PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 875/2013
ze dne 2. září 2013,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některých připravených nebo konzervovaných zrn kukuřice cukrové pocházejících z Thajska v návaznosti na přezkum před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1225/2009
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 291 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 9 a čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Platná opatření
(1)
Rada na základě antidumpingového šetření (dále jen „původní šetření“) uložila nařízením (ES) č. 682/2007 (2) konečné antidumpingové clo na dovoz některých připravených nebo konzervovaných zrn kukuřice cukrové v současnosti kódů KN ex 2001 90 30 a ex 2005 80 00, pocházejících z Thajska (dále jen „konečná antidumpingová opatření“). Opatření měla formu valorického cla v rozsahu mezi 3,1 % až 12,9 %.
(2)
Nařízením Rady (ES) č. 954/2008 (3) bylo změněno nařízení (ES) č. 682/2007, pokud jde o celní sazbu stanovenou pro jednu společnost a pro „všechny ostatní společnosti“. Pozměněné celní sazby se pohybují v rozpětí od 3,1 % do 14,3 %. Rozhodnutím Komise 2007/424/ES (4) byl od cla osvobozen dovoz dvou thajských vyvážejících výrobců, jejichž závazky Komise přijala.
(3)
V nařízení (ES) č. 847/2009 (5) Rada usoudila, že cenové závazky s pevně stanovenými dovozními cenami již nejsou vhodné pro vyrovnání škodlivých účinků dumpingu. Přijaté závazky byly zrušeny a nabídky závazků 10 jiných thajských vyvážejících výrobců byly zamítnuty.
2. Žádost o přezkum před pozbytím platnosti
(4)
V návaznosti na zveřejnění oznámení o nadcházejícím konci platnosti (6) konečných antidumpingových opatření obdržela Komise dne 19. března 2012 žádost o zahájení přezkumu před pozbytím platnosti těchto opatření podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení. Žádost podalo Evropské sdružení zpracovatelů kukuřice cukrové (Association Européenne des Transformateurs de Maïs Doux, AETMD) (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících významný podíl celkové produkce připravených nebo konzervovaných zrn kukuřice cukrové v Unii, v tomto případě více než 50 %.
(5)
Žádost byla odůvodněna tím, že by skončení platnosti stávajících opatření pravděpodobně vedlo k pokračování nebo opakování dumpingu a újmy pro výrobní odvětví Unie.
3. Zahájení přezkumu před pozbytím platnosti
(6)
Komise po konzultaci s poradním výborem dospěla k závěru, že zahájení přezkumu před pozbytím platnosti je dostatečně doloženo, a dne 19. června 2012 zveřejněním oznámení v Úředním věstníku Evropské unie (7) (dále jen „oznámení o zahájení přezkumu“) oznámila zahájení přezkumu před pozbytím platnosti v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
4. Šetření
4.1 Období přezkumného šetření a posuzované období
(7)
Šetření týkající se pokračování dumpingu proběhlo v období od 1. dubna 2011 do 31. března 2012 (dále jen „období přezkumného šetření“, příp. „OPŠ“). Přezkum trendů, které mají význam pro posouzení pravděpodobnosti pokračování újmy, se týkal období od 1. ledna 2008 do konce období přezkumného šetření (dále jen „posuzované období“).
4.2 Strany dotčené řízením
(8)
O zahájení přezkumu před pozbytím platnosti Komise oficiálně vyrozuměla žadatele, ostatní známé výrobce v EU, vyvážející výrobce v Thajsku, dovozce, kteří nejsou ve spojení, uživatele, o nichž je známo, že se jich řízení týká, a zástupce země vývozu. Zúčastněným stranám byla poskytnuta příležitost k písemnému podání stanovisek a k podání žádosti o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení přezkumu.
(9)
Všechny zúčastněné strany, které o to požádaly a které prokázaly, že mají zvláštní důvody ke slyšení, byly vyslechnuty.
(10)
Vzhledem ke zjevně vysokému počtu vyvážejících výrobců v Thajsku a dovozců v Unii, kteří nejsou ve spojení, jichž se šetření týkalo, se v oznámení o zahájení přezkumu počítalo s výběrem vzorku v souladu s článkem 17 základního nařízení. Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, byly výše uvedené strany požádány, aby se do 15 dnů ode dne zahájení přezkumu přihlásily Komisi a aby jí poskytly podklady požadované v oznámení o zahájení přezkumu.
(11)
Pokud jde o výběr vzorku vyvážejících výrobců v Thajsku, Komise obdržela úplné podklady od 17 vyvážejících výrobců, z nichž 9 do Evropské unie vyváželo během období přezkumného šetření. Bylo rozhodnuto o výběru vzorku tří vyvážejících výrobců, jejichž společný vývoz představoval 90 % celkového množství vyvezeného do EU spolupracujícími vývozními výrobci během období přezkumného šetření.
(12)
Poněvadž od dovozců, kteří nejsou ve spojení, přišla odpověď jen od jednoho z nich, nebyli dovozci, kteří nejsou ve spojení, zařazeni do vzorku.
(13)
Vzhledem k vysokému počtu výrobců v Unii, kterých se tato řízení týkají, bylo v oznámení o zahájení přezkumu oznámeno, že Komise v souladu s článkem 17 základního nařízení předběžně vybrala vzorek výrobců v Unii za účelem stanovení újmy. Při tomto předběžném výběru byly použity podklady, které měla Komise k dispozici ve fázi zahájení řízení a které se zakládaly na objemu prodeje, objemu výroby a zeměpisné poloze v Unii. Navržený vzorek odpovídá největšímu reprezentativnímu objemu výroby, který lze během doby, jež je k dispozici, náležitě prošetřit, a představuje 58 % celkové produkce výrobního odvětví Unie. Navržený vzorek je reprezentativní, také pokud jde o zeměpisnou polohu společností, neboť zahrnuje tři různé členské státy. S výrobci v Unii proběhla konzultace ohledně navrženého vzorku v den zveřejnění oznámení o zahájení přezkumu. Protože se nepřihlásili další výrobci a protože ke vzorku nebyly obdrženy připomínky, byl navržený vzorek schválen.
(14)
Dvě zúčastněné strany namítly, že do vzorku výrobců v Unii byli vybráni pouze žadatelé a že zde měla být snaha o to, aby do vzorku byli zařazeni rovněž výrobci mimo okruh žadatelů.
(15)
O spolupráci byli však požádáni všichni známí výrobci v Unii, a to jak žadatelé, tak výrobci mimo okruh žadatelů. Údaje k zařazení do vzorku poskytlo deset výrobců z Unie, a to jak žadatelů, tak výrobců mimo okruh žadatelů. Jak je uvedeno ve 13. bodě odůvodnění, vybraný vzorek odpovídá největšímu reprezentativnímu objemu výroby, který lze během doby, jež je k dispozici, náležitě prošetřit, a představuje 58 % celkové produkce výrobního odvětví v Unii. Podle Komise je vybraný vzorek reprezentativní z hlediska zeměpisné polohy bez ohledu na to, zda jsou výrobci žadateli či nikoli. Tato námitka se proto zamítá.
(16)
Komise si opatřila a ověřila veškeré podklady, které považovala za nezbytné ke stanovení pravděpodobnosti pokračování nebo opakování dumpingu a následné újmy a ke stanovení zájmu Unie. Za tímto účelem Komise rozeslala dotazníky vyvážejícím výrobcům vybraným do vzorku a dovozci, který není ve spojení. Inspekce na místě se uskutečnily v prostorách těchto společností:
a)
Výrobci v Unii:
-
Bonduelle Conserve International SAS, Renescure, Francie,
-
Compagnie Générale de Conserve France SA, Theix, Francie,
-
Compagnie Générale de Conserve Hungary, Debrecín, Maďarsko,
-
Conserve Italia SCA, San Lazzaro di Savena, Itálie;
b)
vyvážející výrobci v Thajsku:
-
Agri Sol., Ltd., Pathumthani City,
-
Lampang Food Products Co., Ltd., Bangkok,
-
Sun Sweet Co., Ltd., Chiang Mai City.
(17)
Všechny zúčastněné strany, které o to požádaly a které prokázaly, že mají zvláštní důvody ke slyšení, byly vyslechnuty.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(18)
Dotčeným výrobkem je kukuřice cukrová (Zea mays var. saccharata) v podobě zrn, připravená nebo konzervovaná v octě nebo kyselině octové, nezmrazená, v současnosti kódu KN ex 2001 90 30, a kukuřice cukrová (Zea mays var. Saccharata) v podobě zrn, připravená nebo konzervovaná jinak než v octě nebo kyselině octové, nezmrazená, jiná než výrobky čísla 2006, v současnosti kódu KN ex 2005 80 00, pocházející z Thajska.
(19)
Šetření prokázalo, že i přes rozdíly v konzervování vykazují všechny různé druhy dotčeného výrobku stejné základní biologické a chemické vlastnosti a jsou v zásadě používány ke stejným účelům.
(20)
Dvě zúčastněné strany namítly, že kódy KN pro kukuřici cukrovou nepředstavují jen dotčený výrobek, ale obsahují významná množství konzervovaných kukuřiček, které nejsou vyráběny v Unii a které nejsou obdobným výrobkem. Naznačují tak, že Komise do svých údajů zahrnula také kukuřičky.
(21)
Šetření však bylo zaměřeno výlučně na výrobek, na nějž se vztahují opatření, což kukuřičky vylučuje, a za základ pro analýzu byly v rámci šetření využity odpovídající kódy TARIC. Tato námitka se tedy zamítá jako věcně nesprávná.
2. Obdobný výrobek
(22)
U kukuřice cukrové vyráběné a prodávané v Unii výrobním odvětvím Unie a u kukuřice cukrové vyráběné a prodávané v Thajsku byly zjištěny v podstatě stejné fyzické a chemické vlastnosti a stejná základní použití jako u kukuřice cukrové vyráběné v Thajsku a prodávané na vývoz do Unie. Proto jsou považovány za obdobné ve smyslu ustanovení čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
C. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ NEBO OPAKOVÁNÍ DUMPINGU
(23)
V souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení bylo zkoumáno, zda je pravděpodobné, že by pozbytí platnosti současných opatření vedlo k pokračování nebo opakování dumpingu.
1. Předběžné poznámky
(24)
Jak je uvedeno v 10. bodě odůvodnění, vzhledem k potenciálně vysokému počtu vyvážejících výrobců, kteří projevili ochotu spolupracovat, se v oznámení o zahájení přezkumu počítalo s výběrem vzorku. Pro stanovení pravděpodobnosti pokračování nebo opakování dumpingu byl vybrán vzorek tří vyvážejících výrobců, kteří představují přibližně 90 % celkového vývozu vyvážejících výrobců, kteří projevili ochotu spolupracovat.
(25)
Poněvadž množství vývozu všech tří vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činilo během období přezkumného šetření zhruba 25 % veškerého vývozu z Thajska do Evropské unie, musely být ke stanovení pravděpodobnosti pokračování nebo opakování dumpingu použity informace z jiných zdrojů, jako např. ze žádosti o přezkum a z dostupných obchodních statistik o vývozu (od thajské celní správy) a dovozu (od Eurostatu).
(26)
Do stanovení dumpingového rozpětí nebyl zahrnut prodej obchodníkům v Thajsku, kde nebyl znám cíl vývozu zboží.
(27)
Stejně jako v původním šetření bylo zjištěno, že někteří vyvážející výrobci zajišťují část prodeje dotčeného výrobku prostřednictvím externích dodavatelů. Pro účely šetření nebyl při stanovování dumpingových rozpětí vyvážejících výrobců brán v potaz prodej dotčeného výrobku, který nebyl vyroben samotným vyvážejícím výrobcem.
2. Dumping dovozu během období přezkumného šetření
2.1 Stanovení běžné hodnoty
(28)
V souladu s čl. 2 odst. 2 první větou základního nařízení bylo pro stanovení běžné hodnoty nejprve u každého ze tří vyvážejících výrobců zjišťováno, zda byl celkový domácí prodej obdobného produktu během období přezkumného šetření reprezentativní ve srovnání s jejich celkovým prodejem na vývoz do Unie, tj. zda objem prodeje obdobného výrobku určeného k domácí spotřebě představoval 5 nebo více procent jejich vývozu dotčeného výrobku do Unie.
(29)
Domácí prodej obdobného výrobku byl shledán reprezentativní u jedné ze tří společností zařazených do vzorku.
(30)
Dále bylo zkoumáno, zda typy obdobného výrobku prodávaných touto společností a určených k domácí spotřebě byly identické nebo přímo srovnatelné s typy určenými k vývozu do Unie. Pro každý takový druh výrobku bylo zjišťováno, zda byl domácí prodej obdobného výrobku určeného k domácí spotřebě dostatečně reprezentativní pro účely čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Prodej k domácí spotřebě byl dostatečně reprezentativní, pokud představoval 5 nebo více procent celkového objemu prodeje srovnatelného typu vyváženého do Unie.
(31)
Bylo zjištěno, že přímo srovnatelný s typem vyváženým do Unie byl u této společnosti pouze jeden z typů obdobného výrobku. Tento konkrétní typ byl navíc na domácím trhu prodáván v dostatečně reprezentativních množstvích.
(32)
Poté bylo zkoumáno, zda byl typ výrobku společnosti uvedené v 31. bodě odůvodnění prodáván v běžném obchodním styku podle čl. 2 odst. 4 základního nařízení. Toto proběhlo stanovením podílu ziskového domácího prodeje dotčeného typu výrobku nezávislým odběratelům.
(33)
Bylo zjištěno, že více než 80 % objemu prodeje určeného k domácí spotřebě bylo ziskových, a v souladu s čl. 2. odst. 4 byly ke stanovení běžné hodnoty použity všechny transakce u tohoto konkrétního typu.
(34)
U typu dotčeného výrobku, kde byl domácí prodej reprezentativní a uskutečnil se v běžném obchodním styku, byla běžná hodnota stanovena na základě skutečné ceny na domácím trhu, vypočtené jako vážený průměr veškerého domácího prodeje tohoto typu během období přezkumného šetření.
(35)
U zbývajících dvou vyvážejících výrobců, jejichž prodej na domácím trhu byl shledán nereprezentativním (jeden z nich obdobný výrobek k domácí spotřebě vůbec neprodával), a u třetího vyvážejícího výrobce, jehož celkový prodej byl sice shledán reprezentativním, ovšem reprezentativními nebyla u několika typů obdobného výrobku shledána množství prodávaná na domácím trhu, musela být běžná hodnota stanovena podle čl. 2 odst. 3 základního nařízení.
(36)
Běžná hodnota byla stanovena součtem výrobních nákladů každého typu výrobku vyváženého do Unie a přiměřené částky pro prodejní, režijní a správní náklady a pro zisk.
(37)
Prodejní, režijní a správní rozpětí a ziskové rozpětí u těch dvou vyvážejících výrobců, jejichž prodej byl určen k domácí spotřebě - v množstvích pod nebo nad 5 % množství prodeje do Unie u každého z nich -, byla v souladu s čl. 2. odst. 6 základního nařízení stanovena na základě jejich údajů o prodeji v běžném obchodním styku.
(38)
U třetího vyvážejícího výrobce, který obdobný výrobek neprodával k domácí spotřebě, byla jeho prodejní, režijní a správní rozpětí a ziskové rozpětí stanovena podle čl. 2 odst. 6 písm. a) základního nařízení na základě váženého průměru prodejního, režijního a správního rozpětí a ziskového rozpětí zbývajících dvou vyvážejících výrobců, uvedených v 37. bodě odůvodnění.
(39)
Dvě zainteresované strany vyjádřily nesouhlas s metodikou popsanou v 37. bodě odůvodnění, tj. s použitím zisku pro výpočet běžné ceny, vychází-li tento zisk z transakcí v rámci domácího prodeje při objemech pod 5 % množství prodeje do Evropské unie. Podle nich by totiž neměl být zisk z těchto transakcí použit pro výpočet v případě, kdy množství transakcí v rámci domácího prodeje nelze považovat za dostatečně reprezentativní.
(40)
Stejná metodika byla však použita u původního šetření a vzhledem k tomu, že se mezitím nezměnily okolnosti, je Komise názoru, že tato metodika je pro účely těchto řízení stále platná.
2.2 Stanovení vývozní ceny
(41)
Všechen prodej vyvážejících výrobců zařazených do vzorku byl uskutečněn přímo odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení. Prodejní cena byla proto stanovena podle čl. 2 odst. 8 základního nařízení na základě cen zaplacených nebo cen, které mají tito odběratelé v Unii, kteří nejsou ve spojení, zaplatit.
2.3 Srovnání a úpravy
(42)
Srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny bylo provedeno na základě ceny ze závodu. Pro zajištění spravedlivého srovnání bylo v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení přihlédnuto k rozdílům, které ovlivňují srovnatelnost cen.
(43)
V přípustných a řádně odůvodněných případech bylo přihlédnuto také k rozdílům v nákladech na dopravu, nákladech na pojištění, nákladech manipulaci a nakládku, provizích a bankovních poplatcích.
(44)
Kromě toho bylo v souladu s čl. 2 odst. 10 písm. d) základního nařízení a podle metodiky použité v původním šetření přihlédnuto i k rozdílu v obchodní úrovni u těch vyvážejících výrobců, jejichž výrobky nesou na domácím trhu jejich vlastní značku, zatímco jejich výrobky vyvážené do Evropské unie nesou značku maloobchodníka. Úroveň úpravy - vypočtená formou snížení ziskového rozpětí použitého při stanovení běžné hodnoty podle 33. bodě odůvodnění výše - byla odhadnuta na základě poměru ziskových rozpětí u vlastních značkových výrobků výrobního odvětví Unie a u všech výrobků. Ziskové rozpětí bylo tudíž sníženo o 20 až 50 %.
(45)
Dvě zúčastněné strany uvedly, že domácí trh v Thajsku a v Unii nelze srovnávat, neboť se liší velikostí a také tím, že thajští výrobci na domácím trhu prodávají pod vlastní značkou.
(46)
Za prvé, jak je uvedeno ve 22. bodě odůvodnění, bylo stanoveno, že kukuřice cukrová prodávaná na thajském domácím trhu a kukuřice cukrová prodávaná na vývoz na trh v Unii jsou obdobné výrobky ve smyslu čl. 1. odst. 4 základního nařízení.
(47)
Za druhé byla vzhledem k rozdílnostem v úrovni obchodu provedena úprava ziskového rozpětí, a to směrem dolů o 20 až 50 % ziskového rozpětí získaného z domácího prodeje pod vlastní značkou. Tento postup je také v souladu s metodikou původního šetření.
2.4 Dumping během období přezkumného šetření
(48)
Na základě výše uvedeného bylo shledáno, že dumpingová rozpětí, vyjádřená jako procentní podíl ceny s dodáním na hranice Unie před proclením, se pohybují mezi 8 % až 44 %.
3. Vývoj dovozu v případě zrušení opatření
3.1 Výrobní kapacita vyvážejících výrobců
(49)
Výroba výrobků z kukuřice cukrové závisí na přístupu k čerstvě sklizené kukuřici, která se do konzervárenského závodu dopravuje ihned po sklizení. Čerstvě sklizenou kukuřici je třeba konzervovat během 24 hodin po sklizni. Kapacita výroby má tudíž přímou souvislost s dostupností čerstvě sklizené kukuřice.
(50)
Období sklizně trvá v Thajsku přibližně 9 až 10 měsíců, přičemž během jednoho roku se sklízí dvakrát. Při hodnocení dostupných technických kapacit k výrobě je nutno v analýze zohlednit sezónní omezení dostupnosti surovin.
(51)
Technická kapacita tří vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činila dohromady 130 000 až 150 000 tun. Skutečná míra využití dostupné technické kapacity se pohybovala mezi 50 až 80 %.
(52)
Několik zúčastněných stran, jakkoli uznalo metodiku použitou pro omezení technické kapacity dostupností surovin, argumentovalo, že údaj o dostupné volné kapacitě je přehnaný.
(53)
Jak je uvedeno již v 50. bodě odůvodnění, z důvodu sezónního omezení dostupnosti čerstvě sklizené kukuřice cukrové nelze technickou kapacitu využít naplno. Šetřením bylo přesto prokázáno, že někteří výrobci zařazení do vzorku využívali kapacitu na 80 a více procent, zatímco u jiných výrobců ve vzorku bylo využití kapacity mnohem nižší. Poněvadž všichni výrobci mají k surovinám srovnatelný přístup, nelze toto nižší využití kapacity vysvětlit jen sezónní dostupností čerstvě sklizené kukuřice cukrové.
(54)
Podle informací thajského potravinářského sdružení Thai Food Processors Association se vývozní množství z Thajska do zbytku světa během posuzovaného období zvýšilo o 20 % a v období přezkumného šetření dosáhlo objemu ve výši 150 000 až 200 000 tun. To dokazuje, že množství dostupné kukuřice cukrové lze navýšit a že se tak i opravdu děje, potřebují-li vyvážející výrobci dodatečná množství. V tomto ohledu připomeňme, že celková produkce kukuřice seté pravé v Thajsku činila v posuzovaném období 4,1 až 4,5 milionu tun. Je pochopitelné, že přeorientovat výrobu z kukuřice seté pravé na kukuřici cukrovou nelze v poměru 1:1, z obrovského rozdílu výrobních množství je ale jasné, že i malý posun ve výrobních množstvích od kukuřice seté pravé ke kukuřici cukrové může mít výrazný dopad na celkovou výrobu kukuřice cukrové v Thajsku.
(55)
Na tomto základě bylo shledáno, že tři výrobci zařazení do vzorku by mohli ročně vyrobit dodatečných zhruba 40 000- 60 000 tun („skutečná volná kapacita“), což je zhruba dvojnásobek až trojnásobek celkového vývozu dotčeného výrobku z Thajska do Unie.
(56)
Skutečnou volnou kapacitu výrobců zařazených do vzorku lze tedy považovat za významnou. Kromě toho je v Thajsku 15 dalších výrobců dotčeného výrobku, kteří mají podobně přístup k rozsáhlé výrobě kukuřice cukrové v Thajsku.
(57)
Na základě informací získaných z jiných zdrojů, např.
-
z internetových prezentací vyvážejících výrobců,
-
v souvislosti s výběrem vzorků a
-
z databáze zřízené podle čl. 14 odst. 6 základního nařízení,
lze konstatovat, že nejméně dva velcí vyvážející výrobci, z nichž jeden spolupracoval na přezkumném šetření, ale nebyl vybrán do vzorku (a tudíž v tomto ohledu neposkytl podrobné podklady), mají dohromady kapacitu 50 000 až 100 000 tun.
(58)
A konečně nic nenasvědčuje tomu, že by se spotřeba na thajském domácím trhu nebo na trzích třetích zemí zvyšovala, což by mohlo vstřebat zvýšení výroby, pokud by byla využita volná kapacita thajských výrobců. Thajský domácí trh je navíc malý a představuje v průměru pouhé 1 % až 2 % celkového prodeje všech thajských výrobců zařazených do vzorku. To potvrzuje, že jakákoli dodatečná výroba kukuřice cukrové by byla určena na vývoz z Thajska.
3.2 Atraktivita trhu Unie
(59)
Při srovnání vývozních cen dotčeného výrobku do Unie s cenami účtovanými za obdobný výrobek na domácím trhu vyšly najevo dvě skutečnosti: ceny na domácím trhu jsou relativně vysoké (z důvodu prodeje pod vlastní značkou) a objemy ve srovnání s vývozem jsou relativně malé. Z tohoto pohledu zde neexistuje zjevné riziko toho, že by v případě zrušení opatření došlo k odklonu obchodu od prodeje na domácím trhu k prodeji do Unie.
(60)
Při srovnání vývozních cen dotčeného výrobku u vývozu do Unie s cenami účtovanými za obdobný výrobek na trzích třetích zemí vychází najevo, že u všech tří výrobců zařazených do vzorku jsou ceny do Unie v průměru o 14 % vyšší.
(61)
Toto zjištění potvrzují také obchodní statistiky poskytnuté thajskou celní správou. Po převodu oznámené logistické hmotnosti (plechovka + kukuřice + tekutina) na konzervovanou čistou hmotnost (kukuřice + tekutina) podle metodiky platné pro přezkum jsou ceny za kilogram účtované Unii v průměru o 5 % vyšší než ceny účtované třetím zemím.
(62)
Přestože několik stran vyjádřilo pochybnosti, zda cenový rozdíl ve výši 5 % nebo 14 % je dostatečně významný, aby způsobil odklon obchodu do Unie, šetřením bylo prokázáno, že tento vývoj je na trhu s kukuřicí cukrovou pravděpodobný. V rámci těchto řízení získala jedna thajská společnost (Karn Corn) sazbu cla, která je o 8 až 10 % nižší než sazby cla většiny ostatních thajských vývozců. Tato 8-10 % výhoda stačila nicméně k tomu, aby se podíl této společnosti na thajském vývozu do Unie zvýšil mezi obdobím původního šetření a současným obdobím průzkumného šetření sedmkrát.
(63)
I přes platnost antidumpingového cla ve výši 3,1 % společnost Karn Corn navíc od uložení antidumpingových cel více než zdvojnásobila množství svého vývozu do Unie. To dokazuje atraktivitu trhu v Unii oproti jiným trhům i v případě malého cenového rozdílu.
(64)
Zatímco tedy riziko odklonu obchodu od prodeje na domácím trhu k prodeji na trhu Unie je z důvodu existence prodeje na domácím trhu pod vlastní značkou poměrně mizivé, je zde naopak významné riziko odklonu obchodu od prodeje třetím zemím k prodeji na trhu Unie, neboť na trhu Unie převládají vyšší ceny.
(65)
Několik zúčastněných stran argumentovalo tím, že ceny na trhu v Unii jsou srovnatelně méně atraktivní ve srovnání s cenami v jiných zemích, například v Japonsku. Riziko odklonu obchodu v případě zrušení opatření by proto bylo přehnané.
(66)
Je třeba připomenout, že prodej do třetích zemí je chápán jako celek a že závěr uvedený v 63. bodě odůvodnění vychází z průměrných cen do třetích zemí. Uznává se, že tento vývoz do třetích zemí jako celek zahrnuje jak země, do nichž jsou vývozní ceny vyšší, tak jiné třetí země, kde jsou vývozní ceny nižší. Čím je vývozní cena nižší, tím vyšší je pochopitelně riziko odklonu obchodu, došlo-li by k ukončení opatření.
(67)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že smluvní vztahy s dovozci ve třetích zemích neumožňují snadnou změnu odběratele v různých zemích.
(68)
Přestože existují smluvní vztahy mezi vyvážejícími výrobci v Thajsku a dovozci v různých třetích zemích a jsou v krátkodobém horizontu dodržovány, neexistují důkazy, na jejichž základě by se dalo tvrdit, že tyto smluvní závazky nelze postupně vypovědět tak, aby mohlo dojít k prodeji na trhy s vyššími cenami, například v Unii.
(69)
A konečně zúčastněné strany uvedly, že vývoz do některých třetích zemí, jako např. do Jižní Koreje, nelze srovnávat, neboť se liší sortiment (např. velikost konzerv) a prodejní podmínky (např. podmínky dopravy).
(70)
Připomíná se, že výsledek srovnání v 58., 59. a 60. bodě odůvodnění jsou ukazateli rozdílů vývozních cen do všech třetích zemí. Dopad jakékoli otázky týkající se thajského vývozu na malý počet trhů na celkové srovnání je tedy ze své povahy omezený. Navíc vzhledem k tomu, že údaje o thajském vývozu se zaznamenávají na základě FOB, dopad jakéhokoli rozdílu v podmínkách dopravy nebo v nákladech na dopravu je omezen na domácí přepravu uvnitř Thajska, a proto nemůže být než zanedbatelný.
(71)
Poněvadž neexistuje důkaz, na jehož základě by se dalo tvrdit, že průměrná cena do všech třetích zemí není srovnatelná s vývozní cenou do Unie, závěr uvedený v 63. bodě odůvodnění je platný.
4. Závěry ohledně pravděpodobnosti pokračování nebo opakování dumpingu
(72)
Je pravděpodobné, že pokud budou opatření zrušena, přiláká relativní vyšší cenová úroveň na trhu Evropské unie významné objemy dotčeného výrobku, které jsou v současnosti prodávány za nižší ceny třetím zemím.
(73)
Thajští vyvážející výrobci pokračovali v dumpingu prováděném během období přezkumného šetření.
(74)
Vzhledem k dostupné volné kapacitě v Thajsku a ke skutečnosti, že ceny na trhu Evropské unie jsou podstatně vyšší než na trzích třetích zemí, se lze navíc domnívat, že pokud budou opatření zrušena, existuje riziko zvýšení vývozu dotčeného výrobku.
(75)
Budou-li tedy opatření zrušena, je zde vysoká pravděpodobnost, že dumping bude pokračovat.
D. VYMEZENÍ VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE
(76)
Během období přezkumného šetření vyrábělo obdobný výrobek přibližně 20 výrobců v Unii. Má se tedy za to, že výstup těchto výrobců (stanovený na základě posouzení podkladů doručených spolupracujícími výrobci a pro ostatní výrobce v Unii na základě údajů z žádosti o přezkum) představuje výrobu Unie ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení.
(77)
Jak je vysvětleno ve 13. bodě odůvodnění, vzhledem k vysokému počtu výrobců v Unii byl vybrán vzorek. Pro účely analýzy újmy byly stanoveny ukazatele újmy na těchto dvou úrovních:
-
makroekonomické prvky (výroba, výrobní kapacita, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost, produktivita, průměrné ceny jednotek a velikost dumpingových rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu) byly vyhodnoceny na úrovni celkové výroby Unie, a to na základě posouzení podkladů doručených spolupracujícími výrobci a u ostatních výrobců v Unii na základě odhadu vycházejícího z údajů v žádosti o přezkum,
-
analýza mikroekonomických prvků (zásoby, mzdy, ziskovost, návratnost investic, peněžní tok, schopnost navýšit kapitál a investice) byla provedena u výrobců zařazených do vzorku na základě jimi dodaných údajů.
E. SITUACE NA TRHU UNIE
1. Spotřeba v Unii
(78)
Spotřeba v Unii byla stanovena na základě objemů prodeje vlastní výroby výrobního odvětví Unie určené na trh Unie, údajů o objemech dovozu na trh Unie získaných z databáze 14.6, a pokud jde o ostatní výrobce v Unii, z údajů získaných v žádosti.
(79)
Během posuzovaného období vzrostla spotřeba v Unii o 9 %. Zatímco od roku 2008 do roku 2009 klesla o 5 %, v roce 2010 stoupla o 6 a v roce 2011 o 9 procentních bodů (tj. ve srovnání s předchozím rokem). Poté se během období přezkumného šetření víceméně stabilizovala na úrovni přibližně 350 000 tun.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Celková spotřeba EU (v tunách)
318 413
301 594
320 027
351 279
347 533
Index (2008 = 100)
100
95
101
110
109
2. Dovoz z dotčené země
a) Objem
(80)
Objem dovozu dotčeného výrobku z dotčené země do Unie klesl v období přezkumného šetření o 43 %, a to z přibližně 38 000 tun v roce 2008 na přibližně 22 000 tun v období přezkumného šetření. V roce 2009 klesl o 15 %, v roce 2010 o dalších 20 procentních bodů a v roce 2011 o dalších 11 procentních bodů, načež v období přezkumného šetření opět mírně vzrostl o 3 procentní body.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Objem dovozu z Thajska
38 443
32 616
24 941
20 710
21 856
Index (2008 = 100)
100
85
65
54
57
Tržní podíl dovozu z Thajska (%)
12
11
8
6
6
Cena dovozu z Thajska (EUR/t)
835
887
806
775
807
Index (2008 = 100)
100
106
96
93
97
Zdroj:
databáze 14.6.
b) Podíl na trhu
(81)
Odpovídající tržní podíl thajských vývozců na trhu Unie v dotčené zemi se během posuzovaného období snížil o přibližně 50 % neboli 6 procentních bodů, a to z 12 % v roce 2008 na 6 % v období přezkumného šetření. Tržní podíl Thajska se konkrétně snižoval z 12 % v roce 2008 na 11 % v roce 2009, na 8 % v roce 2010 a na 6 % v roce 2011/OPŠ.
c) Ceny
i) Vývoj cen
(82)
Od roku 2008 do období přezkumného šetření se průměrná dovozní cena dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země snížila o 3 %, a to z 835 EUR/t v roce 2008 na 807 EUR/t. Ceny nejdříve v roce 2008 stouply o 6 %, načež poklesly o 10 procentních bodů v roce 2010 a o další 3 procentní body v roce 2011. Od roku 2011 do období přezkumného šetření tyto ceny opět o 4 procentní body stouply.
ii) Cenové podbízení
(83)
U podobných typů výrobků bylo provedeno porovnání prodejních cen vyvážejících výrobců a prodejních cen výrobního odvětví Unie. Za tímto účelem byly porovnány ceny výrobního odvětví Unie ze závodu bez jakýchkoli slev a daní s cenami CIF na hranice Unie vyvážejících výrobců z dotčené země, řádně upravenými s ohledem na smluvní celní sazby a na náklady na vykládku a celní odbavení. Porovnáním vyšlo najevo, že během období přezkumného šetření byly ceny dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země a prodávaného v Unii obecně vyšší než ceny výrobního odvětví Unie. Na základě statistik dovozu (databáze 14.6) nebylo také u žádného thajského dovozu do Unie zjištěno cenové podbízení (u obou spolupracujících vývozců i u nespolupracujících, bez ohledu na sortiment výrobků).
3. Situace výrobního odvětví Unie
(84)
V souladu s čl. 3 odst. 5 základního nařízení posoudila Komise veškeré relevantní hospodářské činitele a ukazatele, které mají souvislost se stavem výrobního odvětví Unie.
(85)
Tento trh je mezi jiným charakterizován existencí dvou prodejních kanálů, tj. prodeje pod vlastní obchodní značkou výrobce a prodeje pod značkou maloobchodníka. Prodej prostřednictvím prvního kanálu má - na rozdíl od druhého kanálu - zpravidla za následek vyšší prodejní náklady, především na odbyt a reklamu, a žádá si také vyšší prodejní ceny.
(86)
Šetřením bylo prokázáno, že veškerý dovoz od spolupracujících thajských vývozců spadal do druhého prodejního kanálu, tj. prodeje pod značkou maloobchodníka. Při rozboru újmy bylo proto považováno za náležité rozlišovat - kde to bylo relevantní - mezi prodejem výrobního odvětví Unie pod jeho vlastní značkou a pod značkou maloobchodníka, protože dumpingový dovoz konkuruje především obdobným výrobkům výrobního odvětví Unie prodávaným pod značkou maloobchodníka. Toto rozlišení se uplatnilo zejména při stanovování objemů prodeje, prodejních cen a ziskovosti. Pro úplnost jsou však v tabulkách níže uvedeny a okomentovány také úhrnné údaje (včetně vlastní značky i značky maloobchodníka). Během období přezkumného šetření představoval prodej výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka zhruba 70 % celkového objemu prodeje výrobního odvětví Unie a zhruba 60 % jeho hodnoty prodeje.
(87)
Vzhledem k tomu, že kukuřice cukrová se v Unii zpracovává pouze v letních měsících, řada ukazatelů újmy je pro rok 2011 i období přezkumného šetření (1. dubna 2011 až 30. března 2012) téměř shodná. To platí především pro výrobu a výrobní kapacitu.
3.1 Makroekonomické prvky
a) Výroba
(88)
Z úrovně kolem 372 000 tun v roce 2008 klesla v průběhu posuzovaného období výroba výrobního odvětví Unie o 8 %. Konkrétně v roce 2009 klesla o 25 %, v roce 2010 o 13 procentních bodů a v roce 2011/OPŠ opět stoupla o 31 procentních bodů.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Výroba (v tunách)
371 764
279 265
231 790
344 015
343 873
Index (2008 = 100)
100
75
62
93
92
b) Kapacita a využití kapacity
(89)
Výrobní kapacita činila v letech 2008, 2009 a 2010 přibližně 480 000 tun a v roce 2011/OPŠ klesla o 9 procent. Důvodem poklesu bylo uzavření jednoho závodu jednoho výrobce v Unii zařazeného do vzorku.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Výrobní kapacita (v tunách)
488 453
488 453
488 453
444 055
444 055
Index (2008 = 100)
100
100
100
91
91
Využití kapacity (%)
76
57
47
77
77
Index (2008 = 100)
100
75
62
102
102
Zdroj:
šetření.
(90)
V roce 2008 dosáhlo využití kapacity 76 %. V roce 2009 kleslo na 57 %, v roce 2010 kleslo o dalších 47 % a v roce 2011/OPŠ opět stouplo na 77 %. Během celého posuzovaného období bylo využití kapacity stabilní, protože snižování výroby probíhalo v souladu se snižováním výrobní kapacity.
c) Objem prodeje
(91)
Prodej vlastní výroby výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka na trhu Unie odběratelům, kteří nejsou ve spojení, se nejprve snížil o 6 % v roce 2009, pak stoupl o 17 procentních bodů v roce 2010 a o dalších 24 procentních bodů v roce 2011. Od roku 2011 do období přezkumného šetření tento prodej opět o 4 procentní body klesl. Za období od roku 2008 do období přezkumného šetření se tedy tento prodej zvýšil celkově o přibližně 31 %.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Objem prodeje EU (pod značkou maloobchodníka) odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v tunách)
161 544
151 058
179 562
218 876
212 425
Index (2008 = 100)
100
94
111
135
131
Objem prodeje EU (pod vlastní značkou a značkou maloobchodníka) odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v tunách)
262 902
248 995
280 586
318 237
312 623
Index (2008 = 100)
100
95
107
121
119
Zdroj:
šetření.
(92)
Celkový (jak pod vlastní značkou, tak pod značkou maloobchodníka) prodej vlastní výroby výrobního odvětví Unie na trhu Unie odběratelům, kteří nejsou ve spojení, vykazoval víceméně podobný trend, třebaže méně výrazný. Nejdříve v roce 2009 klesl o 5 %, načež stoupl v roce 2010 o 12 procentních bodů a v roce 2011 a o dalších 14 procentních bodů. Od roku 2011 do období přezkumného šetření prodej opět o 2 procentní body klesl. Za období od roku 2008 do období přezkumného šetření se tedy tento prodej zvýšil celkově o přibližně 19 %.
d) Podíl na trhu
(93)
Výrobní odvětví Unie mělo v letech 2008 a 2009 tržní podíl ve výši 83 %. Tento podíl vzrostl v roce 2010 na 88 %, v roce 2011 na 91 % a poté v období přezkumného šetření mírně klesl na 90 %. Za posuzované období se tržní podíl výrobního odvětví Unie celkově zvýšil o 7 procentních bodů.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Tržní podíl výrobního odvětví Unie (pod vlastní značkou a pod značkou maloobchodníka) (%)
83
83
88
91
90
Index (2008 = 100)
100
100
106
110
109
Zdroj:
šetření.
e) Růst
(94)
Mezi rokem 2008 a obdobím přezkumného šetření, kdy se spotřeba Unie zvýšila o 9 %, stoupl objem prodeje výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka na trhu Unie o 31 %, zatímco objem prodeje výrobního odvětví Unie pod vlastní značkou i značkou maloobchodníka na trhu Unie stoupl o 19 %. Mezi rokem 2008 a obdobím přezkumného šetření se tržní podíl výrobního odvětví Unie zvýšil přibližně o 7 procentních bodů, zatímco dumpingový vývoz ztratil přibližně 6 procentních bodů. Závěrem tedy je, že výrobní odvětví Unie dokázalo využít rostoucího trhu.
f) Zaměstnanost
(95)
Úroveň zaměstnanosti ve výrobním odvětví Unie se nejprve mezi lety 2008 a 2009 snížila o 17 %, pak opět v roce 2010 o 5 procentních bodů klesla, ale v roce 2011/OPŠ už o 11 procentních bodů vzrostla. Zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie klesla za posuzované období celkově o 11 %, tedy ze zhruba 2 300 na zhruba 2 000 osob.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Zaměstnanost (v osobách)
2 278
1 896
1 786
2 038
2 035
Index (2008 = 100)
100
83
78
89
89
Zdroj:
šetření.
g) Produktivita
(96)
Produktivita pracovních sil výrobního odvětví Unie, měřená jako výstup (v tunách) na zaměstnanou osobu za rok, z počáteční úrovně 163 tun na zaměstnance nejprve v roce 2009 poklesla o 10 % a v roce 2010 o dalších 10 procentních bodů a poté v roce 2011 vzrostla o 23 procentních bodů a o 1 procentní bod v období přezkumného šetření. Produktivita výrobního odvětví Unie se za posuzované období celkově zvýšila o 4 %. Tento vývoj odráží skutečnost, že pokles pracovních sil byl prudší než pokles výroby.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Produktivita (v tunách na zaměstnance)
163
147
130
169
169
Index (2008 = 100)
100
90
80
103
104
Zdroj:
šetření.
h) Faktory ovlivňující prodejní ceny
(97)
Jednotkové ceny prodeje výrobků výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka účtované odběratelům, kteří nejsou ve spojení, se v roce 2009 zvýšily o 7 %, v roce 2010 snížily o 8 procentních bodů a v roce 2011 dále snížily o 5 procentních bodů. Od roku 2011 do období přezkumného šetření se o 3 procentní body zvýšily. Za posuzované období se tyto ceny snížily celkově o 3 %, a to z 1 073 EUR/t na 1 041 EUR/t v období přezkumného šetření.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Jednotková cena na trhu v Unii (výrobky pod značkou maloobchodníka) (EUR/t)
1 073
1 152
1 057
1 008
1 041
Index (2008 = 100)
100
107
99
94
97
Jednotková cena na trhu v Unii (výrobky pod vlastní značkou a značkou maloobchodníka) (EUR/t)
1 248
1 305
1 219
1 182
1 215
Index (2008 = 100)
100
105
98
95
97
Zdroj:
šetření.
(98)
Celkové (pod vlastní značkou i značkou maloobchodníka) prodejní ceny výrobního odvětví Unie na trhu Unie účtované odběratelům, kteří nejsou ve spojení, vykazovaly víceméně podobný trend. Nejdříve v roce 2009 stouply o 5 %, načež v roce 2010 klesly o 7 procentních bodů a v roce 2011 a o další 3 procentní body. Od roku 2011 do období přezkumného šetření se o 2 procentní body zvýšily. Za posuzované období se tyto ceny snížily celkově o 3 %, a to z 1 248 EUR/t na 1 215 EUR/t v období přezkumného šetření.
i) Velikost dumpingového rozpětí
(99)
Šetření prokázalo pokračování dumpingu a velikost skutečných rozpětí dumpingu (tj. až 44 %) nelze považovat za zanedbatelnou.
j) Překonání účinků dřívějšího dumpingu
(100)
Z výše zkoumaných makroekonomických ukazatelů a níže zkoumaných mikroekonomických ukazatelů vyplývá, že ačkoli antidumpingová opatření částečně splnila zamýšlený cíl, tedy odstranit újmu způsobenou výrobcům Unie, výrobní odvětví se stále nachází v ohrozitelném a nestabilním postavení. Výkon segmentu výrobků pod značkou maloobchodníka, kterému přímo konkuruje thajský dovoz, je z hlediska ziskovosti opravdu slabý. Prodejní ceny výrobního odvětví Unie v tomto tržním segmentu se v průběhu posuzovaného období snížily o 3 %, přičemž však výrobní náklady se během stejného období o zhruba 10 % zvýšily. Výrobní odvětví Unie zjevně není schopno získat svoje náklady zpět, výsledkem čehož jsou výrazné ztráty. To má vzhledem k významu značky maloobchodníka v obchodování výrobního odvětví Unie s kukuřicí cukrovou (představuje totiž 70 % celkového objemu prodeje a 60 % celkové hodnoty prodeje) tíživý dopad na celkovou ziskovost. Účinky dřívějšího dumpingu tedy překonány nebyly a má se za to, že výrobní odvětví Unie zůstává vůči škodlivým účinkům dumpingového dovozu na trhu Unie zranitelné.
3.2 Mikroekonomické prvky
a) Zásoby
(101)
Úroveň konečného stavu zásob výrobního odvětví Unie během celého posuzovaného období průběžně klesala. V roce 2009 klesla o 2 %, v roce 2010 o 27 procentních bodů, v roce 2011 pak o další 2 procentní body a v období přezkumného šetření opět o dalších 24 procentních bodů. Je však třeba poznamenat, že úroveň zásob není pro toto výrobní odvětví významným ukazatelem újmy. Vysoká úroveň zásob na konci každého roku souvisí se skutečností, že sklizeň i konzervování končí každý rok zpravidla v říjnu. Zásoby proto představují zboží, které čeká na expedici v období od listopadu do července.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Konečný stav zásob (v tunách)
193 834
189 741
136 703
133 884
88 108
Index (2008 = 100)
100
98
71
69
45
Zdroj:
šetření.
b) Mzdy
(102)
Mezi rokem 2008 a obdobím přezkumného šetření se náklady práce snížily o 7 %. Konkrétně v roce 2009 se snížily o 16 %, dále v roce 2010 o 1 procentní bod a během roku 2011/OPŠ se zvýšily o 10 procentních bodů. Celkový pokles během posuzovaného období je způsoben snižováním zaměstnanosti.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Roční náklady práce (v EUR)
34 343 788
28 850 250
28 370 188
31 952 596
31 923 505
Index (2008 = 100)
100
84
83
93
93
Zdroj:
šetření.
c) Ziskovost a návratnost investic
(103)
Během posuzovaného období se ziskovost prodeje výrobků výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka, vyjádřená jako procento čistého prodeje, propadla z 5,6 % zisku v roce 2008 do 5,4 % ztráty v období přezkumného šetření.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Ziskovost EU (výrobky pod značkou obchodníka) (% čistého prodeje)
5,6
9,6
-3,3
-8,2
-5,4
Index (2008 = 100)
100
169
-59
- 145
-95
Ziskovost EU (výrobky pod vlastní značkou a značkou obchodníka) (% čistého prodeje)
8,5
10,8
0,7
-0,5
1,6
Index (2008 = 100)
100
127
8
-6
19
Návratnost investic (výrobky pod vlastní značkou a značkou maloobchodníka) (zisk v % čisté účetní hodnoty investic)
24,3
40,4
2,9
-3,0
4,4
Index (2008 = 100)
100
166
12
-13
18
Zdroj:
šetření.
(104)
Klesla také ziskovost prodeje výrobků výrobního odvětví Unie pod vlastní značkou i pod značkou maloobchodníka, a to z 8,5 % v roce 2008 na 1,6 % v období přezkumného šetření. Pokles je tedy méně prudký než u prodeje pouze pod značkou maloobchodníka. Pokles ziskovosti lze vysvětlit tím, že prodejní ceny klesly během posuzovaného období o 3 %, zatímco výrobní náklady (převážně nezpracovaná kukuřice cukrová a plechovky) se během stejného období zvýšily o 5 %. Výrobní odvětví Unie zjevně není schopno přenést zvýšené výrobní náklady na odběratele.
(105)
Návratnost investic, vyjádřená jako zisk (u výrobků pod vlastní značkou i značkou maloobchodníka) v procentech z čisté účetní hodnoty investic, sledovala víceméně trend ziskovosti. Klesla z 24,3 % v roce 2008 na 4,4 % v období přezkumného šetření, což znamená, že se během posuzovaného období propadla o 82 %.
d) Peněžní tok a schopnost navýšit kapitál
(106)
Čistý peněžní tok z provozní činnosti činil v roce 2008 přibližně 27 000 EUR. Poté v roce 2009 stoupl na zhruba 23 milionů EUR a v roce 2010 na zhruba 58 milionů EUR, než v roce 2011 opět klesl na zhruba 8 milionů. Od roku 2011 do období přezkumného šetření pak zase vzrostl na přibližně 11 milionů EUR. Žádný ze spolupracujících výrobců v Unii neuvedl, že měl s navyšováním kapitálu obtíže.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Peněžní tok (výrobky pod vlastní značkou a pod značkou maloobchodníků) (v EUR)
26 698
23 239 572
58 654 064
7 845 330
11 077 815
Index (2008 = 100)
100
87 047
219 698
29 386
41 494
Zdroj:
šetření.
e) Investice
(107)
Roční investice výrobního odvětví Unie do výroby obdobného výrobku se od roku 2008 do roku 2009 zvýšily o 45 %, od roku 2009 do roku 2010 snížily o 34 procentních bodů, v roce 2011 zvýšily o 57 procentních bodů a konečně od roku 2011 do období přezkumného šetření snížily o 4 procentní body. Za posuzované období se investice celkově zvýšily o 64 % a byly určeny k údržbě a obnově stávajícího vybavení, nikoli k navýšení kapacity.
2008
2009
2010
2011
OPŠ
Čisté investice (v EUR)
6 590 078
9 545 749
7 329 354
11 093 136
10 802 751
Index (2008 = 100)
100
145
111
168
164
Zdroj:
šetření.
4. Závěr ohledně újmy
(108)
Mezi rokem 2008 a obdobím přezkumného šetření vykázala řada ukazatelů negativní vývoj. Poklesla návratnost investic, objem výroby se snížil o 8 %, výrobní kapacita klesla o 9 % a zaměstnanost se snížila o 11 %. Pokud jde o nižší úrovně výroby, je třeba uvést, že v roce 2008 překonala výnosnost plodin očekávání, což ve stejném roce vedlo k vyššímu výstupu výrobního odvětví Unie. Díky slabšímu americkému dolaru se ve stejné době také zvýšila atraktivita dovozu z Thajska (který je fakturován zejména v USD). Toto zvýšení zásob kukuřice cukrové (jak v Unii, tak v Thajsku) se časově krylo s hospodářskou a finanční krizí v Unii, jež měla dopad na spotřebu. Výsledkem bylo, že zvýšenou výrobu EU nebylo možné celou prodat na trhu v Unii. To vedlo v následujících letech ke snižování výroby i zásob, ovšem nevysvětluje to v plném rozsahu utrpěnou újmu.
(109)
Během posuzovaného období se výrazně snížila ziskovost prodeje výrobků výrobního odvětví Unie s kukuřicí cukrovou (jak pod vlastní značkou, tak pod značkou maloobchodníka). Segment výrobků pod značkou maloobchodníka, kde výrobní odvětví v Unii čelí konkurenci dovozu z Thajska, je zjevně ztrátový (během období přezkumného šetření se ziskovost propadla z více než 5 % zisku do více než 5 % ztráty). Výrobci z Unie snížili prodejní ceny na trhu Unie o 3 % a na úkor ziskovosti se jim podařilo získat zpět tržní podíl. Výrobní odvětví potřebuje prodej pod značkou maloobchodníka, protože po výrobcích pod vlastní značkou není dostatečná poptávka a vzhledem k tomu, že prodej pod značkou obchodníka představuje okolo 60 % celkové hodnoty prodeje, snížila se během posuzovaného období celková ziskovost z 8,5 % na 1,6 %.
(110)
Některé ukazatele naznačují, že díky přijatým opatřením výrobní odvětví znovu získalo svoje postavení. Objem thajského dovozu a jeho odpovídající tržní podíl se propadl téměř o polovinu, a to z 12 % v roce 2008 na pouhých 6 % v období přezkumného šetření. Tržní podíl výrobního odvětví Unie se naopak zvýšil z 83 % v roce 2008 na 90 % v období přezkumného šetření. Průměrné ceny thajského dovozu navíc v období přezkumného šetření neklesly pod ceny výrobního odvětví Unie, ale zároveň zabránily tomu, aby výrobní odvětví Unie přesunulo zvýšené náklady na odběratele. Také další ukazatele zaznamenaly pozitivní vývoj. Využití kapacity se během posuzovaného období zvýšilo o 2 % a bylo během období přezkumného šetření se 77 % poměrně vysoké. Objem prodeje výrobního odvětví Unie pod značkou maloobchodníka, který přímo konkuruje thajskému dovozu, se zvýšil o 31 % a celkový prodej v obou segmentech dohromady se zvýšil o 19 %. Investice se zvýšily o 64 %. Tyto faktory naznačují, že výrobní odvětví bylo schopné se zotavit. Nebylo však schopno dosáhnout natolik uspokojivé úrovně ziskovosti, aby dokázalo udržet podstatný podíl na trhu, kde si konkurují pouze výrobní odvětví v Unii a thajský dovoz (dovoz z jiných třetích zemí je roztroušený a nevýznamný).
(111)
Konkurenční prostředí na trhu v Unii je vskutku choulostivé. Na straně jedné u jedné části trhu - segmentu výrobků pod vlastní značkou - nečelí výrobní odvětví v Unii vnější konkurenci. Vyjednávací schopnost vlastníků značek vůči maloobchodníkům je silná. Jsou to totiž oni, kdo určuje ceny. Trh, na kterém čtyři výrobci zařazení do vzorku drží 54 % podíl, je konsolidovaný. Na straně druhé v segmentu privátních značek hrají prim maloobchodníci. Kvůli konkurenci zvenčí a konkurenci uvnitř Unie jsou ceny pod neustálým tlakem. Výsledkem je to, že pro výrobce z EU je mnohem těžší přesunout zvýšení výrobních nákladů (zejména kukuřice cukrové či plechovek) na odběratele (výrobní náklady výrobního odvětví Unie se během posuzovaného období zvýšily o 5 %), a to kvůli cenovému tlaku thajského dovozu.
(112)
Je jasné, že výrobní odvětví Unie dokázalo zvýšit svůj tržní podíl preferováním objemu před cenou. Nelze však opominout skutečnost, že u větší části obchodu s kukuřicí cukrovou (pod značkou maloobchodníka) nebylo schopno získat svoje náklady zpět. Lze tedy dojít k závěru, že postavení výrobního odvětví Unie je stále ohrozitelné a nestabilní.
(113)
Několik stran uvedlo, že výrobní odvětví Unie se již zotavilo, neboť došlo ke zlepšení několika ukazatelů, zejména pokud jde o vysoký tržní podíl výrobního odvětví Unie a negativní podbízení.
(114)
Uznává se, že obrázek újmy výrobního odvětví Unie není jednoznačný. Antidumpingová cla splnila částečně svůj účel odstraněním části újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie v důsledku dumpingového dovozu z Thajska. Ve výsledku je však postavení výrobního odvětví Unie stále nestabilní, zejména s ohledem na nízkou a klesající ziskovost.
(115)
Negativní podbízení a silný tržní podíl výrobního odvětví Unie nepoukazují automaticky na absenci újmy. Situace, kdy dumpingový dovoz z Thajska (s dumpingovými rozpětími až 44 %) pokračuje, má za následek stlačování cen na trhu v Unii. Výrobní odvětví Unie ve snaze znovu získat podíl na trhu stlačilo ceny, což vedlo ke zhoršení ziskovosti.
(116)
Jedna zúčastněná strana namítla, že posouzení újmy by mělo vycházet z celkového výkonu výrobního odvětví Unie, a nikoli z výkonu jednoho segmentu trhu.
(117)
V souladu s původním šetřením vycházelo posouzení újmy z výkonu výrobního odvětví Unie celkem (vlastní značka + značka maloobchodníka), jakož i - u několika ukazatelů újmy (ziskovost, objem prodeje a prodejní ceny) - z prodeje pod značkou maloobchodníka. Nedošlo ke změně okolností, jež by opravňovaly odklon od této metodiky, která je tak platná pro posouzení postavení výrobního odvětví v Unii. Jak je uvedeno v 84. a 85. bodě odůvodnění, trh s kukuřicí cukrovou je stále charakterizován existencí dvou prodejních kanálů a všechen dovoz spolupracujících thajských vývozců spadal pod kanál prodeje pod značkou maloobchodníka. I kdyby byl navíc zohledněn jen celkový výkon výrobního odvětví Unie, nezměnilo by to z důvodu nízké a klesající ziskovosti závěr, že výrobní odvětví Unie je v nestabilním postavení. Na základě výše uvedených úvah se námitka zamítá.
(118)
Dvě zúčastněné strany namítly, že neschopnost výrobního odvětví v Unii může být důsledkem hospodářské soutěže v Unii.
(119)
Situace na trhu v Unii, pokud jde o hospodářskou soutěž, však není diametrálně odlišná od situace v období posuzovaném v původním šetření (dva prodejní kanály, zhruba 20 výrobců v Unii). Nicméně v roce 2002, předtím, než thajský dovoz za dumpingové ceny vstoupil na trh v Unii, dosáhlo výrobní odvětví Unie zisku ve výši 20 % celkem (vlastní značka + značka maloobchodníka) a 17 % (značka maloobchodníka). To dokládá, že hospodářská soutěž v Unii nebrání výrobnímu odvětví v Unii dosahovat zdravých ziskových rozpětí. Je to totiž pokračující přítomnost dumpingového dovozu a výsledné stlačování cen, které výrobnímu odvětví Unie brání zvyšovat ceny.
F. PRAVDĚPODOBNOST OPAKOVÁNÍ ÚJMY
(120)
Na základě výše uvedených trendů se jeví, že antidumpingová opatření částečně splnila zamýšlený cíl, tedy odstranit újmu způsobenou výrobcům v Unii. Na druhé straně, jak dokazuje negativní vývoj řady ukazatelů újmy, výrobní odvětví se stále nachází v ohrozitelném a nestabilním postavení.
(121)
Jak je uvedeno výše, thajští výrobci disponují volnou kapacitou, díky které mohou velmi rychle navýšit vývoz. Thajské obchodní statistiky navíc potvrzují, že Thajsko v roce 2011 vyvezlo do třetích zemí přibližně 144 000 tun, což je zhruba sedmkrát více než objem thajského vývozu do Unie. Vzhledem k lukrativnějším cenám na trhu v Unii ve srovnání s trhy některých třetích zemí je pravděpodobné, že kdyby bylo umožněno, aby antidumpingová opatření pominula, byla by významná množství, v současnosti vyvážená do těchto třetích zemí, přesměrována na trh v Unii. Podobně náhlý vývoj byl sledován již v původním šetření, kdy se tržní podíl thajského dovozu do Unie během pouhých tří let téměř zdvojnásobil, a to z 6,8 % v roce 2002 na 12,7 % v roce 2005.
(122)
Na základě výše uvedeného lze tedy dojít k závěru, že v případě zrušení opatření existuje pravděpodobnost opakování újmy.
(123)
Několik zúčastněných stran vyjádřilo pochybnosti o závěrech týkajících se pravděpodobnosti opakování újmy. Jejich argument konkrétně zněl, že 5 % cenový rozdíl mezi trhem v Unii a trhy třetích zemí je příliš malý na to, aby stál za přesměrování vývozu kukuřice cukrové na trh v Unii. Tento argument řeší již 61. bod odůvodnění. Vedle toho strany argumentovaly tím, že kukuřice cukrová není komodita, kterou lze snadno přesouvat mezi trhy. Tento argument však není opodstatněný a nekoresponduje se zjištěními tohoto šetření.
(124)
V případě pravděpodobnosti opakování újmy jde sice o výhledové hodnocení, vychází však ze skutečností uvedených ve 121. bodě odůvodnění. Tato námitka se proto zamítá.
G. ZÁJEM UNIE
(125)
V souladu s článkem 21 základního nařízení bylo zjišťováno, zda by zachování stávajících antidumpingových opatření nebylo v rozporu se zájmem Unie jako celku. Zjištění zájmu Unie vycházelo ze zhodnocení jednotlivých dotčených zájmů. Všechny zúčastněné strany dostaly podle čl. 21 odst. 2 základního nařízení příležitost předložit svá stanoviska.
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(126)
Jak je uvedeno výše, výrobní odvětví Unie se stále nachází v ohrozitelném a zranitelném postavení. Úlevu v podobě pokračování opatření by využilo ke zvýšení prodejních cen (zvláště výrobků pod značkou maloobchodníka), aby získalo zpět zvýšené výrobní náklady. Výrobní odvětví by si tak mohlo vylepšit finanční situaci.
2. Zájem maloobchodníků a odběratelů
(127)
O spolupráci bylo požádáno více než 40 dovozců/maloobchodníků a dvě spotřebitelské/obchodní organizace. Spolupracoval jen jeden maloobchodník. Jeho dovoz představoval malý zlomek celkového dovozu z Thajska během období přezkumného šetření. Podíl jeho obratu v souvislosti s kukuřicí cukrovou byl ve srovnání s jeho celkovým obratem zanedbatelný. Další prodej kukuřice cukrové navíc vytvořil během období přezkumného šetření velmi vysoký zisk. Tato hlediska nasvědčují tomu, že na maloobchodníky by případné prodloužení platnosti opatření nemělo nepřiměřený dopad.
(128)
Několik obchodních sdružení zároveň učinilo podání a zúčastnilo se slyšení. Podle nich by antidumpingová opatření měla být zrušena, a to z důvodu malého a zmenšujícího se tržního podílu thajského dovozu v době, kdy je tržní podíl výrobního odvětví Unie vysoký a dále se zvyšuje.
(129)
Pokud jde o spotřebitele, průměrná útrata jedné domácnosti za kukuřici cukrovou je velmi malá, nejvýše 5 EUR ročně. Protože současná opatření jsou mírná, účinek pokračování opatření by byl pro spotřebitele nejspíš zanedbatelný.
(130)
S ohledem na výše uvedené a vzhledem k celkově nízké míře spolupráce není pravděpodobné, že by navrhovaná opatření podstatně ovlivnila situaci maloobchodníků a spotřebitelů v Unii.
3. Riziko nedostatečného zásobení/hospodářská soutěž na trhu v Unii
(131)
Nejprve je třeba připomenout, že cílem antidumpingových opatření není zamezit přístup dovozům, na něž se opatření vztahují, do Unie, nýbrž odstranit dopad narušených tržních podmínek vzniklých v důsledku pokračujícího výskytu dumpingových dovozů.
(132)
Během období přezkumného šetření se spotřeba v Unii zvýšila o 9 % na zhruba 350 000 tun. Kapacita výrobního odvětví Unie během celého posuzovaného období převyšovala poptávku v Unii a v období přezkumného šetření dosáhla zhruba 440 000 tun. Mezi výrobci v EU existuje dostatečná hospodářská soutěž. Při míře využití kapacity 77 % během období přezkumného šetření je zjevné, že výrobní odvětví Unie disponuje volnou kapacitou, aby v případě zvýšené poptávky mohlo dále zvýšit výrobu. Část poptávky může uspokojit také dovoz z jiných třetích zemí, především ze Spojených států amerických a Čínské lidové republiky. Jak je uvedeno výše, je nutné vyzdvihnout, že cílem antidumpingových opatření není zamezit dovozu z Thajska do Unie. Poněvadž opatření jsou mírná, lze očekávat, že dovoz z Thajska bude i nadále představovat jistý podíl na trhu v Unii.
(133)
Vzhledem k výše uvedenému nelze dojít k závěru, že by zachování antidumpingových opatření mohlo případně vést k nedostatečnému zásobení trhu v Unii nebo k omezení hospodářské soutěže na trhu v Unii.
4. Závěr ohledně zájmu Unie
(134)
Na základě výše uvedeného je zjevné, že negativní dopad pokračování opatření by byl omezený a v žádném případě by nebyl neúměrný výhodám, jež by z prodloužení opatření plynuly výrobnímu odvětví Unie.
H. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(135)
Všechny strany byly informovány o stěžejních skutečnostech a důvodech, na jejichž základě byl přijat záměr doporučit, aby byla stávající opatření zachována. Byl jim rovněž poskytnut čas na podání připomínek k poskytnutým informacím. Podání a připomínky byly v odůvodněných případech náležitě vzaty v úvahu.
(136)
Z výše uvedených skutečností vyplývá, že antidumpingová opatření použitelná na dovoz některých připravených nebo konzervovaných zrn kukuřice cukrové pocházejících z Thajska by měla být zachována, jak je stanoveno v čl. 11 odst. 2 základního nařízení. Připomíná se, že tato opatření mají formu valorických cel různých sazeb.
(137)
Individuální sazby antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti stanovené v tomto nařízení jsou použitelné výhradně pro dovoz dotčeného výrobku vyráběného těmito společnostmi, a tedy konkrétně uvedenými právnickými osobami. Dovoz dotčeného výrobku vyráběného jakoukoli jinou společností, jejíž název a adresa nejsou výslovně uvedeny v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů, které jsou s těmito výslovně jmenovanými společnostmi ve spojení, nemůže využít těchto sazeb a podléhá celní sazbě použitelné pro „všechny ostatní společnosti“.
(138)
Všechny žádosti o uplatňování těchto individuálních sazeb antidumpingového cla (např. po změně názvu subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měly být neprodleně zaslány Komisi (8) se všemi náležitými údaji, zejména s údaji o jakýchkoli změnách činnosti společnosti, které se týkají výroby, domácího prodeje a prodeje na vývoz a které souvisejí například s uvedenou změnou názvu nebo s uvedenou změnou výrobních a prodejních subjektů. Je-li to na místě, nařízení se poté pozmění tak, že se aktualizuje seznam společností využívajících individuální celní sazby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz kukuřice cukrové (Zea mays var. saccharata) v podobě zrn, připravené nebo konzervované v octě nebo kyselině octové, nezmrazené, v současnosti kódu KN ex 2001 90 30 (kód TARIC 2001903010) a kukuřice cukrové (Zea mays var. saccharata) v podobě zrn, připravené nebo konzervované jinak než v octě nebo kyselině octové, nezmrazené, jiné než výrobky čísla 2006, v současnosti kódu KN ex 2005 80 00 (kód TARIC 2005800010), pocházející z Thajska.
2. Sazba konečného antidumpingového cla, která se použije na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením, je pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Antidumpingové clo (v %)
Doplňkový kód TARIC
Karn Corn Co Ltd, 68 Moo 7 Tambol Saentor, Thamaka, Kanchanaburi 71130, Thajsko
3,1
A789
Kuiburi Fruit Canning Co., Ltd, 236 Krung Thon Muang Kaew Building, Sirindhorn Rd., Bangplad, Bangkok 10700, Thajsko
14,3
A890
Malee Sampran Public Co., Ltd, Abico Bldg. 401/1 Phaholyothin Rd., Lumlookka, Pathumthani 12130, Thajsko
12,8
A790
River Kwai International Food Industry Co., Ltd, 52 Thaniya Plaza, 21st Floor, Silom Rd., Bangrak, Bangkok 10500, Thajsko
12,8
A791
Sun Sweet Co., Ltd, 9 M. 1, Sanpatong, Chiang Mai 50120, Thajsko
11,1
A792
Spolupracující výrobci uvedení v příloze
12,9
A793
Všechny ostatní společnosti
14,3
A999
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Ustanovení čl. 1 odst. 2 může být změněno zařazením nového vyvážejícího výrobce mezi spolupracující společnosti nezařazené do vzorku, na něž se tudíž vztahuje vážená průměrná sazba cla ve výši 12,9 %, pokud nový vyvážející výrobce v Thajsku poskytne Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
a)
v období přezkumného šetření (tj. od 1. dubna 2011 do 30. března 2012) nevyvezl do Unie výrobek popsaný v čl. 1 odst. 1;
b)
není ve spojení s žádným vývozcem ani výrobcem v Thajsku, na kterého se vztahují opatření uložená tímto nařízením, a
c)
vyvezl do Unie dotčený výrobek až po skončení období přezkumného šetření, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt významné množství do Unie.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. září 2013.
COUNCIL IMPLEMENTING REGULATION (EU) No 875/2013
of 2 September 2013
imposing a definitive anti-dumping duty on imports of certain prepared or preserved sweetcorn in kernels originating in Thailand following an expiry review pursuant to Article 11(2) of Regulation (EC) No 1225/2009
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 291(2) thereof,
Having regard to Council Regulation (EC) No 1225/2009 of 30 November 2009 on protection against dumped imports from countries not members of the European Community (1) (‘the basic Regulation’) and in particular Articles 9 and 11(2) thereof,
Having regard to the proposal submitted by the European Commission after consulting the Advisory Committee,
Whereas:
A. PROCEDURE
1. Measures in force
(1)
The Council, following an anti-dumping investigation (‘the original investigation’), imposed, by means of Regulation (EC) No 682/2007 (2), a definitive anti-dumping duty on imports of certain prepared or preserved sweetcorn in kernels currently falling within CN codes ex 2001 90 30 and ex 2005 80 00 originating in Thailand (‘the definitive anti-dumping measures’). The measures took the form of an ad valorem duty ranging between 3,1 % and 12,9 %.
(2)
Regulation (EC) No 954/2008 (3) amended Regulation (EC) No 682/2007 with regard to the rate of duty imposed on one company and on ‘all other companies’. The amended duties range between 3,1 % and 14,3 %. Imports from two Thai exporting producers from whom undertakings had been accepted by Commission Decision 2007/424/EC (4) were exempted from the duty.
(3)
The Council, by Regulation (EC) No 847/2009 (5), considered that price undertakings with fixed minimum import prices were no longer appropriate to counteract the injurious effect of dumping. Consequently, the accepted undertakings were withdrawn and the undertaking offers by 10 other Thai exporting producers were rejected.
2. Request for an expiry review
(4)
Following the publication of a notice of impending expiry (6) of the definitive anti-dumping measures in force, the Commission received on 19 March 2012 a request for the initiation of an expiry review of those measures pursuant to Article 11(2) of the basic Regulation. The request was lodged by the Association Européenne des Transformateurs de Maïs Doux (AETMD) (‘the complainant’) on behalf of producers representing a major proportion of the total Union production of prepared or preserved sweetcorn - in this case more than 50 %.
(5)
The request was based on the grounds that the expiry of the measures would be likely to result in a continuation or recurrence of dumping and injury to the Union industry.
3. Initiation of an expiry review
(6)
Having determined, after consulting the Advisory Committee, that sufficient evidence existed for the initiation of an expiry review, the Commission announced, on 19 June 2012, by a notice published in the Official Journal of the European Union (7) (‘the notice of initiation’), the initiation of an expiry review pursuant to Article 11(2) of the basic Regulation.
4. Investigation
4.1. Review investigation period and period considered
(7)
The investigation of a continuation of dumping covered the period from 1 April 2011 to 31 March 2012 (‘the review investigation period’ or ‘RIP’). The examination of the trends relevant for the assessment of the likelihood of a continuation of injury covered the period from 1 January 2008 to the end of the review investigation period (‘the period considered’).
4.2. Parties concerned by the proceedings
(8)
The Commission officially advised the applicants, the other known Union producers, the exporting producers in Thailand, the unrelated importers, the users known to be concerned, and the representatives of the exporting country, of the initiation of the expiry review. Interested parties were given the opportunity to make their views known in writing and to request a hearing within the time limit set out in the notice of initiation.
(9)
All interested parties, who so requested and showed that there were particular reasons why they should be heard, were granted a hearing.
(10)
In view of the apparent large number of exporting producers in Thailand and unrelated importers in the Union involved in the investigation, sampling was envisaged in the notice of initiation, in accordance with Article 17 of the basic Regulation. In order to enable the Commission to decide whether sampling would be necessary and, if so, to select a sample, the above-mentioned parties were requested to make themselves known to the Commission within 15 days of the initiation of the review and to provide the Commission with the information requested in the notice of initiation.
(11)
As regard to the selection of the sample of the exporting producers in Thailand, the Commission received complete information from 17 exporting producers, out of which 9 had exports to the Union during the RIP. It was decided to select a sample of 3 exporting producers whose combined exports represented 90 % of the total quantities exported to the Union by the cooperating exporting producers during the RIP.
(12)
Given that only one reply has been received from an unrelated importer, sampling was not applied to unrelated importers.
(13)
In view of the large number of Union producers involved in these proceedings, the notice of initiation announced that the Commission had provisionally selected a sample of Union producers for the determination of injury in accordance with Article 17 of the basic Regulation. That pre-selection had been made by using the information available to the Commission at initiation stage and was based on the producers’ sales volume, production volume and geographical location in the Union. The proposed sample corresponds to the largest representative volume of production which could be reasonably investigated within the time available, representing 58 % of the total production of the Union industry. In addition, the proposed sample is representative in terms of geographical location of the companies as it covers three different Member States. Union producers have been consulted about the proposed sample on the date of publication of the notice of initiation. Given that no additional producers came forward and no comments were received on the sample, the proposed sample has been confirmed.
(14)
Two interested parties claimed that the sample of Union producers has only been selected among applicants and that an effort should have been made to sample producers outside the group of applicants.
(15)
However, all known Union producers, both applicants as well as non-applicants, have been invited to cooperate. Ten Union producers, both applicants and non-applicants, have submitted sampling information. As explained in recital 13, the selected sample corresponds to the largest representative volume of production which could be reasonably investigated within the time available, representing 58 % of the total production of the Union industry. The Commission considers that the selected sample is representative in terms of geographical location, irrespective of whether the producers are applicants or not. Therefore, the claim is rejected.
(16)
The Commission sought and verified all the information deemed necessary for a determination of the likelihood of continuation or recurrence of dumping, resulting injury and of the Union interest. To this end, the Commission sent questionnaires to the exporting producers and Union producers selected in the sample and to the unrelated importer. Verification visits were carried out at the premises of the following companies:
(a)
Producers in the Union:
-
Bonduelle Conserve International SAS, Renescure, France
-
Compagnie Générale de Conserve France SA, Theix, France
-
Compagnie Générale de Conserve Hungary, Debrecen, Hungary
-
Conserve Italia SCA, San Lazzaro di Savena, Italy;
(b)
Exporting producers in Thailand:
-
Agri Sol., Ltd, Pathumthani City
-
Lampang Food Products co, Ltd, Bangkok
-
Sun Sweet Co., Ltd, Chiang Mai City.
(17)
All interested parties, who so requested and showed that there were particular reasons why they should be heard, were granted a hearing.
B. PRODUCT CONCERNED AND LIKE PRODUCT
1. Product concerned
(18)
The product concerned is sweetcorn (Zea mays var. saccharata) in kernels, prepared or preserved by vinegar or acetic acid, not frozen, currently falling within CN code ex 2001 90 30, and sweetcorn (Zea mays var. saccharata) in kernels prepared or preserved otherwise than by vinegar or acetic acid, not frozen, other than products of heading 2006, currently falling within CN code ex 2005 80 00, originating in Thailand.
(19)
The investigation has shown that, despite differences in the preservations, the different types of the product concerned all share the same basic biological and chemical characteristics and are basically used for the same purposes.
(20)
Two interested parties claimed that the CN codes for sweet corn do not only represent the product concerned, but include considerable quantities of canned babycorn which is not produced in the Union and which is not the like product. They suggested that the Commission include babycorn it its data.
(21)
However, the investigation focused exclusively on the product under measures, which excludes babycorn, by using corresponding TARIC codes as a basis for analysis. Therefore, the claim is rejected as factually incorrect.
2. Like product
(22)
The sweetcorn produced and sold in the Union by the Union industry and the sweetcorn produced and sold in Thailand was found to have essentially the same physical and chemical characteristics and the same basic uses as the sweetcorn produced in Thailand and sold for export to the Union. They are therefore considered to be alike within the meaning of Article 1(4) of the basic Regulation.
C. LIKELIHOOD OF CONTINUATION OR RECURRENCE OF DUMPING
(23)
In accordance with Article 11(2) of the basic Regulation, it was examined whether the expiry of the existing measures would be likely to lead to a continuation or recurrence of dumping.
1. Preliminary remarks
(24)
As stated in recital 10, in view of the potentially large number of exporting producers which expressed their willingness to cooperate, sampling was foreseen in the notice of initiation. A sample of three exporting producers, representing approximately 90 % of total exports among the exporting producers that expressed their willingness to cooperate, was selected for the determination of the likelihood of a continuation or recurrence of dumping.
(25)
As the combined export quantities of the three sampled exporting producers accounted for approximately 25 % of all exports from Thailand to the Union during the RIP, information from other sources such as the request for the review and available trade statistics on exports (from the Thai Customs) and on imports (from Eurostat) had to be used in order to assess the likelihood of a continuation or recurrence of dumping.
(26)
Sales to traders in Thailand, where the goods were destined for unknown export destinations, have not been included in the determination of the dumping margin.
(27)
As in the original investigation, it has been found that certain exporting producers source part of their sales of the product concerned from external suppliers. For the purpose of the investigation, sales of the product concerned which have not been manufactured by the exporting producers themselves have not been taken into account when determining their respective dumping margins.
2. Dumping of imports during the RIP
2.1. Determination of the Normal Value
(28)
In accordance with the first sentence of Article 2(2), of the basic Regulation, for the determination of normal value, it was first established, for each of the three exporting producers, whether their total domestic sales of the like product during the RIP were representative in comparison to their total export sales to the Union, i.e. if sales volumes of the like product intended for domestic consumption represented 5 % or more of their exports of the product concerned to the Union.
(29)
The domestic sales of the like product were found to be representative for one of the three sampled companies.
(30)
It was subsequently examined whether the types of the like product sold by this company and intended for domestic consumption were identical or directly comparable to the types for export to the Union. For each of the those types, it was established whether sales of the like product intended for domestic consumption were sufficiently representative for the purposes of Article 2(2) of the basic Regulation. Sales intended for domestic consumption were sufficiently representative when they represented 5 % or more of the total sales volume of the comparable type exported to the Union.
(31)
It was found that, for this company, only one type of the like product was directly comparable to the type exported to the Union. Moreover, this particular type was also sold in sufficiently representative quantities on the domestic market.
(32)
It was subsequently examined whether the product type for the company referred to in recital 31 was sold in the ordinary course of trade pursuant to Article 2(4) of the basic Regulation. This was done by establishing the proportion of profitable domestic sales to independent customers for the product type concerned.
(33)
It was found that more than 80 % of the volume of sales intended for domestic consumption was profitable and, in accordance with Article 2(4), all transactions for this particular type were used for determining the normal value.
(34)
For the type of the product concerned where the domestic sales were representative and made in the ordinary course of trade, normal value was established on the actual domestic price, calculated as a weighted average of all the domestic sales of that type during the RIP.
(35)
For the remaining two exporting producers whose sales on the domestic market were not considered to be representative (one of which did not sell the like product for domestic consumption at all) and for the third exporting producer whose overall sales were considered to be representative but where for a number of types of the like product, the quantities sold on the domestic market were not considered to be representative, the normal value had to be constructed pursuant to Article 2(3) of the basic Regulation.
(36)
The normal value was constructed by adding the cost of manufacturing for each product type exported to the Union and a reasonable amount for selling, general and administrative costs (SG & A) and for profits.
(37)
In accordance with Article 2(6) of the basic Regulation, for the two exporting producers who had sales intended for domestic consumption - at quantities below or above 5 % of their respective sales quantities to the Union - the SG & A and the profit margin were taken from the respective company’s sales under the ordinary course of trade on the domestic market.
(38)
For the third exporting producer which did not sell the like product for domestic consumption, in accordance with Article 2(6)(a) of the basic Regulation, the SG & A and profit used for this third exporting producer constituted the weighted average of the SG & A and profit for the other two other exporting producers referred to in recital 37.
(39)
Two interested parties contested the methodology used, as set out in recital 37, i.e. the use of profit for the purpose of constructing a normal value when this profit is based on domestic sales transactions at volumes below 5 % of sales quantities to the Union. It considers that, when domestic sales transactions are not considered to be in sufficient quantities to be representative, then the profit from those transactions should not be used.
(40)
However, the same methodology has been used in the original investigation, and in the absence of changed circumstances, the Commission considers that this methodology is still valid for the purpose of these proceedings.
2.2. Determination of the export price
(41)
All sales of the sampled exporting producers were made directly to unrelated customers in the Union. The sales price was thus established in accordance with Article 2(8) of the basic Regulation, on the basis of prices paid or payable by those independent customers in the Union.
2.3. Comparison and adjustments
(42)
The comparison between the normal value and the export price was made on an ex-works basis. In order to ensure a fair comparison, account was taken of differences which affect price comparability in accordance with Article 2(10) of the basic Regulation.
(43)
Allowances for differences in transport costs, insurance costs, handling and loading costs, commissions and bank charges were granted when applicable and duly justified.
(44)
Moreover, in accordance with Article 2(10)(d) of the basic Regulation and pursuant to the methodology applied in the original investigation, allowances were made for differences in the level of trade for those exporting producers whose sales on the domestic market carries its own brand, but whose sales to the Union is under a retailers brand. The adjustment level - calculated in the form of a reduction of the profit margin used when constructing the normal value as referred to in recital 33 - has been estimated on the basis of the relationship of the profit margins obtained by the Union industry on their own branded products and on all products. The profit margin was hence reduced by between 20 % and 50 %.
(45)
Two interested parties considered that the domestic market in Thailand and the Union market cannot be compared, as the size of the market differs and the fact that Thai producers sell under their own brand on the domestic market.
(46)
It is first recalled that in recital 22 it was established that sweet corn sold on the Thai domestic market and sweet corn sold for export to the Union market are alike within the meaning of Article 1(4) of the basic Regulation.
(47)
Second, due to the differences in the level of trade, an adjustment to the profit margin - a downward adjustment by between 20 % and 50 % of the profit margin generated from domestic, own-brand sales - was made. This also follows the methodology used in the original investigation.
2.4. Dumping during the RIP
(48)
On the basis of the above, the dumping margins expressed as a percentage of the free-at-Union-frontier price, before duty, were found to be between 8 % and 44 %.
3. Development of imports should measures be repealed
3.1. Production capacity of the exporting producers
(49)
The production of sweetcorn is dependent on the access of freshly harvested corn that is delivered to the canning factory directly after harvest. The freshly harvested corn should be canned within 24 hours after harvest and thus the capacity to produce the product concerned is directly linked to the availability of freshly harvested corn.
(50)
In Thailand, the harvest season is around 9-10 months a year, encompassing 2 harvests per year. When assessing the available technical capacity to manufacture, season-related raw material constraints must be included in the analysis.
(51)
The three exporting producers that were included in the sample had a combined technical capacity of between 130 000 - 150 000 tonnes. The actual utilisation rate of available technical capacity varied between 50 % - 80 %.
(52)
Several interested parties argued that, while acknowledging the methodology used in curtailing the technical capacity with accessibility of raw materials, the available spare capacity was exaggerated.
(53)
As already stressed in recital 50, technical capacity cannot be fully utilized due to the seasonal unavailability of freshly harvested sweet corn. Still, the investigation has shown that capacity utilisation figures of 80 % and above are achieved by some sampled producers, while for other sampled producers the capacity utilisation was much lower. Since all producers have a comparable access to raw materials, this lower capacity utilisation cannot only be explained by the seasonal unavailability of freshly harvested sweet corn.
(54)
According to information provided by the Thai Food Processors Association, the total export quantity of Thailand to the rest of the world steadily increased by around 20 % during the period considered, reaching a volume of 150 000 - 200 000 tonnes during the RIP. This shows that the quantities of available sweet corn can and effectively do increase steadily when additional quantities are needed by exporting producers. In this respect, it is noted that the total production of yellow corn ranged from 4,1 million - 4,5 million tonnes in Thailand during the period considered. While it is acknowledged that the production cannot be switched from yellow corn to sweet corn on a 1:1 basis, the sheer magnitude of the difference in production volumes makes it clear that even a small shift in the production quantities from yellow corn to sweetcorn can have a substantial impact on the total sweetcorn production in Thailand.
(55)
On this basis, it was established that the three sampled producers could produce an additional quantity of around 40 000 - 60 000 tonnes per year (‘effective spare capacity’), which is around 2 to 3 times the total exports from Thailand of the product concerned to the Union.
(56)
The effective spare capacity of the sampled producers alone can therefore be considered significant. In addition, there are another 15 known producers of the product concerned in Thailand, which similarly have access to the vast production of sweet corn in Thailand.
(57)
From information collected from other sources, i.e.
-
information collected from exporting producers’ internet presentations,
-
information collected in relation to the sampling exercise, and
-
information collected under the data-base set up under Article 14(6) of the basic Regulation,
it can be concluded that at least two major exporting producers, one of which cooperated in the review investigation but was not selected for the sample (and hence did not supply any detailed information in this regard), have a combined capacity of between 50 000-100 000 tonnes.
(58)
Finally, there is no evidence to suggest that the level of consumption on the Thai domestic market or third country markets would increase and thus absorb increased production if the spare capacity of the Thai producers is used. In particular, the Thai domestic market is tiny, and on average only accounted for 1 % - 2 % of total sales of all sampled Thai producers. This confirms that any additional production of sweet corn will be exported outside Thailand.
3.2. Attractiveness of the Union market
(59)
When comparing the export prices of the product concerned to the Union with the prices charged for the like product on the domestic market, two facts have emerged: on the domestic market the prices are relatively high (due to own-brand sales) and the volumes are relatively small as compared to the export sales. On this basis, there is no apparent risk of trade diversion from sales on the domestic market to sales to the Union should measures be repealed.
(60)
When comparing the export prices of the product concerned to the Union with the prices charged for the like product on third country markets, it emerges that for the 3 sampled exporting producers prices to the Union are - on average - 14 % higher.
(61)
Trade Statistics from the Thai Customs also confirms this finding. After conversion of the logistical weight (can + corn + liquid) reported into canned net weight (corn + liquid) following the methodology in the application for the review, the prices per kg charged to the Union are - on average - 5 % higher than to third countries.
(62)
While several parties have expressed doubts that a price difference of 5 % or 14 % is significant enough to result in a trade diversion to the Union, the investigation has shown that this is indeed likely in the sweetcorn market. In these proceedings, one Thai company (Karn Corn) previously obtained a duty rate which is 8 % - 10 % lower than that of most other Thai exporters. This advantage of 8 % - 10 % was, however, sufficient to increase their share in Thai exports to the Union by seven times between the IP of the original investigation and the RIP of the current investigation.
(63)
In addition, despite the anti-dumping duty of 3,1 % in force, Karn Corn more than doubled their export quantities to the Union since the imposition of the anti-dumping duties. This shows the attractiveness of the Union market compared to other markets, even in the case of a small price differential.
(64)
To conclude, whereas the risk for trade diversion from the domestic market to the Union market is rather limited due to the existence of own-brand sales on the former, there is a significant risk for trade diversion from sales to third countries to the Union market due to the higher prices prevailing on the latter.
(65)
Several interested parties argued that the prices on the Union market are comparably less attractive when compared with prices in other countries such as Japan. Thus, the risk for trade diversion should measures be repealed would be exaggerated.
(66)
It is recalled that sales to third countries are treated as a group and the conclusion drawn in recital 63 is based on prices to all third countries on average. It is fully acknowledged that, within this group to third countries, there are countries where export prices are higher, and there are other third countries which carry lower export prices. Obviously, the lower the export price, the higher the risk for trade diversion should measures lapse.
(67)
Moreover, one interested party argued that contractual links with importers in third countries will not make an easy switch between customers in different countries.
(68)
While contractual links between exporting producers in Thailand and importers in various third countries may exist and are upheld in the short term, there is no evidence to suggest that those contractual obligations could not be phased out as to enable sales to markets with higher prices such as the Union market.
(69)
Finally, interested parties claimed that exports to some third countries such as South Korea cannot be compared, as the product mix (e.g. size of cans) and sales conditions (e.g. shipping terms) may be different.
(70)
It is recalled that the outcome of the comparisons in recitals 58, 59 and 60 are indicators of differences in export prices to all third countries. The impact of any issue concerning Thai exports to a small number of markets on the overall comparison is therefore by nature limited. In addition, since Thai export data is recorded on an FOB basis, the impact of any difference in shipping terms or shipping cost is limited to the cost of domestic freight inside Thailand and can therefore only be insignificant.
(71)
In the absence of any evidence suggesting that the average price to all third countries is not comparable with the export price to the Union, the conclusion drawn in recital 63 is valid.
4. Conclusion on the likelihood of continuation or recurrence of dumping
(72)
It appears likely that, should the measure be repealed, the relatively higher price level on the Union market will attract significant volumes of the product concerned that are currently sold at lower prices to third countries.
(73)
The exporting producers of Thailand have continued their dumping practised during the RIP.
(74)
Moreover, the available spare capacity in Thailand and the fact that prices in the Union market are considerably higher than on third country markets brings to the conclusion that there is a risk of an increase in the exports of the product concerned should measures be repealed.
(75)
To conclude, there is a strong likelihood of the continuation of dumping should measures be repealed.
D. DEFINITION OF THE UNION INDUSTRY
(76)
During the RIP, the like product was manufactured by approximately 20 producers in the Union. The output of those producers (established on the basis of the information collected from the cooperating producers and for the other Union producers on the data from the review request) is therefore deemed to constitute the Union production within the meaning of Article 4(1) of the basic Regulation.
(77)
As explained in recital 13, due to the large number of Union producers, a sample was selected. For the purpose of the injury analysis, the injury indicators have been established at the following two levels:
-
the macroeconomic elements (production, capacity, sales volume, market share, growth, employment, productivity, average unit prices and magnitude of dumping margins and recovery from the effects of past dumping) were assessed, at the level of the whole Union production, on the basis of the information collected from the cooperating producers and, for the other Union producers, an estimate based on the data from the review request was used.
-
the analysis of microeconomic elements (stocks, wages, profitability, return on investments, cash flow, ability to raise capital and investments) was carried out for the sampled Union producers on the basis of their information.
E. SITUATION ON THE UNION MARKET
1. Union consumption
(78)
Union consumption was established on the basis of the sales volumes of the Union industry’s own production destined for the Union market, the import volumes data on the Union market obtained from the 14.6 database and, concerning the other Union producers, from information available from the request.
(79)
Throughout the period considered, the consumption in the Union has increased by 9 %. While from 2008 to 2009 it decreased by 5 %, in 2010 and in 2011 it increased respectively by 6 and 9 percentage points (i.e. compared to the previous year). Then it more or less stabilised during the RIP at a level of around 350 000 tonnes.
2008
2009
2010
2011
RIP
Total Union consumption (tonnes)
318 413
301 594
320 027
351 279
347 533
Index (2008 = 100)
100
95
101
110
109
2. Imports from the country concerned
(a) Volume
(80)
The volume of imports of the product concerned from the country concerned into the Union decreased by 43 %, from around 38 000 tonnes in 2008 to around 22 000 tonnes in the RIP. It decreased by 15 % in 2009, by a further 20 percentage points in 2010 and another 11 percentage points in 2011, before slightly increasing again by 3 percentage points in the RIP.
2008
2009
2010
2011
RIP
Volume of imports from Thailand
38 443
32 616
24 941
20 710
21 856
Index (2008 = 100)
100
85
65
54
57
Market share of imports from Thailand (%)
12
11
8
6
6
Price imports from Thailand (EUR /tonne)
835
887
806
775
807
Index (2008 = 100)
100
106
96
93
97
Source:
14.6 database
(b) Market share
(81)
The corresponding market share held by Thai exporters on the Union market in the country concerned gradually decreased by around 50 % or 6 percentage points during the period considered, from 12 % in 2008 to 6 % in the RIP. In detail, the Thai market share decreased from 12 % in 2008 to 11 % in 2009 to 8 % in 2010 and to 6 % in 2011/RIP.
(c) Prices
(i) Price evolution
(82)
Between 2008 and the RIP, the average price of imports of the product concerned originating in the country concerned declined by 3 %, from EUR 835/tonne in 2008 to EUR 807/tonne in the RIP. Specifically, prices increased by 6 % in 2008 before decreasing by 10 percentage points in 2010 and by a further 3 percentage points in 2011. From 2011 to the RIP, those prices increased again by 4 percentage points.
(ii) Price undercutting
(83)
A price comparison for similar product types was made between the exporting producers’ and the Union industry’s selling prices in the Union. To this end, the Union industry’s ex-works prices net of all rebates and taxes were compared with the CIF Union frontier prices of exporting producers of the country concerned, duly adjusted for conventional duties, unloading and customs clearance costs. The comparison showed that during the RIP the prices of the product concerned originating in the country concerned sold in the Union were overall higher than the Union industry’s prices. Also, based on import statistics (14.6 database), there was no undercutting margin for any Thai imports into the Union (for both cooperating exporters as well as non-cooperators, regardless of the product mix).
3. Situation of the Union industry
(84)
Pursuant to Article 3(5) of the basic Regulation, the Commission examined all relevant economic factors and indices having a bearing on the state of the Union industry.
(85)
This market is, inter alia, characterised by two sales channels, i.e. sales under the producer’s own brand and sales under retailer’s brand. Sales under the first channel, as compared to the second channel, will usually trigger higher selling costs intended in particular for marketing and advertising, and will also command higher selling prices.
(86)
The investigation evidenced that all imports from the cooperating Thai exporters pertained to the second channel, i.e. the retailer’s brand channel. Therefore, it was considered appropriate to distinguish, in the injury analysis, between the Union industry’s sales under its own brand and under the retailer’s brand wherever relevant, as dumped imports compete in the first place with the Union industry’s like products sold under the retailer’s brand. This distinction was made in particular for the determination of sales volumes, sales prices and profitability. However, for the sake of completeness, totals (including both own brand and retailer’s brand) are also shown and commented on in the tables below. During the RIP, the Union industry’s sales under the retailer’s brand accounted for around 70 % of the total Union industry’s sales volume and around 60 % of their sales value.
(87)
Given that in the Union sweetcorn is only processed during the summer months, a number of injury indicators are virtually identical for 2011 and the RIP (1 April 2011 to 30 March 2012). This applies in particular to production and production capacity.
3.1. Macroeconomic elements
(a) Production
(88)
From a level of around 372 000 tonnes in 2008, the Union industry’s production decreased by 8 % during the period considered. Specifically, it declined by 25 % in 2009 and by 13 percentage points in 2010 and it increased again by 31 percentage points in 2011/RIP.
2008
2009
2010
2011
RIP
Production (tonnes)
371 764
279 265
231 790
344 015
343 873
Index (2008 = 100)
100
75
62
93
92
(b) Capacity and capacity utilisation rates
(89)
Production capacity was around 488 000 tonnes in 2008, 2009 and 2010 and it decreased by 9 % in 2011/RIP. The decrease was due to the fact that one of the sampled Union producers closed one of its plants.
2008
2009
2010
2011
RIP
Production capacity (tonnes)
488 453
488 453
488 453
444 055
444 055
Index (2008 = 100)
100
100
100
91
91
Capacity utilisation (%)
76
57
47
77
77
Index (2008 = 100)
100
75
62
102
102
Source:
Investigation
(90)
Capacity utilisation was 76 % in 2008. It declined to 57 % in 2009 and further to 47 % in 2010 before picking up to 77 % in 2011/RIP. Over the whole period considered, capacity utilisation was stable because the decreasing production was in line with the decreasing production capacity.
(c) Sales volume
(91)
The sales of the Union industry of its production intended for the retailer’s brand on the Union market to unrelated customers first decreased by 6 % in 2009, before increasing by 17 percentage points in 2010 and further by 24 percentage points in 2011. From 2011 to the RIP, those sales decreased again by 4 percentage points. Altogether, between 2008 and the RIP, those sales increased by around 31 %.
2008
2009
2010
2011
RIP
Union Sales volume (retailer’s brand) to unrelated customers (tonnes)
161 544
151 058
179 562
218 876
212 425
Index (2008 = 100)
100
94
111
135
131
Union Sales volume (own and retailer’s brand) to unrelated customers (tonnes)
262 902
248 995
280 586
318 237
312 623
Index (2008 = 100)
100
95
107
121
119
Source:
Investigation
(92)
The total (both own and retailer’s brand) Union industry’s sales of its production on the Union market to unrelated customers followed more or less a similar pattern, although less pronounced. They first decreased by 5 % in 2009, before increasing by 12 percentage points in 2010 and further by 14 percentage points in 2011. From 2011 to the RIP those sales decreased again by 2 percentage points. Altogether, between 2008 and the RIP, those sales increased by around 19 %.
(d) Market share
(93)
The market share held by the Union industry was 83 % in 2008 and 2009. It increased to 88 % in 2010 and to 91 % in 2011 before decreasing slightly to 90 % in the RIP. Altogether, the market share held by the Union industry over the period considered increased by 7 percentage points.
2008
2009
2010
2011
RIP
Market share of the Union industry (own and retailer’s brand) (%)
83
83
88
91
90
Index (2008 = 100)
100
100
106
110
109
Source:
Investigation
(e) Growth
(94)
Between 2008 and the RIP, when the Union consumption increased by 9 %, the volume of sales intended for the retailer’s brand of the Union industry on the Union market increased by 31 %, whilst the volume of Union industry’s sales intended for both own and retailer’s brand on the Union’s market increased by 19 %. Between 2008 and the RIP, the Union industry gained around 7 percentage points of market share, whereas dumped imports lost around 6 percentage points of market share. It is thus concluded that the Union industry was able to benefit from a growing market.
(f) Employment
(95)
The employment level of the Union industry first decreased by 17 % between 2008 and 2009, then declined by 5 percentage points in 2010 and increased by 11 percentage points in 2011/RIP. Overall, employment of the Union industry declined by 11 % over the period considered, i.e. from around 2 300 persons to around 2 000 persons.
2008
2009
2010
2011
RIP
Employment (persons)
2 278
1 896
1 786
2 038
2 035
Index (2008 = 100)
100
83
78
89
89
Source:
Investigation
(g) Productivity
(96)
Productivity of the Union industry’s workforce, measured as output (tonnes) per person employed per year, starting from a level of 163 tonnes per employee, first decreased by 10 % in 2009 and further by 10 percentage points in 2010, subsequently increased by 23 percentage points in 2011 and by 1 percentage point in the RIP. Altogether, productivity of the Union industry increased by 4 % over the period considered. This development reflects the fact that the drop in workforce was sharper than that of production.
2008
2009
2010
2011
RIP
Productivity (tonne per employee)
163
147
130
169
169
Index (2008 = 100)
100
90
80
103
104
Source:
Investigation
(h) Factors affecting sales prices
(97)
Unit prices for Union industry’s sales of retailer’s brand products to unrelated customers increased by 7 % in 2009 and decreased by 8 percentage points in 2010 and further by 5 percentage points in 2011. From 2011 to the RIP they increased by 3 percentage points. Altogether, those prices decreased by 3 % over the period considered from a level of EUR 1 073/tonne to EUR 1 041/tonne in the RIP.
2008
2009
2010
2011
RIP
Unit price in the Union market (retailer’s brand) (EUR/tonne)
1 073
1 152
1 057
1 008
1 041
Index (2008 = 100)
100
107
99
94
97
Unit price in the Union market (own and retailer’s brand) (EUR/tonne)
1 248
1 305
1 219
1 182
1 215
Index (2008 = 100)
100
105
98
95
97
Source:
Investigation
(98)
Total (both own and retailer’s brand) Union industry’s sales prices on the Union market to unrelated customers followed more or less a similar pattern. They increased by 5 % in 2009 and decreased by 7 percentage points in 2010 and further by 3 percentage points in 2011. From 2011 to the RIP they increased by 2 percentage points. Altogether, those prices decreased by 3 % over the period considered from a level of EUR 1 248/tonne to EUR 1 215/tonne in the RIP.
(i) Magnitude of dumping margin
(99)
The investigation has established a continuation of dumping and the magnitude of the actual margins of dumping (i.e. up to 44 %) cannot be considered to be negligible.
(j) Recovery from past dumping
(100)
The macro-indicators examined above and the micro-indicators examined below show that, although the anti-dumping measures have partially achieved their intended result of removing injury suffered by the Union producers, the industry is still in a vulnerable and fragile situation. Indeed the performance on the retailer-branded segment which is in direct competition with the Thai imports is poor in terms of profitability. Sales prices of the Union industry in this market segment decreased by 3 % over the period considered, whereas production costs increased by about 10 % over the same period. Clearly, the Union industry has not been in a position to recover its costs which resulted in significant losses. Given the importance of the retailer’s brand in the Union industry’s sweetcorn business (representing 70 % of its total sales volume and 60 % of its total sales value) this has weighted on the overall profitability. Thus, no actual recovery from the past dumping could be established and it is considered that the Union industry remains vulnerable to the injurious effects of any dumped imports in the Union market.
3.2. Microeconomic elements
(a) Stocks
(101)
The level of closing stocks of the Union industry has been continuously decreasing over the period considered. It decreased by 2 % in 2009, by 27 percentage points in 2010, by 2 percentage points in 2011 and further by 24 percentage points during the RIP. However, it should be noted that the level of inventories is not a meaningful indicator of injury for this particular industry. The high level of inventories at the end of each year is linked to the fact that the harvest and the canning typically end in October each year. Stocks are therefore goods awaiting dispatching during the period from November to July.
2008
2009
2010
2011
RIP
Closing stock (tonnes)
193 834
189 741
136 703
133 884
88 108
Index (2008 = 100)
100
98
71
69
45
Source:
Investigation
(b) Wages
(102)
Between 2008 and the RIP, labour costs decreased by 7 %. Specifically, they decreased by 16 % in 2009, by a further 1 percentage point in 2010 and increased by 10 percentage points during 2011/RIP. The overall decrease over the period considered was driven by the decrease in employment.
2008
2009
2010
2011
RIP
Annual labour cost (EUR)
34 343 788
28 850 250
28 370 188
31 952 596
31 923 505
Index (2008 = 100)
100
84
83
93
93
Source:
Investigation
(c) Profitability and return on investments
(103)
During the period considered, the profitability of the Union industry’s sales of products intended for retailer’s brand, expressed as a percentage of net sales, declined from a profit of 5,6 % in 2008 to a loss of 5,4 % in the RIP.
2008
2009
2010
2011
RIP
Profitability of Union (retailer’s brand) (% of net sales)
5,6
9,6
-3,3
-8,2
-5,4
Index (2008 = 100)
100
169
-59
- 145
-95
Profitability of Union (own and retailer’s brand) (% of net sales)
8,5
10,8
0,7
-0,5
1,6
Index (2008 = 100)
100
127
8
-6
19
ROI (own and retailer’s brand) (profit in % of the net book value of investment)
24,3
40,4
2,9
-3,0
4,4
Index (2008 = 100)
100
166
12
-13
18
Source:
Investigation
(104)
The profitability of the Union industry’s sales of products intended for both own brand and retailer’s brand also declined from 8,5 % in 2008 to 1,6 % in the RIP. The decline is thus less steep than for sales under retailer’s brand alone. The decrease in profitability is explained by the fact that sales prices over the period considered decreased by 3 % whereas production costs (predominantly unprocessed sweetcorn and cans) increased by 5 % over the same period. Clearly, the Union industry has not been in a position to pass on the increased production cost to its customers.
(105)
The return on investments (‘ROI’), expressed as the profit (for both own and retailer’s brand) as a percentage of the net book value of investments, broadly followed the profitability trend. It declined from a level of around 24,3 % in 2008 to 4,4 % in the RIP, thus decreasing by 82 % over the period considered.
(d) Cash flow and ability to raise capital
(106)
The net cash flow from operating activities stood at around EUR 27 000 in 2008. It increased to around EUR 23 million in 2009 and to around EUR 58 million in 2010 before decreasing again to around EUR 8 million in 2011. From 2011 to the RIP it increased to around EUR 11 million. None of the cooperating Union producers indicated that they experienced difficulties to raise capital.
2008
2009
2010
2011
RIP
Cash flow (own and retailer’s brand) (EUR)
26 698
23 239 572
58 654 064
7 845 330
11 077 815
Index (2008 = 100)
100
87 047
219 698
29 386
41 494
Source:
Investigation
(e) Investments
(107)
The Union industry’s annual investments in the production of the like product increased by 45 % from 2008 to 2009, decreased by 34 percentage points from 2009 to 2010, increased by 57 percentage points in 2011 and finally decreased by 4 percentage points from 2011 to the RIP. All in all, over the period considered, investment increased by 64 %, which was intended for the maintenance and renewal of existing equipment and not for capacity increase purposes.
2008
2009
2010
2011
RIP
Net investments (EUR)
6 590 078
9 545 749
7 329 354
11 093 136
10 802 751
Index (2008 = 100)
100
145
111
168
164
Source:
Investigation
4. Conclusion on injury
(108)
A number of indicators developed negatively between 2008 and the RIP. Return on investment declined, production volumes decreased by 8 %, production capacity decreased by 9 %, and employment decreased by 11 %. With respect to lower production levels, it is noted that crop yields in 2008 was better than expected and led to higher output for the Union industry in the same year. During the same period, imports from Thailand (which are primarily invoiced in USD) became more attractive because of a weaker USD. This increase in both Union and Thai sweetcorn supply coincided with the economic and financial crisis in the Union which had an impact on consumption. As a result, the increased Union production could not be entirely sold on the Union market. This led to a reduced production level and de-stocking in the following years but cannot explain fully the injury suffered.
(109)
The profitability of the Union industry’s sales of sweetcorn (both own and retailer’s brand) decreased significantly over the period considered. The retailer-branded segment, where the Union industry has to face competition from Thai imports, is clearly loss-making (profitability declined from a profit of more than 5 % in 2008 to a loss of more than 5 % during the RIP). The Union producers decreased their sales prices on the Union market by 3 % and managed to re-gain market share at the expense of their profitability. The industry needs the retailer-branded sales as there is no sufficient demand for own brand and given that the retailer-branded sales represent around 60 % of the total sales value, the overall profitability decreased from 8,5 % to 1,6 % over the period considered.
(110)
Some indicators suggest that thanks to the measures in place the industry regained its position. The volume of Thai imports and their corresponding market share nearly halved, from 12 % in 2008 to only 6 % in the RIP. The Union industry’s market share increased from 83 % in 2008 to 90 % in the RIP. Moreover, during the RIP, the average prices of the Thai imports did not undercut those of the Union industry, but at the same time they have prevented the Union industry from passing on cost increases to customers. Also other indicators marked positive development. Capacity utilisation increased by 2 % over the period considered and was rather high at 77 % during the RIP. The volume of the Union industry’s retailer-branded sales, which are in direct competition with Thai imports, increased by 31 % and total sales for both segments combined increased by 19 %. Investment increased by 64 %. Those factors suggest that the industry was able to recover. However, it was not able to reach satisfactory profitability levels to maintain a substantial market share on a market where only the Union industry and Thai imports compete (imports from other third countries are dispersed and insignificant).
(111)
The competition situation on the Union market is indeed delicate. On the one hand, for one part of the market - the own-branded segment - the Union industry does not face outside competition. The negotiating power of brand owners vis-à-vis retailers is strong. Indeed, they are price-setters. The market is also consolidated with the four sampled producers holding 54 % of the market share. On the other hand, the retailers have the upper hand in the segment of private brands. Due to outside competition and competition within the Union, prices are constantly under pressure. As a result, it is more difficult for Union producers to pass on production cost increases (predominantly sweetcorn or cans) to their customers (production costs of the Union industry have increased by 5 % over the period considered) due to the price pressure exercised by Thai imports.
(112)
Clearly, the Union industry has been able to increase its market share by favouring volumes over prices. However, it cannot be ignored that for a majority of its sweetcorn business (the retailer’s brand) it has not been able to recover its costs. Therefore, it can be concluded that the situation of the Union industry is still vulnerable and fragile.
(113)
Several parties have commented that the Union industry has recovered given that a number of indicators have improved and, in particular, in view of the Union industry’s high market share and the negative undercutting.
(114)
It is recognised that the injury picture of the Union industry is mixed. The anti-dumping measures have partially achieved their objective by removing some of the injury suffered by the Union industry as a consequence of dumped imports from Thailand. However, on balance, in particular taking into account the low and decreasing profitability, the situation of the Union industry is still fragile.
(115)
Negative undercutting and a strong market share of the Union industry do not automatically point to lack of injury. The situation of continued dumped imports from Thailand (with dumping margins of up to 44 %) has resulted in price suppression on the Union market. The Union industry, in an attempt to regain lost market share, has kept prices down which has resulted in a deterioration of profitability.
(116)
One interested party claimed that the injury assessment should be based on the Union industry’s overall performance and not on the performance of one segment of the market.
(117)
In line with the original investigation, the injury assessment has been based on the Union industry’s overall performance (own brand + retailer’s brand) as well as, for a number of injury indicators (profitability, sales volume and sales prices) on the retailer’s brand. There are no changed circumstances which would justify a deviation from this methodology, which remains valid for assessing the situation of the Union industry. As mentioned in recitals 84 and 85, the sweetcorn market is still characterised by two sales channels and all imports from the cooperating Thai exporters pertained to the retailer’s brand channel. In addition, even if only the Union industry’s overall performance were taken into account, in view of the low and decreasing profitability, it would not alter the conclusion that the Union industry is in a fragile situation. Based on the above considerations, the claim is rejected.
(118)
Two interested parties claimed that the inability of the Union industry may well result from competition within the Union.
(119)
However, the situation on the Union market with regard to competition is not fundamentally different from the situation in the period considered in the original investigation (two sales channels, around 20 Union producers). Nevertheless, in 2002, before Thai exports started to enter the Union market at dumped prices, the Union industry achieved a profit level of more than 20 % overall (own brand + retailer’s brand) and 17 % on the retailer’s brand. This demonstrates that competition in the Union is not preventing the Union industry from achieving healthy profit margins. It is rather the continued presence of dumped imports and the resulting price suppression that prevents the Union industry from increasing its prices.
F. LIKELIHOOD OF RECURRENCE OF INJURY
(120)
On the basis of the above-mentioned trends, it appears that the anti-dumping measures have partially achieved their intended result of removing injury suffered by the Union producers. On the other hand, as evidenced by the negative development of a number of injury indicators, the industry is still in a vulnerable and fragile situation.
(121)
As mentioned above, Thai exporters do have the spare capacity to increase their exports very rapidly. In addition, Thai trade statistics confirm that Thailand has exported around 140 000 tonnes to third countries in 2011, which is about 7 times the Thai export volume to the Union. Given the more lucrative prices on the Union market compared to some third country markets, it is likely that significant quantities currently exported to those countries will be re-directed to the Union market in the event of the anti-dumping measures being allowed to lapse. Such an abrupt development was already observed in the original investigation, when the market share of Union imports from Thailand nearly doubled in only three years, i.e. from 6,8 % in 2002 to 12,7 % in 2005.
(122)
Therefore, on the basis of the above, it can be concluded that there is a likelihood of recurrence of injury in the event of the measures being repealed.
(123)
Several interested parties have expressed doubts about the conclusion of likelihood of recurrence of injury. It is claimed in particular that a 5 % price difference between the Union and third country markets is too small to re-direct sweetcorn exports to the Union market. This argument is already addressed in recital 61. In addition, it is claimed that sweetcorn is not a commodity which could easily be switched between markets. This argument has however not been substantiated, and does not correspond to the findings of this investigation.
(124)
Although the likelihood of recurrence of injury is a prospective assessment, it is based on the facts mentioned in recital 121. Therefore, the claim is rejected.
G. UNION INTEREST
(125)
In accordance with Article 21 of the basic Regulation it was examined whether the maintenance of the existing anti-dumping measures would be against the interest of the Union as a whole. The determination of the Union interest was based on an appreciation of all the various interests involved. All interested parties were given the opportunity to make their views known pursuant of Article 21(2) of the basic Regulation.
1. Interest of the Union industry
(126)
As mentioned above, the Union industry is still in a somewhat fragile and vulnerable situation. It would use the relief of a continuation of the measures to increase its sales prices (in particular for the retailer’s brand) in order to recover its increased production costs. This would allow the industry to improve its financial situation.
2. Interest of the retailers and consumers
(127)
Cooperation has been sought from more than 40 importers/retailers and two consumer/trading organisations. Only one retailer has cooperated. Its imports represented a small fraction of the total imports from Thailand during the RIP. The share of its sweetcorn-related turnover was negligible compared to its total turnover. In addition, the re-sales of sweetcorn generated a very high profit during the RIP. Those factors suggest that retailers would not be disproportionately affected, even if measures were to be extended.
(128)
At the same time, a number of trade associations made submissions and attended a hearing. They claim that anti-dumping measures should be discontinued due to the low and decreasing market share of Thai imports coinciding with the high and increasing market share of the Union industry.
(129)
As far as consumers are concerned, the average spending in sweetcorn per household is very limited, up to EUR 5 per year. Taking into account the moderate level of the current measures, the effects of the continued imposition of measures would likely be negligible for consumers.
(130)
In light of the above and given the overall low degree of cooperation, it is therefore considered that the situation of retailers and of consumers in the Union is unlikely to be substantially affected by the proposed measures.
3. Risk of supply shortages/competition on the Union market
(131)
It should first be recalled that the aim of anti-dumping measures is not to stop access into the Union for imports on which the measures are imposed, but to eliminate the impact of distorted market conditions arising from the continued presence of dumped imports.
(132)
The consumption in the Union increased by 9 % during the RIP, reaching around 350 000 tonnes. The Union industry’s capacity has continuously exceeded Union’s demand over the period considered, reaching a level of around 440 000 tonnes in the RIP. There is sufficient competition between Union producers. Operating at a capacity utilisation rate of 77 % during the RIP, it appears that the Union industry has the spare capacity to increase its production further in the event of increased demand. Imports from other third countries, in particular the United States and the People’s Republic of China, can also satisfy part of the demand. As mentioned above, it should be pointed out that the anti-dumping measures are not intended to stop the imports from Thailand into the Union. Taking into account the low level of the measures, it is expected that the Thai imports will continue to account for a certain share on the Union market.
(133)
Given the above considerations, it cannot be concluded that maintaining the anti-dumping measures would likely result in a shortage of supply on the Union market or a restriction of competition on the Union market.
4. Conclusion on Union interest
(134)
Based on the above, it appears that the negative effects of continuation of measures would be limited and in any case not disproportionate to the benefits of the prolongation of measures for the Union industry.
H. ANTI-DUMPING MEASURES
(135)
All parties were informed of the essential facts and considerations on the basis of which it was intended to recommend that the existing measures be maintained. They were also granted a period to submit comments subsequent to that disclosure. The submissions and comments were duly taken into consideration where warranted.
(136)
It follows from the above that, as provided for by Article 11(2) of the basic Regulation, the anti-dumping measures applicable to imports of certain prepared or preserved sweetcorn in kernels originating in Thailand should be maintained. It is recalled that those measures consist of an ad valorem duty at different rates.
(137)
The individual company anti-dumping duty rates specified in this Regulation are solely applicable to imports of the product concerned produced by those companies and thus by the specific legal entities mentioned. Imports of the product concerned manufactured by any other company not specifically mentioned in the operative part of this Regulation with its name and address, including entities related to those specifically mentioned, cannot benefit from those rates and shall be subject to the duty rate applicable to ‘all other companies’.
(138)
Any claim requesting the application of those individual anti-dumping duty rates (e.g. following a change in the name of the entity or following the setting up of new production or sales entities) should be addressed to the Commission (8) forthwith with all relevant information, in particular any modification in the company’s activities linked to production, domestic and export sales associated with, for instance, that name change or that change in the production and sales entities. If appropriate, the Regulation will then be amended accordingly by updating the list of companies benefiting from individual duty rates,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
1. A definitive anti-dumping duty is hereby imposed on imports of sweetcorn (Zea mays var. saccharata) in kernels, prepared or preserved by vinegar or acetic acid, not frozen, currently falling within CN code ex 2001 90 30 (TARIC code 2001903010) and sweetcorn (Zea mays var. saccharata) in kernels prepared or preserved otherwise than by vinegar or acetic acid, not frozen, other than products of heading 2006, currently falling within CN code ex 2005 80 00 (TARIC code 2005800010), originating in Thailand.
2. The rate of the definitive anti-dumping duty applicable to the net, free-at-Union-frontier price, before duty, of the products described in paragraph 1 and produced by the companies below shall be as follows:
Company
Anti-Dumping duty (%)
TARIC additional code
Karn Corn Co Ltd, 68 Moo 7 Tambol Saentor, Thamaka, Kanchanaburi 71130, Thailand
3,1
A789
Kuiburi Fruit Canning Co., Ltd, 236 Krung Thon Muang Kaew Building, Sirindhorn Rd., Bangplad, Bangkok 10700, Thailand
14,3
A890
Malee Sampran Public Co., Ltd, Abico Bldg. 401/1 Phaholyothin Rd., Lumlookka, Pathumthani 12130, Thailand
12,8
A790
River Kwai International Food Industry Co., Ltd, 52 Thaniya Plaza, 21st Floor, Silom Rd., Bangrak, Bangkok 10500, Thailand
12,8
A791
Sun Sweet Co., Ltd, 9 M. 1, Sanpatong, Chiang Mai 50120, Thailand
11,1
A792
Cooperating manufacturers listed in Annex
12,9
A793
All other companies
14,3
A999
3. Unless otherwise specified, the provisions in force concerning customs duties shall apply.
Article 2
Article 1(2) may be amended by adding the new exporting producer to the cooperating companies not included in the sample and thus subject to the weighted average duty rate of 12,9 % where any new exporting producer in Thailand provides sufficient evidence to the Commission that:
(a)
it did not export to the Union the product described in Article 1(1) during the review investigation period (1 April 2011 to 30 March 2012);
(b)
it is not related to any of the exporters or producers in Thailand which are subject to the measures imposed by this Regulation; and
(c)
it has actually exported to the Union the product concerned after the review investigation period or it has entered into an irrevocable contractual obligation to export a significant quantity to the Union.
Article 3
This Regulation shall enter into force on the day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 2 September 2013.