ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 24. června 2014
o způsobu provádění doložky solidarity Unií
(2014/415/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 222 odst. 3 větu první této smlouvy,
s ohledem na společný návrh Evropské komise a vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Toto rozhodnutí se vztahuje na provádění ustanovení článku 222 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) (dále jen „doložka solidarity“) ze strany Unie. Nevztahuje se na provádění doložky solidarity členskými státy podle čl. 222 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“). Podle Prohlášení (č. 37) k článku 222 Smlouvy o fungování Evropské unie může členský stát zvolit nejvhodnější prostředek ke splnění svého závazku solidarity vůči jinému členskému státu.
(2)
Podle čl. 222 odst. 1 Smlouvy o fungování EU jednají Unie a členské státy společně v duchu solidarity, pokud je některý členský stát cílem teroristického útoku nebo obětí přírodní nebo člověkem způsobné pohromy. Je třeba usilovat o soudržnost a doplňkovost opatření Unie a členských států, a to v zájmu členského státu uplatňujícího doložku solidarity a s cílem předejít zdvojování úsilí. Vzhledem k tomu, že členské státy mají koordinovat svou činnost v Radě, aby splnily své povinnosti ohledně solidarity podle čl. 222 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, je vhodné stanovit pro provádění doložky solidarity Unií způsob koordinace v Radě.
(3)
Způsob koordinace v Radě by měl vycházet z opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, která Rada schválila dne 25. června 2013, v nichž se stanoví, že v rámci integrované politické reakce Unie na krize budou podporována i opatření pro provádění doložky solidarity. Je třeba, aby Rada zejména v případě přezkumu upravila opatření pro integrovanou politickou reakci Unie na krize.
(4)
Provádění doložky solidarity Unií by mělo vycházet v co největší míře ze stávajících nástrojů, zvyšovat účinnost posilováním koordinace a předcházením zdvojování, fungovat bez přidávání dalších zdrojů, poskytovat členským státům jednoduché a jasné rozhraní na úrovni Unie a respektovat pravomoci svěřené jednotlivým orgánům a útvarům Unie.
(5)
Doložka solidarity vyzývá Unii, aby uvedla do pohotovosti veškeré nástroje, které má k dispozici, jako například strategii vnitřní bezpečnosti Evropské unie, mechanismus civilní ochrany Evropské unie zřízený rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1313/2013/EU (1) (dále jen „mechanismus Unie“), rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1082/2013/EU (2) a struktury vytvořené v rámci společné bezpečnostní a obranné politiky (SBOP).
(6)
Rozsah opatření pro provádění doložky solidarity Unií by měl být jasně vymezen.
(7)
Pokud jde o boj proti terorismu, strategickým rámcem pro činnost Unie je Strategie Evropské unie pro boj proti terorismu. K dispozici jsou různé nástroje, jako například nástroje pro posílení ochrany kritických infrastruktur v energetice a dopravě (3). Na základě sdělení Komise nazvaném „Politika EU pro boj proti terorismu: dosažené úspěchy a budoucí úkoly“ byla přijata nejrůznější opatření, jako například akce zaměřené na posilování spolupráce mezi donucovacími orgány, na lepší předcházení radikalizaci, zejména zřízením sítě pro zvyšování povědomí o radikalizaci (Radicalisation Awareness Network), a na omezování přístupu teroristů k finančním prostředkům, jakož i k výbušninám (4) a k chemickým, biologickým, radiologickým a jaderným materiálům, nebo akce zaměřené na zvyšování bezpečnosti výbušnin.
(8)
Mechanismus pro uplatňování opatření podle tohoto rozhodnutí a mechanismus postupného ukončování by měly být vymezeny na úrovni Unie, založeny na žádosti na vysoké politické úrovni, kterou předloží dotčený členský stát či státy, a podporovány prostřednictvím jediného kontaktního místa na úrovni Unie.
(9)
Opatření pro odezvu na úrovni Unie by měla zvyšovat účinnost prostřednictvím posílené koordinace, jež se bude opírat o stávající nástroje.
(10)
Cílem mechanismu Unie je posílení spolupráce mezi členskými státy a Unií a usnadnění koordinace v oblasti civilní ochrany. Rozhodnutím č. 1313/2013/EU bylo zřízeno středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události (dále jen „středisko“), které zajišťuje nepřetržitou provozní kapacitu a slouží členským státům a Komisi při sledování cílů mechanismu Unie.
(11)
Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) má k dispozici struktury, jež jsou vybaveny know-how v oblasti bezpečnostního zpravodajství a vojenství, jakož i síť delegací, jež rovněž mohou přispět k odezvě na hrozby nebo pohromy na území členských států nebo na krize s vnějším rozměrem. V závislosti na konkrétním případu krize by měly v souladu s příslušnými ustanoveními práva Unie případně přispět i další struktury a agentury Unie v oblasti společné bezpečnostní a zahraniční politiky (SZBP) a SBOP.
(12)
Je-li to s ohledem na naléhavost situace nezbytné a proveditelné, měla by být opatření pro odezvu na úrovni Unie doprovázena přijímáním právních aktů nebo změnou stávajících aktů v souladu s příslušnými ustanoveními Smluv.
(13)
Toto rozhodnutí nemá žádné důsledky v oblasti obrany. Je-li v případě krizové situace zapotřebí přijmout opatření v rámci SZBP nebo SBOP, měla by Rada přijmout rozhodnutí v souladu s příslušnými ustanoveními Smluv.
(14)
Tímto rozhodnutím není dotčen čl. 42 odst. 7 Smlouvy o Evropské unii.
(15)
Ve sdělení Komise nazvaném „Strategie vnitřní bezpečnosti Evropské unie: pět kroků směrem k bezpečnější Evropě“ je jako cíl stanoveno zlepšení odolnosti Unie vůči krizím a katastrofám, a to prostřednictvím řady opatření včetně plného využití doložky solidarity. Jak připomíná Rada ve svých závěrech ze dne 24. a 25. února 2011, zvýšení odolnosti Evropy vůči krizím a katastrofám je zcela zásadní pro další posílení svobody, bezpečnosti a práva v Unii.
(16)
Evropská rada má pravidelně vyhodnocovat hrozby, jimž Unie čelí, tak aby Unie a její členské státy mohly přijímat účinná opatření. Na žádost Evropské rady by také měly být vypracovávány zprávy o konkrétních hrozbách.
(17)
V souladu s čl. 346 odst. 1 písm. a) Smlouvy o fungování EU by neměl být žádný členský stát povinen poskytovat údaje, jejichž zpřístupnění podle jeho názoru odporuje podstatným zájmům jeho bezpečnosti.
(18)
Evropský parlament přijal dne 22. listopadu 2012 usnesení č. 2012/2223 s názvem „Doložky EU o vzájemné obraně a solidaritě: politický a operační rozměr“.
(19)
Toto rozhodnutí respektuje základní práva a je v souladu se zásadami uznávanými v Listině základních práv Evropské unie, a musí být v souladu s těmito právy a zásadami uplatňováno.
(20)
Jelikož cílů tohoto rozhodnutí, totiž provádění doložky solidarity Unií, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale spíše jich může z důvodu rozsahu a účinků tohoto rozhodnutí být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Obecný cíl a předmět
1. Toto rozhodnutí stanoví pravidla a postupy pro provádění ustanovení článku 222 Smlouvy o fungování EU (dále jen „doložka solidarity“) ze strany Unie.
2. Za účelem zajištění soudržnosti a doplňkovosti činnosti Unie a členských států zajišťuje Rada na politické úrovni koordinaci odezvy na žádost o použití doložky solidarity, přičemž využije opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize. Při provádění opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize poskytuje podporu Generální sekretariát Rady, Komise a ESVČ.
3. Opatření na úrovni Unie, jejichž účelem je poskytovat informace a podporu, vycházejí ze stávajících mechanismů Rady, Komise, ESVČ a agentur Unie. V případě potřeby přispívá vysoký představitel Unie pro zahraniční a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“) a ESVČ tím, že v oblasti působnosti vysokého představitele přijímají náležité iniciativy a poskytují relevantní informace a podporu.
4. Příslušné nástroje Unie a opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize mají stanoveny vlastní postupy a mohou fungovat před uplatněním opatření pro odezvu podle tohoto rozhodnutí i po jejich postupném ukončení.
5. Opatření podle tohoto rozhodnutí zajišťují těsnější koordinaci mezi odezvou na úrovni Unie a na úrovni členských států.
Článek 2
Oblast působnosti
1. V případě teroristických útoků či přírodních nebo člověkem způsobených pohrom, a to bez ohledu na to, zda mají svůj původ na území členských států, či mimo ně, se toto rozhodnutí použije:
a)
na území členských států, na něž se použijí Smlouvy, včetně pevniny, vnitrozemských vod, teritoriálních vod a vzdušného prostoru;
b)
v případě zasažení infrastruktury (jako jsou ropná a plynová zařízení na moři) v teritoriálních vodách, výlučné ekonomické zóně nebo na kontinentálním šelfu členského státu.
Unie je při uplatňování opatření podle tohoto rozhodnutí a zejména tehdy, když používá nástroje, které má k dispozici, vázána mezinárodním právem a nezasahuje do práv států, které nejsou členy EU.
2. Toto rozhodnutí nemá žádné důsledky v oblasti obrany.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„pohromou“ situace, která má či může mít závažný dopad na obyvatelstvo, životní prostředí nebo majetek, včetně kulturního dědictví;
b)
„teroristickým útokem“ teroristický trestný čin ve smyslu rámcového rozhodnutí Rady 2002/475/SVV (5), ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2008/919/SVV ze dne 28. listopadu 2008;
c)
„krizí“ pohroma či teroristický útok s tak rozsáhlým dopadem nebo politickým významem, jaký vyžaduje včasnou politickou koordinaci a odezvu na politické úrovni Unie;
d)
„odezvou“ jakékoli opatření přijaté v případě pohromy či teroristického útoku s cílem řešit jejich bezprostřední nepříznivé následky.
Článek 4
Uplatnění doložky solidarity
1. Členský stát zasažený pohromou nebo teroristickým útokem může uplatnit doložku solidarity, pokud poté, co vyčerpá možnosti stávajících prostředků a nástrojů na vnitrostátní a unijní úrovni, dospěje k závěru, že jeho schopnost odezvy nepostačuje k řešení dané krize.
2. Politické orgány zasaženého členského státu se se svou žádostí o uplatnění obrátí na předsednictví Rady. Žádost o uplatnění je prostřednictvím střediska pro koordinaci odezvy na mimořádné události předána rovněž předsedovi Evropské komise.
Článek 5
Opatření pro odezvu na úrovni Unie
1. Jakmile je uplatněna doložka solidarity, Rada zajistí politické a strategické řízení odezvy Unie na uplatnění doložky solidarity, přičemž zohlední pravomoci Komise a vysokého představitele. Za tímto účelem předsednictví Rady ihned aktivuje opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, pokud se již nepoužívají, a informuje všechny členské státy o uplatnění doložky solidarity.
2. Komise a vysoký představitel v souladu s čl. 1 odst. 3 rovněž:
a)
určí všechny příslušné nástroje Unie, jimiž lze přispět k odezvě na krizi, včetně operativních, politických či finančních nástrojů a struktur, a přijmou veškerá potřebná opatření stanovená v těchto nástrojích;
b)
určí za podpory Vojenského štábu EU vojenské kapacity, jež mohou nejlépe přispět k odezvě na krizi;
c)
určí a navrhnou použití nástrojů a prostředků, jež spadají do působnosti agentur Unie a jež mohou nejlépe přispět k odezvě na krizi;
d)
uvědomí Radu o tom, zda jsou stávající nástroje dostačujícími prostředky pro pomoc zasaženému členskému státu po uplatnění doložky solidarity;
e)
předkládají pravidelné integrované hodnotící a analytické zprávy o situaci, jejichž účelem je poskytnout informace a podporu při koordinaci a rozhodování na politické úrovni v Radě v souladu s článkem 6 tohoto rozhodnutí.
3. Komise a vysoký představitel v případě potřeby předloží v souladu s čl. 1 odst. 3 Radě návrhy týkající se zejména:
a)
rozhodnutí o mimořádných opatřeních, která nejsou stanovena ve stávajících nástrojích,
b)
žádostí o vojenské kapacity nad rámec stávajících opatření pro civilní ochranu, nebo
c)
opatření na podporu rychlé odezvy členských států.
4. Při použití opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize předsednictví Rady zajistí soudržnost jednání Rady a celkové odezvy na politické úrovni EU, včetně vypracování a aktualizace návrhů opatření, přičemž respektuje právo Komise a vysokého představitele na iniciativu v oblasti jejich působnosti. Podporu a poradenství přitom budou předsednictví poskytovat generální sekretariát Rady, Komise a ESVČ a v případě teroristických útoků protiteroristický koordinátor EU. V závislosti na konkrétním případu krize by měly v souladu s příslušnými ustanoveními práva Unie případně přispět i další struktury a agentury Unie v oblasti SZBP a SBOP.
5. Předsednictví Rady informuje o uplatnění doložky solidarity a o hlavních událostech předsedu Evropské rady a předsedu Evropského parlamentu.
6. Po uplatnění doložky solidarity působí středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události jako kontaktní místo s nepřetržitým provozem na úrovni Unie pro kontakt s členskými státy a dalšími zúčastněnými stranami, aniž jsou tím dotčeny stávající povinnosti, které mají Komise a vysoký představitel, a stávající informační sítě. Toto středisko bude ve spolupráci se situačním střediskem EU a dalšími krizovými středisky Unie v souladu s článkem 6 tohoto rozhodnutí usnadňovat vypracovávání integrovaných zpráv týkajících se situačního povědomí a analýzy.
Článek 6
Integrované zprávy týkající se situačního povědomí a analýzy
Integrované zprávy týkající se situačního povědomí a analýzy budou uzpůsobeny potřebám politické úrovně Unie definovaným předsednictvím Rady a poskytnou Radě strategický přehled situace v souladu s opatřeními pro integrovanou politickou reakci EU na krize. V těchto zprávách budou použity ověřené příspěvky poskytnuté dobrovolně členskými státy, Komisí, ESVČ a příslušnými agenturami Unie, jakož i příslušnými mezinárodními organizacemi. V případě uplatnění doložky solidarity v souvislosti s teroristickým útokem budou odděleně prostřednictvím stávajících kanálů zpracovávána vyhodnocení zpravodajských informací.
Článek 7
Postupné ukončení
Postupné ukončení odezvy podle tohoto rozhodnutí se řídí stejným postupem, který je stanoven v čl. 4 odst. 2. Jakmile je členský stát uplatňující doložku solidarity toho názoru, že její uplatňování již není zapotřebí, tuto skutečnost oznámí.
Článek 8
Vyhodnocení hrozeb na úrovni Unie
1. Pro účely pravidelného vyhodnocování hrozeb, kterým Unie čelí, může Evropská rada v případě potřeby požádat Komisi, vysokého představitele a příslušné agentury Unie o vypracování zpráv týkajících se konkrétních hrozeb.
2. Nestanoví-li Evropská rada jinak, musí tyto zprávy vycházet pouze z dostupných hodnocení hrozeb vypracovaných příslušnými orgány, subjekty a agenturami Unie v rámci stávajících opatření a z informací, které dobrovolně poskytují členské státy, přičemž je třeba zabránit zdvojování činností. V případě potřeby se k vypracování těchto zpráv připojí protiteroristický koordinátor EU. V souladu s čl. 346 odst. 1 písm. a) Smlouvy o fungování EU není žádný členský stát povinen poskytovat údaje, jejichž zpřístupnění podle jeho názoru odporuje podstatným zájmům jeho bezpečnosti.
Článek 9
Přezkum
1. Opatření podle tohoto rozhodnutí jsou pravidelně přezkoumávána na základě zjištěných potřeb a v každém případě do 12 měsíců od ukončení jejich uplatňování, a to s cílem zajistit určení a řešení příslušných poznatků. Tento přezkum provádí Rada na základě společné zprávy vypracované Komisí a vysokým představitelem.
2. V případě potřeby lze provést revizi tohoto rozhodnutí. V těchto případech a v souladu s čl. 222 odst. 3 Smlouvy o fungování EU je Radě nápomocen Politický a bezpečnostní výbor a Stálý výbor pro operativní spolupráci v oblasti vnitřní bezpečnosti.
3. Rada může případně upravit opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, zejména s cílem řešit problémy zjištěné Radou v rámci přezkumu nebo v návaznosti na revizi tohoto rozhodnutí.
Článek 10
Finanční dopady
Veškeré finanční prostředky nezbytné k provádění tohoto rozhodnutí se uvolňují v rámci dohodnutých ročních omezení pro výdaje a v mezích stávajících nástrojů Unie a při dodržení stropů podle víceletého finančního rámce pro jednotlivé roky.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
V Lucemburku dne 24. června 2014.
COUNCIL DECISION
of 24 June 2014
on the arrangements for the implementation by the Union of the solidarity clause
(2014/415/EU)
THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular the first sentence of Article 222(3) thereof,
Having regard to the joint proposal of the European Commission and of the High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy,
Whereas:
(1)
This Decision concerns the implementation by the Union of Article 222 of the Treaty on the Functioning of the European Union (TFEU) (‘the solidarity clause’). It does not concern the implementation by Member States of the solidarity clause pursuant to Article 222(2) TFEU. According to Declaration (No 37) on Article 222 of the Treaty on the Functioning of the European Union, a Member State can choose the most appropriate means to comply with its own solidarity obligation towards another Member State.
(2)
Pursuant to Article 222(1) TFEU, the Union and the Member States are to act jointly in a spirit of solidarity if a Member State is the object of a terrorist attack or the victim of a natural or man-made disaster. Coherence and complementarity of Union and Member States' action should be sought, to the benefit of any Member State invoking the solidarity clause and to avoid duplication of efforts. Given that Member States are to coordinate between themselves in the Council in order to comply with their own solidarity obligations pursuant to Article 222(2) TFEU, it is appropriate to have arrangements for coordination in the Council in respect of the implementation by the Union of the solidarity clause.
(3)
Arrangements for coordination in the Council should rely on the EU Integrated Political Crisis Response (IPCR) Arrangements, approved by the Council on 25 June 2013, which state that the IPCR is also to support the arrangements for the implementation of the solidarity clause. It is appropriate that the Council adapts the IPCR arrangements, in particular in the case of a review.
(4)
The implementation of the solidarity clause by the Union should rely on existing instruments to the extent possible, should increase effectiveness by enhancing coordination and avoiding duplication, should function on the basis of no additional resources, should provide a simple and clear interface at Union level to Member States, and should respect the competences conferred upon each Union institution and service.
(5)
The solidarity clause calls for the Union to mobilise all the instruments at its disposal. Relevant instruments include the European Union Internal Security Strategy, the European Union Civil Protection Mechanism established by Decision No 1313/2013/EU of the European Parliament and the Council (1) (‘the Union Mechanism’), Decision No 1082/2013/EU of the European Parliament and of the Council (2) and the structures developed in the framework of the Common Security and Defence Policy (CSDP).
(6)
The scope of the arrangements for the implementation by the Union of the solidarity clause should be clearly defined.
(7)
As regards the fight against terrorism, the strategic framework for Union action is the European Union Counter-Terrorism Strategy. Various instruments are in place, such as instruments strengthening the protection of critical infrastructures in energy and transport (3). Actions have also been taken following the Commission's Communication entitled ‘The EU Counter-Terrorism Policy: main achievements and future challenges’, for instance actions enhancing the cooperation between law enforcement authorities, reinforcing the prevention of radicalisation, in particular through the setting up of the Radicalisation Awareness Network, and limiting the access of terrorists to funds as well as to explosives (4) and chemical, biological, radiological and nuclear materials, as well as actions enhancing the security of explosives.
(8)
An invocation mechanism and a phasing-out mechanism for the arrangements under this Decision should be defined at Union level, based on a high-level political request from the Member State concerned and supported by a single entry point at Union level.
(9)
Response arrangements at Union level should improve effectiveness through strengthened coordination, building on existing instruments.
(10)
The Union Mechanism aims to strengthen cooperation between the Member States and the Union and to facilitate coordination in the field of civil protection. Decision No 1313/2013/EU established the Emergency Response Coordination Centre (the ‘ERCC’) that is to ensure 24/7 operational capacity and serve the Member States and the Commission in pursuit of the objectives of the Union Mechanism.
(11)
The European External Action Service (EEAS) has at its disposal structures with intelligence and military expertise, as well as the network of Delegations that may also contribute in the response to threats or disasters in the territory of Member States or to crises having an external dimension. Depending on the crisis, other structures and Union agencies in the field of Common Foreign and Security Policy (CFSP) including the CSDP should provide, as appropriate, contributions in line with relevant provisions of Union law.
(12)
Where necessary and practicable in view of urgency, the response arrangements at Union level should be complemented by the adoption of legal acts or the amendment of existing acts in accordance with the relevant provisions of the Treaties.
(13)
This Decision will have no defence implications. In the event that a crisis requires CFSP or CSDP action, a decision should be taken by the Council in accordance with the relevant provisions of the Treaties.
(14)
This Decision is without prejudice to Article 42(7) of the Treaty on European Union.
(15)
The Commission Communication entitled ‘EU Internal Security Strategy in Action: Five steps towards a more secure Europe’ set the objective of increasing the Union's resilience to crises and disasters through a number of actions, including by making full use of the solidarity clause. As recalled by the Council in its Conclusions of 24 and 25 February 2011, increasing Europe's resilience to crises and disasters is crucial in further strengthening freedom, security and justice in the Union.
(16)
The European Council is to regularly assess the threats facing the Union in order to enable the Union and its Member States to take effective action. Upon request from the European Council, reports on specified threats should be produced.
(17)
In accordance with point (a) of Article 346(1) TFEU, no Member State is to be obliged to supply information the disclosure of which it considers contrary to the essential interests of its security.
(18)
On 22 November 2012, the European Parliament adopted resolution 2012/2223, entitled ‘EU's mutual defence and solidarity clauses: political and operational dimensions’.
(19)
This Decision respects the fundamental rights and observes the principles recognised by the Charter of Fundamental Rights of the European Union, and it should be applied in accordance with those rights and principles.
(20)
Since the objective of this Decision, namely implementation by the Union of the solidarity clause, cannot be sufficiently achieved by the Member States but can rather, by reason of the scale and effects of the action, be better achieved at Union level, the Union may adopt measures, in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty on European Union. In accordance with the principle of proportionality as set out in that Article, this Decision does not go beyond what is necessary in order to achieve that objective,
HAS ADOPTED THIS DECISION:
Article 1
General objective and subject matter
1. This Decision lays down rules and procedures for the implementation by the Union of Article 222 TFEU (‘the solidarity clause’).
2. In order to ensure coherence and complementarity of Union and Member State action, coordination at political level of the response to the invocation of the solidarity clause shall be carried out by the Council, using the IPCR arrangements. Support to the operation of the IPCR arrangements shall be provided by the General Secretariat of the Council (GSC), the Commission and the EEAS.
3. Arrangements at Union level shall be based upon existing mechanisms in the Council, the Commission, the EEAS and Union agencies to provide information and support. Where relevant, the High Representative of the Union for Foreign Affairs and Security Policy (HR) and the EEAS shall contribute by taking initiatives and providing relevant information and support within the HR's area of competence.
4. Relevant Union instruments and the IPCR arrangements shall follow their own procedures and may be active before the invocation and after the phasing out of the response under this Decision.
5. The arrangements pursuant to this Decision shall improve efficiency through enhanced coordination between Union and Member State responses.
Article 2
Scope
1. In the event of a terrorist attack or a natural or man-made disaster, irrespective of whether it originates inside or outside the territory of the Member States, this Decision shall apply:
(a)
within the territory of Member States to which the Treaties apply, meaning land area, internal waters, territorial sea and airspace;
(b)
when affecting infrastructure (such as off-shore oil and gas installations) situated in the territorial sea, the exclusive economic zone or the continental shelf of a Member State.
When having recourse to the arrangements under this Decision, and notably when mobilising the instruments at its disposal, the Union shall be bound by international law and shall not encroach upon the rights of non-Member States.
2. This Decision has no defence implications.
Article 3
Definitions
For the purposes of this Decision, the following definitions apply:
(a)
‘disaster’ means any situation which has or may have a severe impact on people, the environment or property, including cultural heritage;
(b)
‘terrorist attack’ means a terrorist offence as defined in Council Framework Decision 2002/475/JHA (5);
(c)
‘crisis’ means a disaster or terrorist attack of such a wide-ranging impact or political significance that it requires timely policy coordination and response at Union political level;
(d)
‘response’ means any action taken in the event of a disaster or a terrorist attack to address its immediate adverse consequences.
Article 4
Invocation of the solidarity clause
1. In the event of a disaster or terrorist attack, the affected Member State may invoke the solidarity clause if, after having exploited the possibilities offered by existing means and tools at national and Union level, it considers that the crisis clearly overwhelms the response capabilities available to it.
2. The political authorities of the affected Member State shall address their invocation to the Presidency of the Council. The invocation shall also be addressed to the President of the European Commission through the ERCC.
Article 5
Response arrangements at Union level
1. Once the solidarity clause has been invoked, the Council shall ensure the political and strategic direction of the Union response to the invocation of the solidarity clause, taking full account of the Commission's and the HR's competences. To that end, the Presidency of the Council shall activate the IPCR arrangements immediately if not already in use, and thus inform all Member States of the solidarity clause invocation.
2. At the same time, and in accordance with Article 1(3), the Commission and the HR shall:
(a)
identify all relevant Union instruments that can best contribute to the response to the crisis, including sector-specific, operational, policy or financial instruments and structures and take all necessary measures provided under those instruments;
(b)
identify military capabilities that can best contribute to the response to the crisis with the support of the EU Military Staff;
(c)
identify and propose the use of instruments and resources falling within the remit of Union agencies that can best contribute to the response to the crisis;
(d)
advise the Council on whether existing instruments are sufficient means to assist the affected Member State following the invocation of the solidarity clause;
(e)
produce regular integrated situational awareness and analysis reports to inform and support the coordination and decision-making at political level in the Council, in accordance with Article 6 of this Decision.
3. Where appropriate, and in accordance with Article 1(3), the Commission and the HR shall submit proposals to the Council, in particular concerning:
(a)
decisions on exceptional measures not foreseen by existing instruments;
(b)
requests for military capabilities going beyond the existing arrangements on civil protection; or
(c)
measures in support of a swift response by Member States.
4. Making use of the IPCR arrangements, the Presidency of the Council shall ensure coherence of the handling in the Council and of the overall response at Union political level, including as concerns the development and update of proposals for action, while respecting the right of initiative of the Commission and HR within their areas of competence. In doing so, the Presidency shall be supported and advised by the GSC, the Commission and the EEAS, and, in the event of terrorist attacks, by the EU Counter Terrorism Coordinator. Depending on the crisis, structures and Union agencies in the field of CFSP/CSDP shall provide, as appropriate, contributions in line with the relevant provisions of Union law.
5. The Presidency of the Council will inform the President of the European Council and the President of the European Parliament of the invocation of the solidarity clause and of any major developments.
6. Upon invocation of the solidarity clause, the ERCC shall act as the central 24/7 contact point at Union level with Member States' competent authorities and other stakeholders, without prejudice to existing responsibilities within the Commission and the HR and to existing information networks. The ERCC will facilitate the production of Integrated Situational Awareness and Analysis (ISAA) reports, in collaboration with the EU Situation Room and other Union crisis centres, in accordance with Article 6 of this Decision.
Article 6
Integrated Situational Awareness and Analysis reports
ISAA reports shall be tailored to the needs of the Union political level as defined by the Presidency of the Council, and shall allow for a strategic overview of the situation within the Council, in accordance with the IPCR arrangements. Such reports shall bring together validated contributions voluntarily made available by Member States, the Commission, the EEAS and by the relevant Union agencies, as well as by relevant international organisations. In the event of an invocation regarding a terrorist attack, intelligence assessments and briefings shall be handled separately through existing channels.
Article 7
Phasing out
The phasing out of the response under this Decision shall follow the same procedure as that provided for in Article 4(2). The Member State having invoked the solidarity clause shall indicate as soon as it considers that there is no longer a need for the invocation to remain active.
Article 8
Threat assessment at Union level
1. In order to regularly assess the threats facing the Union, the European Council may request the Commission, the HR and Union agencies, where relevant, to produce reports on specified threats.
2. Unless otherwise stipulated by the European Council, any such reports shall be based solely on available assessments of threats compiled by relevant Union institutions, bodies and agencies under existing arrangements, and on information provided voluntarily by the Member States, while avoiding duplication of efforts. The EU Counter Terrorism Coordinator shall be associated with the preparation of such reports where relevant. In accordance with point (a) of Article 346(1) TFEU, no Member State shall be obliged to supply information the disclosure of which it considers contrary to the essential interests of its security.
Article 9
Review
1. The arrangements under this Decision shall be reviewed periodically according to identified needs, and in any event within 12 months following the termination of the invocation to ensure that relevant lessons are identified and addressed. This review shall be carried out in the Council on the basis of a joint report prepared by the Commission and the HR.
2. Where appropriate, this Decision may be revised. In such cases, and in accordance with Article 222(3) TFEU, the Council shall be assisted by the Political and Security Committee and the Standing Committee on Operational Cooperation on Internal Security.
3. Where appropriate, the Council may adapt the IPCR arrangements, in particular to address needs identified by the Council in the context of a review or following a revision of this Decision.
Article 10
Financial Implications
Any financial resources necessary for the implementation of this Decision shall be mobilised within the agreed annual expenditure limits and in accordance with the scope of existing Union instruments, while respecting the yearly multiannual financial framework ceilings.
Article 11
Entry into force
This Decision shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
Done at Luxembourg, 24 June 2014.