ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 16. září 2013
o vyrovnáních podle vyhlášky o statkových hnojivech K 75/98 (ex NN 45/98) provedené Belgií (regionem Flandry)
(oznámeno pod číslem C(2013) 5818)
(Pouze nizozemské a francouzské znění je závazné)
(2013/530/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), a zejména čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
po výzvě pro zainteresované strany, aby předložily své připomínky (1),
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Po přijetí stížnosti, že vlámská vláda vyplácí zemědělcům nezákonnou podporu v souvislosti s používáním hnojiv a statkových hnojiv (dále jen „opatření“), požádaly útvary Evropské komise dopisem ze dne 4. února 1998 belgické orgány, aby poskytly informace o provedení rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995 o vyrovnání splatném zemědělcům za povinnosti podle právních předpisů o hnojivech (dále jen „vyhláška o statkových hnojivech“).
(2)
Komise obdržela tyto informace v dopise od vlámského ministerstva životního prostředí a zaměstnanosti ze dne 18. března 1998 a v dopise od stálého zastoupení Belgie ze dne 31. března 1998.
(3)
Dne 15. dubna 1998 se konalo jednání mezi zástupci příslušných belgických orgánů a útvarů Evropské komise.
(4)
Telexem ze dne 10. července 1998 Komise požádala belgické orgány o doplňující informace, které obdržela v odpovědi belgických orgánů v dopise ze dne 7. srpna 1998, zaevidovaném dne 10. srpna 1998.
(5)
Podle informací od belgických orgánů byly platby prováděny v roce 1996. Opatření však nebylo oznámeno Komisi v souladu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU). Z tohoto důvodu byl spis zaevidován v registru neoznámených podpor pod číslem NN 45/98. Avšak ačkoli byl režim v platnosti v letech 1996 a 1997, Komise zaznamenala závazek belgických orgánů v jejich dopise ze dne 7. srpna 1998 nevyplatit podporu za rok 1997, dokud Komise nepřijme rozhodnutí o slučitelnosti podpory se společným trhem. Belgické úřady informovaly Komisi, že záměrem vlámské vlády bylo začlenit tento režim vyrovnání do vlámského programu podpory podle nařízení Rady (EHS) č. 2078/92 (2).
(6)
Dopisem ze dne 21. ledna 1999 Komise informovala Belgii, že se ve věci opatření rozhodla zahájit řízení stanovené v čl. 108 odst. 2 SFEU.
(7)
Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno dne 17. dubna 1999 v Úředním věstníku (3).
(8)
Komise vyzvala zainteresované strany k předložení jejich připomínek k opatření.
(9)
Komise neobdržela od zainteresovaných stran žádné připomínky.
(10)
Oznámení týkající se jiných vlámských případů ve věci statkových hnojiv (C12/1999, N105/1999, N311/99) byla belgickými orgány stažena.
(11)
Dne 6. března 2012 Komise obdržela stížnost od zemědělce na platbu vyrovnání za rok 1996 v souladu s vyhláškou o statkových hnojivech. Na jednání zástupců belgických (vlámských) orgánů a útvarů Evropské komise dne 16. dubna 2012 Komise požádala belgické orgány o předložení jejich stanovisek ke stížnosti.
(12)
Dne 9. listopadu 2012 požádala Evropská komise o další informace. Belgické orgány odpověděly dopisem ze dne 14. ledna 2013.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
1. NÁZEV
(13)
Vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech
2. ROZPOČET
(14)
Celkový rozpočet na opatření na rok 1996 činil 427 511 868 BEF (belgických franků) rozdělených takto:
(a)
vyrovnání sníženého výnosu
-
travní porost 250 279 282 BEF
-
kukuřice 50 102 650 BEF
(b)
vyrovnání nákladů na likvidaci statkových hnojiv 65 486 397 BEF
(c)
vyrovnání nákladů na uskladnění statkových hnojiv 34 276 829 BEF
(d)
vyrovnání nákupu dalšího hnojiva 27 366 710 BEF
(15)
Vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech byla vyplacena za rok 1996.
(16)
V souladu s vyhláškou o statkových hnojivech je vyrovnání splatné zemědělcům, jejichž zemědělský podnik leží zcela nebo zčásti v oblasti vodní plochy nebo toku nebo v přírodní oblasti. Týká se 7,502 z celkových 40,673 zemědělských podniků s ornou půdou nebo hospodářskými zvířaty ve Flandrech (18,5 %). Z hlediska plochy spadá z celkových 649,223 ha v rámci orné půdy nebo hospodářských zvířat 47,948 ha (7,5 %) do oblastí vodních ploch a toků a 21,919 ha (3 %) spadá do přírodních oblastí.
(17)
Cílem režimu podpory je umožnit zemědělcům s půdou v environmentálně citlivých oblastech, aby byli schopni přizpůsobit se přísnějším normám v oblasti používání statkových hnojiv, a vyrovnat těmto zemědělcům ekonomickou ztrátu, kterou utrpí. Podpora se vypočítá na základě ušlých příjmů s ohledem na běžné zemědělské postupy mimo tyto citlivé oblasti. Podle belgických orgánů bylo vyrovnání nezbytné také proto, aby se předešlo sociálním nepokojům.
(18)
Podpora je poskytována zemědělcům v těchto citlivých oblastech s cílem vyrovnat jim:
(a)
pokles produkce způsobený menší mírou hnojení a používání statkových hnojiv;
(b)
další náklady na likvidaci statkových hnojiv;
(c)
další náklady na uskladnění statkových hnojiv;
(d)
další nákup chemických hnojiv.
(19)
Podle informací, které poskytly belgické orgány, vycházejí platby pro zemědělce, mající za cíl vyrovnat povinnosti dané právními předpisy o hnojivech, ze čtyř právních předpisů:
(a)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995 o vyrovnání splatném zemědělcům v souvislosti s povinnostmi podle právních předpisů o hnojivech;
(b)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995, kterým se stanovuje vyrovnání za roky 1996 a 1997 podle čl. 15 odst. 9 vyhlášky ze dne 23. ledna 1991 o ochraně životního prostředí před znečištěním statkovými hnojivy;
(c)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 19. března 1996, kterým se stanovují pravidla pro další povinnosti s ohledem na likvidaci a pomoc s dalšími přebytky statkových hnojiv v oblastech, kde se uplatňují přísnější normy pro rozmetání statkových hnojiv;
(d)
rozhodnutí vlámské vlády ze dne 15. července 1997, kterým se upravuje rozhodnutí vlámské vlády ze dne 20. prosince 1995, kterým se stanovuje vyrovnání za roky 1996 a 1997 podle čl. 15 odst. 9 vyhlášky ze dne 23. ledna 1991 o ochraně životního prostředí před znečištěním statkovými hnojivy.
(20)
Ani jeden z těchto právních předpisů nebyl oznámen Komisi v souladu s článkem 93 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU).
(21)
Podle belgických orgánů se politika týkající se statkových hnojiv ve Flandrech opírá o vyhlášku ze dne 20. prosince 1995, kterou se mění vyhláška ze dne 23. ledna 1991 o ochraně životního prostředí před znečištěním hnojivy. Cílem této vyhlášky je zmírnění environmentálních problémů způsobených obohacováním povrchových a podzemních vod a vyplavováním fosfátů a dusičnanů do půdy s rizikem proniknutí do podzemních a povrchových vod. Podle zprávy o životním prostředí a přírodě ve Flandrech stojí zemědělství za 56 % čistého zatížení životního prostředí dusíkem a fosforem. Úniky amoniaku ze stájí hospodářských zvířat a rozmetání močůvky představují 21 % znečišťujících emisí ve Flandrech.
(22)
Vyhláška o statkových hnojivech vytyčuje cíle týkající se dosažení a/nebo zachování požadovaných kvalitativních norem pro půdu, vodu (povrchovou a podzemní) a ovzduší. Stanovuje postupné zpřísňování omezení používání statkových hnojiv. Umožňuje tak úpravy během přechodného období. Normy upravující používání hnojiv se budou postupně zpřísňovat, s výjimkou obzvláště ohrožených oblastí, konkrétně v oblastech vodních ploch nebo toků nebo v přírodních oblastech, kde přísnější pravidla vstoupila v platnost okamžitě.
(23)
Vyhláška také stanovuje zmrazení produkce statkových hnojiv a počtu hospodářských zvířat ve Flandrech na úrovni z roku 1992. Za tímto účelem se zavádí politika místních povolení. Současně se pro větší zemědělské podniky povolené objemy/počty při obnově povolení sníží až o 25 %. Živočišná výroba dostala čas (do roku 2002) na to, aby nalezla způsoby, jak omezit přebytky statkových hnojiv a jejich dopad.
(24)
Přísnější omezení vstoupila v účinnost okamžitě dne 1. ledna 1996 v těchto oblastech:
(a)
povodí a chráněná území;
(b)
přírodní rezervace, chráněné přírodní oblasti, lesní půda;
(c)
oblasti podle směrnice o ochraně ptáků;
(d)
údolí a ekologicky hodnotná zemědělská půda;
(e)
půda citlivá na dusičnany;
(f)
půda znečištěná fosfáty.
(25)
Podle belgických orgánů byly při určování těchto citlivých oblastí zohledněny požadavky směrnice Rady 91/676/EHS (4) o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů a směrnice Rady 79/409/EHS (5) o ochraně volně žijících ptáků.
(26)
V souladu s vyhláškou o statkových hnojivech se v období od 1. ledna 1996 do 31. prosince 1998 v celých Flandrech, s výjimkou oblastí vodních ploch a toků a přírodních oblastí, uplatňovaly následující všeobecná omezení používání hnojiv a statkových hnojiv. Tato omezení byla vyjádřena v kilogramech oxidu fosforečného, v kilogramech dusíku z chemických hnojiv a v kilogramech celkového ročního povoleného množství dusíku, jak ukazuje níže uvedená tabulka.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
170
250
450
Kukuřice
160 (1996)
155 (1997)
150 (1998)
200
325
Plodiny s nízkou potřebou dusíku (6)
125
125
170
Ostatní plodiny
150
225
325
(27)
Belgické orgány také jako ukazatel toho, jaké cíle chtějí plnit od roku 2003, zveřejnily následující omezení.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík z hospodářských zvířat, statkových hnojiv a jiných hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
125
250
250
450
Kukuřice
100
130
225
275
Plodiny s nízkou potřebou dusíku (7)
100
70
125
125
Ostatní plodiny
100
150
200
275
(28)
Kromě těchto kvantitativních omezení je na běžné zemědělské půdě zakázáno rozmetávat statková hnojiva nebo jiná biohnojiva během následujících období: od 21. září do 21. ledna, o všech nedělích a státních svátcích, o všech sobotách, kromě sobot v době od 1. února do 15. května, v noci (mezi 22:00 hod a 7:00 hod), když je země zaplavená, zmrzlá nebo pokrytá sněhem.
(29)
Přísnější normy se uplatňují v oblastech vodních ploch a toků, a to s ohledem na produkci pitné vody nebo z toho důvodu, že tyto oblasti jsou obzvláště citlivé na vyplavování dusičnanů. Výraz „oblast vodních ploch a toků“ představuje:
(a)
povodí a ochranná pásma typu II a III pro podzemní vody, vymezená podle vyhlášky ze dne 24. ledna 1984, kterou se zavádí opatření v oblasti hospodaření s podzemními vodami;
(b)
citlivé oblasti určené vlámskou vládou jako oblasti vyžadující přísnější normy v povodích povrchových vod určených k výrobě pitné vody, vymezených podle zákona ze dne 26. března 1971 o ochraně povrchových vod před znečištěním;
(c)
oblasti s půdou citlivou na dusičnany, kde jsou vyžadovány přísnější normy, stanovené vlámskou vládou a vymezené vyhláškou ze dne 24. ledna 1984, kterou se zavádí opatření v oblasti hospodaření s podzemními vodami.
(30)
Následující tabulka uvádí normy upravující používání statkových hnojiv použitelné od 1. ledna 1996 pro oblasti vodních ploch a toků. Tato pravidla vycházejí z obvyklých výnosů pro vyjmenované skupiny plodin a z environmentálně přijatelných ztrát pro tyto oblasti. Množství jsou vyjádřena v kilogramech P2O5 a kilogramech dusíku na hektar ročně.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík ze statkových hnojiv hospodářských zvířat a jiných hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
120
200
200
350
Kukuřice
100
150
170
275
Plodiny s nízkou potřebou dusíku
80
70
125
125
Ostatní plodiny
100
150
170
275
(31)
V oblastech vodních ploch a toků je rozmetávání statkových hnojiv zakázáno v době od 1. září do 21. ledna včetně, s výjimkou pásem A a B v oblastech využívaných k zachytávání povrchových vod, kde se zákaz prodlužuje do 15. února včetně.
(32)
Výraz „přírodní oblast“ představuje:
(a)
údolní oblasti a ekologicky hodnotnou zemědělskou půdu vyznačenou na mapách pro rozvoj venkova podle zákona ze dne 29. března 1962 o organizaci celostátního a městského územního rozvoje;
(b)
zvláštní ochranné zóny vymezené rozhodnutím vlámské vlády ze dne 17. října 1988;
(c)
specifická stanoviště a přilehlé nárazníkové zóny;
(d)
lesní oblasti, přírodní rezervace, oblasti rozvoje přírody nebo chráněné přírodní oblasti, vyznačené na mapách pro rozvoj venkova podle zákona ze dne 29. března 1962 o organizaci celostátního a městského územního rozvoje, s přechodným opatřením použitelným do 31. prosince 1997.
(33)
Níže uvedená tabulka obsahuje normy upravující používání statkových hnojiv použitelné od 1. ledna 1996 pro přírodní oblasti. Tato pravidla vycházejí z výnosových norem pro vyjmenované skupiny plodin a z environmentálně přijatelných ztrát pro tyto oblasti. Množství jsou vyjádřena v kilogramech P2O5 a kilogramech dusíku na hektar ročně.
Skupina plodin
Oxid fosforečný
Dusík z chemických hnojiv
Dusík celkem
Travní porost
120
200
400
Kukuřice
100
150
275
Plodiny s nízkou potřebou dusíku
80
70
125
Ostatní plodiny
100
150
275
(34)
V přírodních oblastech je rozmetání statkových hnojiv zakázáno v období od 1. září do 21. ledna včetně a na travním porostu důležitém pro ochranu ptáků lze hnojení statkovými hnojivy zakázat také od 1. dubna do 30. června. Dále je zakázáno používat jakýkoli druh hnojiva v lesních oblastech, přírodních rezervacích, oblastech rozvoje přírody nebo chráněných přírodních oblastech v období od 1. ledna 1998, s výjimkou trusu hospodářských zvířat pasoucích se na dané půdě, přičemž maximální povolená hustota ustájení činí dvě velké dobytčí jednotky na hektar měřené ročně. Rodinná hospodářství mohou získat přechodné osvobození od tohoto zákazu.
(35)
Podle vyhlášky o statkových hnojivech se vyrovnání vyplácí automaticky pouze v případě travního porostu a kukuřice. U ostatních plodin se předpokládá, že snížené míry používání hnojiv nebudou mít za následek pokles produkce. Avšak i v tomto případě může zemědělec získat vyrovnání, pokud je schopen ztráty doložit.
(36)
Vyrovnání změny výnosu na travním porostu se vypočítá na základě rozdílu mezi povolenou normou pro hnojiva v oblastech mimo citlivé zóny a povolenými normami v citlivých zónách s tím, že se rozlišuje mezi oblastmi, které se nacházejí v oblastech vodních ploch a toků, a oblastmi, které se nacházejí v přírodních oblastech. Cílem podpory je vyrovnat ztrátu výnosu a ziskovosti způsobenou těmito omezeními.
(37)
Výchozím bodem pro výpočet podpory jsou průměrná upravená hrubá zisková rozpětí (semi-gross margins, SGM) v BEF/ha za poslední tři roky předcházející poskytnutí vyrovnání podle zákona o dani z příjmu. Rozlišuje se mezi půdou, která se využívá pro chov na mléko, a jiným travním porostem. Pro účely výpočtu upraveného hrubého ziskového rozpětí jsou Flandry rozděleny na třináct oblastí v závislosti na agronomických charakteristikách dotčené oblasti.
(38)
V případě travních porostů využívaných k produkci mléka je nejvyšší upravené hrubé ziskové rozpětí v oblasti Kempenlandu v provincii Antverpy (55 700 BEF/ha), nejnižší pak v oblasti dun (33 167 BEF/ha), přičemž průměr pro Flandry jako celek činí 44 160 BEF/ha. V případě travních porostů nevyužívaných k produkci mléka je nejvyšší upravené hrubé ziskové rozpětí v písčitém/hlinitopísčitém regionu Západních Flander (36 100 BEF/ha), nejnižší pak v oblasti dun (24 633 BEF/ha), přičemž průměr pro Flandry jako celek činí 31 941 BEF/ha.
(39)
U oblastí vodních ploch a toků vychází vyrovnání ze skutečnosti, že maximální povolená míra používání dusíku je stanovena na 350 kg/ha, zatímco v normálních oblastech činí 450 kg/ha. To odpovídá snížení o 22 %. Podle zákona o klesající návratnosti belgické orgány počítají, že výsledkem toho bude pokles výnosů o 15 %. Vliv na ziskovost zemědělského podniku však bude větší. Belgické orgány počítají s tím, že v průměru činí upravené hrubé ziskové rozpětí po odpočtu fixních nákladů 40 % celkového výnosu. Pokles výnosu o 15 % tak bude mít za následek pokles upraveného hrubého ziskového rozpětí o 37,5 % (15 % × 100/40). Základem platby vyrovnání snížených výnosů v dotčené oblasti je tak upravené hrubé ziskové rozpětí × 37,5 %. Současně s tím jsou zemědělci v oblastech vodních ploch a toků povinni používat o 50 kg/ha méně chemických hnojiv. To představuje úsporu ve výši 800 BEF (50 kg N × 16 BEF/kg). Tato částka se tudíž odečítá od splatné podpory.
(40)
V případě přírodních oblastí vychází vyrovnání ze stejných zásad. V přírodních oblastech činí maximální povolená míra používání dusíku 400 kg/ha v porovnání se 450 kg/ha v normálních oblastech, což odpovídá poklesu o 11 %. Belgické orgány počítají, že výsledkem bude snížení výnosů o 7 %. Snížení výnosu o 7 % bude mít za následek pokles upraveného hrubého ziskového rozpětí o 17,5 % (7 % × 100/40). Základem platby vyrovnání snížených výnosů v přírodních oblastech je tak upravené hrubé ziskové rozpětí × 17,5 %. Navíc je provedeno stejné snížení podpory o 800 BEF (viz bod 39 výše) s ohledem na úspory z omezeného používání hnojiv.
(41)
Níže uvedená tabulka shrnuje nejvyšší, nejnižší a průměrné sazby splatné podpory.
Travní porosty využívané k produkci mléka
Upravené hrubé ziskové rozpětí
Sazba podpory, oblasti vodních ploch a toků
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0001.xml.jpg
Sazba podpory, přírodní oblasti
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0002.xml.jpg
Kempenland v provincii Antverpy
55 700
20 088
8 948
Duny
33 167
11 638
5 004
Průměr
44 160
15 760
9 928
Ostatní travní porosty
Upravené hrubé ziskové rozpětí
Sazba podpory, oblasti vodních ploch a toků
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0003.xml.jpg
Sazba podpory, přírodní oblasti
FOR-L_2013285CS.01000801.notes.0004.xml.jpg
Západní Flandry- písčitý/hlinitopísčitý region
36 100
12 738
5 518
Duny
24 633
8 437
3 511
Průměr
31 941
11 177
4 789
(42)
Belgické orgány zdůrazňují, že se jedná o maximální sazby vyrovnání na hektar. Celková plocha travního porostu způsobilého k vyrovnání činí 31 003 ha, z toho je 17 468 ha v oblastech vodních ploch a toků a 13 535 ha v přírodních oblastech. Maximální teoretické vyrovnání, které mohlo být vyplaceno, činí 202 822 411 BEF v oblastech vodních ploch a toků a 65 900 155 BEF v přírodních oblastech. Avšak vzhledem k nižším sazbám podpory pro travní porosty nepoužívané k produkci mléka činilo skutečné vyrovnání poskytnuté na travní porosty 250 275 012 BEF za rok, z čehož částka 186 505 640 BEF byla poskytnuta v oblastech vodních ploch a toků a částka 63 769 372 BEF v přírodních oblastech. Podle belgických orgánů je tento rozdíl mezi maximálními teoretickými sazbami podpory a sazbami skutečně vyplacené podpory způsoben celou řadou faktorů, zejména skutečností, že vyrovnání bylo vyplaceno pouze pro plochy travního porostu, který týž zemědělský podnik využíval jako travní porost již v roce 1994.
(43)
U kukuřice se uplatňuje paušální podpora při ztrátě produkce ve výši 3 600 BEF/ha za předpokladu, že se kukuřice stále pěstuje na témže pozemku a není vyseta na původně travním porostu, který byl zorán. Tato podpora vychází z odhadů, že průměrná produkce sušiny u kukuřice činí 14 500 kg/ha a průměrná ztráta výnosu v důsledku přísnějších norem je 900 kg/ha. Na základě odhadované nákladové ceny 4 BEF/kg sušiny je výsledkem ušlý příjem ve výši 3 600 BEF.
(44)
Mimoto jsou zemědělci vybízeni k tomu, aby po kukuřici seli trávu, čímž omezí odvádění dusičnanů z půdy a vyplavování dusičnanů. Na to byla poskytnuta další podpora ve výši 3 600 BEF/ha. Podle belgických orgánů tato podpora pokrývá pouze náklady na travní semeno.
(45)
Podpora je poskytována zemědělským podnikům v oblastech vodních ploch a toků a v přírodních oblastech s cílem pokrýt další náklady na likvidaci přebytků statkových hnojiv, které vyplývají z nižších limitů pro používání těchto hnojiv.
(46)
Podpora je poskytována, pokud má zemědělský podnik další přebytky statkových hnojiv, které se nahromadily následkem přísnějších norem upravujících používání statkových hnojiv. Pro účely výpočtu podpory se rozlišuje mezi:
(a)
rodinnými zemědělskými podniky s hospodářskými zvířaty a jinými zemědělskými podniky s hospodářskými zvířaty, které v letech 1993 až 1996 nezískaly další ornou půdu; při výpočtu možností likvidace statkových hnojiv je brána v úvahu plocha orné půdy podle registru z roku 1996;
(b)
zemědělskými podniky s hospodářskými zvířaty jiného než rodinného typu, které v letech 1993 až 1996 získaly další půdu; plocha, která se bere v úvahu při určování možností likvidace statkových hnojiv, vychází z orné půdy evidované v roce 1994 (situace v zemědělském podniku v roce 1993).
(47)
Pro účely výpočtu podpory se používá vážený průměr na základě výpočtu počtu zvířat jednotlivých druhů (skot, prasata, drůbež, jiné) ve Flandrech a typické minerální složení statkových hnojiv od každého druhu z hlediska obsahu minerálů.
(48)
Na tomto základě se odhaduje, že každá tuna statkových hnojiv obsahuje 6,6 kg dusíku a 4,2 kg oxidu fosforečného.
(49)
Podpora se vyplácí za jednotku minerálů (na kilogram oxidu fosforečného (P2O5) a za kilogram dusíku (N)) způsobilých k vyrovnání. Lokalita zemědělského podniku určuje výši platby. Splatná podpora činí:
(a)
13 BEF / jednotku: pro zemědělské podniky v „bílé“ obci s revidovanou produkcí 75 kg P2O5/ha;
(b)
20 BEF / jednotku: pro zemědělské podniky v „šedé“ obci s revidovanou produkcí 75 až 125 kg P2O5/ha;
(c)
27 BEF / jednotku: pro jeden zemědělský podnik v obci s revidovanou produkcí 125 kg P2O5/ha.
(50)
Částky podpory jsou vyšší v obcích s vyšší revidovanou produkcí, protože statková hnojiva se musí převážet na delší vzdálenosti.
(51)
Kromě toho se podpora platí také jako vyrovnání zemědělcům, kteří již nemohou využívat dohody se sousedními zemědělskými podniky o rozmetávání přebytečných statkových hnojiv na půdě těchto podniků. Aby zemědělský podnik měl nárok na podporu, musel uzavřít dohodu o likvidaci přebytečných statkových hnojiv v roce 1995 s uživatelem, který má pozemky v oblasti, kde se uplatňují přísnější normy, a musí mít sídlo v obci s revidovanou produkcí nad 100 kg P2O5/ha. Vyrovnání se platí za jednotku minerálů, tj. za množství v kg P2O5 a za kg N, o něž bylo těmto uživatelům poskytnuto méně. Maximální množství, které může být způsobilé k vyrovnání, odpovídá rozdílu v možnostech likvidace mezi obvyklými normami upravujícími používání statkových hnojiv a normami, které se uplatňují v oblastech s přísnějšími pravidly. Lokalita zemědělského podniku určuje výši platby, která činí:
(a)
27 BEF / jednotku: jeden zemědělský podnik v obci s revidovanou produkcí 125 kg P2O5/ha;
(b)
20 BEF / jednotku pro všechny ostatní zemědělské podniky.
(52)
Rodinné zemědělské podniky s hospodářskými zvířaty s přebytky statkových hnojiv na pozemcích v dílčím kluizenském povodí pro zachycování povrchových vod nebo na půdě citlivé na dusičnany na březích řeky Mázy (Maas) mohou využít povinnosti skladu statkových hnojiv přijímat další přebytky těchto hnojiv v důsledku přísnějších norem upravujících používání statkových hnojiv. V tomto případě se vyrovnání likvidace a uskladnění statkových hnojiv snižuje v poměru k množství minerálů, v souvislosti s nimiž byla využita pomoc skladu statkových hnojiv.
(53)
Jelikož rozmetání statkových hnojiv v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech bylo zakázáno v období od 1. září, a nikoli od 21. září jako na ostatních územích, dostali se někteří zemědělci do potíží, protože statková hnojiva jsou v mnoha zemědělských podnicích rozmetávána po sklizni a řada plodin je sklízena až po (každoročním) datu začátku zákazu. To již v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech nebylo možné. Belgické úřady odhadují, že v důsledku toho by tyto podniky požadovaly další zařízení pro uskladnění statkových hnojiv na tři měsíce.
(54)
Rozdíl v normách upravujících používání statkových hnojiv v běžných oblastech a v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech odpovídá zhruba 50 kg P2O5/ha. Jelikož jedna tuna statkových hnojiv obsahuje v průměru 5,2 kg P2O5, 50 kg P2O5/ha odpovídá přibližně 10 tunám požadované skladovací kapacity na hektar.
(55)
Na základě odhadu, že náklady na stavbu skladovacího zařízení o objemu 500 m3 činí 1 263 120 BEF, belgické orgány předpokládají, že poskytnutí nezbytné skladovací kapacity zahrnuje investici zhruba 2 500 BEF na tunu skladovací kapacity, která bude amortizována za 20 let, a odpovídá tudíž ekvivalentu 125 BEF/t/rok. Roční vyrovnání ve výši 1 250 BEF/ha je proto splatné zemědělcům produkujícím statková hnojiva od hospodářských zvířat s ornou půdou v oblastech, kde se uplatňují přísnější pravidla pro používání a rozmetání statkových hnojiv.
(56)
Zemědělci, kteří v roce 1996 obdrželi toto vyrovnání uskladnění statkových hnojiv podle vyhlášky o statkových hnojivech, nemohou v témže roce z Vlámského zemědělského investičního fondu získat dotace na úroky nebo kapitálové příplatky na vybudování zařízení pro uskladnění statkových hnojiv od hospodářských zvířat.
(57)
Jelikož zemědělci s pozemky v oblastech vodních ploch a toků nemohou plně pokrýt povolené množství dusíku na hektar používáním živočišných statkových hnojiv, belgické úřady předpokládají, že zemědělci v těchto oblastech se budou snažit zachovat úroveň produkce pomocí dalšího chemického hnojiva, a to zejména na „ostatní plodiny“ a na kukuřici.
(58)
Předpokládá se, že tyto zemědělské podniky použijí dalších 60 kg N/ha za cenu 16 BEF/kg. Splatná podpora tudíž činí 960 BEF (60 × 16), přičemž tato částka byla zaokrouhlena na paušální sazbu ve výši 1 000 BEF/ha.
(59)
Zemědělci, kteří měli v roce 1994 ornou půdu nacházející se v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech, mohou požádat sklad statkových hnojiv, který odpovídá za správu režimu podpory, o vyrovnání za tyto oblasti. Na mapách a plánech musí vyznačit své jednotlivé pozemky s ornou půdou a s osevním plánem pro rok 1994 a pro rok žádosti. Nachází-li se orná půda v několika oblastech nebo zónách, vyrovnání se vypočítá na základě nejpřísnějších norem pro používání a rozmetání statkových hnojiv. Sklad statkových hnojiv žádosti přezkoumá a dotčené osoby informuje o tom, jaké vyrovnání bude vyplaceno, a to na základě veškerých informací, které má k dispozici. Vyrovnání se neplatí, pokud jeho výše nedosahuje částky 1 000 BEF. Žadatelé mají právo odvolat se k vlámskému ministerstvu životního prostředí, které musí rozhodnout do šesti měsíců, jinak se odvolání považuje za přijaté.
(60)
Sklad statkových hnojiv, policie a úředníci oddělení inspekce životního prostředí úřadu pro správu životního prostředí, přírody, pozemků a vody a jiní úředníci jsou oprávněni kontrolovat, zda zemědělci plní své povinnosti podle vyhlášky o statkových hnojivech. Pokud jsou zjištěna porušení povinností, mohou být zemědělci požádáni o vrácení podpory. Podpora nesmí být podle vyhlášky o statkových hnojivech poskytnuta na půdu, která je vyňata z produkce.
III. POSOUZENÍ PODPORY
(61)
Opatření popsaná výše představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Vyrovnání pochází ze státních zdrojů a vyplácí se určitým kategoriím zemědělců, tj. těm, kteří sídlí v oblastech vodních ploch a toků nebo přírodních oblastech. Tato podpora narušuje hospodářskou soutěž nebo hrozí jejím narušením a ovlivňuje obchod mezi členskými státy, protože zlepšuje konkurenční postavení zemědělců, kteří dostávají vyrovnání, v porovnání se zemědělci v jiných částech Belgie nebo v jiných členských státech, kteří podporu nedostávají. Kromě toho pokud jsou produkty vyprodukované těmito zemědělci předmětem obchodu uvnitř EU, zdá se pravděpodobné, že opatření budou mít vliv na obchod mezi členskými státy.
(62)
Ve svých písemných připomínkách belgické orgány zdůraznily environmentální cíle režimu podpory a v této souvislosti citovaly ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 2078/92 ze dne 30. června 1992 o metodách zemědělské výroby slučitelných s požadavky ochrany životního prostředí a zachování přírodního prostředí (dále jen nařízení (EHS) č. 2078/92) (8) a pokyny Společenství ke státní podpoře na ochranu životního prostředí (9). Bod 2.1 pokynů k podpoře na ochranu životního prostředí uvádí, že v zemědělském odvětví se pokyny netýkají oblasti, na kterou se vztahuje nařízení (EHS) č. 2078/92. Je tudíž vhodné začít úvahou o použití nařízení (EHS) č. 2078/92 na dotčená opatření.
(63)
Belgické orgány vysvětlují, že na vyrovnání pro zemědělce poskytnuté jako součást opatření v přírodních oblastech a v oblastech vodních ploch a toků by se mělo pohlížet jako na provedení nařízení (EHS) č. 2078/92.
(64)
Nařízení (EHS) č. 2078/92 stanovuje režim podpory Společenství, který je určen mimo jiné k podpoře dobrovolného uplatňování zemědělských postupů, jež zmírňují znečišťující vlivy zemědělství, a to na základě závazků zemědělce (čl. 2 odst. 1). Členské státy určí podmínky pro poskytnutí podpory a výši podpory, která má být vyplacena, na základě závazku příjemce a ušlého příjmu, jakož i potřeby poskytnout pobídku (čl. 5 odst. 1 písm. a) a b)). Kromě toho může Společenství za podmínek stanovených Komisí také přispět k určitým prémiím poskytnutým členskými státy za účelem vyrovnání příjmů ušlých v důsledku povinného uplatňování omezení podle článku 2 v souvislosti s opatřeními zavedenými v těchto členských státech v souladu s ustanoveními Společenství (čl. 4 odst. 5 nařízení (EHS) č. 2078/92).
(65)
Dále podle čl. 10 odst. 1 mají členské státy možnost zavést režimy pro další opatření financované na vnitrostátní úrovni, jejichž podmínky pro udělení podpory se liší od požadavků nařízení nebo jejichž výše překračuje omezení stanovená v nařízení. Tyto režimy musí být v souladu s cíli nařízení a pravidly státní podpory.
(66)
Sporný režim nemá poskytovat vyrovnání ztrát spojených s plněním dobrovolně přijatých závazků zemědělců. Nezahrnuje ani spolufinancování vyrovnání ze strany Společenství v souvislosti s opatřeními, která Belgie zavedla za podmínek určených Komisí. Režim se spíše týká (výhradně) vnitrostátního financování vyrovnání ztrát pramenících z plnění povinností podle vnitrostátních právních předpisů o hnojivech.
(67)
Z těchto důvodů podpora nespadá do oblasti působnosti nařízení a musí být zkoumána podle platných pravidel státní podpory.
IV. UPLATŇOVÁNÍ POKYNŮ SPOLEČENSTVÍ KE STÁTNÍ PODPOŘE NA OCHRANU ŽIVOTNÍHO PROSTŘEDÍ
(68)
Je nezbytné zvážit, zda lze opatření považovat za slučitelné s pokyny Komise z roku 1994 ke státní podpoře na ochranu životního prostředí (10) (dále jen „pokyny“), které platily v době opatření (11).
(69)
V této souvislosti je nezbytné poznamenat, že opatření ve formě podpory na vyrovnání sníženého výnosu na travním porostu nebo u kukuřice, podpory na likvidaci přebytků statkových hnojiv a vyrovnání dalších nákladů na používání umělých hnojiv představují provozní podporu. V odpovědi na otázku útvarů Komise belgické orgány vysvětlily, že náklady na uskladnění statkových hnojiv nejsou na rozdíl od nákladů na investice do dalšího uskladnění statkových hnojiv ve skutečnosti přímo spojeny se skutečnými investicemi. Vzhledem k těmto vysvětlením se Komise domnívá, že toto opatření by mělo být také považováno za provozní podporu.
(70)
Komise se obecně domnívá, že vyplácení provozních podpor zemědělskému odvětví pravděpodobně neposkytne trvalý přínos k rozvoji odvětví a může představovat narušení podmínek hospodářské soutěže, jež znevýhodňuje zemědělce, kteří takové podpory nedostávají. Komise tudíž takové podpory posuzuje přísně.
(71)
Vyplácením provozní podpory na opatření v oblasti ochrany životního prostředí se zabývá bod 3.4 pokynů. Ten zní:
„V souladu s dlouholetou politikou Komise zpravidla neschvaluje provozní podporu, která firmám snižuje náklady vyplývající ze znečištění nebo ulevuje od nepříjemností, které způsobují. Za určitých dobře definovaných okolností však Komise může stanovit z této zásady výjimku. Doposud tak učinila v oblasti odpadového hospodářství a slev na ekologických daních. Komise bude i nadále posuzovat takové případy podle jejich opodstatněnosti a ve světle přísných kritérií, která vypracovala v těchto dvou právě zmíněných oblastech. Podle těchto kritérií musí podpora nahrazovat pouze výrobní vícenáklady na základě porovnání s tradičními náklady a měla by být dočasná a v zásadě degresivní, aby představovala pobídku ke snižování znečištění nebo rychlejšímu zavedení účinnějšího způsobu využití zdrojů. Podpora dále nesmí být v rozporu s jinými ustanoveními Smlouvy o ES, a zejména s ustanoveními, která se týkají volného pohybu zboží a služeb.
V oblasti odpadového hospodářství může veřejné financování dalších nákladů na tříděný sběr, využití a zpracování komunálního odpadu ve prospěch podniků i spotřebitelů zahrnovat státní podporu, ale v takovém případě je lze povolit za předpokladu, že podnikům jsou náklady účtovány v poměru k míře, v jaké systém využívají, nebo k množství odpadu, který ve svém provozu vyprodukují. Podpora sběru, využití a zpracování průmyslového a zemědělského odpadu se bude posuzovat případ od případu.
Dočasné slevy na nových ekologických daních lze povolit tehdy, pokud je nezbytné vyrovnat ztráty konkurenceschopnosti, zejména na mezinárodní úrovni. Dalším faktorem, který je třeba vzít v úvahu, je, co naopak musí udělat firmy, aby omezily znečišťování, které způsobují. Toto ustanovení se vztahuje i na slevy na daních zavedených podle právních předpisů Evropského společenství, kdy členské státy samy rozhodují o slevě na dani nebo její výši.“
(72)
Co se týká podpor na uskladnění a likvidaci přebytečných statkových hnojiv, Komise se domnívá, že přebytečná statková hnojiva lze považovat za formu zemědělského odpadu. V souladu s pokyny citovanými výše je zapotřebí podporu na likvidaci takového odpadu zvažovat případ od případu podle kritérií bodu 3.4 pokynů.
(73)
Komise konstatuje, že současné opatření bylo dočasné, jelikož se uplatňovalo pouze v letech 1996 a 1997. Dále Komise konstatuje, že belgické orgány neoznámily pokračování plateb přímé podpory na uskladnění nebo likvidaci statkových hnojiv, ačkoli dohody o sběru statkových hnojiv od některých zemědělců skladem statkových hnojiv zůstávají nezměněny.
(74)
Komise musí vzít v úvahu též skutečnost, že opatření ve formě podpory nejsou degresivní, jelikož po oba dotčené roky je poskytována stejná výše podpory (srov. body 38-40, 49-51).
(75)
Na základě informací, které poskytly belgické orgány, je také zjevné, že záměrem opatření je vyrovnat plné náklady na uskladnění a likvidaci přebytečných statkových hnojiv vzniklých v důsledku omezení uložených v citlivých zónách. Zemědělci by tak byli osvobozeni od poplatků za likvidaci odpadu. Zdá se také, že od zemědělců v citlivých zónách není požadováno, aby podnikli nějaké kroky ke snížení své produkce statkových hnojiv. Neexistuje tak žádné protiplnění ze strany zemědělců za příjem podpory, která jim jednoduše vyrovnává plnění přísnějších norem pro používání statkových hnojiv stanovených v citlivých zónách. V důsledku toho opatření nepředstavuje pobídku ke snižování produkce statkových hnojiv.
(76)
Z těchto důvodů se Komise domnívá, že opatření nejsou v souladu s pokyny a neplní cíle nařízení (EHS) č. 2078/92. Komise tudíž zastává názor, že nejsou slučitelná s vnitřním trhem.
(77)
Pokud jde o podpory, které zemědělcům vyrovnávají ztráty produkce v důsledku omezení používání živočišných statkových hnojiv, včetně podpory vyrovnávající další náklady na umělá hnojiva, Komise konstatuje, že podpory vyrovnávající úbytek produkce nejsou v pokynech výslovně uvedeny. Nicméně jelikož omezení používání statkových hnojiv má za následek snížené výnosy, zvyšuje pravděpodobně výrobní náklady zemědělců na zbývající plodiny. Podle zásad stanovených v pokynech uvedených výše by se zdálo, že takové podpory lze odůvodnit pouze v případě, že budou splněny následující podmínky (12):
(a)
podpora by měla být dočasná a v zásadě degresivní, aby představovala pobídku k snižování znečištění nebo k rychlejšímu zavedení účinnějších způsobů využití zdrojů;
(b)
podpora musí pouze vyrovnávat výrobní vícenáklady v porovnání s tradičními metodami;
(c)
podpora nesmí být v rozporu s jinými ustanoveními Smlouvy o ES.
Kromě toho z článku 10 nařízení (EHS) č. 2078/92 vyplývá, že podpora poskytnutá mimo rámec nařízení, ale s cílem dosáhnout jednoho z omezení stanovených v jeho článku 2, musí být v souladu s cíli nařízení.
(78)
Jelikož se podpora uplatňovala pouze po dobu dvou let, zdálo by se, že byla dočasná. Při podání informací ze dne 14. ledna 2013 belgické orgány potvrdily, že opatření byla v roce 1998 přerušena.
(79)
Avšak po dobu, po kterou se opatření uplatňovalo, nebyla podpora degresivní (srov. body 38-40, 49-50), v důsledku čehož nebyla vytvořena pobídka k rychlejšímu zavedení účinnějších způsobů využití zdrojů.
(80)
Jak je uvedeno výše, vyrovnání ztráty produkce na travním porostu se vypočítá podle celkového používání umělých hnojiv povoleného v oblastech, které nejsou citlivé, konkrétně 450 kg N/ha pro travní porost a 325 kg N/ha pro kukuřici. Podle belgických orgánů byly tyto údaje vypočítány na vědeckém základě s cílem zajistit, aby koncentrace dusičnanů v podzemních a povrchových vodách nepřesáhla 50 mg NO3-N/l nebo 11,3 mg NO3-N/l, s přihlédnutím k průměrné přípustné ztrátě 70 kg NO3-N/l na hektar ročně. Jejich cílem je zkombinovat optimální produkci s minimálním vyplavováním. Omezení pro přírodní oblasti a oblasti vodních ploch a toků byla vypočítána stejně s přihlédnutím ke skutečnosti, že jejich status z hlediska dusičnanů je citlivější než v ostatních oblastech.
(81)
Ve svém dopise ze dne 7. srpna 1998 belgické orgány vysvětlily, že bylo rozhodnuto vypočítat vyrovnání rozdílu v normě na základě celkového množství dusíku, které lze použít v souladu se zákonem, včetně dusíku z umělých hnojiv i dusíku z živočišných statkových hnojiv. Podle belgických orgánů byl tento přístup použit z toho důvodu, že bylo pokládáno za nezbytné zajistit rovné zacházení se zemědělci v jednom regionu, aby zemědělci, jejichž půda se nachází v oblastech, pro které platí přísnější místní normy, nebyli poškozeni v porovnání se zemědělci, jejichž půda takovými normami nebyla dotčena. Pokud by normy byly stejné pro všechny zemědělce ve všech oblastech, bylo by toto konkurenční zvýhodnění zrušeno a nebylo by nutné platit žádné vyrovnání. Pokud zemědělci vynaloží úsilí o překročení základní normy kvality životního prostředí, je v této situaci možné vypočítat platbu vyrovnání na základě rozdílu mezi tím, čeho je dosaženo, a kvalitativní normou.
(82)
Na základě této zásady rovnosti v rámci téhož regionu se belgické orgány domnívaly, že platná pravidla nepředstavují nadměrné vyrovnání pro zemědělce a/nebo vyrovnání za upuštění od zemědělských postupů, které jsou v rozporu s nařízeními EU. V souladu s tímto argumentem bude konkurenční znevýhodnění nebo zvýhodnění v rámci jednoho zemědělského regionu výraznější v tomto regionu než v EU jako celku. Proto byla v rámci Flander vyrovnána celá ztráta, kterou utrpěli zemědělci, jejichž půda se nachází v oblastech s přísnějšími místními normami (tedy skutečná utrpěná ztráta výnosu).
(83)
Belgické orgány dále poukázaly na to, že vlámský region uložil přísnější místní normy již v letech 1996 a 1997, zatímco směrnice o dusičnanech toto vyžadovala až po 20. prosinci 1998. V citlivých oblastech vodních ploch a toků bylo uloženo omezení 200 kg N/ha u travních porostů, zatímco pro kukuřici a jiné plodiny to bylo 170 kg N/ha. Podle belgických orgánů tak bylo povolené množství živočišných statkových hnojiv již od roku 1996 nižší, než bylo stanoveno v rámci prvního akčního programu podle směrnice 91/676/EHS, a u určitých plodin bylo omezeno na úroveň stanovenou ve druhém akčním programu.
(84)
Dne 14. ledna 2013 belgické orgány poskytly podrobné informace o metodě výpočtu, aby ukázaly, že byla v souladu se zemědělskou praxí a s právními ustanoveními EU platnými v době opatření.
(85)
Avšak na základě dostupných informací ustanovení v oblastech vodních ploch a toků a přírodních oblastech zjevně výrazně nepřekračují rámec povinností stanovených ve směrnici 91/676/EHS. V této souvislosti Komise konstatuje, že samy belgické orgány ve svých písemných připomínkách uvedly, že označily oblasti vodních ploch a toků a přírodní oblasti za oblasti obzvláště citlivé na znečištění dusičnany, a že tudíž usoudily, že k dosažení cílových 50 mg/l dusičnanů v povrchových sladkých vodách, především vodách používaných pro získávání pitné vody, a v podzemních vodách jsou nezbytné nižší limity. To byla úroveň, která byla podle směrnice 91/676/EHS povinná na konci roku 1995.
(86)
Pokud jde o metodu výpočtu vyrovnání, Komise požádala belgické orgány, aby poskytly ověřené studie, s jejichž pomocí by prokázaly přesnost předpokladů použitých při výpočtu. Belgické orgány byly především požádány, aby poskytly výsledky studií prokazující, že snížení celkového používání hnojiv ze 450 kg N/ha na 350 kg N/ha skutečně vede ke snížení výnosu o 15 % a že snížení ze 450 kg N/ha na 400 kg N/ha má za následek snížení výnosu o 7 %. Belgické orgány prokázaly přesnost základních předpokladů použitých při výpočtu ve své odpovědi ze dne 14. ledna 2013.
(87)
Belgické orgány byly také požádány, aby pomocí řady hypotéz předložily doplňující informace o předpokladech použitých při výpočtu účinků této ztráty produkce na celkovou ziskovost zemědělského podniku, včetně produkce čistě na orné půdě a smíšené produkce na orné půdě a z hospodářských zvířat. Komise zejména požádala belgické orgány, aby podrobně vysvětlily, proč předpokládají, že 15 % ztráta produkce travin ve smíšeném zemědělském podniku s ornou půdou a hospodářskými zvířaty představuje 40 % ztrátu ziskovosti zemědělského podniku s přihlédnutí k různým typům živočišné výroby. Tyto informace belgické orgány poskytly ve své odpovědi ze dne 14. ledna 2013.
(88)
Belgické orgány byly také požádány, aby předložily výpočty na základě alternativních metod poskytování vyrovnání, například nákladů na nákup náhradního krmiva jako náhrady za ztrátu produkce. Ve své odpovědi ze dne 14. ledna 2013 belgické orgány trvaly na tom, že vzhledem k tomu, že takové výpočty nebyly provedeny v době opatření, již je nelze provést.
(89)
Podle názoru Komise proto belgické orgány neprokázaly, že podpora byla omezena pouze na výrobní vícenáklady. Kromě toho, jak je uvedeno výše (bod 79), podpora nebyla degresivní.
(90)
Poskytnutí podpory na ztrátu produkce tak nesplňuje podmínky pokynů. Z těchto důvodů se Komise domnívá, že tato opatření podpory nejsou slučitelná se Smlouvou.
V. ZÁVĚR
(91)
Komise má za to, že Belgie zavedla vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech v rozporu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU).
(92)
Opatření nespadají do oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 2078/92.
(93)
Opatření týkající se vyrovnání na uskladnění a likvidaci přebytečných statkových hnojiv a ztrátu produkce představují provozní podporu, kterou lze za slučitelnou prohlásit pouze výjimečně. V této souvislosti přísný přístup pokynů předpokládá, že podpora na uskladnění a likvidaci může být prohlášena za slučitelnou, pokud je dočasná a degresivní a pokud vyžaduje protiplnění od zemědělce. V případě podpory na ztrátu produkce by měla být podpora dočasná a degresivní a měla by kompenzovat pouze výrobní vícenáklady. Jak bylo analyzováno výše, tyto podmínky nebyly splněny.
(94)
Vzhledem k tomu, že za příjem podpory nebylo vyžadováno žádné protiplnění příjemců a že opatření podpory zjevně neobsahují žádné pobídky pro příjemce, aby podnikli další kroky směřující ke zlepšení ochrany životního prostředí, nepřispívá podle Komise toto opatření podpory k rozvoji určitých hospodářských činností ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
(95)
Vyhláška o statkových hnojivech byla zrušena v roce 1998 a veškerá opatření byla zastavena.
(96)
Z výše uvedených důvodů se Komise domnívá, že během doby svého uplatňování v letech 1996 a 1997 opatření představovalo nezákonnou a neslučitelnou podporu, která v zásadě musí být vrácena.
(97)
Vzhledem ke skutečnosti, že na pravomoc Komise získat zpět neslučitelnou podporu se vztahuje promlčecí doba v délce deseti let (13), nelze tuto neslučitelnou podporu získat zpět.
(98)
Jakákoli individuální podpora, která v době poskytnutí splňovala podmínky blokové výjimky nebo schváleného režimu, je slučitelná s vnitřním trhem až do maximálních intenzit podpory platných pro tento typ podpory,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora poskytnutá jako vyrovnání podle vyhlášky o statkových hnojivech, nezákonně zavedená Belgií v rozporu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES, je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
Individuální podpora poskytnutá v rámci režimu podle článku 1, která v době, kdy byla poskytována, splňovala podmínky blokové výjimky nebo schváleného režimu, je slučitelná s vnitřním trhem až do maximálních intenzit podpory platných pro tento typ podpory.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království.
V Bruselu dne 16. září 2013.
COMMISSION DECISION
of 16 September 2013
on the compensations under the manure decree C 75/98 (ex NN 45/98) implemented by Belgium (Flanders)
(notified under document C(2013) 5818)
(Only the Dutch and the French texts are authentic)
(2013/530/EU)
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU), and in particular the first subparagraph of Article 108(2) thereof,
Having called on interested parties to submit their comments (1),
Whereas:
I. PROCEDURE
(1)
Following receipt of a complaint that the Flemish Government was paying illegal aids to farmers in respect of their use of fertilisers and manure (hereinafter ‘the measure’), the services of the European Commission, by letter of 4 February 1998, requested the Belgian authorities to supply information about the implementation of the decision of 20 December 1995 of the Flemish Government on compensation payable to farmers for obligations under the legislation on fertilisers (hereinafter ‘manure decree’).
(2)
The Commission received this information by a letter of the Flemish Minister for the Environment and Employment of 18 March 1998, and by a letter from the Permanent Representation of Belgium of 31 March 1998.
(3)
A meeting between the representatives of the competent Belgian authorities and the services of the European Commission took place on 15 April 1998.
(4)
By telex of 10 July 1998 the Commission requested additional information from the Belgian authorities to which an answer from the Belgian authorities was received by letter of 7 August 1998, registered on 10 August 1998.
(5)
According to information from the Belgian authorities, payments have been made in 1996. Still, the measure had not been notified to the Commission in accordance with Article 93(3) EC (now Article 108(3) TFEU). For this reason, the file was entered in the register of non-notified aids under the number NN 45/98. However, although the scheme was in force in the years 1996 and 1997 the Commission noted the undertaking of the Belgian authorities in their letter of 7 August 1998 not to pay aid for 1997 until the Commission had reached a decision on the compatibility of the aid with the common market. The Belgian authorities informed the Commission that it was the Flemish Government's intention to incorporate this compensation scheme into the Flemish aid programme under Council Regulation (EEC) No 2078/92 (2).
(6)
By letter dated 21 January 1999, the Commission informed Belgium that it had decided to initiate the procedure laid down in Article 108(2) TFEU in respect of the measure.
(7)
The Commission decision to initiate the procedure was published on 17 April 1999 in the Official Journal (3).
(8)
The Commission invited interested parties to submit their comments on the measure.
(9)
The Commission received no comments from interested parties.
(10)
Notifications concerning other Flemish manure cases (C12/1999, N105/1999, N311/99) were withdrawn by the Belgian authorities.
(11)
On 6 March 2012 the Commission received a complaint from a farmer on the payment of compensation for 1996 pursuant to the manure decree. In a meeting between the representatives of the Belgian (Flemish) authorities and the services of the European Commission on 16 April 2012, the Commission asked the Belgian authorities to submit their views on the complaint.
(12)
The European Commission asked for additional information on 9 November 2012. The Belgian authorities replied by letter of 14 January 2013.
II. DETAILED DESCRIPTION OF THE AID
1. TITLE
(13)
Compensation under the manure decree.
2. BUDGET
(14)
The total budget for the measure for 1996 was BEF (Belgian francs) 427 511 868 broken down as follows:
(a)
compensation for reduced yield
-
grassland BEF 250 279 282
-
maize BEF 50 102 650
(b)
compensation for manure disposal costs BEF 65 486 397
(c)
compensation for manure storage costs BEF 34 276 829
(d)
compensation for purchase of additional fertiliser BEF 27 366 710
(15)
Compensation under the manure decree was paid out for the year 1996.
(16)
In accordance with the manure decree, compensation is payable to farmers whose undertaking lies, in whole or in part, within a water zone or a nature zone. This applies to 7,502 out of a total of 40,673 undertakings with arable land or livestock in Flanders (18,5 %). In terms of area, of a total of 649,223 ha under arable land or livestock, 47,948 ha (7,5 %) fall within a water zone and 21,919 ha (3 %) fall within a nature zone.
(17)
The objective of the aid scheme is to allow farmers with land in environmentally sensitive areas to be able to adapt to the more stringent standards on manure use, and to compensate for the economic loss suffered by those farmers. The aid is calculated on the basis of income lost, having regard to normal agricultural practice outside of these sensitive zones. According to the Belgian authorities, compensation was also necessary to avoid social unrest.
(18)
Aid is granted to compensate farmers in these sensitive zones for:
(a)
the decrease in production resulting from lower fertilisation and manure use,
(b)
additional manure disposal costs,
(c)
additional manure storage costs,
(d)
additional purchase of chemical fertilisers.
(19)
According to the information provided by the Belgian authorities, payments for farmers to compensate for obligations under the legislation on fertilisers were based on four legal texts:
(a)
Decision of 20 December 1995 of the Flemish Government on compensation payable to farmers for obligations under the legislation on fertilisers,
(b)
Decision of 20 December 1995 of the Flemish Government setting the compensation for the years 1996 and 1997 under Article 15(9) of the Decree of 23 January 1991 on the protection of the environment against pollution by manure,
(c)
Decision of 19 March 1996 of the Flemish Government laying down rules on additional obligations with regard to disposal and on assistance with additional manure surpluses in areas where more stringent standards for manure spreading apply,
(d)
Decision of 15 July 1997 of the Flemish Government amending the Decision of 20 December 1995 of the Flemish Government setting the compensation for the years 1996 and 1997 under Article 15(9) of the Decree of 23 January 1991 on the protection of the environment against pollution by manure.
(20)
None of these legal texts have been notified to the Commission in accordance with Article 93 of the EC Treaty (now Article 108(3) TFEU).
(21)
According to the Belgian authorities, manure policy in Flanders is based on the Decree of 20 December 1995 amending the Decree of 23 January 1991 on the protection of the environment against pollution by fertilisers. This decree aims to reduce the environmental problems caused by the enrichment of surface water and groundwater and the leaching of phosphates and nitrates into the soil, with the risk of penetration into ground and surface water. According to the report on the environment and nature in Flanders, agriculture accounts for 56 % of the net nitrogen and phosphate load on the environment. The discharging of ammoniac from livestock housing and the spreading of slurry account for 21 % of polluting emissions in Flanders.
(22)
The manure decree sets out the objectives in relation to achieving and/or maintaining the requisite quality standards for soil, water (surface and groundwater) and air. It provides for the gradual tightening of restrictions on manure use. It thus allows for adjustments during a transitional phase. The standards governing fertiliser use are to be tightened gradually, except in particularly vulnerable areas, namely water zones and nature zones where stricter rules came into force immediately.
(23)
The decree also provides for a freeze on manure production and on the livestock headage in Flanders at the 1992 level. To that end a local permit policy is introduced. At the same time, for larger-sized undertakings the permit will be cut by up to 25 % upon renewal. The livestock farming sector was given time (until 2002) to find ways of reducing manure surpluses and their impact.
(24)
The more stringent restrictions came into effect immediately on 1 January 1996 in the following areas:
(a)
water catchment and conservation areas,
(b)
natural areas, nature reserves, forest land,
(c)
Bird Directive areas,
(d)
valleys and ecologically valuable farmland,
(e)
nitrate-sensitive land,
(f)
phosphate-polluted land.
(25)
According to the Belgian authorities, the designation of these sensitive areas took account of the requirements of Council Directive 91/676/EEC (4) concerning the protection of waters against pollution caused by nitrates from agricultural sources and Council Directive 79/409/EEC (5) on the conservation of wild birds.
(26)
In accordance with the manure decree, the following general limits for the application of fertilisers and manure applied from 1 January 1996 to 31 December 1998 throughout Flanders, except for water zones and nature zones. These limits have been expressed in kg of phosphorus pentoxide, in kg of nitrogen from chemical fertilisers and in kg of total nitrogen per year permitted, as shown in the table below.
Crop group
Phosphorous pentoxide
Nitrogen from chemical fertilisers
Total nitrogen
Grassland
170
250
450
Maize
160 (1996)
155 (1997)
150 (1998)
200
325
Crops with low nitrogen requirement (6)
125
125
170
Other crops
150
225
325
(27)
The Belgian authorities also published the following limits as indicative of the targets they wished to meet from 2003 onwards.
Crop group
Phosphorous pentoxide
Nitrogen from chemical fertilisers
Nitrogen from livestock, manure and other fertilisers
Total nitrogen
Grassland
125
250
250
450
Maize
100
130
225
275
Crops with low nitrogen requirement (7)
100
70
125
125
Other crops
100
150
200
275
(28)
In addition to these quantitative limits, on ordinary farmland it is prohibited to spread manure or other organic fertilisers during the following periods: from 21 September to 21 January, on all Sundays and public holidays, on all Saturdays, except those between 1 February and 15 May, at night (between 10 PM and 7 AM), when ground is flooded, frozen or covered with snow.
(29)
Stricter standards apply in water zones with a view to the production of drinking water or because they are particularly sensitive to nitrogen leaching. The term ‘water zone’ stands for:
(a)
water catchment areas and protection zones types II and III for groundwater, delimited pursuant to the Decree of 24 January 1984 laying down measures for groundwater management,
(b)
sensitive areas identified by the Flemish Government as requiring stricter standards within the sub-hydrographic reservoirs of surface water intended for the production of drinking water, delimited in accordance with the Law of 26 March 1971 on the protection of surface water against pollution,
(c)
areas of nitrate-sensitive land where stricter standards are required as determined by the Flemish Government and delimited pursuant to the Decree of 24 January 1984 laying down measures for groundwater management.
(30)
The following table shows the standards governing manure use applicable from 1 January 1996 for water zones. These rules are based on the yield standards for the crop groups listed and environmentally acceptable losses for these zones. The quantities are expressed in kg of P2O5 and kg of nitrogen per hectare per year.
Crop group
Phosphorous pentoxide
Nitrogen from chemical fertilisers
Nitrogen from livestock manure and other fertilisers
Total nitrogen
Grassland
120
200
200
350
Maize
100
150
170
275
Crops with low nitrogen requirement
80
70
125
125
Other crops
100
150
170
275
(31)
In water zones, manure spreading is prohibited between 1 September and 21 January inclusive, except in zones A and B of areas used for surface water collection where the prohibition extends to 15 February inclusive.
(32)
The term ‘nature zone’ stands for:
(a)
valley areas and ecologically valuable farmland as indicated on the rural development maps provided for in the Law of 29 March 1962 on the organisation of national and town planning,
(b)
special protection zones delimited by the Decision of the Flemish Government of 17 October 1988,
(c)
specific habitats and adjoining buffer zones,
(d)
forest areas, natural areas, nature development areas or nature reserves, as indicated in the rural development maps provided for in the Law of 29 March 1962 on the organisation of national and town planning, with a transitional measure applicable until 31 December 1997.
(33)
The table below shows the standards governing manure use applicable from 1 January 1996 for nature zones. These rules are based on the yield standards for the crop groups listed and environmentally acceptable losses for these zones. The quantities are expressed in kg of P2O5 and kg of nitrogen per ha per year.
Crop group
Phosphorous pentoxide
Nitrogen from chemical fertilisers
Total nitrogen
Grassland
120
200
400
Maize
100
150
275
Crops with low nitrogen requirement
80
70
125
Other crops
100
150
275
(34)
In nature zones, manure spreading is prohibited between 1 September and 21 January inclusive, and on grassland areas of importance for the conservation of birds, manuring may also be prohibited between 1 April and 30 June. Furthermore, it is prohibited to apply any fertiliser of any kind in forest areas, natural areas, nature development areas or nature reserves from 1 January 1998, with the exception of droppings from livestock grazing the land, with a maximum permitted stocking rate of 2 livestock units per ha measured over the year. Family farms may obtain temporary exemption from this ban.
(35)
According to the manure decree, compensation is paid automatically only in respect of grassland and maize. For other crops, it is assumed that the reduced levels of fertiliser use will not result in decreases in production. However, in the latter case, the farmer may obtain compensation if (s)he is able to provide evidence of losses.
(36)
Compensation for the change in yield of grassland is calculated on the basis of the difference between the permitted fertiliser standard in the areas outside of the sensitive zones, and the permitted standards in the sensitive zones, with a distinction between areas situated in water zones and those situated in nature zones. The objective of the aid is to compensate the loss of yield and profitability caused by those reductions.
(37)
The starting point for the calculation of the aid are the average semi-gross margins (SGM) in BEF/ha for the past three years preceding the granting of the compensation according to the income tax code. A distinction is made between land which is used for dairy farming and other grassland. For the purpose of calculating the SGM, Flanders is divided into 13 areas, depending on the agronomic characteristics of the area concerned.
(38)
For milk-producing grasslands, the highest SGM is in Antwerp Kempenland (55 700 BEF/ha), the lowest is in the Dunes area (33 167 BEF/ha), while the average for Flanders as a whole is 44 160 BEF/ha. For non milk-producing grasslands, the highest SGM is in the sand/loam region of West Flanders (36 100 BEF/ha), the lowest is in the Dunes area (24 633 BEF/ha), while the average for Flanders as a whole is 31 941 BEF/ha.
(39)
For water zones, compensation is based on the fact that the maximum permitted level of nitrogen use is set at 350 kg/ha compared with 450 kg/ha for normal zones. This corresponds to a reduction of 22 %. According to the law of diminishing returns, the Belgian authorities calculate that this will result in a reduction of yields of 15 %. However, the effect on the profitability of the holding will be greater. After discounting fixed costs, the Belgian authorities calculate that on average the SGM amounts to 40 % of total yield. Thus a reduction of yield of 15 % will result in a 37,5 % reduction of the SGM (15 % × 100/40). The basis of the payment of compensation for reduced yields in the area concerned is thus SGM × 37,5 %. At the same time, in the water zones farmers are required to use 50 kg/ha less chemical fertilisers. This represents a saving of BEF 800 (50 kg N × 16 BEF/kg). This sum is therefore deducted from the aid payable.
(40)
For nature zones, compensation is based on the same principles. In a nature zone, the maximum permitted level of nitrogen use is 400 kg/ha compared with 450 kg/ha for normal zones, which corresponds to a reduction of 11 %. The Belgian authorities calculate that this will result in a reduction of yields of 7 %. A reduction of yield of 7 % will result in a 17,5 % reduction of the SGM (7 % × 100/40). The basis of the payment of compensation for reduced yields in the nature zones is thus SGM × 17,5 %. In addition, the same reduction of aid of BEF 800 (see above para. 39) is made in respect of savings from reduced fertiliser use.
(41)
The table below summarises the highest, lowest and average rates of aid payable.
Milk-producing grasslands
SGM
Aid rate, water zones
FOR-L_2013285EN.01000801.notes.0001.xml.jpg
Aid rate, nature zones
FOR-L_2013285EN.01000801.notes.0002.xml.jpg
Antwerp Kempenland
55 700
20 088
8 948
Dunes
33 167
11 638
5 004
Average
44 160
15 760
9 928
Other grasslands
SGM
Aid rate, water zones
FOR-L_2013285EN.01000801.notes.0003.xml.jpg
Aid rate, nature zones
FOR-L_2013285EN.01000801.notes.0004.xml.jpg
West Flanders sand/loam region
36 100
12 738
5 518
Dunes
24 633
8 437
3 511
Average
31 941
11 177
4 789
(42)
The Belgian authorities emphasise that these are maximum compensation rates per hectare. The total area of grassland eligible for compensation is 31 003 ha, of which 17 468 ha are in the water zones, and 13 535 ha in the nature zones. The maximum theoretical compensation which might have been paid is BEF 202 822 411 in the water zones and BEF 65 900 155 in the nature zones. However, given the lower aid rates for non-milk grassland, the actual compensation granted for grassland was BEF 250 275 012 per year, of which BEF 186 505 640 were granted in water zones and BEF 63 769 372 in nature zones. According to the Belgian authorities, this difference between the maximum theoretical aid rates and the rates of aid actually paid is due to a number of factors, in particular the fact that compensation was only paid in respect of grassland which was already being used as grassland by the same farm in 1994.
(43)
For maize a flat rate aid for loss of production of BEF 3 600/ha applies provided that this maize is still grown on the same parcel, and not sown on former grassland that has been ploughed up. This aid is based on estimates that the average dry material production for maize is 14 500 kg/ha and the average loss of yield resulting from the stricter standards is 900 kg/ha. Based on an estimated cost price of BEF 4/kg dry material this results in a loss of income of BEF 3 600.
(44)
In addition farmers are encouraged to sow grass after maize, thereby reducing the drainage of nitrates from the soil and nitrate leaching. For this, a further aid of BEF 3 600/ha was granted. According to the Belgian authorities this aid only covers the cost of grass seed.
(45)
Aid is provided to holdings in water and nature zones to cover the additional costs of disposing of manure surpluses which result from the lower limits on manure application.
(46)
Aid is granted if a holding has additional manure surpluses which have accumulated as a result of the stricter standards governing manure application. For the calculation of the aid, a distinction is made between:
(a)
family livestock farms and other livestock holdings which did not acquire additional arable land between 1993 and 1996; the area of arable land according to the 1996 register is taken into account for calculating the possibilities for manure disposal;
(b)
non-family livestock holdings which did acquire additional land between 1993 and 1996; the area to be taken into account for determining the possibilities for manure disposal is based on the arable land recorded in 1994 (situation on the holding in 1993).
(47)
For the purpose of calculating the aid a weighted average is used, based on the calculation of the number of animals of each species (cattle, pigs, poultry, others) in Flanders and the typical mineral composition of the manure from each species in terms of mineral content.
(48)
On this basis it is estimated that each tonne of manure contains 6,6 kg of nitrogen and 4,2 kg of di-phosphorous pentoxide.
(49)
Aid is paid per unit of mineral (per kg of di-phosphorous pentoxide (P2O5) and per kg of nitrogen (N)) eligible for compensation. The location of the holding determines the level of payment. The amount of aid payable is:
(a)
BEF 13/unit: for holdings in a ‘white’ municipality with a revised output of 75 kg P2O5/ha,
(b)
BEF 20/unit: in a ‘grey’ municipality with a revised output of 75 to 125 kg P2O5/ha,
(c)
BEF 27/unit: for one holding in a municipality with a revised output of 125 kg P2O5/ha.
(50)
The amounts of aid are higher for municipalities with higher revised outputs because the manure has to be transported over longer distances.
(51)
In addition, aid is also payable to compensate farmers who are no longer able to take advantage of contractual arrangements with neighbouring farms to spread excess manure on those farms. To qualify, the holding must have entered into an arrangement for the disposal of excess manure in 1995 with a user with land in an area where the stricter standards apply and must be established in a municipality with a revised output of over 100 kg P2O5/ha. Compensation is paid per unit of mineral, i.e. per kg P2O5 and per kg N less disposed of to these users. The maximum quantity which may be eligible for compensation is the difference in disposal possibilities between the normal standards governing manure application and those applying in areas subject to stricter rules. The location of the holding determines the amount payable, which is:
(a)
BEF 27/unit: one holding in a municipality with a revised output of 125 kg P2O5/ha,
(b)
BEF 20/unit for all other holdings.
(52)
Family livestock holdings with manure surpluses on parcels of land in the Kluizen sub-hydrographic basin for surface water collection or on nitrate-sensitive land on the banks of the Maas may take advantage of the obligation of the manure bank to accept additional surpluses of manure arising as a result of the stricter standards governing manure application. In this case the compensation for the disposal and storage of manure is reduced in proportion to the quantity of minerals for which the manure bank has provided assistance.
(53)
Because manure spreading in water zones and nature zones was banned for the period starting from 1 September, instead of 21 September as in other zones, certain farmers encountered difficulties since on many farms manure is spread after the harvest and they harvest a number of crops after the (annual) start date for the ban. This was no longer possible in water and nature zones. The Belgian authorities estimate that as a consequence, these undertakings would require additional manure storage facilities for three months.
(54)
The difference in standards governing manure application between ordinary areas and water and nature zones is equivalent to about 50 kg P2O5/ha. Since one tonne of manure contains an average of 5,2 kg P2O5, 50 kg P2O5/ha corresponds approximately to 10 tonnes storage capacity per ha required.
(55)
Based on an estimate that the cost of building a 500 m3 storage facility is BEF 1 263 120 the Belgian authorities estimate that the provision of the necessary storage capacity involves an investment of about BEF 2 500 per tonne of storage capacity which will be amortised over 20 years, and is therefore equivalent to BEF 125/t/year. Annual compensation of BEF 1 250/ha is therefore payable to farmers producing livestock manure with arable land in areas where stricter rules on manure application and spreading apply.
(56)
Farmers who in 1996 received this compensation for manure storage under the manure decree cannot obtain interest-rate subsidies or capital premiums in the same year for building storage facilities for livestock manure under the Flemish Agricultural Investment Fund (VLF).
(57)
Since farmers with land situated in water zones cannot fully make up the permitted quantity of nitrogen per hectare using animal manure, the Belgian authorities anticipate that farmers in these areas will endeavour to maintain production levels by applying additional chemical fertiliser especially for ‘other crops’ and for maize.
(58)
It is assumed that these holdings will use an additional 60 kg of N/ha at a cost of BEF 16/kg. The aid payable therefore amounts to BEF 960 (60 × 16), which is rounded up to a flat rate BEF 1 000/ha.
(59)
Farmers with arable land in 1994 located in water and nature zones may apply to the manure bank, which is responsible for the administration of the scheme, for compensation in those areas. They are required to indicate on maps and plans their arable land parcel by parcel, with a crop plan for 1994 and for the year of application. If arable land is located in several areas or zones, the compensation is calculated on the basis of the strictest standards on manure application and spreading. The manure bank examines applications and informs those concerned as to what compensation will be paid, using all the information available to it. Compensation is not paid if it amounts to less than BEF 1 000. Applicants have a right of appeal to the Flemish Minister of the Environment, who is required to issue a decision within six months, otherwise the appeal is considered upheld.
(60)
The manure bank, police officers and officials of the environment inspection department of the environment, nature, land and water management authority and other officials are entitled to undertake checks that farmers are meeting their obligations under the manure decree. If infringements are found, farmers may be required to repay the aid. No aid may be granted under the manure decree for land covered by set-aside.
III. ASSESSMENT OF THE AID
(61)
The measures described above constitute State aid within the meaning of Article 107(1) of the Treaty. The compensation originates from State resources and is paid to certain categories of farmers, i.e. those located in water zones or nature zones. This support distorts or threatens to distort competition and affect trade between Member States because it improves the competitive position of farmers receiving the compensation when compared with farmers in other parts of Belgium or in other Member States who are not in receipt of aid. Furthermore, in so far as the products produced by those farmers are the subject of intra-EU trade, the measures appear likely to affect trade between Member States.
(62)
In their written observations the Belgian authorities have emphasised the environmental objectives of the aid scheme and in this context they have cited the provisions of Council Regulation (EEC) No 2078/92 of 30 June 1992 on agricultural production methods compatible with the requirements of the protection of the environment and the maintenance of the countryside (hereinafter Regulation (EEC) No 2078/92) (8) and the Community guidelines on State aid for environmental protection (9). Point 2.1 of the environment aid guidelines states that in the agricultural sector the guidelines do not apply to the field covered by Regulation (EEC) No 2078/92. It is therefore appropriate to begin by considering the application of Regulation (EEC) No 2078/92 to the measures concerned.
(63)
The Belgian authorities explain that the compensation for farmers granted as part of the measure in the nature zones and the water zones should be seen as an implementation of the provisions of Regulation (EEC) No 2078/92.
(64)
Regulation (EEC) No 2078/92 establishes a Community aid scheme which is intended to promote, inter alia, the voluntary use of farming practices which reduce the polluting effects of agriculture, on the basis of undertakings given by the farmer (Article 2(1)). Member States shall determine the conditions for granting aid, and the amount of aid to be paid, on the basis of the undertaking given by the beneficiary and of the loss of income as well as the need to provide an incentive (Article 5(1) (a), (b)). In addition, subject to conditions determined by the Commission, the Community may also contribute to certain premiums granted by Member States in order to compensate for income losses resulting from the mandatory application of the restrictions referred to in Article 2 in the context of measures implemented in those Member States pursuant to Community provisions (Article 4(5) of Regulation (EEC) No 2078/92).
(65)
Furthermore, according to Article 10(1), Member States have the possibility to introduce nationally financed schemes for additional measures for which the conditions of granting the aid differ from the requirements of the Regulation or the amounts of which exceed the limits stipulated therein. These schemes have to comply with the objectives of the Regulation and State aid rules.
(66)
The scheme at issue is not aimed at providing compensation for losses linked to compliance with voluntary undertakings made by farmers. Nor does it involve Community co-financing of compensation in the context of measures implemented by Belgium subject to conditions determined by the Commission. Rather, the scheme concerns the (exclusively) national funding of compensation for losses stemming from compliance with obligations under the national legislation on fertilisers.
(67)
Therefore, the aid falls outside the scope of application of the Regulation and must be examined under the applicable State aid rules.
IV. APPLICATION OF THE COMMUNITY GUIDELINES ON STATE AID FOR ENVIRONMENTAL PROTECTION
(68)
It is necessary to consider whether the measure may be considered compatible with the 1994 Guidelines laid down by the Commission in respect of State aid for environmental protection (10) (hereinafter ‘the Guidelines’) which were applicable at the time of the measure (11).
(69)
In this context it is necessary to note that the aid measures for the compensation of reduced yield on grassland or of maize, the aids for the disposal of manure surpluses and the compensation for additional costs of artificial fertiliser use constitute operating aids. In reply to a question from the services of the Commission, the Belgian authorities have explained that the manure storage costs, while comparable to the costs of investing in additional manure storage, are in fact not directly linked to actual investments. In the light of these explanations, the Commission considers that this measure should also be considered as an operating aid.
(70)
In general, the Commission considers that the payment of operating aids to the agricultural sector is unlikely to provide a lasting contribution to the development of the sector, and may entail a distortion of the conditions of competition which disadvantages farmers who are not in receipt of such aids. The Commission therefore takes a strict approach to the assessment of such aids.
(71)
The payment of operating aid for environmental protection measures is dealt with in point 3.4 of the Guidelines. This reads:
‘In accordance with long-standing policy, the Commission does not normally approve operating aid which relieves firms of costs resulting from the pollution or nuisance they cause. However, the Commission may make an exception to this principle in certain well-defined circumstances. It has done so, so far, in the field of waste management and relief from environmental taxes. The Commission will continue to assess such cases on their merits and in the light of the strict criteria it has developed in the two fields just mentioned. These are that the aid must only compensate for extra production costs by comparison with traditional costs, and should be temporary and in principle degressive, so as to provide an incentive for reducing pollution or introducing more efficient use of resources more quickly. Furthermore, the aid must not conflict with other provisions of the EC Treaty, and in particular those relating to the free movement of goods and services.
In the field of waste management, the public financing of the additional costs of selective collection, recovery and treatment of municipal waste for the benefit of businesses as well as consumers may involve State aid but can in that case be authorised provided that businesses are charged in proportion to their use of the system or the amount of waste they produce in their enterprise. Aid for the collection, recovery and treatment of industrial and agricultural waste will be considered on a case-by-case basis.
Temporary relief from new environmental taxes may be authorised where it is necessary to off-set losses in competitiveness, particularly at international level. A further factor to be taken into account is what the firms have to do in return, to reduce their pollution. This provision also applies to reliefs from taxes introduced pursuant to EC legislation in which Member States have discretion as to the relief or its amount.’
(72)
As regards aids for the storage and disposal of excess manure, the Commission considers that excess manure may be considered as a form of agricultural waste. In accordance with the Guidelines quoted above, aid for the disposal of such waste is to be considered on a case-by-case basis in the light of the criteria of point 3.4 thereof.
(73)
The Commission notes that the present measure was temporary, in that it applied only for the years 1996 and 1997. Furthermore, the Commission notes that the Belgian authorities have not notified the continuation of direct aid payments for manure storage or disposal, although the arrangements for manure collection from certain farmers by the manure bank remain unchanged.
(74)
The Commission must also take account of the fact that the aid measures are not degressive, since the same level of aid is provided for each of the two years in question (cf paras. 38-40, 49-51).
(75)
Furthermore, on the basis of the information provided by the Belgian authorities, it appears that the measure is intended to compensate for the full costs of the storage and disposal of excess manure resulting from the restrictions imposed in the sensitive zones. Thus the farmers would be relieved of the charges for waste disposal. Also, there appears to be no requirement on farmers in the sensitive zones to take any steps to reduce their manure output. There is thus no counterpart from the farmers for the receipt of the aid, which simply compensates them for meeting the stricter standards on the use of manure laid down in the sensitive zones. Consequently, the measure does not create an incentive for reducing the production of manure.
(76)
For these reasons, the Commission considers that the measures do not comply with the Guidelines and are not in line with the objectives of Regulation (EEC) No 2078/92. Hence, the Commission considers that they are not compatible with the internal market.
(77)
As regards the aids to compensate farmers for production losses resulting from the restrictions on the use of animal manure, including the aid to compensate the additional costs of artificial fertilisers, the Commission notes that aids for production losses are not specifically referred to in the Guidelines. Nevertheless, to the extent that restrictions on the use of manure result in reduced yields, they are likely to increase the production costs of farmers for the remaining crops. According to the principles set out in the Guidelines referred to above, it would appear that such aids may only be justified if the following conditions are met (12):
(a)
the aid should be temporary and, in principle, degressive so as to provide an incentive for reducing pollution or introducing more efficient uses of resources more quickly;
(b)
the aid must only compensate for extra production costs compared to traditional methods;
(c)
the aid must not conflict with other provisions of the EC Treaty.
In addition, it follows from Article 10 of Regulation (EEC) No 2078/92 that aid granted outside the ambit of the Regulation but with the aim to achieve one of the restrictions set out in its Article 2 must comply with the objectives of the Regulation.
(78)
Since the aid only applied for a two-year period, it would appear to be temporary. In the submission of information from 14 January 2013 the Belgian authorities confirmed that the measures were discontinued in 1998.
(79)
However, for the time the measure applied, there was no degressivity of the aid (cf. para. 38-40, 49-51), which therefore did not create an incentive for introducing more efficient uses of resources more quickly.
(80)
As noted above, compensation for loss of production on grassland is calculated by reference to the total fertiliser use permitted in the non-sensitive zones, namely 450 kg N/ha for grassland and 325 kg N/ha maize. According to the Belgian authorities, these figures have been calculated on a scientific basis in order to ensure that the nitrate concentration of ground water and surface water does not exceed 50 mg NO3-N/l, or 11,3 mg NO3-N/l, taking into account an average permissible loss of 70 kg NO3-N/l per hectare per year. Their objective is to combine optimum production with minimum leaching. The limits for the nature zones and the water zones have been calculated in the same way, taking account of the fact that their nitrate status is more sensitive than for the other zones.
(81)
In their letter of 7 August 1998, the Belgian authorities explained that is has been decided to calculate the compensation for the difference in standard based upon the total amount of nitrogen that can be legally applied, including both nitrogen from artificial fertilisers and nitrogen from animal manure. According to the Belgian authorities, this approach was used because it was considered necessary to ensure equality of treatment of farmers in a single region so that farmers whose land is situated in areas covered by more stringent local standards did not suffer in comparison with farmers whose land was not affected by such standards. If the standards were the same for all farmers in all areas this competitive advantage would be removed and no compensation would need to be paid. In this situation, if farmers make an effort to exceed the basic environmental quality standard, it is possible to calculate a compensation payment on the basis of the difference between what is achieved and the quality standard.
(82)
Based on this principle of equality within the same region, the Belgian authorities considered that the applicable rules do not constitute over-compensation for farmers and/or compensation for ceasing agricultural practices which are contrary to EU regulations. According to their argument, the competitive disadvantage or advantage within a single agricultural region will be more pronounced within that region than within the EU as a whole. That is why, within Flanders, the entire loss suffered by farmers whose land is situated in the areas with more stringent local standards was compensated (for the actual loss at yield suffered).
(83)
Furthermore, the Belgian authorities pointed out that in 1996 and 1997 the Flemish region already imposed stricter local standards, while the nitrate Directive did not require this until 20 December 1998. In the sensitive water zones, a restriction of 200 kg N/ha has been imposed for grassland, while for maize and other crops it was 170 kg N/ha. Thus, according to the Belgian authorities, the permitted quantity of animal manure has, since 1996, already been lower than was stipulated under the first action programme under Directive 91/676/EEC, and for certain crops it has been limited to the level stated under the second action programme.
(84)
On 14 January 2013 the Belgian authorities provided detailed information on the method of calculation in order to show that this was in line with agricultural practice and with the EU legal provisions in force at the time of the measure.
(85)
However, based on the available information the provisions in the water zones and the nature zones do not appear to go substantially beyond the obligations set out in Directive 91/676/EEC. In this context, the Commission notes that the Belgian authorities themselves have indicated in their written observations that they had identified the water zones and the nature zones to be particularly sensitive to nitrate pollution, and that they therefore considered lower limits necessary in order to ensure that the target of 50 mg/l nitrates in surface freshwaters, in particular those used for the extraction of drinking water, and in groundwaters was attained. This was the level which was compulsory at the end of 1995 according to Directive 91/676/EEC.
(86)
Furthermore, as regards the method of calculating the compensation, the Commission requested the Belgian authorities to provide validated studies to demonstrate the accuracy of the assumptions used for the calculation. In particular, the Belgian authorities were requested to provide the results of studies demonstrating that a reduction in total fertiliser use from 450 kg N/ha to 350 kg N/ha does in fact result in a reduction in yield of 15 %, and that a reduction from 450 kg N/ha to 400 kg N/ha results in a reduction in yield of 7 %. The Belgian authorities demonstrated the accuracy of the underlying assumptions used for the calculation in their answer from 14 January 2013.
(87)
Furthermore, the Belgian authorities were also requested to provide additional information on the assumptions used to calculate the effects of this loss of production on the overall profitability of the holding, using a range of hypotheses, including purely arable production and mixed arable/livestock production. In particular, the Commission asked the Belgian authorities to provide a detailed explanation as to why a 15 % loss of grass production in a mixed arable/livestock holding is considered to constitute a 40 % loss of profitability of the holding, taking into account the different types of livestock production. The Belgian authorities provided this information in their answer from 14 January 2013.
(88)
Furthermore, the Belgian authorities were requested to provide calculations based on alternative methods of providing compensation, for example the cost of buying replacement feed as a substitute for the lost production. In their answer from 14 January 2013 the Belgian authorities maintain that, as such calculations were not carried out at the time of the measure, it is not possible to make such calculations anymore.
(89)
Therefore, in the Commission's view the Belgian authorities have not demonstrated that the aid was limited to the extra production costs only. Furthermore, as shown above (para. 79), the aid was not degressive.
(90)
Hence, the granting of aid for loss of production does not fulfil the conditions of the Guidelines. For these reasons, the Commission considers these aid measures not to be compatible with the Treaty.
V. CONCLUSION
(91)
The Commission finds that Belgium has unlawfully implemented the compensation under the manure decree in breach of Article 93(3) EC Treaty (now Article 108(3) TFEU).
(92)
The measures fall outside the scope of Regulation (EEC) No 2078/92.
(93)
The measures for the compensation for the storage and disposal of excess manure and the loss of production constitute operating aids which only exceptionally can be declared compatible. For this, the strict approach of the Guidelines foresees that the aid for storage and disposal can be declared compatible if it is temporary and degressive and if it requires a counterpart from the farmer. For the aid for loss of production, the aid should be temporary and degressive and only compensate for extra production costs. As analysed above, these conditions were not fulfilled.
(94)
In the absence of any counterpart from the beneficiaries for the receipt of the aid, and in so far as the aid measures do not appear to contain any incentives for the beneficiaries to take additional steps towards the improvement of environmental protection, according to the Commission, this aid measure does not contribute towards the development of certain economic activities within the meaning of Article 107(3)(c) TFEU.
(95)
The manure decree was abrogated in 1998 and all the measures were discontinued.
(96)
For the reasons above, the Commission finds that during its period of application in the years 1996 and 1997 the measure constituted illegal and incompatible aid which in principle has to be recovered.
(97)
Due to the fact that the powers of the Commission to recover incompatible aid are subject to a limitation period of ten years (13), this incompatible aid cannot be recovered.
(98)
Any individual aid which, at the time of the granting fulfilled the conditions of a block exemption or an approved scheme is compatible with the internal market, up to the maximum aid intensities applicable to that type of aid.
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
The State aid granted as compensation under the manure decree, unlawfully put into effect by Belgium in breach of Article 93(3) of the EC Treaty, is incompatible with the internal market.
Article 2
Individual aid granted under the scheme referred to in Article 1 which at the time it was granted fulfilled the conditions of a block exemption or an approved scheme is compatible with the internal market, up to maximum aid intensities applicable to that type of aid.
Article 3
This Decision is addressed to the Kingdom of Belgium.
Done at Brussels, 16 September 2013.