záruky za související transakce, které nepředstavují půjčku, např. záruky za transakce s vlastním kapitálem. Pokud záruka nepřekročí 80 % příslušené půjčky, garantovaná část příslušné půjčky nepřekročí 112 500 EUR a záruka je poskytována na dobu nepřekračující pět let, lze mít za to, že se hrubý grantový ekvivalent záruky rovná výši stropu podpory de minimis. To platí i v případech, kdy záruka nepřekročí 80 % příslušné půjčky, garantovaná část příslušné půjčky nepřekročí 56 250 EUR a záruka je poskytována na dobu nepřekračující deset let. Kromě toho členské státy mohou použít metodiku k výpočtu hrubého grantového ekvivalentu záruk, oznámenou Komisi na základě jiného nařízení Komise v oblasti státních podpor použitelného v dané době a která byla přijata Komisí jakožto metodika, která je v souladu se sdělením o zárukách nebo s jakýmkoli následným sdělením, za předpokladu, že přijatá metodika výslovně upravuje daný druh záruky a příslušné transakce v kontextu uplatňování tohoto nařízení. Vzhledem k obtížím spojeným s určením hrubého grantového ekvivalentu podpory poskytnuté podnikům, které mohou být neschopny splatit půjčku, by se toto pravidlo na takové podniky nemělo vztahovat.
(18)
Pokud se na čerpání režimu podpory de minimis podílejí finanční zprostředkovatelé, mělo by se zajistit, aby těmto zprostředkovatelům nebyla žádná státní podpora poskytnuta. Lze toho docílit například tím, že finančním zprostředkovatelům, kteří využívají státní záruku, bude stanovena povinnost uhradit tržní pojistné nebo zcela převést jakoukoli výhodu na konečného příjemce, nebo tím, že se dodrží výše stropu podpory de minimis a další podmínky stanovené v tomto nařízení, a to i na úrovni zprostředkovatelů.
(19)
Po oznámení členským státem může Komise přezkoumat, zda opatření, které nemá podobu grantu, půjčky, záruky, kapitálové injekce nebo opatření rizikového financování ve formě kapitálové či kvazikapitálové investice, má hrubý grantový ekvivalent, který nepřesahuje strop podpory de minimis, a zda by proto mohlo spadat do působnosti tohoto nařízení.
(20)
Komise má povinnost zajistit, aby byla dodržena pravidla státní podpory, a v souladu se zásadou spolupráce stanovenou v čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii by členské státy měly plnění tohoto úkolu usnadnit tím, že pomocí vhodných mechanismů zajistí, aby celková výše podpory de minimis udělené podle pravidla de minimis jednomu podniku nepřesáhla celkový povolený strop. Proto je třeba, aby členské státy při poskytnutí podpory de minimis informovaly dotyčný podnik o výši poskytnuté podpory de minimis a o povaze této podpory s výslovným odkazem na toto nařízení. Od členských států by mělo být požadováno, aby sledovaly poskytnuté podpory, a tím zajistily, že příslušné stropy nejsou překročeny a že pravidla kumulace jsou dodržena. Ke splnění této povinnosti by měl dotčený členský stát před poskytnutím takové podpory obdržet od podniku prohlášení o ostatních podporách de minimis, na které se vztahuje toto nařízení nebo jiná nařízení o podpoře de minimis a které tento podnik získal během daného jednoletého účetního období a předcházejících dvou jednoletých účetních období. Členské státy by měly mít alternativně možnost zřídit centrální registr, který by obsahoval úplné informace o poskytnutých podporách de minimis a zajišťovat kontrolu, že žádné nové poskytnutí podpory nepřekračuje příslušný strop.
(21)
Před poskytnutím každé nové podpory de minimis by členský stát měl ověřit, zda nová podpora de minimis nepřekročí strop podpory de minimis ani limit pro tento členský stát a zda jsou splněny i další podmínky stanovené tímto nařízením.
(22)
S ohledem na zkušenosti Komise a zejména s ohledem na intervaly, v nichž je obvykle nutné politiku státní podpory přezkoumat, by doba používání tohoto nařízení měla být omezena. Pokud platnost tohoto nařízení skončí, aniž by došlo k jejímu prodloužení, členské státy by měly mít pro podpory de minimis, na které se vztahuje toto nařízení, k dispozici adaptační období šesti měsíců,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na podporu poskytovanou podnikům působícím v prvovýrobě zemědělských produktů s výjimkou:
a)
podpory, jejíž výše je stanovena na základě ceny nebo množství produktů uvedených na trh;
b)
podpory na činnosti spojené s vývozem do třetích zemí nebo členských států, tj. podpory přímo spojené s vyváženým množstvím, se zavedením a provozem distribuční sítě nebo s jinými běžnými výdaji v souvislosti s vývozní činností;
c)
podpory podmiňující použití domácího zboží na úkor dováženého zboží.
2. Jestliže podnik působí v prvovýrobě zemědělských produktů a jestliže působí i v jednom nebo více odvětví nebo vykonává jiné činnosti, které spadají do působnosti nařízení (EU) č. 1407/2013, vztahuje se uvedené nařízení na podporu poskytovanou na tato další odvětví či činnosti za předpokladu, že dotyčný členský stát vhodným způsobem, jako je oddělení činností nebo rozlišení nákladů, zajistí, aby prvovýroba zemědělských produktů nevyužívala podporu de minimis poskytovanou podle uvedeného nařízení.
3. Jestliže podnik působí v prvovýrobě zemědělských produktů i v odvětví rybolovu a akvakultury, na podporu poskytovanou na odvětví rybolovu a akvakultury se vztahují ustanovení nařízení (ES) č. 875/2007 za předpokladu, že dotyčný členský stát vhodnými způsoby, jako je oddělení činností nebo rozlišení nákladů, zajistí, aby prvovýroba zemědělských produktů nevyužívala podporu de minimis poskytovanou podle uvedeného nařízení.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se „zemědělskými produkty“ rozumí produkty uvedené v příloze I Smlouvy s výjimkou produktů rybolovu a akvakultury uvedených v nařízení Rady (ES) č. 104/2000 (17).
2. „Jeden podnik“ pro účely tohoto nařízení zahrnuje veškeré subjekty, které mezi sebou mají alespoň jeden z následujících vztahů:
a)
jeden subjekt vlastní většinu hlasovacích práv, která náležejí akcionářům nebo společníkům, v jiném subjektu;
b)
jeden subjekt má právo jmenovat nebo odvolat většinu členů správního, řídícího nebo dozorčího orgánu jiného subjektu;
c)
jeden subjekt má právo uplatňovat rozhodující vliv v jiném subjektu podle smlouvy uzavřené s daným subjektem nebo dle ustanovení v zakladatelské smlouvě nebo ve stanovách tohoto subjektu;
d)
jeden subjekt, který je akcionářem nebo společníkem jiného subjektu, ovládá sám, v souladu s dohodou uzavřenou s jinými akcionáři nebo společníky daného subjektu, většinu hlasovacích práv, náležejících akcionářům nebo společníkům, v daném subjektu.
Subjekty, které mají jakýkoli vztah uvedený v prvním pododstavci písm. a) až d) prostřednictvím jednoho nebo více subjektů, jsou také považovány za jeden podnik.
Článek 3
Podpora de minimis
1. Má se za to, že opatření podpory nesplňují všechna kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a proto jsou vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy, jestliže splňují podmínky stanovené v tomto nařízení.
2. Celková výše podpory de minimis, kterou členský stát poskytne jednomu podniku, nesmí za libovolná tři po sobě jdoucí jednoletá účetní období překročit 15 000 EUR.
3. Kumulovaná výše podpory de minimis přiznané členským státem podnikům činným v prvovýrobě zemědělských produktů za libovolná tři po sobě jdoucí jednoletá účetní období nesmí přesáhnout limit pro členský stát stanovený v příloze.
4. Podpora de minimis se považuje za poskytnutou v okamžiku, kdy podnik získá podle platného vnitrostátního právního režimu na podporu právní nárok, a to bez ohledu na to, kdy byla podpora de minimis danému podniku vyplacena.
5. Strop stanovený v odstavci 2 a limit pro členský stát, který je uveden v odstavci 3, se uplatní nezávisle na formě podpory de minimis a jejím sledovaném cíli a nezávisle na tom, zda je podpora poskytnutá členským státem zcela nebo částečně financována ze zdrojů Unie. Doba tří jednoletých účetních období bude stanovena podle účetního období používaného podnikem v příslušném členském státě.
6. Podpora je pro účely stropu stanoveného v odstavci 2 a limitu pro členský stát, který je uveden v odstavci 3, vyjádřena jako grant v hotovosti. U všech použitých částek se jedná o hrubé částky, tj. před srážkou daně nebo jiného poplatku. Je-li podpora poskytnuta jinak než formou grantu, stanoví se její výše jako hrubý grantový ekvivalent podpory.
Podpora splatná v několika splátkách se diskontuje na svou hodnotu v okamžiku poskytnutí. Úroková sazba, která se použije pro účely diskontace, je diskontní sazba platná v době, kdy byla podpora poskytnuta.
7. Jestliže by v důsledku poskytnutí nové podpory de minimis došlo k překročení stropu stanoveného v odstavci 2 nebo limitu pro členský stát, který je uveden v odstavci 3, výhody tohoto nařízení se na tuto novou podporu nevztahují.
8. V případě spojení či nabytí je třeba přihlédnout k veškerým podporám de minimis poskytnutým dříve všem podnikům, které podléhají spojení, aby se zjistilo, zda žádnou novou podporou de minimis poskytnutou nově vzniklému či nabývajícímu podniku nedošlo k překročení stropu nebo limitu pro členský stát. Oprávněnost podpory de minimis poskytnuté před spojením nebo nabytím zůstává i nadále zachována.
9. V případě rozdělení jednoho podniku na dva či více samostatných podniků se podpora de minimis poskytnutá před rozdělením přidělí podniku, který byl jejím příjemcem, což je v zásadě podnik, který převzal činnosti, na něž byla podpora de minimis použita. Pokud by takové přidělení nebylo možné, přidělí se podpora de minimis poměrným způsobem na základě účetní hodnoty vlastního kapitálu nových podniků k datu účinku rozdělení.
Článek 4
Výpočet hrubého grantového ekvivalentu
1. Toto nařízení se použije pouze na podporu, u níž lze předem přesně vypočítat hrubý grantový ekvivalent bez nutnosti provádět hodnocení rizik („transparentní podpora“).
2. Podpora poskytnutá formou grantů a subvencí úrokových sazeb se považuje za transparentní podporu de minimis.
3. Podpora poskytnutá formou půjček se považuje za transparentní podporu de minimis, pokud:
a)
proti příjemci není vedeno kolektivní insolvenční řízení ani nesplňuje kritéria podle vnitrostátního práva pro to, aby bylo proti němu na žádost jeho dlužníků zahájeno insolvenční řízení. V případě velkých podniků by příjemce měl být v situaci srovnatelné s úvěrovým ratingem alespoň B-; a
b)
je půjčka zajištěna kolaterálem pokrývajícím alespoň 50 % půjčky a půjčka činí buď 75 000 EUR na dobu pěti let, nebo 37 500 EUR na dobu deseti let; pokud je půjčka nižší než tyto částky a/nebo je poskytnuta na dobu kratší pěti resp. deseti let, vypočítá se hrubý grantový ekvivalent této půjčky jako odpovídající poměrná část stropu stanoveného v čl. 3 odst. 2; nebo
c)
hrubý grantový ekvivalent se vypočítá na základě referenční sazby platné v době poskytnutí podpory.
4. Podpora sestávající z kapitálových injekcí se považuje za transparentní podporu de minimis pouze tehdy, pokud celková částka injekce z veřejných prostředků nepřesáhne strop podpory de minimis.
5. Podpora sestávající z opatření rizikového financování ve formě kapitálové či kvazikapitálové investice se považuje za transparentní podporu de minimis pouze tehdy, pokud kapitál poskytnutý jednomu podniku nepřesáhne strop podpory de minimis.
6. Podpora poskytnutá formou záruk se považuje za transparentní podporu de minimis, pokud:
a)
proti příjemci není vedeno kolektivní insolvenční řízení ani nesplňuje kritéria podle vnitrostátního práva pro to, aby bylo proti němu na žádost jeho dlužníků zahájeno insolvenční řízení. V případě velkých podniků by příjemce měl být v situaci srovnatelné s úvěrovým ratingem alespoň B-; a
b)
záruka nepřesáhne 80 % příslušné půjčky a částka záruky činí buď 112 500 EUR a platnost této záruky je pět let, nebo 56 250 EUR a platnost této záruky je deset let; pokud je částka záruky nižší než tyto částky a/nebo je doba její platnosti kratší pěti resp. deseti let, vypočítá se hrubý grantový ekvivalent této záruky jako odpovídající poměrná část stropu stanoveného v čl. 3 odst. 2; nebo
c)
hrubý grantový ekvivalent byl vypočítán na základě prémií „safe-harbour“ stanovených ve sdělení Komise; nebo
d)
ještě před svým použitím
i)
byla metodika použitá k výpočtu hrubého grantového ekvivalentu záruky oznámena Komisi podle jiného nařízení Komise v oblasti státních podpor použitelného v dané době a přijata Komisí jakožto metodika, která je v souladu se sdělením o zárukách nebo s jakýmkoli následným sdělením, a
ii)
uvedená metodika výslovně upravuje daný druh záruky a příslušné transakce v kontextu uplatňování tohoto nařízení.
7. Podpora sestávající z jiných nástrojů se považuje za transparentní podporu de minimis, pokud daný nástroj stanoví limit zajišťující, že nedojde k překročení příslušného stropu.
Článek 5
Kumulace
1. Jestliže podnik působí v prvovýrobě zemědělských produktů a jestliže působí i v jednom nebo více odvětví nebo vykonává jiné činnosti, které spadají do působnosti nařízení (EU) č. 1407/2013, lze podpory de minimis poskytnuté na činnosti v odvětví zemědělské výroby podle tohoto nařízení kumulovat s podporou de minimis poskytnutou na další uvedená odvětví nebo činnosti, a to až do výše stropu stanoveného v čl. 3 odst. 2 nařízení (EU) č. 1407/2013, za předpokladu, že dotyčný členský stát zajistí vhodnými prostředky, například oddělením činností nebo rozlišením nákladů, že prvovýroba zemědělských produktů nevyužívá podporu de minimis poskytnutou podle nařízení (EU) č. 1407/2013.
2. Jestliže podnik působí v prvovýrobě zemědělských produktů a zároveň v odvětví rybolovu a akvakultury, lze podpory de minimis poskytnuté na činnosti v odvětví zemědělské výroby podle tohoto nařízení kumulovat s podporou de minimis poskytnutou na činnosti v odvětví rybolovu a akvakultury podle nařízení (ES) č. 875/2007, a to až do výše stropu stanoveného v uvedeném nařízení, za předpokladu, že dotyčný členský stát zajistí vhodnými prostředky, například oddělením činností nebo rozlišením nákladů, že prvovýroba zemědělských produktů nevyužívá podporu de minimis poskytnutou podle nařízení (ES) č. 875/2007.
3. Podporu de minimis nelze kumulovat se státní podporou na tytéž způsobilé náklady nebo se státní podporou na tatáž opatření rizikového financování, pokud by taková kumulace vedla k překročení nejvyšší příslušné intenzity podpory či výše podpory, která je pro specifické okolnosti každého případu stanovena v nařízení o blokové výjimce nebo v rozhodnutí Komise. Podporu de minimis, která není poskytnuta na zvláštní způsobilé náklady či není přičitatelná těmto nákladům, lze kumulovat s jinou státní podporou poskytnutou na základě nařízení o blokové výjimce nebo rozhodnutí Komise.
Článek 6
Sledování
1. Jestliže členský stát hodlá poskytnout některému podniku podporu de minimis podle tohoto nařízení, písemně jej informuje o navrhované výši podpory vyjádřené jako hrubý grantový ekvivalent a o charakteru de minimis této podpory a výslovně odkáže na toto nařízení citací jeho názvu a uvedením informace o jeho vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. V případě, že se podpora de minimis v souladu s tímto nařízením poskytuje různým podnikům na základě určitého režimu a těmto podnikům jsou v rámci tohoto režimu poskytnuty různě vysoké jednotlivé podpory, může daný členský stát rozhodnout, že uvedenou povinnost splní informováním podniků o pevné částce odpovídající maximální výši podpory, která může být v daném režimu poskytnuta. V takovém případě se tato pevná částka použije při zjišťování, zda bylo dosaženo stropu stanoveného v čl. 3 odst. 2 a zda nebyl překročen limit pro členský stát uvedený v čl. 3 odst. 3. Před udělením podpory si musí členský stát též vyžádat od daného podniku prohlášení v písemné či elektronické podobě o jakýchkoli dalších podporách de minimis, na které se vztahuje toto nařízení nebo jiná nařízení o podpoře de minimis a které tento podnik obdržel v předchozích dvou jednoletých účetních obdobích a v současném jednoletém účetním období.
2. Má-li členský stát k dispozici centrální registr podpory de minimis obsahující úplné informace o všech podporách de minimis, které poskytl kterýkoli orgán daného členského státu, odstavec 1 se nepoužije od okamžiku, kdy registr zahrne tři jednoletá účetní období.
3. Členský stát poskytne novou podporu de minimis v souladu s tímto nařízením teprve po přezkoumání, zda nová podpora nezvýší celkovou částku podpory de minimis, kterou dotyčný podnik obdržel, nad strop stanovený v čl. 3 odst. 2 a nad limit pro členský stát uvedený v čl. 3 odst. 3 a zda jsou splněny veškeré podmínky stanovené v tomto nařízení.
4. Členské státy zaznamenávají a shromažďují veškeré informace týkající se použití tohoto nařízení. Tyto záznamy musí obsahovat všechny informace nezbytné k doložení toho, že byly splněny podmínky tohoto nařízení. Záznamy o individuálních podporách de minimis se archivují po dobu deseti jednoletých účetních období ode dne jejich poskytnutí. Záznamy týkající se určitého režimu podpory de minimis se archivují po dobu deseti jednoletých účetních období ode dne, kdy byla v rámci tohoto režimu poskytnuta poslední jednotlivá podpora.
5. Na písemnou žádost poskytne dotyčný členský stát Komisi ve lhůtě dvaceti pracovních dnů nebo v delší lhůtě, která může být v žádosti stanovena, všechny informace, které Komise považuje za nezbytné k posouzení toho, zda byly splněny podmínky tohoto nařízení, zejména celková výše podpory de minimis, kterou podnik obdržel ve smyslu tohoto nařízení a jiných nařízení o podpoře de minimis.
Článek 7
Přechodná ustanovení
1. Toto nařízení se vztahuje na podporu poskytnutou před jeho vstupem v platnost, pokud podpora splňuje podmínky stanovené tímto nařízením. Podpora, která tyto podmínky nesplňuje, bude posouzena Komisí v souladu s příslušnými rámci, pokyny, sděleními a oznámeními.
2. Všechny jednotlivé podpory de minimis poskytnuté v období mezi 1. lednem 2005 a 30. červnem 2008, které splňují podmínky nařízení (ES) č. 1860/2004, se považují za podpory, které nesplňují všechna kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a které proto nepodléhají oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
3. Všechny jednotlivé podpory de minimis poskytnuté v období mezi 1. lednem 2008 a 30. červnem 2014, které splňují podmínky nařízení (ES) č. 1535/2007, se považují za podpory, které nesplňují všechna kritéria stanovená v čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a které proto nepodléhají oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
4. Po uplynutí platnosti tohoto nařízení se na každou podporu de minimis, která splňuje podmínky tohoto nařízení, bude toto nařízení vztahovat po dobu dalších šesti měsíců.
Článek 8
Vstup v platnost a doba použitelnosti
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2014.
Použije se do 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 18. prosince 2013.
COMMISSION REGULATION (EU) No 1408/2013
of 18 December 2013
on the application of Articles 107 and 108 of the Treaty on the Functioning of the European Union to de minimis aid in the agriculture sector
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 108(4) thereof,
Having regard to Council Regulation (EC) No 994/98 of 7 May 1998 on the application of Articles 107 and 108 of the Treaty on the Functioning of the European Union to certain categories of horizontal State aid (1),
Having published a draft of this Regulation (2),
After consulting the Advisory Committee on State Aid,
Whereas:
(1)
State funding meeting the criteria in Article 107(1) of the Treaty constitutes State aid and requires notification to the Commission by virtue of Article 108(3) of the Treaty. However, under Article 109 of the Treaty, the Council may determine categories of aid that are exempted from this notification requirement. In accordance with Article 108(4) of the Treaty, the Commission may adopt regulations relating to those categories of State aid. By virtue of Regulation (EC) No 994/98 the Council decided, in accordance with Article 109 of the Treaty, that de minimis aid could constitute one such category. On that basis, de minimis aid, being aid granted to a single undertaking over a given period of time that does not exceed a certain fixed amount, is deemed not to meet all the criteria laid down in Article 107(1) of the Treaty and is therefore not subject to the notification procedure.
(2)
The Commission has, in numerous decisions, clarified the notion of aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty. The Commission has also stated its policy with regard to a de minimis ceiling below which Article 107(1) of the Treaty can be considered not to apply, initially in its notice on the de minimis rule for State aid (3) and subsequently in Commission Regulations (EC) No 69/2001 (4) and (EC) No 1998/2006 (5). In view of the special rules which apply in the agriculture sector and of the risk that even low levels of aid could fulfil the criteria laid down in Article 107(1) of the Treaty, the agriculture sector or parts of it were excluded from the scope of those Regulations. The Commission has already adopted a number of Regulations providing rules on de minimis aid granted in the agriculture sector, the latest of which was Regulation (EC) No 1535/2007 (6). In the light of the experience gained in applying Regulation (EC) No 1535/2007, it is appropriate to revise some of the conditions laid down in that Regulation and to replace it.
(3)
In the light of the Commission’s experience in applying Regulation (EC) No 1535/2007, the maximum amount of aid to a single undertaking over a period of 3 years should be increased to EUR 15 000 and the national cap increased to 1 % of annual output. Those new ceilings still ensure that any measure falling under this Regulation can be deemed not to have any effect on trade between Member States and not to distort or threaten to distort competition.
(4)
For the purposes of the rules on competition laid down in the Treaty an undertaking is any entity engaged in an economic activity, regardless of its legal status and the way in which it is financed (7). The Court of Justice of the European Union has ruled that all entities which are controlled (on a legal or on a de facto basis) by the same entity should be considered as a single undertaking (8). For the sake of legal certainty and to reduce the administrative burden, this Regulation should provide an exhaustive list of clear criteria for determining when two or more enterprises within the same Member State are to be considered as a single undertaking. The Commission has selected from the well-established criteria for defining‘linked enterprises’ in the definition of small or medium-sized enterprises (SMEs) in Commission Recommendation 2003/361/EC (9) and in Annex I to Commission Regulation (EC) No 800/2008 (10) those criteria that are appropriate for the purposes of this Regulation. The criteria are already familiar to public authorities and should be applicable, given the scope of this Regulation, to both SMEs and large undertakings. Those criteria should ensure that a group of linked enterprises is considered as one single undertaking for the application of the de minimis rule, but that enterprises which have no relationship with each other except for the fact that each of them has a direct link to the same public body or bodies are not treated as being linked to each other. The specific situation of enterprises controlled by the same public body or bodies, which may have an independent power of decision, is therefore taken into account. Similarly, those criteria should ensure that individual members of a legal person or group of natural or legal persons are not, for that reason alone, treated as being linked where national law provides for such individual members to assume rights and obligations comparable to those of individual farmers who have the status of head of holding, in particular as regards their economic, social and tax status and where those individual members have contributed to strengthening the agricultural structures of the legal persons or groups concerned.
(5)
Considering the similarities between the processing and marketing of agricultural products and of non-agricultural products, processing and marketing of agricultural products are included in the scope of Commission Regulation (EU) No 1407/2013 (11).
(6)
The Court of Justice of the European Union has established that, once the Union has legislated for the establishment of a common organisation of the market in a given sector of agriculture, Member States are under an obligation to refrain from taking any measure which might undermine or create exceptions to it (12). For that reason, this Regulation should not apply to aid the amount of which is fixed on the basis of the price or quantity of products purchased or put on the market. Nor should it apply to support which is linked to an obligation to share the aid with primary producers.
(7)
This Regulation should not apply to export aid or aid contingent upon the use of domestic over imported products. In particular, it should not apply to aid financing the establishment and operation of a distribution network in other Member States or in third countries. Aid towards the costs of participating in trade fairs, or of studies or consultancy services needed for the launch of a new or existing product on a new market in another Member State or a third country does not normally constitute export aid.
(8)
The period of 3 years to be taken into account for the purposes of this Regulation should be assessed on a rolling basis so that, for each new grant of de minimis aid, the total amount of de minimis aid granted in the fiscal year concerned and during the previous 2 fiscal years needs to be taken into account.
(9)
Where an undertaking is active in the primary production of agricultural products and is also active in other sectors or has other activities falling within the scope of Regulation (EU) No 1407/2013, the provisions of that Regulation should apply to aid granted in respect of those other sectors or activities, provided that the Member State concerned ensures, by appropriate means such as separation of activities or distinction of costs, that the primary production of agricultural products does not benefit from de minimis aid granted in accordance with that Regulation.
(10)
Where an undertaking is active in the primary production of agricultural products as well as in the fishery and aquaculture sector, Commission Regulation (EC) No 875/2007 (13) should apply to aid granted in respect of the latter sector, provided that the Member State concerned ensures, by appropriate means such as separation of activities or distinction of costs, that the primary production of agricultural products does not benefit from de minimis aid granted in accordance with that Regulation.
(11)
This Regulation should lay down rules to ensure that it is not possible to circumvent maximum aid intensities laid down in specific regulations or Commission decisions. It should also provide for clear rules on cumulation that are easy to apply.
(12)
This Regulation does not exclude the possibility that a measure might be considered not to be State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty on grounds other than those set out in this Regulation, for instance because the measure complies with the market economy operator principle or because the measure does not involve a transfer of State resources. In particular, Union funding centrally managed by the Commission which is not directly or indirectly under the control of the Member State, does not constitute State aid and should not be taken into account in determining whether the relevant ceiling or the national cap is respected.
(13)
For the purposes of transparency, equal treatment and effective monitoring, this Regulation should apply only to de minimis aid for which it is possible to calculate precisely the gross grant equivalent ex ante without any need to undertake a risk assessment (‘transparent aid’). Such a precise calculation can, for instance, be made for grants, interest rate subsidies, capped tax exemptions or other instruments that provide for a cap ensuring that the relevant ceiling is not exceeded. Providing for a cap means that as long as the precise amount of aid is not, or not yet, known, the Member State has to assume that the amount equals the cap in order to ensure that several aid measures together do not exceed the ceiling set out in this Regulation and to apply the rules on cumulation.
(14)
For the purposes of transparency, equal treatment and the correct application of the de minimis ceiling, all Member States should apply the same method of calculation. In order to facilitate such calculation, aid amounts not taking the form of a cash grant should be converted into their gross grant equivalent. Calculation of the gross grant equivalent of transparent types of aid other than grants and of aid payable in several instalments requires the use of market interest rates prevailing at the time such aid is granted. With a view to uniform, transparent and simple application of the State aid rules, the market rates applicable for the purposes of this Regulation should be the reference rates, as set out in the Communication from the Commission on the revision of the method for setting the reference and discount rates (14).
(15)
Aid comprised in loans, including de minimis risk finance aid taking the form of loans, should be considered transparent de minimis aid if the gross grant equivalent has been calculated on the basis of market interest rates prevailing at the time the aid is granted. In order to simplify the treatment of small loans of short duration, this Regulation should provide for a clear rule that is easy to apply and takes into account both the amount of the loan and its duration. Based on the Commission’s experience, loans that are secured by collateral covering at least 50 % of the loan and that do not exceed either EUR 75 000 and a duration of 5 years or EUR 37 500 and a duration of 10 years can be considered as having a gross grant equivalent not exceeding the de minimis ceiling. Given the difficulties linked to determining the gross grant equivalent of aid granted to undertakings that may not be able to repay the loan, this rule should not apply to such undertakings.
(16)
Aid comprised in capital injections should not be considered as transparent de minimis aid, unless the total amount of the public injection does not exceed the de minimis ceiling. Aid comprised in risk finance measures taking the form of equity or quasi-equity investments, as referred to in the risk finance guidelines (15), should not be considered as transparent de minimis aid unless the measure concerned provides capital not exceeding the de minimis ceiling.
(17)
Aid comprised in guarantees, including de minimis risk finance aid taking the form of guarantees, should be considered as transparent if the gross grant equivalent has been calculated on the basis of safe-harbour premiums laid down in a Commission notice for the type of undertaking concerned (16). In order to simplify the treatment of guarantees of short duration securing up to 80 % of a relatively small loan, this Regulation should provide for a clear rule that is easy to apply and takes into account both the amount of the underlying loan and the duration of the guarantee. This rule should not apply to guarantees on underlying transactions not constituting a loan, such as guarantees on equity transactions. Where the guarantee does not exceed 80 % of the underlying loan, the amount guaranteed does not exceed EUR 112 500 and the duration of the guarantee does not exceed 5 years the guarantee can be considered as having a gross grant equivalent not exceeding the de minimis ceiling. The same applies where the guarantee does not exceed 80 % of the underlying loan, the amount guaranteed does not exceed EUR 56 250 and the duration of the guarantee does not exceed 10 years. In addition, Member States can use a methodology to calculate the gross grant equivalent of guarantees which has been notified to the Commission under another Commission Regulation in the State aid area applicable at that time and which has been accepted by the Commission as being in line with the Guarantee Notice, or any successor notice, provided that the accepted methodology explicitly addresses the type of guarantee and the type of underlying transaction at stake in the context of the application of this Regulation. Given the difficulties linked to determining the gross grant equivalent of aid granted to undertakings that may not be able to repay the loan, this rule should not apply to such undertakings.
(18)
Where a de minimis aid scheme is implemented through financial intermediaries, it should be ensured that the latter do not receive any State aid. This can be done, for example by requiring financial intermediaries that benefit from a State guarantee to pay a market-conform premium or to fully pass on any advantage to the final beneficiaries, or by respecting the de minimis ceiling and other conditions of this Regulation also at the level of the intermediaries.
(19)
Upon notification by a Member State, the Commission may examine whether a measure which does not consist of a grant, loan, guarantee, capital injection or risk finance measure taking the form of an equity or quasi-equity investment, leads to a gross grant equivalent that does not exceed the de minimis ceiling and could therefore fall within the scope of this Regulation.
(20)
The Commission has a duty to ensure that State aid rules are complied with and in accordance with the cooperation principle laid down in Article 4(3) of the Treaty on European Union, Member States should facilitate the fulfilment of this task by establishing the necessary tools in order to ensure that the total amount of de minimis aid granted to a single undertaking under the de minimis rule does not exceed the overall permissible ceiling. To that end, when granting a de minimis aid, Member States should inform the undertaking concerned of the amount of de minimis aid granted and of its de minimis character and should make express reference to this Regulation. Member States should be required to monitor aid granted to ensure the relevant ceilings are not exceeded and the cumulation rules are complied with. To comply with that obligation, before granting such aid, the Member State concerned should obtain from the undertaking a declaration about other de minimis aid covered by this Regulation or by other de minimis regulations received during the fiscal year concerned and the previous 2 fiscal years. Alternatively it should be possible for Member States to set up a central register with complete information on de minimis aid granted and check that any new grant of aid does not exceed the relevant ceiling.
(21)
Before granting any new de minimis aid each Member State should verify that neither the de minimis ceiling nor the national cap will be exceeded in that Member State by the new de minimis aid and that the other conditions of this Regulation are complied with.
(22)
Having regard to the Commission’s experience and in particular the frequency with which it is generally necessary to revise State aid policy, the period of application of this Regulation should be limited. If this Regulation expires without being extended, Member States should have an adjustment period of 6 months with regard to de minimis aid covered by this Regulation,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
Scope
1. This Regulation applies to aid granted to undertakings active in the primary production of agricultural products, with the exception of:
(a)
aid the amount of which is fixed on the basis of the price or quantity of products put on the market;
(b)
aid to export-related activities towards third countries or Member States, namely aid directly linked to the quantities exported, to the establishment and operation of a distribution network or to other current expenditure linked to the export activity;
(c)
aid contingent upon the use of domestic over imported goods.
2. Where an undertaking is active in the primary production of agricultural products and is also active in one or more of the sectors or has other activities falling within the scope of Regulation (EU) No 1407/2013, that Regulation shall apply to aid granted in respect of the latter sectors or activities, provided that the Member State concerned ensures, by appropriate means such as separation of activities or distinction of costs, that the primary production of agricultural products does not benefit from de minimis aid granted in accordance with that Regulation.
3. Where an undertaking is active in the primary production of agricultural products as well as in the fishery and aquaculture sector, the provisions of Regulation (EC) No 875/2007 shall apply to aid granted in respect of the latter sector, provided that the Member State concerned ensures, by appropriate means such as separation of activities or distinction of costs, that the primary production of agricultural products does not benefit from de minimis aid granted in accordance with that Regulation.
Article 2
Definitions
1. For the purposes of this Regulation, ‘agricultural products’ means products listed in Annex I to the Treaty, with the exception of fishery and aquaculture products covered by Council Regulation (EC) No 104/2000 (17).
2. ‘Single undertaking’ includes, for the purposes of this Regulation, all enterprises having at least one of the following relationships with each other:
(a)
one enterprise has a majority of the shareholders’ or members’ voting rights in another enterprise;
(b)
one enterprise has the right to appoint or remove a majority of the members of the administrative, management or supervisory body of another enterprise;
(c)
one enterprise has the right to exercise a dominant influence over another enterprise pursuant to a contract entered into with that enterprise or to a provision in its memorandum or articles of association;
(d)
one enterprise, which is a shareholder in or member of another enterprise, controls alone, pursuant to an agreement with other shareholders in or members of that enterprise, a majority of shareholders’ or members’ voting rights in that enterprise.
Enterprises having any of the relationships referred to in points (a) to (d) of the first subparagraph through one or more other enterprises shall also be considered to be a single undertaking.
Article 3
De minimis aid
1. Aid measures shall be deemed not to meet all the criteria in Article 107(1) of the Treaty, and shall therefore be exempt from the notification requirement in Article 108(3) of the Treaty, if they fulfil the conditions laid down in this Regulation.
2. The total amount of de minimis aid granted per Member State to a single undertaking shall not exceed EUR 15 000 over any period of 3 fiscal years.
3. The cumulative amount of de minimis aid granted per Member State to undertakings active in the primary production of agricultural products over any period of 3 fiscal years shall not exceed the national cap set out in the Annex.
4. De minimis aid shall be deemed granted at the moment the legal right to receive the aid is conferred on the undertaking under the applicable national legal regime, irrespective of the date of payment of the de minimis aid to the undertaking.
5. The ceiling laid down in paragraph 2 and the national cap referred to in paragraph 3 shall apply irrespective of the form of the de minimis aid or the objective pursued and regardless of whether the aid granted by the Member State is financed entirely or partly by resources of Union origin. The period of 3 fiscal years shall be determined by reference to the fiscal years used by the undertaking in the Member State concerned.
6. For the purposes of the ceiling laid down in paragraph 2 and the national cap referred to in paragraph 3, aid shall be expressed as a cash grant. All figures used shall be gross, that is, before any deduction of tax or other charge. Where aid is granted in a form other than a grant, the aid amount shall be the gross grant equivalent of the aid.
Aid payable in several instalments shall be discounted to its value at the moment it is granted. The interest rate to be used for discounting purposes shall be the discount rate applicable at the time the aid is granted.
7. Where the ceiling laid down in paragraph 2 or the national cap referred to in paragraph 3 would be exceeded by the grant of new de minimis aid, none of that new aid may benefit from this Regulation.
8. In the case of mergers or acquisitions, all prior de minimis aid granted to any of the merging undertakings shall be taken into account in determining whether any new de minimis aid to the new or the acquiring undertaking exceeds the ceiling or the national cap. De minimis aid lawfully granted before the merger or acquisition shall remain lawful.
9. If one undertaking splits into two or more separate undertakings, de minimis aid granted prior to the split shall be allocated to the undertaking that benefited from it, which is in principle the undertaking taking over the activities for which the de minimis aid was used. If such an allocation is not possible, the de minimis aid shall be allocated proportionately on the basis of the book value of the equity capital of the new undertakings at the effective date of the split.
Article 4
Calculation of gross grant equivalent
1. This Regulation shall apply only to aid in respect of which it is possible to calculate precisely the gross grant equivalent of the aid ex ante without any need to undertake a risk assessment (‘transparent aid’).
2. Aid comprised in grants or interest rate subsidies shall be considered as transparent de minimis aid.
3. Aid comprised in loans shall be considered as transparent de minimis aid if:
(a)
the beneficiary is not subject to collective insolvency proceedings nor fulfils the criteria under its domestic law for being placed in collective insolvency proceedings at the request of its creditors. In case of large undertakings, the beneficiary shall be in a situation comparable to a credit rating of at least B-; and
(b)
the loan is secured by collateral covering at least 50 % of the loan and the loan amounts to either EUR 75 000 over 5 years or EUR 37 500 over 10 years; if a loan is for less than those amounts and/or is granted for a period of less than 5 or 10 years respectively, the gross grant equivalent of that loan shall be calculated as a corresponding proportion of the ceiling laid down in Article 3(2); or
(c)
the gross grant equivalent has been calculated on the basis of the reference rate applicable at the time of the grant.
4. Aid comprised in capital injections shall only be considered as transparent de minimis aid if the total amount of the public injection does not exceed the de minimis ceiling.
5. Aid comprised in risk finance measures taking the form of equity or quasi-equity investments shall only be considered as transparent de minimis aid if the capital provided to a single undertaking does not exceed the de minimis ceiling.
6. Aid comprised in guarantees shall be treated as transparent de minimis aid if:
(a)
the beneficiary is not subject to collective insolvency proceedings nor fulfils the criteria under its domestic law for being placed in collective insolvency proceedings at the request of its creditors. In case of large undertakings, the beneficiary shall be in a situation comparable to a credit rating of at least B-; and
(b)
the guarantee does not exceed 80 % of the underlying loan and either the amount guaranteed is EUR 112 500 and the duration of the guarantee is 5 years or the amount guaranteed is EUR 56 250 and the duration of the guarantee is 10 years; if the amount guaranteed is lower than these amounts and/or the guarantee is for a period of less than 5 or 10 years respectively, the gross grant equivalent of that guarantee shall be calculated as a corresponding proportion of the ceiling laid down in Article 3(2); or
(c)
the gross grant equivalent has been calculated on the basis of safe-harbour premiums laid down in a Commission notice; or
(d)
before implementation,
(i)
the methodology used to calculate the gross grant equivalent of the guarantee has been notified to the Commission under another Commission Regulation in the State aid area applicable at that time and accepted by the Commission as being in line with the Guarantee Notice, or any successor Notice; and
(ii)
that methodology explicitly addresses the type of guarantee and the type of underlying transaction at stake in the context of the application of this Regulation.
7. Aid comprised in other instruments shall be considered as transparent de minimis aid if the instrument provides for a cap ensuring that the relevant ceiling is not exceeded.
Article 5
Cumulation
1. Where an undertaking is active in the primary production of agricultural products and is also active in one or more of the sectors or has other activities falling within the scope of Regulation (EU) No 1407/2013, de minimis aid granted for activities in the sector of agricultural production in accordance with this Regulation may be cumulated with de minimis aid granted in respect of the latter sector(s) or activities up to the relevant ceiling laid down in Article 3(2) of Regulation (EU) No 1407/2013, provided that the Member State concerned ensures, by appropriate means such as separation of activities or distinction of costs, that the primary production of agricultural products does not benefit from de minimis aid granted in accordance with Regulation (EU) No 1407/2013.
2. Where an undertaking is active in the primary production of agricultural products as well as in the fishery and aquaculture sector, de minimis aid granted for activities in the sector of agricultural production in accordance with this Regulation may be cumulated with de minimis aid for activities in the latter sector in accordance with Regulation (EC) No 875/2007 up to the ceiling laid down in that Regulation, provided that the Member State concerned ensures, by appropriate means such as separation of activities or distinction of costs, that the primary production of agricultural products does not benefit from de minimis aid granted in accordance with Regulation (EC) No 875/2007.
3. De minimis aid shall not be cumulated with State aid in relation to the same eligible costs or with State aid for the same risk finance measure, if such cumulation would exceed the highest relevant aid intensity or aid amount fixed in the specific circumstances of each case by a block exemption regulation or a decision adopted by the Commission. De minimis aid which is not granted for or attributable to specific eligible costs may be cumulated with other State aid granted under a block exemption regulation or a decision adopted by the Commission.
Article 6
Monitoring
1. Where a Member State intends to grant de minimis aid in accordance with this Regulation to an undertaking, it shall inform that undertaking in writing of the prospective amount of the aid expressed as a gross grant equivalent and of its de minimis character, making express reference to this Regulation and citing its title and publication reference in the Official Journal of the European Union. Where de minimis aid is granted in accordance with this Regulation to different undertakings on the basis of a scheme and different amounts of individual aid are granted to those undertakings under that scheme, the Member State concerned may choose to fulfil that obligation by informing the undertakings of a fixed sum corresponding to the maximum aid amount to be granted under that scheme. In such case, the fixed sum shall be used for determining whether the ceiling laid down in Article 3(2) is reached and the national cap referred to in Article 3(3) is not exceeded. Before granting the aid, the Member State shall obtain a declaration from the undertaking concerned, in written or electronic form, about any other de minimis aid received to which this Regulation or other de minimis regulations apply during the previous 2 fiscal years and the current fiscal year.
2. Where a Member State has set up a central register of de minimis aid containing complete information on all de minimis aid granted by any authority within that Member State, paragraph 1 shall cease to apply from the moment the register covers a period of 3 fiscal years.
3. A Member State shall grant new de minimis aid in accordance with this Regulation only after having checked that this will not raise the total amount of de minimis aid granted to the undertaking concerned to a level above the ceiling laid down in Article 3(2) and the national cap referred to in Article 3(3) and that all the conditions laid down in this Regulation are complied with.
4. Member States shall record and compile all the information regarding the application of this Regulation. Such records shall contain all information necessary to demonstrate that the conditions of this Regulation have been complied with. Records regarding individual de minimis aid shall be maintained for 10 fiscal years from the date on which the aid was granted. Records regarding a de minimis aid scheme shall be maintained for 10 fiscal years from the date on which the last individual aid was granted under such a scheme.
5. On written request, the Member State concerned shall provide the Commission, within a period of 20 working days or such longer period as may be fixed in the request, with all the information that the Commission considers necessary for assessing whether the conditions of this Regulation have been complied with, and in particular the total amount of de minimis aid within the meaning of this Regulation and of other de minimis regulations received by any undertaking.
Article 7
Transitional provisions
1. This Regulation shall apply to aid granted before its entry into force if the aid fulfils all the conditions laid down in this Regulation. Any aid which does not fulfil those conditions will be assessed by the Commission in accordance with the relevant frameworks, guidelines, communications and notices.
2. Any individual de minimis aid which was granted between 1 January 2005 and 30 June 2008, and which fulfils the conditions of Regulation (EC) No 1860/2004 shall be deemed not to meet all the criteria in Article 107(1) of the Treaty and shall therefore be exempt from the notification requirement in Article 108(3) of the Treaty.
3. Any individual de minimis aid granted between 1 January 2008 and 30 June 2014 and which fulfils the conditions of Regulation (EC) No 1535/2007, shall be deemed not to meet all the criteria in Article 107(1) of the Treaty and shall therefore be exempt from the notification requirement in Article 108(3) of the Treaty.
4. At the end of the period of validity of this Regulation, any de minimis aid scheme which fulfils the conditions of this Regulation shall remain covered by this Regulation for a further period of 6 months.
Article 8
Entry into force and period of application
This Regulation shall enter into force on 1 January 2014.
It shall apply until 31 December 2020.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 18 December 2013.