PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/293
ze dne 24. února 2015
o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Liliputas (CHZO))
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (1), a zejména na čl. 15 odst. 2 a čl. 52 odst. 3 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Litvou předložená žádost o zápis názvu „Liliputas“ do rejstříku byla v souladu s čl. 50 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 1151/2012 zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie (2).
(2)
Podáním námitky ze dne 13. září 2013 a odůvodněným prohlášením o námitce ze dne 8. listopadu 2013 vzneslo Polsko podle čl. 51 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012 proti zápisu námitku. Námitka byla shledána přípustnou.
(3)
Dopisy ze dne 8. ledna 2014 vyzvala Komise zúčastněné strany, aby zahájily odpovídající konzultace v zájmu hledání vzájemné dohody v souladu s jejich vnitřními postupy.
(4)
Mezi Litvou a Polskem nebylo dosaženo dohody.
(5)
Vzhledem k tomu, že nebylo dosaženo dohody, by Komise měla přijmout rozhodnutí v souladu s postupem uvedeným v čl. 52 odst. 3 písm. b) nařízení (EU) č. 1151/2012.
(6)
V souladu s čl. 10 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 1151/2012 namítající tvrdil, že zápis názvu „Liliputas“ jako chráněného zeměpisného označení do rejstříku ohrozí existenci částečně totožného názvu nebo ochranné známky nebo existenci produktů, které byly v souladu s právem uváděny na polský trh po dobu nejméně pěti let před datem zveřejnění žádosti o zápis názvu „Liliputas“ jako chráněného zeměpisného označení v Úředním věstníku Evropské unie dne 15. června 2013. Podle namítajícího by zápis do rejstříku ohrozil existenci produktu s názvem „Liliput“, což je polský sýr, který má podobné vlastnosti jako sýr „Liliputas“ a jehož název je názvu „Liliputas“ foneticky podobný.
(7)
Namítající tvrdí, že výraz „Liliput“ se v Polsku obvykle používá při označování produktů, které se vyznačují malou velikostí, přičemž je používán také v případě sýrů. Sýr nesoucí název „Liliput“ se v Polsku vyrábí a prodává v souladu s právem již od roku 1971. V podnikových standardech, technických pokynech a normách pro využití surovin je sýr „Liliput“ uváděn spolu s jinými druhy sýrů jako Gouda, Eidam a Ementál. Tento výraz pro polský sýr se u polských spotřebitelů zažil a nijak neodkazuje na litevský sýr. Je ho proto třeba považovat za druhový výraz pro druhový sýr v Polsku. Co se týče produktu, má polský sýr„Liliput“ vlastnosti, vzhled, a rozměry podobné litevskému sýru „Liliputas“. Závěrem namítající naznačuje, že „Liliput“ a „Liliputas“ jsou podobné produkty nesoucí druhové názvy. Zápis názvu „Liliputas“ jakožto chráněného zeměpisného označení by polským výrobcům zabránil uvádět jejich sýr „Liliput“ na trh, nebo jim minimálně znemožnil používat název „Liliput“ v případě sýru.
(8)
Namítající rovněž tvrdí, že produkt a název, které mají být zapsány do rejstříku, nesplňují požadavky čl. 5 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012. Podle zveřejněného jednotného dokumentu dostal sýr název „Liliputas“ kvůli svým rozměrům. Název „Liliputas“ tak nesděluje, že produkt pochází z určitého místa, ale stejně jako polský sýr „Liliput“ odkazuje pouze na malou velikost sýra. Kromě toho nelze vlastnosti produktu přičíst jeho zeměpisnému původu, ale pouze skutečnosti, že zraje v malých formátech. Dopad místní mikroskopické plísně Penicillium pallidum Smith na organoleptické vlastnosti sýru „Liliputas“ není prokázán. Skutečnost, že produkt byl vyroben v rámci státních norem SSSR (Svazu sovětských socialistických republik), by nadto potvrzovala, že mohl být vyráběn kdekoliv na území SSSR, a že neexistuje žádný specifický vztah s vymezenou zeměpisnou oblastí. Sýr „Liliputas“ by tudíž měl být považován za druhový produkt.
(9)
Několika polským výrobcům sýra byla poskytnuta ochrana pro ochranné známky obsahující výraz „Liliput“, např. do rejstříku zapsaným, slovním a obrazovým ochranným známkám „Cheesland Liliput“ a „Ser Liliput“ a používané slovní ochranné známce „Serenada Liliput“. Objem produkce polského sýru „Liliput“ je značný: 2 762 tun vyprodukovaných v roce 2013 v průmyslovém měřítku a uvedených na trh po celém Polsku ve 2 250 obchodech, přičemž 4,8 % produkce bylo vyvezeno na trh EU. Na 90 % výroby sýru „Liliput“ se vztahuje ochranná známka. Podle názoru namítajícího by zápisem názvu „Liliputas“ jakožto chráněného zeměpisného označení mohlo dojít k ohrožení existence takových ochranných známek.
(10)
I přes výše uvedená tvrzení předložená namítajícím je třeba název „Liliputas“ zapsat do rejstříku jako chráněné zeměpisné označení, a to z těchto důvodů.
(11)
Ačkoli používání názvu „Liliputas“ musí mít původ v malé velikosti sýru, na kterou odkazuje, je zřejmé, že po padesáti letech existence v Litvě již název neznamená tento odkaz na velikost, nýbrž si během této doby vytvořil silné spojení s oblastí produkce. V současné době je název „Liliputas“ v Litvě nepochybně spojován s ručně vyráběným polotvrdým fermentovaným sýrem z vesnice Belvederis, který je považován za vysoce kvalitní produkt. Litevští spotřebitelé si název nespojují s polským sýrem nebo se sýry standardní průmyslové produkce. I když tedy název neobsahuje odkaz na zeměpisnou oblast, je název „Liliputas“ v souladu s definicí v čl. 5 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, která stanoví, že chráněným zeměpisným označením se rozumí název, který identifikuje produkt pocházející z určitého místa, regionu nebo země.
(12)
S ohledem na výše uvedené nelze výraz „Liliputas“ považovat za druhový název. Druhové názvy jsou názvy, kterým i přes jejich historickou svázanost s místem, kde byl produkt, na který odkazují, původně vyroben nebo uveden na trh, již tento odkaz na počáteční zeměpisný původ zcela chybí. V případě názvu „Liliputas“ je to přesně naopak. Původně neměl se svým zeměpisným původem nic do činění, ale nyní je se svou oblastí produkce úzce spjat.
(13)
Produkt má vlastnosti a pověst, které lze přičíst jeho zeměpisnému původu. Ačkoli se ve zveřejněném jednotném dokumentu uvádí, že sýr nese název „Liliputas“ z důvodu své velikosti, je zde upřesněno, že svoji typickou chuť a vůni sýr získává zráním v malých formátech prostřednictvím vnitřní mikroflóry a mikroskopické plísně Penicillium pallidum Smith, které se daří ve sklepích ve vymezené zeměpisné oblasti. Tato plíseň, která se vyskytuje ve sklepích ve vesnici Belvederis, je zdrojem kyseliny mléčné, čerstvé chutě a aromatu, jimž se vyznačuje sýr „Liliputas“. V oblasti panují zvláštní podmínky zaručující výskyt této plísně. K zachování a rozvoji této plísně kromě toho přispívá i skutečnost, že sýr se vyrábí ručně a nikoli průmyslově. Sýr „Liliputas“ se může pochlubit dobře doloženou a solidní pověstí coby chlouby mezi litevskými mléčnými výrobky, jehož produkce byla přesně popsána ve zveřejněném jednotném dokumentu.
(14)
Rozdíly mezi produkty „Liliputas“ a „Liliput“ jsou tudíž zcela zjevné. Sýr „Liliputas“ nelze považovat za druhový produkt.
(15)
K tvrzení, že „sýr Liliputas“ podléhal normám SSSR, a proto mohl být vyráběn kdekoli na území SSSR, je nutno poznamenat, že zařazení produktů pod tyto normy bylo v té době povinné. Kromě toho tato okolnost nutně neznamená, že se tento výrobek, jak je popsán v normě přiložené z iniciativy Litvy, vyráběl někde jinde. V každém případě obdržel v letech 1969 až 1979 řadu ocenění, značek jakosti a vyznamenání, přičemž se o něm vždy jasně hovořilo jako o litevském sýru vyráběném ve vesnici Belvederis.
(16)
Výraz „Liliput“ je foneticky podobný výrazu „Liliputas“, který má být zapsán do rejstříku. Původem obou názvů jsou malé rozměry sýra. Ačkoli je sýr „Liliputas“ produktem s výraznými vlastnostmi, jakostí a pověstí, kterými se odlišuje od jiných produktů, je mu sýr „Liliput“ některými svými vlastnostmi velmi podobný. Vzhledem k blízkosti názvů a podobnému vzhledu produktů by uplatňování ochrany podle článku 13 nařízení (EU) č. 1151/2012 mohlo vést k tomu, že v případě zápisu do rejstříku bude sýr „Liliputas“ polským výrobcům bránit v používání výrazu „Liliput“.
(17)
Je zřejmé, že záměrem použití výrazu „Liliput“ nebylo využít pověsti názvu „Liliputas“. Spotřebitelé nebyli nebo nemohli být uvedeni v omyl, pokud jde o skutečný původ produktů. Oba produkty se prodávají na dvou odlišných trzích, na nichž jsou dobře známy a kde nelze hovořit o možnosti jejich záměny. Z těchto důvodů a protože bylo prokázáno, že označení „Liliput“ bylo v souladu s právem používáno nepřetržitě a řádně po dobu nejméně dvaceti pěti let před podáním žádosti o zápis označení „Liliputas“ Komisi, by v zájmu spravedlnosti a tradičního užívání mělo být uděleno maximální přechodné období uvedené v čl. 15 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012.
(18)
Tento závěr nutně neznamená, že používání výrazu „Liliput“ je neoprávněné. Jestliže může být podle čl. 41 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, s přihlédnutím ke všem relevantním činitelům, zejména ke stávající situaci v oblastech spotřeby a k příslušným vnitrostátním právním aktům nebo právním aktům Unie, určeno, že výraz „Liliput“ zdruhověl, neměl by mít zápis názvu „Liliputas“ vliv na užívání názvu „Liliput“.
(19)
Pokud jde o ochranné známky obsahující výraz „Liliput“, o jejichž zápis bylo zažádáno, jež jsou zapsány nebo zavedeny používáním v dobré víře na území Unie přede dnem podání žádosti o zápis výrazu „Liliputas“ jako chráněného zeměpisného označení podle čl. 14 odst. 2 nařízení (EU) č. 1151/2012, mohou být pro daný produkt tyto ochranné známky nadále používány a obnovovány za předpokladu, že jsou splněny obecné požadavky stanovené právními předpisy pro ochranné známky.
(20)
Na základě výše uvedených skutečností by tedy název „Liliputas“ měl být zapsán do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení.
(21)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro politiku jakosti zemědělských produktů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název „Liliputas“ (CHZO) je zapsán do rejstříku.
Název uvedený v prvním pododstavci označuje produkt třídy 1.3. Sýry z přílohy XI prováděcího nařízení Komise (EU) č. 668/2014 (3).
Článek 2
Výraz „Liliput“ může být používán k označení sýra, který neodpovídá specifikaci uvedené pro produkt „Liliputas“, po dobu 15 let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. února 2015.
COMMISSION IMPLEMENTING REGULATION (EU) 2015/293
of 24 February 2015
entering a name in the register of protected designations of origin and protected geographical indications (Liliputas (PGI))
THE EUROPEAN COMMISSION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union,
Having regard to Regulation (EU) No 1151/2012 of the European Parliament and of the Council of 21 November 2012 on quality schemes for agricultural products and foodstuffs (1), and in particular Articles 15(2) and 52(3)(b) thereof,
Whereas:
(1)
Pursuant to Article 50(2)(a) of Regulation (EU) No 1151/2012, Lithuania's application to register the name ‘Liliputas’ was published in the Official Journal of the European Union (2).
(2)
By the notice of opposition of 13 September 2013 and the reasoned statement of opposition of 8 November 2013, Poland opposed to the registration under Article 51(2) of Regulation (EU) No 1151/2012. The opposition was deemed admissible.
(3)
By letters dated 8 January 2014, the Commission invited the interested parties to engage in appropriate consultations to seek agreement among themselves in accordance with their internal procedures.
(4)
No agreement was reached between Lithuania and Poland.
(5)
Given that no agreement was reached, the Commission should adopt a decision in accordance with the procedure referred to in Article 52(3)(b) of Regulation (EU) No 1151/2012.
(6)
In accordance with Article 10(1)(c) of Regulation (EU) No 1151/2012 the opponent alleged that the registration of ‘Liliputas’ as a Protected Geographical Indication would jeopardise the existence of a partly identical name, of trade marks and of products which have been legally on the Polish market for significantly more than five years preceding the date the application for registration of the name ‘Liliputas’ as Protected Geographical Indication was published in the Official Journal of the European Union (15 June 2013); according to the opponent, that registration would be a threat to the existence of the product named ‘Liliput’, which is a Polish cheese having characteristics similar to ‘Liliputas’ cheese and whose name is phonetically similar to the name ‘Liliputas’.
(7)
The opponent claims that the term ‘Liliput’ is generally used in Poland to refer to products characterised by their small size and it is used also for cheese. Cheese bearing the name ‘Liliput’ has been lawfully produced and marketed in Poland since 1971. In company standards, technical instructions and norms for the use of raw materials ‘Liliput’ cheese is listed among other types of cheese such as Gouda, Edam and Emmental. This term, referred to the Polish cheese, is popular among Polish consumers and it is in no way linked to the Lithuanian cheese. It is therefore to be considered as a generic term for generic cheese in Poland. As regards the product, Polish ‘Liliput’ cheese has characteristics, appearance, and dimensions similar to Lithuanian ‘Liliputas’ cheese. In the end, the opponent suggests, ‘Liliput’ and ‘Liliputas’ are similar products bearing generic names. Therefore, the registration of the name ‘Liliputas’ as Protected Geographical Indication would prevent the Polish producers from marketing their ‘Liliput’ cheese or, in any event, from using the name ‘Liliput’ for a cheese.
(8)
The opponent claims also that the product and the name to be registered do not comply with the requirements of Article 5(2) of Regulation (EU) No 1151/2012. As stated in the published Single Document the cheese got the name ‘Liliputas’ because of its size. Therefore, the name ‘Liliputas’ does not indicate that the product comes from a particular place but, as the Polish cheese ‘Liliput’, just refers to the small size of the cheese. In addition, the qualities of the product are not attributable to its geographical origin but they simply derive from the fact of maturing in small rounds. The impact of the local microscopic mould Penicillium pallidum Smith on the organoleptic characteristics of ‘Liliputas’ is not proven. Furthermore, the fact that the product was produced under State Standards in USSR (Union of Soviet Socialist Republics) would confirm that it could be produced anywhere in USSR and that there was no specific link with the delimited geographical area. In the end, ‘Liliputas’ should be considered a generic product.
(9)
Several Polish cheese producers have been granted protection for trademarks containing the word ‘Liliput’, such as the registered word and figurative trade mark ‘Cheesland Liliput’ and ‘Ser liliput’, and the applied word trade mark ‘Serenada Liliput’. The production of the Polish ‘Liliput’ is substantive: 2 762 tonnes produced in 2013 on an industrial scale and marketed all over Poland in 2 250 shops, 4,8 % of the production exported in the EU market. 90 % of the production of ‘Liliput’ cheese is covered by a trade mark. In the opinion of the opponent, the registration of the name ‘Liliputas’ as a Protected Geographical Indication would be a threat to the existence of such trade marks.
(10)
Despite the abovementioned allegations submitted by the opponent, it is appropriate to register the name ‘Liliputas’ as Protected Geographical Indication for the following reasons.
(11)
Although the use of the name ‘Liliputas’ must have an origin in the small size of the cheese it refers to, it is clear that in Lithuania, in half a century, that name has lost this size reference and it has in parallel developed a strong link with the area of production. At present, in Lithuania, the name ‘Liliputas’ is indisputably associated with the hand-made semi-hard fermented high quality cheese produced in Belvederis village. Lithuanian consumers do not link that name to a Polish cheese or to standard industrialised cheese production. Therefore, although deprived of a geographical part, the name Liliputas complies with the definition of Article 5(2) of Regulation (EU) No 1151/2012 which states that protected geographical indication is a name identifying a product originating in a specific place, region or country.
(12)
In the light of the above, ‘Liliputas’ cannot be considered a generic name. Generic names are names that, although having an historical link to the place where the product they refer to was originally produced or marketed, are now totally disconnected from such initial geographical origin. For ‘Liliputas’ it is exactly the contrary. It was originally disconnected from its geographical origin but now it is strongly linked to its area of production.
(13)
The product has qualities and reputation that are attributable to its geographical origin. Although the published single document states that the cheese got the name ‘Liliputas’ because of its size, it however clarifies that it gets its specific flavour and aroma from maturing in small rounds by means of internal microflora and the microscopic mould Penicillium pallidum Smith, which grows in cellars in the geographical area. This mould, which is specific of cellars in Belvederis village, is responsible of the lactic acid, fresh flavour and aroma that is distinctive to ‘Liliputas’ cheese. The area provides special conditions for this mould to survive. In addition, the fact that the cheese is hand-made and produced in a non-mechanical way contributes to the maintaining and the development of the mould. Furthermore, ‘Liliputas’ has a well-documented and solid reputation as being the flagship of the Lithuanian dairy production, which has been precisely described in the published single document.
(14)
The differences among ‘Liliputas’ and ‘Liliput’ are therefore quite evident. ‘Liliputas’ cannot be considered as a generic product.
(15)
As regards the allegation that, since it was covered by USSR standards, ‘Liliputas’ could be produced anywhere in USSR, it should be noted that the inclusion of products in such standards was compulsory at that time. In addition, this circumstance does not imply that the product, as described in the standard included on initiative of Lithuania, was produced elsewhere. In any event, from 1969 to 1979 it received plenty of awards, diplomas, quality mark and medals, being well identified as a Lithuanian cheese produced in Belvederis village.
(16)
The terms ‘Liliput’ is phonetically similar to the term ‘Liliputas’ which is to be registered. Both names originate from the small size of the cheese. Although the ‘Liliputas’ cheese is a product with well distinct characteristics, qualities and reputation, the ‘Liliput’ cheese has aspects that make it similar to the ‘Liliputas’ cheese. As the names are close and given the visual similarities between the products, the application of the protection envisaged by Article 13 of Regulation (EU) No 1151/2012 could have the result that ‘Liliputas’, if registered, would prevent Polish cheese producers from using the term ‘Liliput’.
(17)
The evidence shows that the use of the term ‘Liliput’ was not meant to exploit the reputation of ‘Liliputas’ name. The consumers have not been or couldn't have been misled as to the true origin of the products. In fact, the two products have two distinct markets in which they are well known and correctly identified. For these reasons, and as it was shown that ‘Liliput’ has been in legal use consistently and fairly for at least 25 years before the application for registration of ‘Liliputas’ was submitted to the Commission, in the interests of fairness and traditional usage, the maximum transitional period foreseen by Article 15(2) of Regulation (EU) No 1151/2012 should be granted.
(18)
That conclusion does not have as a necessary consequence that the use of the term ‘Liliput’ becomes unlawful. In line with Article 41(2) of Regulation (EU) No 1151/2012, if it can be established that, taking into account of all relevant factors and in particular the existing situation in the areas of consumption and the relevant national or Union legal acts, ‘Liliput’ has become a generic term, the use of this name would not be affected by the registration of the name ‘Liliputas’.
(19)
Concerning trade marks containing the term ‘Liliput’ that were applied for, registered or established by use in good faith within the territory of the Union prior to the application for registration of ‘Liliputas’ as Protected Geographical Indication, in accordance with Article 14(2) of Regulation (EU) No 1151/2012, the said trade marks can continue to be used and renewed for that product, provided the general requirements under trade mark legislation are otherwise met.
(20)
In the light of the above, the name ‘Liliputas’ should be entered in the Register of protected designations of origin and protected geographical indications.
(21)
The measures provided for in this Regulation are in accordance with the opinion of the Agricultural Product Quality Policy Committee,
HAS ADOPTED THIS REGULATION:
Article 1
The name ‘Liliputas’ (PGI) is registered.
The name in the first alinea identifies a product from class 1.3. Cheeses of annex XI of Commission Implementing Regulation (EU) No 668/2014 (3).
Article 2
The term ‘Liliput’ may be used to designate cheese not complying with the specification for ‘Liliputas’ for a period of 15 years from the date of entry into force of this Regulation.
Article 3
This Regulation shall enter into force on the twentieth day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Brussels, 24 February 2015.