NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 1315/2013
ze dne 11. prosince 2013
o hlavních směrech Unie pro rozvoj transevropské dopravní sítě a o zrušení rozhodnutí č. 661/2010/EU
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 172 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po předložení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1692/96/ES (3) bylo v zájmu jasnosti přepracováno rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 661/2010/EU (4).
(2)
Plánování, rozvoj a provoz transevropských dopravních sítí přispívá k dosažení důležitých cílů Unie uvedených mimo jiné ve strategii Evropa 2020 a v bílé knize Komise nazvané „Plán jednotného evropského dopravního prostoru - vytvoření konkurenceschopného dopravního systému účinně využívajícího zdroje“ (dále jen „bílá kniha“), jako například řádného fungování vnitřního trhu a posílení hospodářské, sociální a územní soudržnosti. Jejich konkrétní cíle rovněž zahrnují umožnění bezproblémové, bezpečné a udržitelné mobility osob a zboží, zajištění dostupnosti a propojení pro všechny regiony Unie a přispění k dalšímu hospodářskému růstu a konkurenceschopnosti z celosvětového hlediska. Těchto konkrétních cílů by mělo být dosaženo tím, že budou při účinném využití zdrojů a udržitelným způsobem vytvořena propojení a zajištěna interoperabilita mezi vnitrostátními dopravními sítěmi. Interoperabilita železničních sítí by mohla být například zvýšena zaváděním inovačních řešení zaměřených na zlepšení kompatibility mezi systémy, jako jsou palubní zařízení a tratě o více rozchodech.
(3)
Nárůstem provozu dochází ke kongescím v mezinárodních dopravě. Pro zajištění mezinárodní mobility zboží a cestujících je třeba optimalizovat kapacitu transevropské dopravní sítě i využití této kapacity a případně je rozšířit odstraněním úzkých míst v infrastruktuře a doplněním chybějících spojení infrastruktury v jednotlivých členských státech a mezi nimi, případně i se sousedními zeměmi, a s ohledem na probíhající jednání s kandidátskými a potenciálními kandidátskými zeměmi.
(4)
Jak je uvedeno v bílé knize, lze účinnost a efektivitu dopravy významně posílit zajištěním lepší integrace různých druhů dopravy v celé síti, pokud jde o infrastrukturu, informační toky a postupy.
(5)
Bílá kniha vyzývá k zavádění informačních a komunikační technologií v dopravě za účelem zajištění lepšího a integrovaného řízení provozu a ke zjednodušení administrativních postupů prostřednictvím zdokonalené logistiky nákladní dopravy, sledování a vyhledávání nákladu a optimalizovaných jízdních řádů a dopravních toků. Jelikož taková opatření podporují účinné řízení a využívání dopravní infrastruktury, měla by spadat do oblasti působnosti tohoto nařízení.
(6)
Politika transevropské dopravní sítě musí zohledňovat vývoj dopravní politiky a vlastnictví infrastruktury. Hlavními subjekty odpovědnými za vytváření a údržbu dopravní infrastruktury jsou i nadále členské státy. Pro realizaci multimodální transevropské dopravní sítě a souvisejících investic jsou však důležité rovněž i jiné subjekty, včetně partnerů ze soukromého sektoru, jako jsou regionální a místní orgány, provozovatelé infrastruktury, koncesionáři nebo přístavní a letištní orgány.
(7)
Transevropská dopravní síť sestává ve značné míře ze stávající infrastruktury. Aby bylo možné v plné míře dosáhnout cílů nové politiky transevropské dopravní sítě, mělo by nařízení stanovit jednotné požadavky, které má infrastruktura transevropské dopravní sítě splňovat.
(8)
Transevropská dopravní síť by měla být rozvíjena vytvořením nové dopravní infrastruktury, rekonstrukcí a modernizací stávající infrastruktury a opatřeními zaměřenými na podporu účinného využívání jejích zdrojů. V konkrétních případech je z důvodu chybějící pravidelné údržby v minulosti nutná rekonstrukce železniční infrastruktury. Rekonstrukce je proces, jenž vede k dosažení původních konstrukčních parametrů stávajících zařízení železniční infrastruktury spolu s dlouhodobým zvýšením její kvality v porovnání se stávajícím stavem v souladu s uplatňováním požadavků a ustanovení tohoto nařízení.
(9)
Při realizaci projektů společného zájmu by měla být věnována náležitá pozornost zvláštním okolnostem každého jednotlivého dotčeného projektu. Pokud je to možné, měly by se využívat synergie s dalšími politikami, například s aspekty cestovního ruchu začleňováním cyklistické infrastruktury pro dálkové cyklotrasy, jako jsou trasy v rámci sítě EuroVelo, do inženýrských staveb, jako jsou mosty nebo tunely.
(10)
Transevropskou dopravní síť lze nejlépe rozvinout postupem využívajícím struktury dvou úrovní sestávající z globální sítě a hlavní sítě založených na společné a transparentní metodice, přičemž tyto dvě úrovně představují nejvyšší úroveň plánování infrastruktury v rámci Unie.
(11)
Globální síť by měla být celoevropskou dopravní sítí zajišťující dostupnost a propojení všech regionů v Unii, včetně odlehlých, ostrovních a nejvzdálenějších regionů, což je rovněž cílem integrované námořní politiky zavedené nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1255/2011 (5), a posilující sociální a hospodářskou soudržnost mezi nimi. V hlavních směrech zavedených tímto nařízením (dále jen „hlavní směry“) by měly být stanoveny požadavky na infrastrukturu globální sítě za účelem podpory rozvoje sítě vysoké kvality v celé Unii do roku 2050.
(12)
V bílé knize se také uvádí, že z hlediska dopravní infrastruktury přetrvávají mezi východní a západní částí Unie zásadní rozdíly. Tyto rozdíly je třeba řešit, aby se dosáhlo plně integrované evropské sítě dopravní infrastruktury.
(13)
V rámci daném globální sítí by měla být vytyčena hlavní síť, přičemž prioritou by mělo být přijetí vhodných opatření pro její rozvoj do roku 2030. Hlavní síť by měla tvořit páteř při rozvoji udržitelné multimodální dopravní sítě a podněcovat rozvoj celé globální sítě. Měla by umožnit, aby se opatření Unie zaměřila na ty prvky transevropské dopravní sítě, které mají pro Evropu největší přínos, zejména na přeshraniční úseky, chybějící spojení, multimodální spojovací body a hlavní místa s nedostatečnou propustností, a současně přispívala k plnění cíle stanoveného v bílé knize, jímž je snížit do roku 2050 emise skleníkových plynů z dopravy o 60 % ve srovnání s úrovní v roce 1990.
(14)
V řádně odůvodněných případech by měly být umožněny výjimky z požadavků na infrastrukturu platných pro hlavní sítě. Měly by k nim patřit také případy, kdy není možné investici odůvodnit, například v řídce osídlených oblastech.
(15)
Zvláštní postavení izolovaných nebo částečně izolovaných železničních sítí by mělo být uznáno udělením výjimek z některých požadavků na infrastrukturu.
(16)
Při provádění přezkumu realizace hlavní sítě do roku 2023 by měla Komise zohlednit vnitrostátní prováděcí plány a budoucí rozšiřování.
(17)
Transevropská dopravní síť pokrývá pouze část stávajících dopravních sítí. Komise by měla v rámci přezkumu realizace hlavní sítě do roku 2023 ve spolupráci s dotčenými členskými státy vyhodnotit, zda by měly být do této sítě začleněny i další části, například některé vnitrozemské vodní cesty třídy III. Komise by v kontextu tohoto přezkumu měla rovněž posoudit pokrok při provádění projektů a případně by měla mít možnost přehodnotit lhůty pro jejich provedení s ohledem na jakýkoliv vývoj, jež může ovlivnit jejich dodržení.
(18)
Při provádění přezkumu realizace hlavní sítě do roku 2023 by Komise měla po konzultaci s členskými státy vyhodnotit, zda je vhodné do sítě začlenit dalších části, zejména prioritní projekty uvedené v rozhodnutí č. 661/2010/EU.
(19)
Má-li být hlavní síť vytvořena koordinovaně a včas, což umožní maximalizovat její přínos, měly by dotčené členské státy zajistit přijetí vhodných opatření za účelem dokončení projektů společného zájmu do roku 2030. Pokud jde o globální síť, členské státy by měly vyvinout veškeré úsilí, aby ji do roku 2050 dokončily a aby odpovídala příslušným ustanovením hlavních směrů.
(20)
Je třeba určit projekty společného zájmu, které přispějí k dokončení transevropské dopravní sítě, přispívají k dosažení cílů a odpovídají prioritám stanoveným v hlavních směrech. Realizace projektů společného zájmu by měla záviset na jejich stupni vyzrálosti, jejich souladu s unijními a vnitrostátními právními postupy a dostupnosti finančních prostředků, aniž by tím byly dotčeny finanční závazky členského státu nebo Unie.
(21)
Projekty společného zájmu by měly prokázat evropskou přidanou hodnotu. Přeshraniční projekty mají obvykle vysokou evropskou přidanou hodnotu, mohou však mít menší přímé hospodářské dopady ve srovnání s čistě vnitrostátními projekty. Těmto přeshraničním projektům by se mělo dostat přednostního zásahu ze strany Unie s cílem zajistit jejich realizace.
(22)
Projekty společného zájmu, u nichž se žádá o financování Unií, by měly být podrobeny sociálně-ekonomické analýze nákladů a přínosů prováděné podle uznané metodiky, přičemž by měly být zohledněny příslušné přínosy a náklady z hlediska společnosti, hospodářství, klimatu a životního prostředí. Analýza nákladů a přínosů souvisejících s klimatem a životním prostředím by měla vycházet z posouzení vlivů na životní prostředí provedeného podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU (6).
(23)
Aby se přispělo ke splnění cílů v oblasti klimatu spočívajících ve snížení emisí skleníkových plynů do roku 2050 o 60 % ve srovnání s úrovní v roce 1990, měly by se posuzovat dopady projektů společného zájmu v podobě nových, rozšířených nebo modernizovaných dopravních infrastruktur na emise skleníkových plynů.
(24)
Provozovateli některých částí sítě jsou jiné subjekty než členské státy. Za zajištění řádného uplatňování pravidel týkajících se sítě však v rámci svého území odpovídají členské státy. Vzhledem k tomu, že rozvoj a realizace transevropské dopravní sítě vyžaduje jednotné uplatňování tohoto nařízení, na všechny části sítě by se měly vztahovat práva a povinnosti stanovené v tomto nařízení, jakož i další příslušné práva a povinnosti stanovené v právu Unie a vnitrostátním právu.
(25)
Pro zajištění propojení a interoperability mezi příslušnými sítěmi infrastruktury je nezbytná spolupráce se sousedními a třetími zeměmi. Unie by proto v případě potřeby měla podporovat projekty společného zájmu s těmito zeměmi.
(26)
Má-li být dosaženo integrace různých druhů dopravy v celé síti, je nutné zajistit odpovídající plánování transevropské dopravní sítě. To znamená rovněž zavedení zvláštních požadavků v rámci sítě, pokud jde o infrastrukturu, telematické aplikace, zařízení a služby. Je proto nutné zajistit odpovídající a koordinované zavádění takových požadavků v celé Evropě pro každý druh dopravy a pro jejich vzájemné propojení v rámci transevropské dopravní sítě i mimo ni, aby bylo využito síťového účinku a umožněna účinná dálková transevropská doprava.
(27)
V zájmu určení stávající a plánované dopravní infrastruktury pro globální a hlavní síť by měly být vypracovány mapy, které by měly být průběžně upravovány, aby odrážely vývoj dopravních toků. Technický základ pro tyto mapy zajistí interaktivní systém geografických a technických informací pro transevropskou dopravní síť (TENtec), který obsahuje podrobnější informace o transevropské dopravní infrastruktuře.
(28)
V hlavních směrech by měly být vymezeny priority za účelem umožnění rozvoje transevropské dopravní sítě v rámci stanovené lhůty.
(29)
Telematické aplikace jsou nezbytné jakožto základ pro optimalizaci provozu a dopravy, bezpečnost provozu a zlepšení souvisejících služeb. Informace pro cestující, včetně informací o systémech vystavování přepravních dokladů a rezervačních systémech, by měly být poskytovány v souladu s nařízením Komise (EU) č. 454/2011 (7).
(30)
Hlavní směry by v souladu s cíli Unie týkajícími se udržitelné městské mobility měly stanovit rozvoj globální sítě v městských uzlech, jelikož tyto uzly jsou výchozím bodem nebo místem konečného určení („poslední mílí“) pro cestující a zboží pohybující se po transevropské dopravní síti a přestupními místy v rámci jednotlivých druhů dopravy nebo mezi nimi.
(31)
Transevropská dopravní síť by díky svému velkému rozsahu měla poskytnout základnu pro rozsáhlé zavádění nových technologií a inovací, které mohou kupříkladu přispět ke zvýšení celkové účinnosti evropského odvětví dopravy a omezit jeho uhlíkovou stopu. To přispěje k dosažení cílů stanovených ve strategii Evropa 2020 a v bílé knize, kterým je 60 % snížení emisí skleníkových plynů do roku 2050 (oproti úrovním z roku 1990), a zároveň napomůže ke splnění cíle zvýšit bezpečnost zásobování Unie pohonnými hmotami. Pro dosažení těchto cílů by měla být zlepšena dostupnost alternativních čistých pohonných hmot po celé transevropské dopravní síti. Dostupnost alternativních čistých pohonných hmot by měla vycházet z poptávky po těchto hmotách a nemělo by se vyžadovat, aby byly všechny alternativní čisté pohonné hmoty dostupné na každé čerpací stanici.
(32)
Transevropská dopravní síť musí zajistit účinnou multimodalitu s cílem umožnit pro cestující a zboží lepší a udržitelnější volbu mezi druhy dopravy a umožnit konsolidaci velkých objemů přepravovaných na dlouhé vzdálenosti. Tím se multimodalita stane pro cestující, uživatele, a přepravce hospodářsky přitažlivější.
(33)
V zájmu dosažení vysoce kvalitní a účinné dopravní infrastruktury ve všech druzích dopravy by se při rozvoji transevropské dopravní sítě mělo přihlížet k zabezpečení a bezpečnosti pohybu cestujících a zboží, přínosu z hlediska změny klimatu a dopadu změny klimatu a potenciálních přírodních a člověkem způsobených katastrof na infrastrukturu a dostupnost pro všechny uživatele dopravy.
(34)
Členské státy a jiní navrhovatelé projektů by při plánování infrastruktury měli řádně zohledňovat posouzení rizik a opatření k přizpůsobení se změně klimatu vedoucí k přiměřenému zlepšení odolnosti vůči změně klimatu a ekologickým katastrofám.
(35)
Členské státy a jiní navrhovatelé projektů by měli posoudit vliv plánů a projektů na životní prostředí, jak stanoví směrnice Rady 92/43/EHS (8), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES (9), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES (10), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES (11) a směrnice 2011/92/EU, s cílem vyhnout se negativním dopadům na životní prostředí, jako je roztříštěnost krajiny, zastavování půdy a znečištění vzduchu a vody a hluk, a není-li to možné, tyto dopady zmírňovat nebo kompenzovat a účinně chránit biologickou rozmanitost.
(36)
Je třeba zohlednit ochranu životního prostředí a biologické rozmanitosti i strategické požadavky vnitrozemské vodní dopravy.
(37)
Členské státy a jiní navrhovatelé projektů by měli zajistit, aby posouzení projektů společného zájmu byla prováděna účinně bez zbytečných odkladů.
(38)
Dopravní infrastruktura by měla podporovat bezproblémovou mobilitu a dostupnost pro všechny uživatele, zejména pro starší osoby, osoby s omezenou pohyblivostí a zdravotně postižené cestující.
(39)
Členské státy by měly provést předběžná posouzení dostupnosti infrastruktury a s ní spojených služeb.
(40)
Hlavní síť by měla být podskupinou globální sítě, která ji překrývá. Měla by představovat strategicky nejvýznamnější uzly a spoje transevropské dopravní sítě odpovídající potřebám provozu. Měla by být multimodální, tedy zahrnovat všechny druhy dopravy a jejich propojení i příslušné dopravní řídící a informační.
(41)
Hlavní síť byla vytyčena na základě objektivní metodiky plánování. Tato metodika určila nejvýznamnější městské uzly, přístavy a letiště, jakož i hraniční přechody. Pokud je to ekonomicky životaschopné, udržitelné z hlediska životního prostředí a proveditelné do roku 2030, jsou tyto uzly pokud možno všude propojeny multimodálními spoji. Použitá metodika zajistila propojení všech členských států a začlenění nejvýznamnějších ostrovů do hlavní sítě.
(42)
V zájmu realizace hlavní sítě v daném časovém rámci by mohl být použit přístup založený na koridorech jako nástroj ke koordinaci různých projektů na nadnárodní úrovni a k synchronizaci rozvoje koridoru, čímž by se maximalizoval přínos sítě. Tento nástroj by neměl být chápán jako odůvodnění pro upřednostňování některých projektů v rámci hlavní sítě. Koridory hlavní sítě by měly napomoci takovému rozvoji infrastruktury hlavní sítě, které se zaměří na řešení úzkých míst, zlepšení přeshraničních propojení a zlepšení účinnosti a udržitelnosti. Prostřednictvím lepší územní spolupráce by měly uvedené koridory přispět k soudržnosti.
(43)
Koridory hlavní sítě by rovněž měly zohledňovat širší cíle dopravní politiky a usnadnit interoperabilitu, integraci různých druhů dopravy a multimodální operace. Tento přístup by měl umožnit budování zvláštních koridorů optimalizovaných z hlediska emisí, čímž se minimalizuje dopad na životní prostředí a zvýší konkurenceschopnost, a atraktivních rovněž z důvodu jejich spolehlivosti, omezení kongesce a nízkým provozním a administrativním nákladům. Přístup spočívající v budování koridorů by měl být transparentní a jednoznačný a správa těchto koridorů by neměla vytvářet dodatečné administrativní náklady nebo zátěž.
(44)
Evropští koordinátoři zřízení podle tohoto nařízení by ve shodě s dotčenými členskými státy měli v případě každého koridoru hlavní sítě usnadnit opatření k vytváření vhodné řídící struktury a určení soukromých i veřejných zdrojů financování pro komplexní přeshraniční projekty. Evropští koordinátoři by měli usnadnit koordinovanou realizaci koridorů hlavní sítě.
(45)
Evropští koordinátoři hrají významnou úlohu při budování koridorů a spolupráci na nich.
(46)
Koridory hlavní sítě by měly být v souladu se železničními koridory pro nákladní dopravu zřízenými v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 913/2010 (12) a s evropským prováděcím plánem pro evropský systém řízení železničního provozu (ERTMS) obsaženým v rozhodnutí Komise 2009/561/ES (13).
(47)
V zájmu dosažení maximálního souladu mezi hlavními směry a programováním příslušných finančních nástrojů, které jsou dostupné na úrovni Unie, by mělo být financování transevropské dopravní sítě v souladu s tímto nařízením a mělo by být založeno zejména na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1316/2013 (14). Mělo by tudíž být zaměřeno na slaďování a kombinování financování z příslušných vnitřních a vnějších nástrojů, jako jsou strukturální fondy a fondy soudržnosti, investiční facilita sousedství (NIF), nástroj předvstupní pomoci (NPP) (15) a z financování Evropské investiční banky, Evropské banky pro obnovu a rozvoj a dalších finančních institucí.
(48)
Za účelem aktualizace map zahrnutých do přílohy I v zájmu zohlednění možných změn vyplývajících ze skutečného využívání určitých prvků dopravní infrastruktury, které budou analyzovány oproti předem stanoveným kvantitativním limitním hodnotám, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie (Smlouva o fungování EU), pokud jde o změny příloh I a II, a s výhradou článku 172 této smlouvy. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(49)
Při plánování a výstavbě projektů společného zájmu je třeba dostatečně zohlednit zájmy regionálních a místních orgánů i místní občanské společnosti, jichž se projekt dotýká.
(50)
Evropské a vnitrostátní rámce pro plánování a realizaci dopravní infrastruktury, jakož i pro poskytování dopravních služeb nabízejí zúčastněným stranám možnosti přispět k dosažení cílů tohoto nařízení. Nový nástroj pro realizaci transevropské dopravní sítě, to jest koridory hlavní sítě, představuje významný prostředek pro uskutečnění potenciálu jednotlivých zúčastněných stran, pro podporu spolupráce mezi nimi a pro posílení jejich doplňkové úlohy k činnostem členských států.
(51)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (16).
(52)
Jelikož cílů tohoto nařízení, zejména koordinovaného zřízení a rozvoje transevropské dopravní sítě, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států a z důvodu nutnosti tyto cíle koordinovat jich proto může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
(53)
Rozhodnutí č. 661/2010/EU by mělo být zrušeno.
(54)
Toto nařízení by mělo vstoupit v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie, aby bylo možné včas přijmout akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty podle tohoto nařízení,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÉ ZÁSADY
Článek 1
Předmět
1. Toto nařízení stanoví hlavní směry pro rozvoj transevropské dopravní sítě sestávající z dvouvrstvé struktury, skládající se z globální sítě a hlavní sítě, přičemž hlavní síť je zřízena na základě globální sítě.
2. Toto nařízení určuje projekty společného zájmu a stanoví požadavky, které je třeba při řízení infrastruktury transevropské dopravní sítě dodržovat.
3. Toto nařízení stanoví priority rozvoje transevropské dopravní sítě.
4. Toto nařízení stanoví opatření pro realizaci transevropské sítě. Realizace projektů společného zájmu závisí na jejich stupni vyzrálosti, souladu s unijními a vnitrostátními právními postupy a dostupnosti finančních prostředků, aniž by tím byly dotčeny finanční závazky členského státu nebo Unie.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na transevropskou dopravní síť, jak je uvedena na mapách v příloze I. Transevropská dopravní síť zahrnuje dopravní infrastrukturu a telematické aplikace i opatření, která podpoří účinné řízení a využívání této infrastruktury a umožní vytvoření a provoz udržitelných a účinných dopravních služeb.
2. Infrastrukturu transevropské dopravní sítě tvoří infrastruktura pro železniční dopravu, vnitrozemskou vodní dopravu, silniční dopravu, námořní dopravy, leteckou dopravu a multimodální dopravu, v souladu s příslušnými oddíly kapitoly II.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„projektem společného zájmu“ každý projekt prováděný v souladu s požadavky a ustanoveními tohoto nařízení;
b)
„sousední zemí“ země, na niž se vztahuje evropská politika sousedství, včetně strategického partnerství, či politika rozšíření nebo která patří do Evropského hospodářského prostoru nebo Evropského sdružení volného obchodu;
c)
„třetí zemí“ každá sousední země nebo každá další země, se kterou Unie popřípadě spolupracuje za účelem dosažení cílů tohoto nařízení;
d)
„evropskou přidanou hodnotou“ hodnota projektu, který má kromě potenciální hodnoty pro samotný členský stát za následek výrazné zlepšení dopravních spojení nebo dopravních toků mezi členskými státy, což lze prokázat odkazem na zlepšení účinnosti, udržitelnosti, konkurenceschopnosti nebo soudržnosti v souladu s cíli stanovenými v článku 4;
e)
„provozovatelem infrastruktury“ subjekt nebo podnik odpovědný zejména za zřizování nebo údržbu dopravní infrastruktury. To může rovněž zahrnovat správu kontrolních a bezpečnostních systémů infrastruktury;
f)
„telematickými aplikacemi“ systémy, které využívají informační, komunikační, navigační a lokalizační technologie k účinnému řízení infrastruktury, mobility a provozu v transevropské dopravní síti a k poskytování služeb s přidanou hodnotou občanům a provozovatelům, včetně systémů bezpečného, chráněného, kapacitně účinného a ekologicky šetrného využití sítě. Mohou zahrnovat i palubní systémy za předpokladu, že tvoří nedílnou součást odpovídajících složek infrastruktury. Patří mezi ně systémy, technologie a služby uvedené pod písmeny g) až l);
g)
„inteligentním dopravním systémem (ITS)“ systém ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/40/EU (17);
h)
„systémem uspořádání letového provozu“ systém ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 552/2004 (18) a v evropského hlavního plánu uspořádání letového provozu podle nařízení Rady (ES) č. 219/2007 (19);
i)
„kontrolními a informačními systémy pro provoz plavidel (VTMIS)“ systémy zavedené za účelem sledování a řízení provozu a námořní dopravy, které využívají informací ze systémů automatické identifikace lodí (AIS), systémů identifikace a sledování lodí na velké vzdálenosti (LRIT) a pobřežních radarových systémů a radiokomunikací ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES (20), přičemž zahrnují začlenění vnitrostátního systému pro výměnu informací na moři (SafeSeaNet);
j)
„říčními informačními službami (RIS)“ informační a komunikační technologie na vnitrozemských vodních cestách ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/44/ES (21);
k)
„službami e-Maritime“ služby v odvětví námořní dopravy, které využívají moderní a interoperabilní informační technologie ke zjednodušení administrativních postupů a k usnadnění odbavení nákladu na moři a v přístavních oblastech, včetně služeb jednotného portálu, jako je integrovaný jednotný námořní portál stanovený směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2010/65/EU (22), přístavních systémů a příslušných celních informačních systémů;
l)
„evropským systémem řízení železničního provozu (ERTMS)“ systém definovaný v rozhodnutí Komise 2006/679/ES (23) a v rozhodnutí Komise 2006/860/ES (24);
m)
„přeshraničním úsekem“ úsek zajišťující kontinuitu projektu společného zájmu mezi nejbližšími městskými uzly na obou stranách hranice dvou členských států nebo mezi členským státem a sousední zemí;
n)
„multimodální dopravou“ přeprava cestujících nebo nákladu nebo obojího s využitím dvou nebo více druhů dopravy;
o)
„interoperabilitou“ schopnost infrastruktury v rámci některého druhu dopravy, včetně všech regulačních, technických a provozních podmínek, umožnit bezpečné a nerušené dopravní toky dosahující stanovených úrovní výkonnosti pro danou infrastrukturu nebo druh dopravy;
p)
„městským uzlem“ městská oblast, ve které se dopravní infrastruktura transevropské dopravní sítě, jako jsou přístavy včetně terminálů osobní dopravy, letiště, železniční stanice, logistická centra a nákladní terminály umístěné v městské oblasti a jejím okolí, napojuje na jiné části této infrastruktury a na infrastrukturu regionální a místní dopravy;
q)
„úzkým místem“ fyzická, technická nebo funkční překážka, jejímž důsledkem je narušení systému, které nepříznivě ovlivňuje plynulost dálkových nebo přeshraničních toků, a již lze překonat vytvořením nové infrastruktury nebo zásadní modernizací infrastruktury stávající, což by mohlo vést ke značným zlepšením, která vyřeší omezení spojená s úzkým místem;
r)
„logistickým centrem“ oblast, která je přímo spojena s dopravní infrastrukturou transevropské dopravní sítě zahrnuje nejméně jeden nákladní terminál a umožňuje provádět logistické činnosti;
s)
„nákladním terminálem“ struktura vybavená pro překládku mezi nejméně dvěma druhy dopravy nebo mezi dvěma různými železničními systémy a pro dočasné uskladnění zboží, jako jsou přístavy, vnitrozemské přístavy, letiště a kombinované terminály železniční a silniční dopravy;
t)
„sociálně-ekonomickou analýzou nákladů a přínosů“ kvantifikované ex-ante hodnocení přínosu projektu založené na uznané metodice, které zohledňuje všechny náležité přínosy a náklady z hlediska společnosti, hospodářství, klimatu a životního prostředí. Analýza nákladů a přínosů týkající se klimatu a životního prostředí vychází z posouzení vlivů na životní prostředí provedeného podle směrnice 2011/92/EU;
u)
„izolovanou sítí” železniční síť členského státu nebo její část s rozchodem kolejí odlišným od evropského standardního jmenovitého rozchodu kolejí (1 435 mm), pro niž nelze z hlediska hospodářských nákladů a přínosů vzhledem ke specifickým rysům dané sítě vyplývajícím z jejího zeměpisného oddělení nebo okrajového umístění odůvodnit některé zásadní investice do infrastruktury;
v)
„regionem NUTS“ region ve smyslu klasifikace územních statistických jednotek;
w)
„alternativními čistými pohonnými hmotami“ pohonné hmoty, jako jsou chemicky uskladněná elektrická energie, vodík, biopaliva (kapaliny), syntetické pohonné hmoty, metan (zemní plyn - stlačený nebo zkapalnělý - a biometan) a zkapalněný ropný plyn, které v dodávkách energie pro dopravu alespoň částečně nahrazují zdroje fosilní ropy, přispívají k dekarbonizaci dopravy a zlepšují vliv odvětví dopravy na životní prostředí.
Článek 4
Cíle transevropské dopravní sítě
Transevropská dopravní síť posiluje sociální, hospodářskou a územní soudržnost Unie a přispívá k vytvoření účinného a udržitelného jednotného evropského dopravního prostoru, který zvyšuje přínosy pro své uživatele a napomáhá růstu podporujícímu začlenění. Vykazuje evropskou přidanou hodnotu tím, že přispívá k plnění cílů stanovených v těchto čtyřech kategoriích:
a)
soudržnost prostřednictvím:
i)
dostupnosti a propojenosti všech regionů Unie, včetně odlehlých, nejvzdálenějších, ostrovních, okrajových a horských regionů i řídce osídlených oblastí;
ii)
snižování rozdílů v kvalitě infrastruktury mezi členskými státy;
iii)
propojení mezi dopravní infrastrukturou pro dálkovou dopravu na jedné straně a regionální a místní dopravou na straně druhé, a to v osobní i nákladní dopravě;
iv)
dopravní infrastruktury, která odráží specifické situace v různých částech Unie a zajišťuje vyvážené pokrytí všech evropských regionů;
b)
účinnost prostřednictvím:
i)
odstranění míst s nedostatečnou propustností a doplnění chybějících spojení v dopravních infrastrukturách i ve spojovacích bodech mezi nimi v rámci členských států a mezi nimi;
ii)
vzájemného propojení a interoperability vnitrostátních dopravních sítí;
iii)
optimální integrace a propojení všech druhů dopravy;
iv)
podpory hospodářsky účinné a vysoce kvalitní dopravy, která přispěje k dalšímu hospodářskému růstu a konkurenceschopnosti;
v)
účinného využívání nové a stávající infrastruktury;
vi)
nákladově efektivní uplatnění inovačních technologických a provozních koncepcí;
c)
udržitelnost prostřednictvím:
i)
rozvoje všech druhů dopravy způsobem, který je slučitelný se zajištěním dlouhodobě udržitelné a hospodářsky efektivní dopravy;
ii)
přispění k dosažení cílů čisté dopravy s nízkými emisemi skleníkových plynů a uhlíku, bezpečnosti zásobování pohonnými hmotami, snížení externích nákladů a ochrany životního prostředí;
iii)
podpory dopravy s nízkými emisemi uhlíku s cílem výrazně snížit do roku 2050 emise CO2 v souladu s příslušnými cíli Unie v oblasti snižování emisí CO2;
d)
zvýšení přínosů pro její uživatele prostřednictvím:
i)
naplnění potřeb jejích uživatelů v oblasti mobility a dopravy v rámci Unie a ve vztazích se třetími zeměmi;
ii)
zajištění standardů bezpečnosti, ochrany a vysoké kvality pro osobní i nákladní dopravu;
iii)
podpory mobility, a to i v případě přírodních nebo člověkem způsobených katastrof, a zajištění dostupnosti pohotovostních a záchranných služeb;
iv)
stanovení požadavků na infrastrukturu, zejména v oblasti interoperability, bezpečnosti a ochrany, které zajistí kvalitu, efektivitu a udržitelnost dopravních služeb;
v)
dostupnosti pro starší osoby, osoby se sníženou pohyblivostí a pro zdravotně postižené cestující.
Článek 5
Síť účinně využívající zdroje
1. Plánování, rozvoj a provozování transevropské dopravní sítě probíhají způsobem účinně využívajícím zdroje, a to:
a)
rozvojem, zlepšováním a udržováním stávající dopravní infrastruktury;
b)
optimalizací integrace a propojení infrastruktury;
c)
zavedením nových technologií a telematických aplikací, je-li toto zavedení hospodářsky odůvodněné;
d)
zohledňováním možných součinností s jinými sítěmi, zejména s transevropskými energetickými nebo telekomunikačními sítěmi;
e)
posouzením strategického dopadu na životní prostředí, spolu s vytvářením vhodných plánů a programů, a posouzením dopadů na zmírňování dopadů změny klimatu;
f)
případně pomocí opatření v oblasti plánování a rozšiřování kapacity infrastruktury;
g)
přiměřeným zohledněním zranitelnosti dopravní infrastruktury s ohledem na měnící se klima a na přírodní nebo člověkem způsobené katastrofy, s cílem tyto problémy řešit;
2. Při plánování a rozvoji transevropské dopravní sítě členské státy zohlední konkrétní podmínky v různých částech Unie, jako jsou zejména aspekty cestovního ruchu a topografické rysy dotčených regionů. Mohou upravit podrobné vytyčení tras úseků v rámci omezení uvedených v čl. 49 odst. 4 písm. c), přičemž zajistí soulad s v něm stanovenými požadavky.
Článek 6
Dvouvrstvá struktura transevropské dopravní sítě
1. Postupného rozvoje transevropské dopravní sítě se dosahuje zejména realizací dvouvrstvé struktury této sítě, která zahrnuje globální síť a hlavní síť, a to na základě koherentního a transparentního metodického přístupu.
2. Globální síť je tvořena veškerou stávající a plánovanou dopravní infrastrukturou transevropské dopravní sítě, jakož i opatřeními na podporu efektivního a sociálně a environmentálně udržitelného využití takové infrastruktury. Je určena a rozvíjena v souladu s kapitolou II.
3. Hlavní síť je tvořena těmi částmi globální sítě, které mají největší strategický význam pro dosažení cílů rozvoje transevropské dopravní sítě. Je vytyčena a rozvíjena v souladu s ustanoveními kapitoly III.
Článek 7
Projekty společného zájmu
1. Projekty společného zájmu přispívají k rozvoji transevropské dopravní sítě budováním nové dopravní infrastruktury, rekonstrukcí a modernizací stávající dopravní infrastruktury a opatřeními na podporu využívání sítě způsobem účinně využívajícím zdroje sítě.
2. Projekt společného zájmu musí:
a)
přispívat k dosažení cílů spadajících alespoň do dvou ze čtyř kategorií stanovených v článku 4;
b)
splňovat ustanovení kapitoly II, a týká-li se hlavní sítě, splňuje navíc ustanovení kapitoly III;
c)
být ekonomicky životaschopný na základě sociálně-ekonomické analýzy nákladů a přínosů;
d)
vykazovat evropskou přidanou hodnotu.
3. Projekt společného zájmu může zahrnovat celý svůj cyklus, včetně studií proveditelnosti a postupu udělování povolení, provádění a hodnocení.
4. Členské státy přijímají veškerá nezbytná opatření s cílem zajistit, aby projekty byly realizovány v souladu s příslušným právem Unie a vnitrostátním právem, zejména s právními akty Unie v oblasti životního prostředí, ochrany klimatu, bezpečnosti, ochrany, hospodářské soutěže, státní podpory, zadávání veřejných zakázek, veřejného zdraví a dostupnosti.
5. Projekty společného zájmu jsou způsobilé k získání finanční podpory Unie v rámci nástrojů, které jsou k dispozici pro transevropskou dopravní síť.
Článek 8
Spolupráce se třetími zeměmi
1. Unie může podporovat, a to i finančně, projekty společného zájmu s cílem propojit transevropskou dopravní síť se sítěmi infrastruktury sousedních zemí, pokud tyto projekty:
a)
propojují hlavní síť na hraničních přechodech a týkají se infrastruktury nezbytné k zajištění plynulého dopravního toku, hraničních kontrol, ostrahy hranic a dalších postupů hraničních kontrol;
b)
zajišťují propojení mezi hlavní sítí a dopravními sítěmi třetích zemí za účelem zvýšení hospodářského růstu a konkurenceschopnosti;
c)
doplňují dopravní infrastrukturu ve třetích zemích, která slouží jako spojení mezi částmi hlavní sítě Unie;
d)
zavádějí v těchto zemích systémy řízení provozu;
e)
podporují námořní dopravu a mořské dálnice, s vyloučením finanční podpory pro přístavy ve třetích zemích;
f)
usnadňují vnitrozemskou vodní dopravu se třetími zeměmi.
Takové projekty zvýší kapacitu nebo užitečnost transevropské dopravní sítě v jednom či více členských státech.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, může Unie spolupracovat se třetími zeměmi na podpoře dalších projektů, aniž by poskytovala finanční podporu, pokud je účelem těchto projektů:
a)
podporovat interoperabilitu mezi transevropskou dopravní sítí a sítěmi třetích zemí;
b)
podporovat rozšíření politiky transevropské dopravní sítě do třetích zemí;
c)
usnadňovat leteckou dopravu se třetími zeměmi s cílem podpořit účinný a udržitelný hospodářský růst a konkurenceschopnost, včetně rozšíření jednotného evropského nebe a lepší spolupráce v oblasti uspořádání letového provozu;
d)
usnadňovat námořní dopravu a podporovat mořské dálnice se třetími zeměmi.
3. Projekty podle odst. 2 písm. a) a d) musí splňovat příslušná ustanovení kapitoly II.
4. Příloha III obsahuje orientační mapy transevropské dopravní sítě rozšířené do konkrétních sousedních zemí.
5. Za účelem podpory projektů společného zájmu může Unie se sousedními zeměmi využívat stávající nebo vytvořit a využívat nové koordinační a finanční nástroje, jakými jsou investiční facilita sousedství (NIF) nebo nástroj předvstupní pomoci (NPP).
6. Na tento článek se vztahují příslušné postupy pro mezinárodní dohody, uvedené v článku 218 Smlouvy o fungování EU.
KAPITOLA II
GLOBÁLNÍ SÍŤ
Článek 9
Obecná ustanovení
1. Globální síť:
a)
je sítí vyznačenou v mapách a seznamech obsažených v příloze I a v příloze II části 2;
b)
je blíže specifikována popisem složek infrastruktury;
c)
splňuje požadavky na dopravní infrastrukturu stanovené v této kapitole;
d)
tvoří základ pro určení projektů společného zájmu;
e)
zohledňuje fyzická omezení a topografické zvláštnosti dopravních infrastruktur členských států, jak jsou stanoveny v technických specifikacích pro interoperabilitu (TSI).
2. Členské státy vynaloží veškeré úsilí s cílem dokončit globální síť a splnit příslušná ustanovení této kapitoly do 31. prosince 2050.
Článek 10
Obecné priority
1. Při rozvoji globální sítě mají obecnou prioritu opatření nezbytná pro:
a)
zajištění vyšší dostupnosti a propojení pro všechny regiony Unie při zohlednění specifického případu ostrovů, izolovaných sítí a řídce osídlených, odlehlých a nejvzdálenějších regionů
b)
zajištění optimální integrace různých druhů dopravy a jejich interoperability;
c)
doplnění chybějících spojení a odstranění míst s nedostatečnou propustností, zejména v přeshraničních úsecích;
d)
podporu účinného a udržitelného využívání infrastruktury a případně zvýšení kapacity;
e)
zlepšování nebo zachování kvality infrastruktury z hlediska bezpečnosti, ochrany, účinnosti, odolnosti vůči změně klimatu a případně vůči katastrofám, vlivu na životní prostředí, sociálních podmínek, dostupnosti pro všechny uživatele, včetně starších osob, osob s omezenou pohyblivostí a zdravotně postižených cestujících, a kvality služeb a plynulosti dopravních toků;
f)
realizaci a zavádění telematických aplikací a podporu inovativního technologického rozvoje.
2. Aby bylo možné doplnit opatření stanovená v odstavci 1, je třeba věnovat zvláštní pozornost opatřením, která jsou nezbytná pro:
a)
zajištění bezpečnosti zásobování pohonnými hmotami pomocí vyšší energetické účinnosti a podporou využívání alternativních zdrojů energie, zejména zdrojů energie a pohonných systémů s nízkými nebo nulovými emisemi uhlíku;
b)
zmírnění vystavení městských oblastí nepříznivým účinkům tranzitní železniční a silniční dopravy;
c)
odstranění správních a technických překážek, zejména těch, které brání interoperabilitě transevropské dopravní sítě a hospodářské soutěži.
ODDÍL 1
Železniční dopravní infrastruktura
Článek 11
Složky infrastruktury
1. Železniční dopravní infrastruktura zahrnuje zejména:
a)
vysokorychlostní a konvenční železniční tratě včetně:
i)
manipulačních kolejí a vleček;
ii)
tunelů;
iii)
mostů;
b)
nákladní terminály a logistická centra pro překládku zboží v železniční dopravě a mezi železniční dopravou a jinými druhy dopravy;
c)
stanice u tratí vyznačených v příloze I pro přestup cestujících v železniční dopravě a mezi železniční dopravou a jinými druhy dopravy;
d)
napojení na ostatní druhy dopravy ve stanicích, nákladních terminálech a logistických centrech v rámci transevropské dopravní sítě;
e)
související zařízení;
f)
telematické aplikace.
2. Železniční tratě mají jednu z následujících podob:
a)
železniční tratě pro vysokorychlostní železniční dopravu, a to:
i)
zvlášť postavené vysokorychlostní tratě vybavené pro rychlost 250 km/h nebo vyšší;
ii)
zvlášť modernizované konvenční tratě vybavené pro rychlosti přibližně 200 km/h;
iii)
tratě zvláště modernizované pro vysoké rychlosti se zvláštními vlastnostmi danými topografickými, terénními nebo urbanistickými omezeními, jimž musí být rychlost v každém jednotlivém případě přizpůsobena. Tato kategorie mimo jiné zahrnuje spojovací tratě mezi vysokorychlostní a konvenční sítí, tratě vedoucí stanicemi, přístupy do terminálů, depa atd., kde „vysokorychlostní“ kolejová vozidla projíždějí konvenční rychlostí.
b)
tratě pro konvenční železniční dopravu.
3. Technické zařízení související se železničními tratěmi může zahrnovat napěťové systémy, zařízení pro nástup a výstup cestujících a nakládku a vykládku nákladu ve stanicích, logistických centrech a nákladních terminálech. Může zahrnovat veškeré zařízení, například zařízení pro automatickou změnu rozchodu kolejí, nezbytné pro zajištění bezpečného, chráněného a efektivního provozu vozidel, včetně snížení jejich dopadu na životní prostředí a zlepšení interoperability.
Článek 12
Požadavky na dopravní infrastrukturu
1. Nákladní terminály jsou propojeny se silniční infrastrukturou, popřípadě s infrastrukturou vnitrozemských vodních cest globální sítě.
2. Členské státy zajistí, aby železniční infrastruktura:
a)
s výjimkou izolovaných sítí byla vybavena systémem ERTMS;
b)
splňovala požadavky směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/57/ES (25) a jejích prováděcích opatření, s cílem dosáhnout interoperability globální sítě;
c)
splňovala požadavky TSI přijatých podle článku 6 směrnice 2008/57/ES, kromě případů, kdy to povoluje příslušná TSI nebo v souladu s postupem stanoveným v článku 9 směrnice 2008/57/ES;
d)
s výjimkou izolovaných sítí, byla plně elektrizovaná v případě tratí a v rozsahu nezbytném pro provoz elektrických vlaků též v případě manipulačních kolejí a vleček;
e)
splňovala požadavky stanovené ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU, pokud jde o přístup k nákladním terminálům (26).
3. Komise na žádost členského státu a v řádně odůvodněných případech udělí výjimku pro požadavky, které překračují požadavky směrnice 2008/57/ES ohledně ERTMS a elektrizace.
Článek 13
Priority pro rozvoj železniční infrastruktury
Při podpoře projektů společného zájmu souvisejících s železniční infrastrukturou a vedle obecných priorit stanovených v článku 10 se upřednostní tyto činnosti:
a)
zavádění systému ERTMS;
b)
přechod na jmenovitý rozchod kolejí 1 435 mm;
c)
zmírňování dopadu hluku a vibrací způsobených železniční dopravou, zejména opatřeními pro kolejová vozidla a infrastrukturu, včetně protihlukových bariér;
d)
splnění požadavků na infrastrukturu a posílení interoperability;
e)
zvýšení bezpečnosti úrovňových křížení;
f)
případné propojení železniční dopravní infrastruktury s infrastrukturou vnitrozemských přístavů.
ODDÍL 2
Dopravní infrastruktura vnitrozemských vodních cest
Článek 14
Složky infrastruktury
1. Infrastruktura vnitrozemských vodních cest zahrnuje zejména:
a)
řeky;
b)
kanály;
c)
jezera;
d)
související infrastrukturu jako plavební komory, zdvihací zařízení, mosty, nádrže a související protipovodňová opatření, která mohou mít pozitivní dopad na plavbu po vnitrozemských vodních cestách;
e)
vnitrozemské přístavy, včetně infrastruktury nutné pro dopravní činnosti uvnitř přístavní oblasti;
f)
související zařízení;
g)
telematické aplikace včetně RIS;
h)
propojení vnitrozemských přístavů s ostatními druhy dopravy v rámci transevropské dopravní sítě.
2. K tomu, aby se vnitrozemské přístavy mohly stát součástí globální sítě, musí mít roční objem překládky zboží vyšší než 500 000 tun. Celkový roční objem překládky zboží se zakládá na posledním dostupném tříletém průměru, který zveřejnil Eurostat.
3. Zařízení související s vnitrozemskými vodními cestami může zahrnovat zařízení pro nakládku a vykládku nákladu ve vnitrozemských přístavech. Související zařízení může zahrnovat zejména pohonné a provozní systémy, které snižují znečištění, například znečištění vody a ovzduší, spotřebu energie a uhlíkovou náročnost. Může také zahrnovat zařízení pro příjem odpadu, zařízení pro dodávky elektřiny z břehu a zařízení pro shromažďování použitého oleje a také zařízení pro rozbíjení ledu, hydrologické služby a bagrovací práce v přístavu a v naplouvacích přístupech s cílem zajistit celoroční splavnost.
Článek 15
Požadavky na dopravní infrastrukturu
1. Členské státy zajistí, aby vnitrozemské přístavy byly propojeny se silniční nebo železniční infrastrukturou.
2. Vnitrozemské přístavy nabízejí alespoň jeden nákladní terminál přístupný všem provozovatelům na nediskriminačním základě a uplatňují transparentní poplatky.
3. Členské státy zajistí, aby:
a)
řeky, kanály a jezera splňovaly minimální požadavky na vodní cesty třídy IV stanovené v nové klasifikaci vnitrozemských vodních cest zavedených Evropskou konferencí ministrů dopravy (ECMT) a zajišťovaly stálou podjezdnou výšku mostů, aniž jsou dotčeny články 35 a 36 tohoto nařízení.
Komise na žádost členského státu a v řádně odůvodněných případech udělí výjimku z minimálních požadavků na ponor (méně než 2,50 m) a na minimální podjezdnou výšku mostů (méně než 5,25 m);
b)
řeky, kanály a jezera byly udržovány tak, aby byl zachován jejich dobrý stav z hlediska plavby, a současně bylo dodržováno platné právo v oblasti životního prostředí;
c)
řeky, kanály a jezera byly vybaveny RIS.
Článek 16
Priority pro rozvoj infrastruktury vnitrozemských vodních cest
Při podpoře projektů společného zájmu souvisejících s infrastrukturou vnitrozemských vodních cest a vedle obecných priorit stanovených v článku 10 se upřednostní tyto činnosti:
a)
u stávajících vnitrozemských vodních cest: provádění opatření nezbytných pro dosažení norem pro třídu IV vnitrozemských vodních cest;
b)
v případě potřeby dosažení vyšších norem pro modernizaci stávajících vodních cest a pro vytvoření nových vodních cest v souladu s technickými aspekty infrastruktury podle ECMT s cílem splnit požadavky trhu;
c)
zavedení telematických aplikací včetně RIS;
d)
propojení infrastruktury vnitrozemského přístavu s železniční nákladní a silniční dopravní infrastrukturou;
e)
věnování zvláštní pozornosti volně tekoucím řekám, které jsou téměř v přirozenému stavu, a mohou tak podléhat zvláštním opatřením;
f)
podpora udržitelné vnitrozemské vodní dopravy;
g)
modernizace a rozšíření kapacity infrastruktury nutné pro dopravní činnosti uvnitř přístavní oblasti.
ODDÍL 3
Silniční dopravní infrastruktura
Článek 17
Složky infrastruktury
1. Silniční dopravní infrastruktura zahrnuje zejména:
a)
silnice vysoké kvality, včetně
i)
mostů;
ii)
tunelů;
iii)
nájezdů a výjezdů;
iv)
křižovatek;
v)
mimoúrovňových křižovatek;
vi)
zpevněných krajnic;
b)
parkovací plochy a odpočívadla;
c)
související zařízení;
d)
telematické aplikace včetně ITS;
e)
nákladní terminály a logistická centra;
f)
propojení nákladních terminálů a logistických center s ostatními druhy dopravy v rámci transevropské dopravní sítě;
g)
autobusová nádraží.
2. Silnice vysoké kvality uvedené v odst. 1 písm. a) jsou silnice, které plní důležitou úlohu v dálkové nákladní a osobní dopravě, integrují hlavní městská a hospodářská centra, poskytují propojení s jinými druhy dopravy a spojují horské, vzdálené, špatně přístupné a okrajové regiony NUTS 2 s centrálními regiony Unie. Tyto silnice jsou patřičně udržovány, aby umožňovaly bezpečný a chráněný provoz.
3. Silnice vysoké kvality jsou speciálně projektovány a vybudovány pro provoz motorových vozidel a jsou to dálnice, rychlostní silnice nebo standardní strategicky významné silnice.
a)
Dálnice je speciálně projektovaná silnice vybudovaná pro provoz motorových vozidel, která neslouží k obsluze přilehlých pozemků a která:
i)
je s výjimkou jednotlivých míst nebo dočasného omezení vybavena samostatnými jízdními pásy pro provoz v každém směru oddělenými od sebe dělícím pásem, který není určen k provozu, nebo výjimečně jiným způsobem;
ii)
se úrovňově nekříží s žádnou pozemní komunikací, železnicí ani tramvajovou tratí, cyklistickou stezkou ani stezkou pro pěší; a
iii)
je označena speciální značkou coby dálnice.
b)
Rychlostní silnice je silnice projektovaná pro provoz motorových vozidel a přístupná především z mimoúrovňových křižovatek nebo křižovatek se světelnou signalizací,
i)
na které je zakázáno zastavit a parkovat v jízdním pruhu; a
ii)
která se úrovňově nekříží s žádnou železnicí ani tramvajovou tratí.
c)
Standardní strategicky významná silnice je silnice, která není dálnicí ani rychlostní komunikací, ale která je stále silnicí vysoké kvality ve smyslu odstavců 1 a 2.
4. Zařízení související se silnicemi může zahrnovat zejména zařízení pro řízení provozu, informace a navádění, pro výběr uživatelských poplatků, pro bezpečnost, pro omezování nepříznivých dopadů na životní prostředí, pro doplňování pohonných hmot nebo dobíjení vozidel s alternativním pohonem a pro bezpečné parkovací plochy pro komerční vozidla.
Článek 18
Požadavky na dopravní infrastrukturu
Členské státy zajistí, aby:
a)
silnice splňovaly požadavky čl. 17 odst. 3, písm. a), b) nebo c);
b)
byla zajištěna, sledována a podle potřeby zlepšována bezpečnost silniční dopravní infrastruktury v souladu s postupem stanoveným směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2008/96/ES (27);
c)
silniční tunely o délce přesahující 500 m splňovaly požadavky směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/54/ES (28);
d)
interoperabilita systémů pro výběr mýtného byla v příslušných případech zajištěna v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/52/ES (29) a rozhodnutím Komise 2009/750/ES (30);
e)
každý inteligentní dopravní systém zavedený veřejným orgánem v silniční dopravní infrastruktuře splňoval ustanovení směrnice 2010/40/EU a byl zaváděn způsobem, který je v souladu s akty v přenesené pravomoci přijatými podle této směrnice.
Článek 19
Priority pro rozvoj silniční infrastruktury
Při podpoře projektů společného zájmu souvisejících se silniční infrastrukturou a vedle obecných priorit stanovených v článku 10 se upřednostňují tyto činnosti:
a)
zlepšování a podpora bezpečnosti silničního provozu;
b)
využívání ITS, zejména pro informační systémy o různých druzích dopravy, systémy pro řízení provozu a integrované komunikační a platební systémy;
c)
zavádění nových technologií a inovací na podporu nízkouhlíkové dopravy;
d)
zajištění náležitého počtu parkovacích míst pro subjekty podnikající v oblasti dopravy a logistiky s příslušnou úrovní bezpečnosti a ochrany.
e)
zmírňování kongescí na stávajících silnicích.
ODDÍL 4
Námořní dopravní infrastruktura a mořské dálnice
Článek 20
Složky infrastruktury
1. Námořní dopravní infrastruktura zahrnuje zejména:
a)
námořní prostor;
b)
mořské kanály;
c)
námořní přístavy, včetně infrastruktury nutné pro dopravní činnosti uvnitř přístavní oblasti;
d)
propojení přístavů s ostatními druhy dopravy v rámci transevropské dopravní sítě;
e)
hráze, plavební komory a doky;
f)
navigační pomůcky;
g)
naplouvací přístupy a plavební dráhy;
h)
přístavní hráze;
i)
mořské dálnice;
j)
související zařízení;
k)
telematické aplikace včetně služeb e-Maritime a VTMIS.
2. Námořní přístavy jsou vstupními a výstupními body pro pozemní infrastrukturu globální sítě. Splňují alespoň jedno z následujících kritérií:
a)
celkový roční objem osobní přepravy přesahuje 0,1 % celkové roční osobní přepravy ve všech námořních přístavech Unie. Referenční hodnotou pro tento celkový objem je poslední dostupný tříletý průměr vypočtený na základě statistických údajů, které zveřejnil Eurostat;
b)
celkový roční objem nákladu- překládka volně ložených nákladů nebo baleného zboží - přesahuje 0,1 % odpovídajícího celkového ročního objemu nákladu odbaveného ve všech námořních přístavech Unie. Referenční hodnotou pro tento celkový objem je poslední dostupný tříletý průměr vypočtený na základě statistických údajů, které zveřejnil Eurostat;
c)
námořní přístav je umístěn na ostrově a je jediným přístupovým bodem k regionu NUTS 3 v globální síti;
d)
námořní přístav je umístěn v nejvzdálenějším regionu nebo v okrajové oblasti, více než 200 km od nejbližšího dalšího přístavu v globální síti.
3. Zařízení související s námořní dopravní infrastrukturou může zahrnovat zejména zařízení pro řízení provozu a nákladu, snížení negativních dopadů, včetně negativních dopadů na životní prostředí a používání alternativních pohonných hmot, jakož i zařízení pro zajištění celoroční splavnosti, včetně zařízení pro rozbíjení ledu, hydrologický průzkum a pro bagrovací práce a údržbu a ochranu přístavu a naplouvání do přístavu.
Článek 21
Mořské dálnice
1. Mořské dálnice, které představují námořní rozměr transevropské dopravní sítě, přispívají k dosažení evropského prostoru námořní dopravy bez překážek. Skládají se z krátkých námořních tras, přístavů, související námořní infrastruktury a vybavení a zařízení i zjednodušených správních formalit umožňujících námořní dopravu na krátké vzdálenosti nebo námořně-říční dopravní služby mezi nejméně dvěma přístavy, včetně spojení s vnitrozemím. Mořské dálnice zahrnují:
a)
námořní spojení mezi námořními přístavy globální sítě nebo mezi přístavem globální sítě a přístavem třetí země, pokud mají tato spojení pro Unii strategický význam;
b)
zařízení přístavu, nákladní terminály, logistické platformy a logistická střediska, která se nacházejí mimo přístavní oblast, jsou však napojená na provoz přístavu, informační a komunikační technologie (IKT), jakými jsou elektronické systémy řízení logistiky a postupy v oblasti bezpečnosti a ochrany a správní a celní řízení nejméně v jednom členském státě;
c)
infrastrukturu pro přímý přístup ze země a z moře.
2. Projekty společného zájmu v oblasti mořských dálnic transevropské dopravní sítě navrhují nejméně dva členské státy. Tyto projekty zahrnují:
a)
námořní spojení a jeho propojení s vnitrozemím v rámci hlavní sítě mezi dvěma nebo více přístavy hlavní sítě; nebo
b)
námořní spojení a jeho propojení s vnitrozemím mezi přístavem hlavní sítě a přístavy globální sítě, se zvláštním důrazem na propojení přístavů hlavní a globální sítě s vnitrozemím.
3. Projekty společného zájmu v oblasti mořských dálnic transevropské dopravní sítě mohou také zahrnovat činnosti, které mají širší přínosy a nesouvisejí s konkrétními přístavy, jako například služby a činnosti na podporu mobility osob a zboží, činnosti zaměřené na zlepšování vlivu na životní prostředí, jako je poskytování elektřiny z pevninské sítě, což by lodím pomohlo snížit jejich emise, zpřístupnění zařízení pro rozbíjení ledu, činnosti zajišťující celoroční splavnost, bagrovací práce a zařízení pro tankování alternativních pohonných hmot, jakož i optimalizace procesů, postupů a lidského prvku, platformy IKT a informační systémy, včetně systémů řízení provozu a systémů elektronických hlášení.
4. Do dvou let od svého jmenování podle článku 45 předloží evropský koordinátor pro mořské dálnice podrobný prováděcí plán pro mořské dálnice vycházející ze zkušeností a rozvoje námořní dopravy v Unii a předpokládaného provozu na mořských dálnicích.
Článek 22
Požadavky na dopravní infrastrukturu
1. Členské státy zajistí, aby:
a)
námořní přístavy byly v rámci globální sítě propojeny s železničními tratěmi nebo silnicemi a pokud možno s vnitrozemskými vodními cestami, kromě míst, kde tomuto propojení brání fyzické překážky;
b)
každý námořní přístav pro nákladní dopravu nabízel nejméně jeden terminál přístupný uživatelům na nediskriminačním základě a uplatňoval transparentní poplatky;
c)
mořské kanály, plavební dráhy v přístavech a vyústění spojovaly dvě moře nebo poskytovaly přístup z moře do námořních přístavů a odpovídaly nejméně třídě VI vnitrozemských vodních cest.
2. Členské státy zajistí, aby přístavy zahrnovaly zařízení nutné k podpoře zlepšení vlivu lodí v přístavech na životní prostředí, zejména zařízení pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES (31) a s dalšími příslušnými právními předpisy Unie.
3. Členské státy zavádějí systémy VTMIS a systém SafeSeaNet podle směrnice 2002/59/ES a služby e-Maritime, zejména služby jednotného námořního portálu, jak stanoví směrnice 2010/65/EU.
Článek 23
Priority pro rozvoj námořní infrastruktury
Při podpoře projektů společného zájmu souvisejících s námořní infrastrukturou a vedle priorit stanovených v článku 10 se upřednostní tyto činnosti:
a)
podpora mořských dálnic včetně námořní dopravy na krátké vzdálenosti a usnadňování rozvoje spojení s vnitrozemím, zejména vypracování opatření ke zlepšení vlivu námořní dopravy na životní prostředí v souladu s platnými požadavky právních předpisů Unie nebo příslušných mezinárodních dohod;
b)
propojení námořních přístavů s vnitrozemskými vodními cestami;
c)
zavádění systémů VTMIS a služeb e-Maritime;
d)
zavádění nových technologií a inovací na podporu alternativních pohonných hmot a energeticky účinné námořní dopravy, včetně LNG;
e)
modernizace a rozšíření kapacity infrastruktury nutné pro dopravní činnosti uvnitř přístavní oblasti.
ODDÍL 5
Letecká dopravní infrastruktura
Článek 24
Složky infrastruktury
1. Letecká dopravní infrastruktura zahrnuje zejména:
a)
vzdušný prostor, letecké tratě a letové cesty;
b)
letiště;
c)
propojení letišť s ostatními druhy dopravy v rámci transevropské dopravní sítě;
d)
související zařízení;
e)
letecké navigační systémy včetně evropského systému nové generace pro uspořádání letového provozu („systém SESAR“).
2. Letiště splňují alespoň jedno z následujících kritérií:
a)
u letišť pro přepravu cestujících činí celková přeprava cestujících nejméně 0,1 %celkového ročního objemu přepravy cestujících na všech letištích Unie, ledaže je dané letiště umístěno více než 100 km od nejbližšího letiště v globální síti, nebo více než 200 km, pokud je v regionu, v němž je umístěno, vybudována vysokorychlostní železniční trať;
b)
u letišť pro přepravu nákladu činí celková přeprava nákladu nejméně 0,2 % celkového ročního objemu přepravy nákladu na všech letištích Unie.
Celkový roční objem přepravy cestujících a celkový roční objem přepravy nákladu se zakládají na posledním dostupném tříletém průměru, který zveřejnil Eurostat.
Článek 25
Požadavky na dopravní infrastrukturu
1. Členské státy zajistí, aby každé letiště umístěné na jejich území nabízelo alespoň jeden terminál, který je přístupný všem provozovatelům na nediskriminačním základě a který uplatňuje transparentní, přiměřené a spravedlivé poplatky.
2. Členské státy zajistí, aby se pro leteckou dopravní infrastrukturu globální sítě používaly společné základní normy pro ochranu civilního letectví před protiprávními činy přijaté Unií v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 300/2008 (32).
3. Členské státy zajistí, aby infrastruktura pro uspořádání letového provozu umožňovala realizaci jednotného evropského nebe v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 549/2004 (33), nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 550/2004 (34), nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 551/2004 (35) a nařízením (ES) č. 552/2004 jakož i leteckých dopravních operací s cílem zlepšit výkonnost a udržitelnost systému evropského letectví, prováděcích pravidel a specifikací Unie.
Článek 26
Priority pro rozvoj letecké dopravní infrastruktury
Při podpoře projektů společného zájmu souvisejících s leteckou dopravní infrastrukturou a vedle priorit stanovených v článku 10 se upřednostní tyto činnosti:
a)
zvyšování kapacity letišť;
b)
podpora realizace jednotného evropského nebe a systémů uspořádání letového provozu, zejména těch, které zavádějí systém SESAR;
c)
zlepšování multimodálních propojení mezi letišti a infrastruktury pro další druhy dopravy;
d)
zlepšování udržitelnosti letectví a zmírňování jeho dopadů na životní prostředí.
ODDÍL 6
Infrastruktura pro multimodální dopravu
Článek 27
Složky infrastruktury
Nákladní terminály nebo logistická centra splňují alespoň jedno z následujících kritérií:
a)
jejich roční objem překládky nákladu přesahuje u baleného zboží 800 000 tun nebo u volně loženého nákladu 0,1 % odpovídajícího celkového ročního objemu nákladu odbaveného ve všech námořních přístavech Unie;
b)
pokud v regionu NUTS 2 není žádný nákladní terminál ani žádné logistické centrum splňující podmínky písmene a), je tímto terminálem či centrem hlavní nákladní terminál nebo logistické centrum určené dotčeným členským státem, které jsou propojené alespoň se silnicemi a železnicí v tomto regionu NUTS 2, nebo v případě členských států bez železničních systémů pouze se silnicemi.
Článek 28
Požadavky na dopravní infrastrukturu
1. Členské státy spravedlivým a nediskriminačním způsobem zajistí, aby:
a)
se jednotlivé druhy dopravy propojovaly v některém z těchto míst: nákladní terminály, stanice s osobní dopravou, vnitrozemské přístavy, letiště a námořní přístavy s cílem umožnit multimodální přepravu cestujících a nákladu;
b)
nákladní terminály a logistická centra, vnitrozemské a námořní přístavy a letiště odbavující zboží byly vybaveny pro zajišťování informačních toků v rámci této infrastruktury a mezi druhy dopravy v celém logistickém řetězci, aniž by bylo dotčeno platné právo Unie a vnitrostátní právo. Takové systémy by měly zejména umožňovat poskytování informací v reálném čase o dostupné kapacitě infrastruktury, dopravních tocích a lokalizaci, sledování a vyhledávání a zajišťovat bezpečnost a ochranu po celou dobu multimodální přepravy;
c)
byla plynulá doprava cestujících v celé globální síti usnadněna vhodným vybavením a dostupností telematických aplikací v železničních stanicích, na autobusových nádražích, na letištích a případně v námořních a vnitrozemských přístavech, aniž by bylo dotčeno platné právo Unie a vnitrostátní právo.
2. Nákladní terminály jsou vybaveny jeřáby, dopravníky a jinými zařízeními pro přepravu nákladů mezi různými druhy dopravy a pro umisťování a uskladňování nákladu.
Článek 29
Priority pro rozvoj multimodální dopravní infrastruktury
Při podpoře projektů společného zájmu souvisejících s multimodální dopravní infrastrukturou a vedle obecných priorit stanovených v článku 10 se upřednostní tyto činnosti:
a)
zajištění účinného propojení a integrace infrastruktury globální sítě, a to i prostřednictvím přístupové infrastruktury, pokud je nezbytná, a prostřednictvím nákladních terminálů a logistických center;
b)
odstranění hlavních technických a administrativních překážek multimodální dopravy;
c)
rozvíjení nerušeného toku informací mezi jednotlivými druhy dopravy a umožnění poskytování multimodálních služeb a služeb v rámci jednoho druhu dopravy v celém transevropském dopravním systému.
ODDÍL 7
Společná ustanovení
Článek 30
Městské uzly
Cílem členských států při rozvoji globální sítě v městských uzlech je pokud možno zajistit:
a)
v osobní dopravě: v rámci globální sítě propojení mezi železniční, silniční a leteckou infrastrukturou a případně i infrastrukturou vnitrozemských vodních cest a námořní infrastrukturou;
b)
v nákladní dopravě: v rámci globální sítě propojení mezi železniční a silniční infrastrukturou a případně i infrastrukturou vnitrozemských vodních cest, leteckou a námořní infrastrukturou;
c)
odpovídající spojení mezi různými železničními stanicemi, přístavy nebo letišti globální sítě v rámci městského uzlu;
d)
bezproblémové propojení infrastruktury globální sítě s infrastrukturou pro regionální a místní dopravu a doručování zboží ve městech, včetně logistických konsolidačních a distribučních center;
e)
zmírňování vystavení městských oblastí nepříznivým účinkům tranzitní železniční a silniční dopravy, mimo jiné i prostřednictvím obchvatů městských oblastí;
f)
podporu účinného nízkohlučného a nízkouhlíkového doručování zboží ve městech.
Článek 31
Telematické aplikace
1. Telematické aplikace umožňují řízení provozu a výměnu informací v rámci jednotlivých druhů dopravy i mezi nimi pro multimodální dopravní operace a poskytování služeb s přidanou hodnotou souvisejících s dopravou, přičemž zlepšují bezpečnost, ochranu a vliv na životní prostředí a zjednodušují administrativní postupy. Telematické aplikace usnadňují bezproblémové propojení infrastruktury globální sítě s infrastrukturou pro regionální a místní dopravu.
2. Telematické aplikace se zavedou pokud možno v celé Unii, aby umožnily existenci souboru interoperabilních základních funkcí ve všech členských státech.
3. Telematické aplikace, na které se odkazuje v tomto článku, u jednotlivých druhů dopravy zahrnují konkrétně:
-
na železnici: ERTMS;
-
na vnitrozemských vodních cestách: RIS;
-
v silniční dopravě: ITS;
-
v námořní dopravě: VTMIS a služby e-Maritime, včetně služeb jednotného portálu, jako je jednotný námořní portál, přístavních systémů a příslušných celních informačních systémů;
-
v letecké dopravě: systémy uspořádání letového provozu, zejména ty, které vyplývají ze systému SESAR.
Článek 32
Udržitelné služby nákladní dopravy
Členské státy věnují zvláštní pozornost projektům společného zájmu, které nejen zajišťují účinné služby nákladní dopravy, jež využívají infrastrukturu globální sítě, a přispívají ke snižování emisí oxidu uhličitého a dalších negativních dopadů na životní prostředí s cílem:
a)
zlepšovat udržitelný způsob využívání dopravní infrastruktury, včetně jejího účinného řízení;
b)
podporovat zavádění inovativních dopravních služeb, a to i prostřednictvím mořských dálnic, telematických aplikací a rozvoj pomocné infrastruktury, což je nutné v zájmu dosažení především těch cílů uvedených služeb, jež jsou spojeny s životním prostředím a bezpečností, jakož i vytváření příslušných správních struktur;
c)
usnadňovat operace služeb multimodální dopravy, včetně nezbytných toků doprovodných informací, a zlepšovat spolupráci mezi poskytovateli dopravních služeb;
d)
podporovat účinné využívání zdrojů a uhlíkovou účinnost, zejména v oblasti pohonu vozidel, řízení vozidel a plavidel, plánování systémů a činností;
e)
analyzovat vlastnosti a výkonnost dopravních prostředků, správní požadavky a lidské zdroje a poskytovat o nich informace;
f)
zlepšovat spojení s nejzranitelnějšími a nejizolovanějšími částmi Unie, zejména s nejvzdálenějšími, ostrovními, odlehlými a horskými regiony.
Článek 33
Nové technologie a inovace
K tomu, aby globální síť držela krok s inovačním vývojem v oblasti technologií a jejich zaváděním, je třeba zejména usilovat o:
a)
podporu a prosazování dekarbonizace dopravy přechodem na inovativní a udržitelné dopravní technologie;
b)
umožnění dekarbonizace všech druhů dopravy prostřednictvím podpory energetické účinnosti, zavádění alternativních pohonných systémů, včetně systémů dodávek elektrické energie, a zajišťování odpovídající infrastruktury. Taková infrastruktura může zahrnovat sítě a další zařízení nezbytná pro dodávky energie, zohledňovat rozhraní mezi infrastrukturou a vozidlem a zahrnovat telematické aplikace;
c)
zlepšování bezpečnosti a udržitelnosti pohybu osob a přepravy zboží;
d)
zlepšování provozu, řízení, dostupnosti, interoperability, multimodality a účinnosti sítě, včetně multimodálního prodeje přepravních dokladů a koordinace jízdních a letových řádů;
e)
podporu účinných způsobů poskytování dostupných a srozumitelných informací ohledně propojení, interoperability a multimodality všem občanům;
f)
podporu opatření ke snižování externích nákladů, jako jsou kongesce, poškozování zdraví a znečištění všeho druhu, včetně hluku a emisí;
g)
zavádění bezpečnostních technologií a vzájemně slučitelných identifikačních norem na sítích;
h)
zlepšování odolnosti vůči změnám klimatu;
i)
další pokrok ve vývoji a zavádění telematických aplikací v rámci jednotlivých druhů dopravy i mezi různými druhy dopravy.
Článek 34
Bezpečná a chráněná infrastruktura
Členské státy věnují náležitou pozornost zajištění toho, aby dopravní infrastruktura poskytovala bezpečnou a chráněnou osobní a nákladní přepravu.
Článek 35
Odolnost infrastruktury vůči změně klimatu a katastrofám
Členské státy věnují při plánování infrastruktury náležitou pozornost zvyšován odolnosti vůči změně klimatu a vůči ekologickým katastrofám.
Článek 36
Ochrana životního prostředí
Posuzování plánů a projektů z hlediska dopadů na životní prostředí se provádí v souladu s platným právem Unie v oblasti životního prostředí, včetně směrnic 92/43/EHS, 2000/60/E, 2001/42/ES, 2009/147/ES a 2011/92/EU.
Článek 37
Dostupnost pro všechny uživatele
Dopravní infrastruktura umožňuje bezproblémovou mobilitu a dostupnost pro všechny uživatele, zejména pro starší osoby, osoby s omezenou pohyblivostí a zdravotně postižené cestující.
Při plánování a výstavbě dopravní infrastruktury se dodrží příslušné požadavky stanovené v právních předpisech Unie.
KAPITOLA III
HLAVNÍ SÍŤ
Článek 38
Vytyčení hlavní sítě
1. Hlavní síť, jak je uveden na mapách obsažených v příloze I, je tvořena těmi částmi globální sítě, které mají nejvyšší strategický význam pro dosažení cílů politiky transevropské dopravní sítě, a odráží vývoj poptávky po dopravě a potřeby multimodální dopravy. Hlavní síť zejména přispívá k řešení rostoucí mobility a k zajištění vysokého standardu bezpečnosti, jakož i k rozvoji nízkouhlíkového dopravního systému.
2. Hlavní síť je propojena v uzlech a umožňuje spojení mezi členskými státy a se sítěmi dopravní infrastruktury sousedních zemí.
3. Aniž jsou dotčeny čl. 1 odst. 4 a čl. 41 odst. 2 a 3, přijmou členské státy příslušná opatření, aby hlavní síť byla rozvíjena tak, aby splňovala ustanovení této kapitoly do 31. prosince 2030.
V souladu s článkem 54 Komise do 31. prosince 2023 zhodnotí realizaci hlavní sítě.
Článek 39
Požadavky na infrastrukturu
1. Zohlední se inovační technologie, telematické aplikace a regulační a správní opatření pro řízení využití infrastruktury s cílem zajistit, aby dopravní infrastruktura jak pro osobní, tak i nákladní dopravu byla využívána způsobem účinně využívajícím zdroje a aby byla zajištěna dostatečná kapacita.
2. Infrastruktura hlavní sítě splňuje veškeré požadavky stanovené v kapitole II. Aniž je dotčen odstavec 3, infrastruktura hlavní sítě kromě toho splňuje také tyto požadavky:
a)
v železniční dopravní infrastruktuře:
i)
plná elektrizace tratí a, v rozsahu nezbytném pro provoz elektrických vlaků, rovněž manipulačních kolejí a vleček;
ii)
nákladní tratě hlavní sítě, jak je uvedeno v příloze I: hmotnost na nápravu nejméně 22,5 t, traťová rychlost 100 km/h a možnost provozovat vlaky o délce 740 m;
iii)
plné zavedení systému ERTMS;
iv)
jmenovitý rozchod kolejí pro nové železniční tratě: 1 435 mm vyjma případů, kdy je nová trať prodloužením v rámci sítě, v níž je rozchod kolejí odlišný, a je oddělená od hlavních železničních tratí v Unii.
Izolované sítě jsou z požadavků podle bodů i), ii) a iii) vyňaty.
b)
na vnitrozemských vodních cestách a v námořní dopravní infrastruktuře:
-
dostupnost alternativních čistých pohonných hmot;
c)
v silniční dopravní infrastruktuře:
-
požadavky podle čl. 17 odst. 3 písm. a) nebo b);
-
budování odpočívadel na dálnicích přibližně každých 100 km v souladu s potřebami společnosti, trhu a životního prostředí s cílem zajistit mimo jiné přiměřené parkovací plochy pro komerční uživatele silnic s odpovídající úrovní bezpečnosti a ochrany;
-
dostupnost alternativních čistých pohonných hmot;
d)
v letecké dopravní infrastruktuře:
-
kapacita pro zpřístupnění alternativních čistých pohonných hmot.
3. Aniž je dotčena směrnice 2008/57/ES, pokud jde o železniční dopravní infrastrukturu, může Komise na žádost členského státu v řádně odůvodněných případech udělit výjimky, pokud jde o délku vlaků, systém ERTMS, hmotnost na nápravu, elektrizaci a traťovou rychlost.
Pokud jde o silniční dopravní infrastrukturu, může Komise na žádost členského státu udělit výjimky z ustanovení čl. 17 odst. 3 písm. a) nebo b) v řádně odůvodněných případech, je-li zajištěna odpovídající úroveň bezpečnosti.
Řádně odůvodněné případy, na něž se odkazuje v tomto odstavci, zahrnují i případy, v nichž investice do infrastruktury nelze odůvodnit sociálně-ekonomickou analýzou nákladů a přínosů.
Článek 40
Rozvoj hlavní sítě
Dopravní infrastruktura zahrnutá do hlavní sítě je rozvíjena v souladu s příslušnými ustanoveními kapitoly II.
Článek 41
Uzly hlavní sítě
1. Uzly hlavní sítě jsou určeny v příloze II a zahrnují:
a)
městské uzly včetně jejich přístavů a letišť;
b)
námořní přístavy a vnitrozemské přístavy;
c)
hraniční přechody se sousedními zeměmi;
d)
kombinované terminály železniční a silniční dopravy;
e)
letiště pro osobní a nákladní přepravu.
2. Námořní přístavy hlavní sítě uvedené v části 2 přílohy II se s výjimkou případů, kdy tomu brání fyzické překážky, napojí na železniční a silniční dopravní infrastrukturu a, je-li to možné, na vnitrozemskou vodní infrastrukturu transevropské dopravní sítě do 31. prosince 2030.
3. Hlavní letiště uvedená v části 2 přílohy II se s výjimkou případů, kdy tomu brání fyzické překážky, napojí na železniční a silniční dopravní infrastrukturu transevropské dopravní sítě do 31. prosince 2050. S ohledem na potenciální poptávku po dopravě se tato letiště pokud možno integrují do vysokorychlostní železniční sítě.
KAPITOLA IV
REALIZACE HLAVNÍ SÍTĚ PROSTŘEDNICTVÍM KORIDORŮ HLAVNÍ SÍTĚ
Článek 42
Nástroj koridorů hlavní sítě
1. Koridory hlavní sítě jsou nástrojem, který má usnadnit koordinovanou realizaci hlavní sítě. Koridory hlavní sítě se v zájmu dosažení multimodální dopravy účinně využívající zdroje, což přispěje k soudržnosti prostřednictvím lepší územní spolupráce, zaměří na:
a)
modální integraci,
b)
interoperabilitu, a na
c)
koordinovaný rozvoj infrastruktury zejména v přeshraničních úsecích a úzkých místech.
2. Koridory hlavní sítě umožní členským státům dosáhnout koordinovaného a synchronizovaného přístupu k investicím do infrastruktury za účelem co nejúčinnějšího řízení kapacit. Koridory hlavní sítě podporují komplexní zavádění interoperabilních systémů řízení provozu, přičemž ve vhodných případech využívají inovací a nových technologií.
Článek 43
Definice koridorů hlavní sítě
1. Koridory hlavní sítě pokrývají nejvýznamnější dálkové toky v hlavní síti a mají zejména zlepšit přeshraniční spojení v rámci Unie.
2. Koridory hlavní sítě mají multimodální povahu a jsou otevřené pro zahrnutí všech druhů dopravy, na něž se vztahuje toto nařízení. Překračují alespoň dvoje hranice a pokud možno zahrnují alespoň tři druhy dopravy, ve vhodných případech včetně mořských dálnic.
Článek 44
Seznam koridorů hlavní sítě
1. Seznam koridorů hlavní sítě je stanoven v části I přílohy nařízení (EU) č. 1316/2013. Členské státy se v souladu s ustanovením této kapitoly podílejí na těchto koridorech hlavní sítě.
2. Komise zveřejní schematické orientační mapy koridorů hlavní sítě ve formátu snadno přístupném veřejnosti.
Článek 45
Koordinace koridorů hlavní sítě
1. Pro usnadnění koordinované realizace koridorů hlavní sítě, ERTMS a mořských dálnic Komise ve shodě s dotčenými členskými státy a po konzultaci Evropského parlamentu a Rady jmenuje jednoho nebo více evropských koordinátorů.
2. Evropský koordinátor je vybírán zejména na základě svých znalostí otázek, které se týkají dopravy a financování nebo sociálně-ekonomického a environmentálního vyhodnocení významných projektů, ale také na základě svých zkušeností v souvislosti s evropskými orgány.
3. Rozhodnutí Komise o jmenování evropského koordinátora určí způsob, kterým mají být plněny úkoly podle odstavce 5.
4. Evropský koordinátor jedná jménem a v zastoupení Komise, která poskytne nezbytnou administrativní pomoc. Působnost evropského koordinátora se vztahuje na jeden koridor hlavní sítě nebo na zavádění ERTMS či realizaci mořských dálnic.
5. Evropský koordinátor:
a)
podporuje koordinovanou realizaci dotčeného koridoru hlavní sítě, zejména včasné plnění pracovního plánu jednotlivého koridoru hlavní sítě;
b)
vypracuje spolu s členskými státy pracovní plán koridoru a sleduje jeho plnění;
c)
vede konzultace s fórem pro koridor ohledně uvedeného plánu a jeho plnění;
d)
informuje členské státy, Komisi a případně všechny ostatní subjekty, které jsou přímo zapojeny do budování daného koridoru hlavní sítě, o všech vzniklých potížích, zejména v případě zdržení při budování koridoru, s cílem napomoci nalezení vhodných řešení;
e)
každý rok vypracovává zprávu pro Evropský parlament, Radu, Komisi a dotčené členské státy o pokroku dosaženém při realizaci koridoru hlavní sítě;
f)
posuzuje poptávku po dopravních službách, možnosti získávání finančních prostředků pro investice a financování a kroky, které je třeba přijmout, jakož i podmínky, které je třeba splnit, k usnadnění přístupu k těmto finančním prostředkům nebo financování a poskytuje příslušná doporučení.
6. Evropský koordinátor může společně s dotčenými členskými státy konzultovat regionální a místní orgány, provozovatele dopravy, uživatele dopravy a zástupce občanské společnosti ohledně pracovního plánu a jeho plnění.
7. Dotčené členské státy spolupracují s evropským koordinátorem a poskytují mu informace nutné k plnění úkolů podle tohoto článku, včetně informací o budování koridorů v příslušných vnitrostátních plánech infrastruktury.
8. Aniž je dotčeno platné právo Unie a vnitrostátní právo, může si Komise vyžádat stanovisko evropského koordinátora při posuzování žádostí o financování Unií koridorů hlavní sítě, za které evropský koordinátor odpovídá, s cílem zajistit konzistentní přístup a postup budování každého koridoru.
9. Pokud evropský koordinátor není způsobilý vykonávat svůj mandát uspokojivě a v souladu s požadavky uvedenými v tomto článku, může ho Komise ve shodě s dotčenými členskými státy kdykoli odvolat. Jeho nástupce může být jmenován ve shodě s dotčenými členskými státy a po konzultaci Evropského parlamentu a Rady.
Článek 46
Řízení koridorů hlavní sítě
1. V souvislosti s každým koridorem hlavní sítě je příslušnému evropskému koordinátorovi při plnění jeho úkolů spojených s pracovním plánem a jeho prováděním nápomocen sekretariát a konzultativní fórum (fórum koridoru). Fórum koridoru je ve shodě s dotčenými členskými státy zřízeno daným evropským koordinátorem, který mu také předsedá. Dotčené členské státy se dohodnou na členství ve fóru koridoru za svou příslušnou část koridoru hlavní sítě.
2. Koordinátor může se souhlasem dotčených členských států zřídit pracovní skupiny pro koridor a předsedat jim, přičemž tyto skupiny se zaměří na:
a)
modální integraci,
b)
interoperabilitu,
c)
koordinovaný rozvoj infrastruktury v přeshraničních úsecích.
Článek 47
Pracovní plán
1. Do 22 prosince 2014 předloží každý evropský koordinátor dotčeným členským státům pracovní plán s analýzou budování koridoru. Po schválení dotčenými členskými státy je pracovní plán pro informaci předložen Evropskému parlamentu, Radě a Komisi.
Pracovní plán zahrnuje zejména popis charakteristik, přeshraniční úseky a cíle koridoru hlavní sítě, přičemž využívá cíle a priority stanovené v článcích 4 a 10. Pracovní plán zahrnuje analýzu:
a)
zavedení interoperabilních systémů řízení provozu;
b)
plánu odstranění fyzických, technických, provozních a administrativních překážek mezi druhy dopravy i v jednotlivých druzích dopravy a posilování účinné multimodální dopravy a služeb;
c)
v případě potřeby opatření ke zlepšení administrativní a technické kapacity formulování, plánování, projektování, realizace a monitorování projektů společného zájmu a zadávání souvisejících zakázek;
d)
možných dopadů změny klimatu na infrastrukturu, případně navrhovaná opatření k posílení odolnosti vůči změně klimatu;
e)
opatření, která mají být přijata ke zmírnění emisí skleníkových plynů, hluku a případně dalších negativních dopadů na životní prostředí;
Pracovní plán zahrnuje podrobnosti veřejných konzultací, které podporují vytvoření pracovního plánu a jeho plnění.
Pracovní plán rovněž obsahuje požadovanou analýzu investic, včetně:
-
seznamu projektů v oblasti rozšíření, rekonstrukce nebo znovuzavedení dopravní infrastruktury uvedené v čl. 2 odst. 2 pro každý druh dopravy zastoupený v koridoru hlavní sítě;
-
různých zdrojů financování předpokládaných ve spolupráci s dotčenými členskými státy na mezinárodní, celostátní, regionální a místní úrovni a na úrovni Unie, pokud možno včetně vyhrazených systémů křížového financování a soukromého kapitálu, s výší již přijatých závazků a případně s odkazem na předpokládaný příspěvek Unie v rámci finančních programů Unie.
2. S výhradou čl. 1 odst. 4 a článku 54 a po schválení dotčenými členskými státy může Komise přijmout prováděcí akty pro přeshraniční a horizontální aspekty pracovních plánů koridoru hlavní sítě.
Po jejich přijetí Komise tyto prováděcí akty v návaznosti na schválení dotčenými členskými státy upraví při zohlednění dosaženého pokroku, případných prodlení nebo aktualizace vnitrostátních programů.
Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s přezkumným postupem podle čl. 52 odst. 2.
3. Evropský koordinátor podporuje členské státy při plnění pracovního plánu, a to zejména pokud jde o:
a)
plánování investic, s tím související náklady a harmonogram plnění, které jsou odhadovány jako nezbytné pro realizaci koridorů hlavní sítě;
b)
definování opatření zaměřených na podporu zavádění nových technologií v dopravě a řízení kapacit a případně na snížení externích nákladů, zejména emisí skleníkových plynů a hluku.
Článek 48
Spolupráce s koridory pro železniční nákladní dopravu
1. V zájmu zabránění zdvojování činností, zejména při stanovování pracovního plánu či zřizování pracovních skupin se zajistí odpovídající koordinace mezi koridory hlavní sítě a koridory pro železniční nákladní dopravu, jak jsou stanoveny v nařízení (EU) č. 913/2010.
2. Touto kapitolou nejsou dotčeny struktury řízení uvedené v nařízení (EU) č. 913/2010.
KAPITOLA V
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
Článek 49
Aktualizace a podávání zpráv
1. Členské státy pravidelně podávají Komisi komplexní a transparentní informace o pokroku, kterého bylo dosaženo při realizaci projektů, a o investicích za tímto účelem. To zahrnuje předávání ročních údajů, pokud možno prostřednictvím interaktivního systému geografických a technických informací pro transevropskou dopravní síť (TENtec). Ten zahrnuje veškeré relevantní údaje týkající se projektů společného zájmu, které obdržely finanční prostředky Unie.
Komise zajistí, aby byl systém TENtec veřejně a snadno přístupný a obsahoval k jednotlivým projektům konkrétní a aktualizované informace o formách spolufinancování Unií a poskytnutých částkách, jakož i o pokroku každého projektu.
Komise zajistí, aby systém TENtec nezveřejňoval žádné důvěrné informace obchodní povahy ani informace, kterými by mohly být dotčeny procesy zadávání veřejných zakázek v členských státech nebo které by mohly tyto procesy nepřípustně ovlivnit.
Komise zveřejní informace o finanční pomoci poskytnuté na základě jiných právních předpisů Unie, včetně Fondu soudržnosti, Evropského fondu pro regionální rozvoj a programu Horizont 2020, a v podobě úvěrů a finančních nástrojů vytvořených Evropskou investiční bankou.
2. Členské státy poskytují Komisi stručná shrnutí svých vnitrostátních plánů a programů, které vypracovávají za účelem rozvoje transevropské dopravní sítě. Po přijetí těchto vnitrostátních plánů a programů je členské státy zašlou Komisi pro informaci.
3. Každé dva roky počínaje 21. prosince 2013 zveřejňuje Komise zprávu o pokroku dosaženém při jeho provádění, která se pro informaci předkládá Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů. Tato zpráva se týká využívání jednotlivých forem finanční pomoci uvedených v odstavci 1 pro jednotlivé druhy dopravy a další prvky hlavní a globální sítě v každém členském státě.
Zpráva rovněž obsahuje analýzu rozvoje transevropské dopravní sítě. V hlavních rysech rovněž popisuje způsob, jakým Komise koordinuje všechny formy finanční pomoci s cílem podpořit soudržné uplatňování hlavních směrů v souladu s cíli a prioritami sítě.
4. S výhradou druhého pododstavce článku 172 Smlouvy o fungování EU je Komise zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 53 tohoto nařízení pro přizpůsobení příloh I a II s cílem zohlednit případné změny vyplývající z množstevních limitů stanovených v článcích 14, 20, 24 a 27 tohoto nařízení. Při úpravě těchto příloh Komise:
a)
zahrne do globální sítě logistická centra, nákladní terminály, kombinované terminály železniční a silniční dopravy, vnitrozemské přístavy, námořní přístavy a letiště, pokud se prokáže, že jejich průměrný objem přepravy za poslední dva roky přesahuje příslušný limit;
b)
vyloučí z globální sítě logistická centra, nákladní terminály, kombinované terminály železniční a silniční dopravy, vnitrozemské přístavy, námořní přístavy a letiště, pokud se prokáže, že jejich průměrný objem přepravy za posledních šest let nedosahuje příslušného limitu;
c)
v omezené míře provede úpravy mapy silniční a železniční infrastruktury a infrastruktury vnitrozemských vodních cest, a to výhradně za účelem zohlednění pokroku při budování sítě. Při úpravě těchto map Komise nepřipustí žádné úpravy ve vytyčení tras vyjma těch, jež jsou povoleny příslušným postupem schvalování projektu.
Úpravy podle písmen a) a b) jsou založeny na posledních dostupných statistických údajích, které zveřejnil Eurostat, nebo pokud tyto údaje nejsou k dispozici, které zveřejnily vnitrostátní statistické úřady členských států. Úpravy podle písmene c) jsou založeny na informacích poskytnutých dotčeným členským státem v souladu s odstavcem 1.
5. Projekty společného zájmu týkající se infrastruktury, která je nově začleňována do transevropské dopravní sítě prostřednictvím aktu v přenesené pravomoci, jsou způsobilé pro účely čl. 7 odst. 5 ode dne vstupu v platnost uvedených aktů v přenesené pravomoci přijatých podle odstavce 4 tohoto článku.
Projekty společného zájmu týkající se infrastruktury, která byla vyloučena z transevropské dopravní sítě, přestávají být způsobilé ode dne vstupu v platnost aktů v přenesené pravomoci přijatých podle odstavce 4 tohoto článku. Ukončením způsobilosti nejsou dotčena rozhodnutí o financování nebo o grantech přijatých Komisí před uvedeným dnem.
6. S výhradou čl. 172 odst. 2 Smlouvy o fungování EU je Komise za účelem úpravy přílohy III zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 53 tohoto nařízení s cílem zahrnout nebo upravit orientační mapy sousedních zemí na základě dohod na vysoké úrovni týkajících se sítí dopravní infrastruktury mezi Unií a dotčenými sousedními zeměmi.
Článek 50
Zapojení veřejných a soukromých zúčastněných stran
1. Projekty společného zájmu se vztahují na všechny přímo dotčené zúčastněné strany. Může se jednat o jiné subjekty než členské státy, například regionální a místní orgány, správce a uživatele infrastruktury, jakož i o průmyslové subjekty a občanskou společnost.
2. Ve fázi plánování a výstavby projektu společného zájmu je třeba dodržet vnitrostátní postupy týkající se regionálních a místních orgánů i občanské společnosti, jichž se projekt týká. Komise v tomto ohledu podporuje výměnu osvědčených postupů.
3. Zúčastněné strany uvedené v odstavci 1 mohou v mezích svých pravomocí využívat vedle Nástroje pro propojení Evropy a Fondu soudržnosti také další specifické evropské programy, zejména programy na podporu regionálního rozvoje, evropské územní spolupráce, výzkumu a inovací nebo životního prostředí a oblasti klimatu. Tyto zúčastněné strany tak mohou přispět k dosažení cílů tohoto nařízení a kromě toho konkrétně posílit:
a)
zvyšování regionální mobility, čímž podpoří přístup všech regionů Unie k transevropské dopravní síti;
b)
podporu přeshraničních projektů;
c)
začleňování městských uzlů do transevropské dopravní sítě (včetně podpory udržitelné městské mobility);
d)
podporu udržitelných řešení v oblasti dopravy, například lepší dostupnost prostřednictvím městské dopravy, telematické aplikace, intermodální terminály / multimodální dopravní řetězce, nízkouhlíková a jiná inovativní dopravní řešení, jakož i zlepšení životního prostředí;
e)
zintenzivnění spolupráce mezi jednotlivými zúčastněnými stranami.
Článek 51
Základní zásady pro posuzování sociálně-ekonomické analýzy nákladů a přínosů a evropské přidané hodnoty
Na základě cílů stanovených v článku 4 zveřejní Komise základní zásady, které používá pro posuzování sociálně-ekonomické analýzy nákladů a přínosů a evropské přidané hodnoty ve vztahu k projektům společného zájmu, které usilují o financování Unií.
Článek 52
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor. Uvedený výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011. Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 53
Výkon přenesení pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v čl. 49 odst. 4 a 6 je svěřena Komisi na dobu pěti let počínaje 21 prosince 2013. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 49 odst. 4 a 6 kdykoliv zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 49 odst. 4 a 6 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament a Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 54
Přezkum
1. Komise do 31. prosince 2023 provede po případné konzultaci členských států a za pomoci evropských koordinátorů přezkum realizace hlavní sítě a zhodnotí:
a)
soulad s ustanoveními tohoto nařízení;
b)
pokrok v provádění tohoto nařízení;
c)
změny v tocích osobní a nákladní dopravy;
d)
vývoj v oblasti vnitrostátních investic do dopravní infrastruktury;
e)
potřebu změn tohoto nařízení.
Toto hodnocení mimo jiné rovněž zohlední dopad, který má vývoj povahy dopravy, a příslušný vývoj v plánech investic do infrastruktury.
Kromě tohoto přezkumu Komise ve spolupráci s členskými státy posoudí, zda mají být do hlavní sítě začleněny nové úseky, například některé dřívější přeshraniční prioritní projekty uvedené v rozhodnutí č. 661/2010/EU. Komise případně předloží legislativní návrh.
2. Při provádění tohoto přezkumu Komise zváží, zda s ohledem na hospodářskou a rozpočtovou situaci v Unii a v jejích jednotlivých členských státech bude hlavní síť podle tohoto nařízení splňovat požadavky kapitoly III do roku 2030. Komise rovněž po konzultaci členských států zhodnotí, zda by měla být hlavní síť upravena s ohledem na vývoj v oblasti dopravních toků a vnitrostátního investičního plánování. V případě potřeby může Komise předložit návrh na změnu tohoto nařízení.
V rámci tohoto návrhu může Komise rovněž upřesnit datum pro dokončení globální sítě stanovené v čl. 9 odst. 2.
Článek 55
Jediný kontaktní orgán
Členské státy mohou určit jediný kontaktní orgán pro usnadnění a koordinaci postupu udělování povolení pro projekty společného zájmu, a zejména pro přeshraniční projekty, v souladu s platným právem Unie.
Článek 56
Zpoždění při dokončení hlavní sítě
V případě významného zpoždění při zahájení nebo dokončení prací na hlavní síti Komise může dotčený členský stát požádat, aby do tří měsíců sdělil důvody tohoto zpoždění. Členský stát tyto důvody sdělí do tří měsíců. Na základě získané odpovědi Komise povede konzultace s dotčenými členskými státy s cílem vyřešit problém, který vedl ke zpoždění.
Článek 57
Výjimky
Ustanovení týkající se železnic, a zejména jakéhokoli požadavku napojit letiště a přístavy na železnice, se netýkají Kypru a Malty, dokud nebude na jejich území zaveden železniční systém.
Článek 58
Přechodná ustanovení
1. Na rozhodnutí o financování přijatá podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 680/2007 (36) na základě rozhodnutí č. 661/2010/EU, která jsou prováděna v okamžiku vstupu tohoto nařízení v platnost, se nadále vztahuje rozhodnutí č. 661/2010/EU ve znění platném dne 20 prosince 2013.
2. Odkazy na prioritní projekty, jejichž seznam je uveden v příloze III rozhodnutí č. 661/2010/EU, se považují za odkazy na „hlavní síť“ ve smyslu tohoto nařízení.
Článek 59
Zrušení
Aniž je dotčen článek 58 tohoto nařízení a čl. 7 odst. 2 písm. d) nařízení (EU) č. 1316/2013, zrušuje se rozhodnutí č. 661/2010/EU.
Článek 60
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. prosince 2013.
REGULATION (EU) No 1315/2013 OF THE EUROPEAN PARLIAMENT AND OF THE COUNCIL
of 11 December 2013
on Union guidelines for the development of the trans-European transport network and repealing Decision No 661/2010/EU
(Text with EEA relevance)
THE EUROPEAN PARLIAMENT AND THE COUNCIL OF THE EUROPEAN UNION,
Having regard to the Treaty on the Functioning of the European Union, and in particular Article 172 thereof,
Having regard to the proposal from the European Commission,
After transmission of the draft legislative act to the national parliaments,
Having regard to the opinion of the European Economic and Social Committee (1),
Having regard to the opinion of the Committee of the Regions (2),
Acting in accordance with the ordinary legislative procedure,
Whereas:
(1)
Decision No 1692/96/EC of the European Parliament and of the Council (3) was recast in the interest of clarity by Decision No 661/2010/EU of the European Parliament and of the Council (4).
(2)
The planning, development and operation of trans-European transport networks contribute to the attainment of major Union objectives, as set out in, inter alia, the Europe 2020 Strategy and the Commission White Paper entitled "Roadmap to a Single European Transport Area - Towards a competitive and resource efficient transport system" ("the White Paper"), such as the smooth functioning of the internal market and the strengthening of economic, social and territorial cohesion. Their specific objectives also include allowing the seamless, safe and sustainable mobility of persons and goods, ensuring accessibility and connectivity for all regions of the Union, and contributing to further economic growth and competitiveness in a global perspective. Those specific objectives should be achieved by establishing interconnections and interoperability between national transport networks in a resource-efficient and sustainable way. For example, rail interoperability could be enhanced by innovative solutions aimed at improving compatibility between systems, such as on-board equipment and multi-gauge rail tracks.
(3)
Growth in traffic has resulted in increased congestion in international transport. In order to ensure the international mobility of passengers and goods, the capacity of the trans-European transport network and the use of that capacity should be optimised and, where necessary, expanded by removing infrastructure bottlenecks and bridging missing infrastructure links within and between Member States and, as appropriate, neighbouring countries, and taking into account the ongoing negotiations with candidate and potential candidate countries.
(4)
As stated in the White Paper, the efficiency and effectiveness of transport can be significantly enhanced by ensuring a better modal integration across the network, in terms of infrastructure, information flows and procedures.
(5)
The White Paper calls for the deployment of transport-related information and communication technology to ensure improved and integrated traffic management and to simplify administrative procedures through improved freight logistics, cargo tracking and tracing, and optimised schedules and traffic flows. As such measures promote the efficient management and use of transport infrastructure, they should fall within the scope of this Regulation.
(6)
The trans-European transport network policy has to take into account the evolution of transport policy and infrastructure ownership. Member States are still the principal entity in charge of creating and maintaining transport infrastructure. However, other entities, including private-sector partners, have also become relevant for the implementation of a multimodal trans-European transport network and the related investments, including regional and local authorities, infrastructure managers, concessionaires or port and airport authorities.
(7)
The trans-European transport network consists to a large extent of existing infrastructure. In order fully to achieve the objectives of the new trans-European transport network policy, uniform requirements regarding the infrastructure should be established in a Regulation to be complied with by the infrastructure of the trans-European transport network.
(8)
The trans-European transport network should be developed through the creation of new transport infrastructure, through the rehabilitation and upgrading of existing infrastructure and through measures promoting its resource-efficient use. In specific cases, due to the absence of regular maintenance in the past, rehabilitation of rail infrastructure is necessary. Rehabilitation is a process resulting in the achievement of the original construction parameters of existing railway infrastructure facilities combined with the long-term improvement of its quality compared to its current state, in line with the application of the requirements and provisions of this Regulation.
(9)
In the implementation of projects of common interest, due consideration should be given to the particular circumstances of the individual project concerned. Where possible, synergies with other policies should be exploited, for instance with tourism aspects by including, within civil engineering structures such as bridges or tunnels, bicycle infrastructure for long-distance cycling paths like the EuroVelo routes.
(10)
The trans-European transport network should best be developed through a dual-layer structure consisting of a comprehensive network and a core network based on a common and transparent methodology, those two layers being the highest level of infrastructure planning within the Union.
(11)
The comprehensive network should be a Europe-wide transport network ensuring the accessibility and connectivity of all regions in the Union, including the remote, insular and outermost regions, as also pursued by the Integrated Maritime Policy established by Regulation (EU) No 1255/2011 of the European Parliament and of the Council (5), and strengthening social and economic cohesion between them. The guidelines laid down by this Regulation ("the guidelines") should set the requirements for the infrastructure of the comprehensive network, in order to promote the development of a high-quality network throughout the Union by 2050.
(12)
The White Paper also acknowledges that there remain substantial divergences, in terms of transport infrastructure, between Eastern and Western parts of the Union. Those divergences need to be tackled in order to achieve a fully integrated European transport infrastructure network.
(13)
The core network should be identified and appropriate measures should be taken for its development by 2030 as a priority within the framework provided by the comprehensive network. The core network should constitute the backbone of the development of a sustainable multimodal transport network and should stimulate the development of the entire comprehensive network. It should enable Union action to concentrate on those components of the trans-European transport network with the highest European added value, in particular cross-border sections, missing links, multimodal connecting points and major bottlenecks serving the objective, set out in the White Paper, of reducing greenhouse gas emissions from transport by 60 % below 1990 levels by 2050.
(14)
Exemptions from the infrastructure requirements applicable to the core network should be possible in duly justified cases. This should include cases where investment cannot be justified, for example in sparsely populated areas.
(15)
The particular situation of isolated or partially isolated rail networks should be recognised by way of exemptions from certain infrastructure requirements.
(16)
When carrying out the review of the implementation of the core network by 2023, the Commission should take into account national implementation plans and future enlargements.
(17)
The trans-European transport network covers only part of the existing transport networks. In the framework of the review of the implementation of the core network by 2023, the Commission should evaluate, in cooperation with the Member States concerned, whether other parts, such as certain class III inland waterways, should be integrated into the network. In the context of that review, the Commission should also assess the state of progress of the projects and should be able, where necessary, to reconsider the deadlines, taking account of any developments that may affect the likelihood of those deadlines being met.
(18)
When carrying out the review of the implementation of the core network by 2023, the Commission, after consulting the Member States, should evaluate whether to include other parts in the network, especially the priority projects included in Decision No 661/2010/EU.
(19)
In order to establish the core network in a coordinated and timely manner, thereby making it possible to maximise the network benefits, Member States concerned should ensure that appropriate measures are taken to finalise the projects of common interest by 2030. With respect to the comprehensive network, Member States should make all possible efforts with the aim of completing it and complying with the relevant provisions of the guidelines by 2050.
(20)
It is necessary to identify projects of common interest which will contribute to the achievement of the trans-European transport network and which contribute to the achievement of the objectives and correspond to the priorities established in the guidelines. Their implementation should depend on their degree of maturity, on their compliance with Union and national legal procedures and on the availability of financial resources, without prejudging the financial commitment of a Member State or of the Union.
(21)
Projects of common interest should demonstrate a European added value. Cross-border projects typically have a high European added value, but may have lower direct economic effects compared to purely national projects. Such cross-border projects should be the subject of priority intervention by the Union in order to ensure that they are implemented.
(22)
Projects of common interest for which Union funding is sought should be the subject of a socio-economic cost-benefit analysis based on a recognised methodology, taking into account the relevant social, economic, climate-related and environmental benefits and costs. The analysis of climate-related and environmental costs and benefits should be based on the environmental impact assessment carried out pursuant to Directive 2011/92/EU of the European Parliament and of the Council (6).
(23)
In order to contribute to the climate reduction targets of the Transport White Paper of a 60 % cut in greenhouse gas emissions below 1990 levels by 2050, the greenhouse gas impacts of projects of common interest in the form of new, extended or upgraded transport infrastructures should be assessed.
(24)
Some parts of the network are managed by actors other than Member States. However, Member States are responsible for ensuring that the rules governing the network are correctly applied within their territory. As the development and implementation of the trans-European transport network requires a common application of this Regulation, all parts of the network should be subject to the rights and obligations provided for by this Regulation, as well as to those laid down in other relevant Union and national law.
(25)
Cooperation with neighbouring and third countries is necessary in order to ensure connection and interoperability between the respective infrastructure networks. Therefore, the Union should where appropriate promote projects of common interest with those countries.
(26)
In order to achieve modal integration across the network, adequate planning of the trans-European transport network is required. This also entails the implementation of specific requirements throughout the network in terms of infrastructure, telematic applications, equipment and services. It is therefore necessary to ensure adequate and concerted deployment of such requirements across Europe for each transport mode and for their interconnection across the trans-European transport network and beyond, in order to obtain the benefits of the network effect and to make efficient long-range trans-European transport operations possible.
(27)
In order to determine existing and planned transport infrastructures for the comprehensive and the core network, maps should be provided and adapted over time to take into account the evolution of traffic flows. The technical basis of those maps is provided by the interactive geographical and technical information system for the trans-European transport network (TENtec), which contains a higher level of detail concerning the trans-European transport infrastructure.
(28)
The guidelines should set priorities in order to enable the trans-European transport network to be developed within the specified timescale.
(29)
Telematic applications are necessary in order to provide the basis for optimising traffic and transport operations and traffic safety and improving related services. Information to passengers, including information on ticketing and reservation systems, should be provided in line with Commission Regulation (EU) No 454/2011 (7).
(30)
The guidelines should provide for the development of the comprehensive network in urban nodes, in accordance with Union aims regarding sustainable urban mobility, as those nodes are the starting point or the final destination ("last mile") for passengers and freight moving on the trans-European transport network and are points of transfer within or between different transport modes.
(31)
Thanks to its large scale, the trans-European transport network should provide the basis for the large-scale deployment of new technologies and innovation, which, for example, can help to enhance the overall efficiency of the European transport sector and reduce its carbon footprint. This will contribute towards the objectives of the Europe 2020 Strategy and the White Paper's target of a 60 % cut in greenhouse gas emissions by 2050 (based on 1990 levels) and at the same time contribute to the objective of increasing fuel security for the Union. In order to achieve those objectives, the availability of alternative clean fuels should be improved throughout the trans-European transport network. The availability of alternative clean fuels should be based on demand for those fuels and there should not be any requirement to provide access to each alternative clean fuel at each fuel station.
(32)
The trans-European transport network must ensure efficient multi-modality in order to allow better and more sustainable modal choices to be made for passengers and freight and in order to enable large volumes to be consolidated for transfers over long distances. This will make multimodality economically more attractive for passengers, users and freight forwarders.
(33)
In order to achieve a high-quality and efficient transport infrastructure across all modes, the development of the trans-European transport network should take into account the security and safety of passengers and freight movements, the contribution to climate change and the impact of climate change and of potential natural and man-made disasters on infrastructure and accessibility for all transport users.
(34)
During infrastructure planning, Member States and other project promoters should give due consideration to the risk assessments and adaptation measures adequately improving resilience to climate change and environmental disasters.
(35)
Member States and other project promoters should carry out environmental assessments of plans and projects as provided for in Council Directive 92/43/EEC (8), Directive 2000/60/EC of the European Parliament and of the Council (9), Directive 2001/42/EC of the European Parliament and of the Council (10), Directive 2009/147/EC of the European Parliament and of the Council (11) and Directive 2011/92/EU in order to avoid or, where avoidance is not possible, to mitigate or compensate for negative impacts on the environment, such as landscape fragmentation, soil sealing and air and water pollution as well as noise, and to protect biodiversity effectively.
(36)
The protection of the environment and of biodiversity, as well as the strategic requirements of inland waterway transport, should be taken into account.
(37)
Member States and other project promoters should ensure that assessments of projects of common interest are carried out efficiently, avoiding unnecessary delays.
(38)
Transport infrastructure should promote seamless mobility and accessibility for all users, in particular elderly people, persons of reduced mobility and disabled passengers.
(39)
Member States should carry out ex-ante assessments of the accessibility of infrastructure and of the services connected to it.
(40)
The core network should be a subset of the comprehensive network overlaying it. It should represent the strategically most important nodes and links of the trans-European transport network, according to traffic needs. It should be multimodal, that is to say, it should include all transport modes and their connections as well as relevant traffic and information management systems.
(41)
The core network has been identified on the basis of an objective planning methodology. That methodology has identified the most important urban nodes, ports and airports, as well as border crossing points. Wherever possible, those nodes are connected with multimodal links as long as they are economically viable, environmentally sustainable and feasible until 2030. The methodology has ensured the interconnection of all Member States and the integration of the main islands into the core network.
(42)
In order to implement the core network within the given timescale, a corridor approach could be used as an instrument to coordinate different projects on a transnational basis and to synchronise the development of the corridor, thereby maximising network benefits. That instrument should not be understood as a basis for the prioritisation of certain projects on the core network. Core network corridors should help to develop the infrastructure of the core network in such a way as to address bottlenecks, enhance cross-border connections and improve efficiency and sustainability. They should contribute to cohesion through improved territorial cooperation.
(43)
Core network corridors should also address wider transport policy objectives and facilitate interoperability, modal integration and multimodal operations. This should allow specially developed corridors which are optimised in terms of emissions, thus minimising environmental impacts and increasing competitiveness, and which are also attractive on account of their reliability, limited congestion and low operating and administrative costs. The corridor approach should be transparent and clear and the management of such corridors should not create additional administrative burdens or costs.
(44)
In agreement with the Member State concerned, the European Coordinators provided for in this Regulation should facilitate measures to design the right governance structure and to identify the sources of financing, both private and public, for complex cross-border projects for each core network corridor. European Coordinators should facilitate the coordinated implementation of the core network corridors.
(45)
The role of the European Coordinators is of major importance for the development of, and cooperation along, the corridors.
(46)
The core network corridors should be in line with the rail freight corridors set up in accordance with Regulation (EU) No 913/2010 of the European Parliament and of the Council (12) as well as the European Deployment Plan for the European Rail Traffic Management System (ERTMS) provided for in Commission Decision 2009/561/EC (13).
(47)
In order to maximise consistency between the guidelines and the programming of the relevant financial instruments available at Union level, trans-European transport network funding should comply with this Regulation and be based, in particular, on Regulation (EU) No 1316/2013 of the European Parliament and of the Council (14). Correspondingly, it should aim at aligning and combining funding from relevant internal and external instruments such as structural and cohesion funds, the Neighbourhood Investment Facility (NIF) and the Instrument for Pre-Accession Assistance (IPA) (15), and from financing from the European Investment Bank, the European Bank for Reconstruction and Development and other financial institutions.
(48)
In order to update the maps included in Annex I to take into account possible changes resulting from the actual usage of certain elements of transport infrastructure analysed against pre-established quantitative thresholds, the power to adopt acts in accordance with Article 290 of the Treaty on the Functioning of the European Union ("TFEU"), subject to Article 172 thereof, should be delegated to the Commission in respect of amendments to Annexes I and II. It is of particular importance that the Commission carry out appropriate consultations during its preparatory work, including at expert level. The Commission, when preparing and drawing up delegated acts, should ensure a simultaneous, timely and appropriate transmission of relevant documents to the European Parliament and to the Council.
(49)
The interests of regional and local authorities, as well as those of local civil society affected by a project of common interest, should be appropriately taken into account in the planning and construction phase of projects.
(50)
The European and national frameworks for transport infrastructure planning and implementation, as well as for the provision of transport services, offer opportunities for stakeholders to contribute to the achievement of the objectives of this Regulation. The new instrument for the implementation of the trans-European transport network, i.e. core network corridors, is a strong means of realising the respective potential of stakeholders, of promoting cooperation between them and of strengthening complementarity with actions by Member States.
(51)
In order to ensure uniform conditions for the implementation of this Regulation, implementing powers should be conferred on the Commission. Those powers should be exercised in accordance with Regulation (EU) No 182/2011 of the European Parliament and of the Council (16).
(52)
Since the objectives of this Regulation, in particular the coordinated establishment and development of the trans-European transport network, cannot be sufficiently achieved by the Member States and can therefore, by reason of the need for coordination of those objectives, be better achieved at Union level, the Union may adopt measures in accordance with the principle of subsidiarity as set out in Article 5 of the Treaty on European Union. In accordance with the principle of proportionality, as set out in that Article, this Regulation does not go beyond what is necessary in order to achieve those objectives.
(53)
Decision No 661/2010/EU should be repealed.
(54)
This Regulation should enter into force on the day following that of its publication in the Official Journal of the European Union, in order to allow for the timely adoption of the delegated and implementing acts provided for by this Regulation,
HAVE ADOPTED THIS REGULATION:
CHAPTER I
GENERAL PRINCIPLES
Article 1
Subject matter
1. This Regulation establishes guidelines for the development of a trans-European transport network comprising a dual-layer structure consisting of the comprehensive network and of the core network, the latter being established on the basis of the comprehensive network.
2. This Regulation identifies projects of common interest and specifies the requirements to be complied with for the management of the infrastructure of the trans-European transport network.
3. This Regulation sets out the priorities for the development of the trans-European transport network.
4. This Regulation provides for measures for the implementation of the trans-European transport network. The implementation of projects of common interest depends on their degree of maturity, the compliance with Union and national legal procedures, and the availability of financial resources, without prejudging the financial commitment of a Member State or of the Union.
Article 2
Scope
1. This Regulation applies to the trans-European transport network as shown on the maps contained in Annex I. The trans-European transport network comprises transport infrastructure and telematic applications as well as measures promoting the efficient management and use of such infrastructure and permitting the establishment and operation of sustainable and efficient transport services.
2. The infrastructure of the trans-European transport network consists of the infrastructure for railway transport, inland waterway transport, road transport, maritime transport, air transport and multimodal transport, as determined in the relevant sections of Chapter II.
Article 3
Definitions
For the purpose of this Regulation, the following definitions apply:
(a)
'project of common interest' means any project carried out pursuant to the requirements and in compliance with the provisions of this Regulation;
(b)
'neighbouring country' means a country falling within the scope of the European Neighbourhood Policy including the Strategic Partnership, the Enlargement Policy, and the European Economic Area or the European Free Trade Association;
(c)
'third country' means any neighbouring country or any other country with which the Union may cooperate to achieve the objectives pursued by this Regulation;
(d)
'European added value' means the value of a project which, in addition to the potential value for the respective Member State alone, leads to a significant improvement of either transport connections or transport flows between the Member States which can be demonstrated by reference to improvements in efficiency, sustainability, competitiveness or cohesion, in line with the objectives set out in Article 4;
(e)
'infrastructure manager' means any body or undertaking that is responsible, in particular, for establishing or maintaining transport infrastructure. This may also include the management of infrastructure control and safety systems;
(f)
'telematic applications' means systems using information, communication, navigation or positioning/localisation technologies in order to manage infrastructure, mobility and traffic on the trans-European transport network effectively and to provide value-added services to citizens and operators, including systems for safe, secure, environmentally sound and capacity-efficient use of the network. They may also include onboard devices, provided they form an indivisible system with corresponding infrastructure components. They include systems, technologies and services referred to in points (g) to (l);
(g)
'intelligent transport system' (ITS) means a system as specified in Directive 2010/40/EU of the European Parliament and of the Council (17);
(h)
'air traffic management system' means a system as specified in Regulation (EC) No 552/2004 of the European Parliament and of the Council (18) and in the European Air Traffic Management (ATM) Master Plan as specified in Council Regulation (EC) No 219/2007 (19);
(i)
'Vessel Traffic Monitoring and Information Systems' (VTMIS) means systems deployed to monitor and manage traffic and maritime transport, using information from Automatic Identification Systems of Ships (AIS), Long-Range Identification and Tracking of Ships (LRIT) and coastal radar systems and radio communications as provided for in Directive 2002/59/EC of the European Parliament and of the Council (20), and includes the integration of the national maritime information systems through SafeSeaNet;
(j)
'River Information Services (RIS)' means information and communication technologies on inland waterways as specified in Directive 2005/44/EC of the Parliament and of the Council (21);
(k)
'e -Maritime services' means services using advanced and interoperable information technologies in the maritime transport sector to simplify administrative procedures and to facilitate the throughput of cargo at sea and in port areas, including single-window services such as the integrated maritime single window provided for in Directive 2010/65/EU of the European Parliament and of the Council (22), port community systems and relevant customs information systems;
(l)
'European Rail Traffic Management System' (ERTMS) means the system defined in Commission Decision 2006/679/EC (23) and Commission Decision 2006/860/EC (24);
(m)
'cross-border section' means the section which ensures the continuity of a project of common interest between the nearest urban nodes on both sides of the border of two Member States or between a Member State and a neighbouring country;
(n)
'multimodal transport' means the carriage of passengers or freight, or both, using two or more modes of transport;
(o)
'interoperability' means the ability, including all the regulatory, technical and operational conditions, of the infrastructure in a transport mode to allow safe and uninterrupted traffic flows which achieve the required levels of performance for that infrastructure or mode;
(p)
'urban node' means an urban area where the transport infrastructure of the trans-European transport network, such as ports including passenger terminals, airports, railway stations, logistic platforms and freight terminals located in and around an urban area, is connected with other parts of that infrastructure and with the infrastructure for regional and local traffic;
(q)
'bottleneck' means a physical, technical or functional barrier which leads to a system break affecting the continuity of long-distance or cross-border flows and which can be surmounted by creating new infrastructure or substantially upgrading existing infrastructure that could bring significant improvements which will solve the bottleneck constraints;
(r)
'logistic platform' means an area which is directly linked to the transport infrastructure of the trans-European transport network including at least one freight terminal, and which enables logistics activities to be carried out;
(s)
'freight terminal' means a structure equipped for transhipment between at least two transport modes or between two different rail systems, and for temporary storage of freight, such as ports, inland ports, airports and rail-road terminals;
(t)
'socio-economic cost-benefit analysis' means a quantified ex-ante evaluation, based on a recognised methodology, of the value of a project, taking into account all the relevant social, economic, climate-related and environmental benefits and costs. The analysis of climate-related and environmental costs and benefits shall be based on the environmental impact assessment carried out pursuant to Directive 2011/92/EU;
(u)
'isolated network' means the rail network of a Member State, or a part thereof, with a track gauge different from that of the European standard nominal track gauge (1 435 mm), for which certain major infrastructure investments cannot be justified in economic cost-benefit terms by virtue of the specificities of that network arising from its geographic detachment or peripheral location;
(v)
'NUTS region' means a region as defined in the Nomenclature of Territorial Units for Statistics;
(w)
'alternative clean fuels' means fuels such as electricity, hydrogen, biofuels (liquids), synthetic fuels, methane (natural gas (CNG and LNG) and biomethane) and liquefied petroleum gas (LPG) which serve, at least partly, as a substitute for fossil oil sources in the supply of energy to transport, contribute to its decarbonisation and enhance the environmental performance of the transport sector.
Article 4
Objectives of the trans-European transport network
The trans-European transport network shall strengthen the social, economic and territorial cohesion of the Union and contribute to the creation of a single European transport area which is efficient and sustainable, increases the benefits for its users and supports inclusive growth. It shall demonstrate European added value by contributing to the objectives laid down in the following four categories:
(a)
cohesion through:
(i)
accessibility and connectivity of all regions of the Union, including remote, outermost, insular, peripheral and mountainous regions, as well as sparsely populated areas;
(ii)
reduction of infrastructure quality gaps between Member States;
(iii)
for both passenger and freight traffic, interconnection between transport infrastructure for, on the one hand, long-distance traffic and, on the other, regional and local traffic;
(iv)
a transport infrastructure that reflects the specific situations in different parts of the Union and provides for a balanced coverage of all European regions;
(b)
efficiency through:
(i)
the removal of bottlenecks and the bridging of missing links, both within the transport infrastructures and at connecting points between these, within Member States' territories and between them;
(ii)
the interconnection and interoperability of national transport networks;
(iii)
optimal integration and interconnection of all transport modes;
(iv)
the promotion of economically efficient, high-quality transport contributing to further economic growth and competitiveness;
(v)
efficient use of new and existing infrastructure;
(vi)
cost-efficient application of innovative technological and operational concepts;
(c)
sustainability through:
(i)
development of all transport modes in a manner consistent with ensuring transport that is sustainable and economically efficient in the long term;
(ii)
contribution to the objectives of low greenhouse gas emissions, low-carbon and clean transport, fuel security, reduction of external costs and environmental protection;
(iii)
promotion of low-carbon transport with the aim of achieving by 2050 a significant reduction in CO2 emissions, in line with the relevant Union CO2 reduction targets;
(d)
increasing the benefits for its users through:
(i)
meeting the mobility and transport needs of its users within the Union and in relations with third countries;
(ii)
ensuring safe, secure and high-quality standards, for both passenger and freight transport;
(iii)
supporting mobility even in the event of natural or man-made disasters, and ensuring accessibility to emergency and rescue services;
(iv)
the establishment of infrastructure requirements, in particular in the field of interoperability, safety and security, which will ensure quality, efficiency and sustainability of transport services;
(v)
accessibility for elderly people, persons of reduced mobility and disabled passengers.
Article 5
Resource-efficient network
1. The trans-European transport network shall be planned, developed and operated in a resource-efficient way, through:
(a)
development, improvement and maintainance of existing transport infrastructure;
(b)
optimisation of infrastructure integration and interconnection;
(c)
the deployment of new technologies and telematic applications, where such deployment is economically justified;
(d)
the taking into account of possible synergies with other networks, in particular trans-European energy or telecommunication networks;
(e)
the assessment of strategic environmental impacts, with the establishment of appropriate plans and programmes and of impacts on mitigation of the effects of climate change;
(f)
measures to plan and expand infrastructure capacity where necessary;
(g)
adequate consideration of the vulnerability of transport infrastructure with regard to a changing climate as well as natural or man-made disasters, with a view to addressing those challenges.
2. In planning and developing the trans-European transport network, Member States shall take account of the particular circumstances in the various parts of the Union, such as, in particular, tourism aspects and topographical features of the regions concerned. They may adapt the detailed route alignment of sections within the limits indicated in point (c) of Article 49(4) while ensuring compliance with the requirements set out therein.
Article 6
Dual-layer trans-European transport network structure
1. The gradual development of the trans-European transport network shall be achieved, in particular, by implementing a dual-layer structure for that network with a coherent and transparent methodological approach, comprising a comprehensive network and a core network.
2. The comprehensive network shall consist of all existing and planned transport infrastructures of the trans-European transport network as well as measures promoting the efficient and socially and environmentally sustainable use of such infrastructure. It shall be identified and developed in accordance with Chapter II.
3. The core network shall consist of those parts of the comprehensive network which are of the highest strategic importance for achieving the objectives for the development of the trans-European transport network. It shall be identified and developed in accordance with Chapter III.
Article 7
Projects of common interest
1. Projects of common interest shall contribute to the development of the trans-European transport network through the creation of new transport infrastructure, through the rehabilitation and upgrading of the existing transport infrastructure and through measures promoting the resource-efficient use of the network.
2. A project of common interest shall:
(a)
contribute to the objectives falling within at least two of the four categories set out in Article 4;
(b)
comply with Chapter II, and if it concerns the core network, comply in addition with Chapter III;
(c)
be economically viable on the basis of a socio-economic cost-benefit analysis;
(d)
demonstrate European added value.
3. A project of common interest may encompass its entire cycle, including feasibility studies and permission procedures, implementation and evaluation.
4. Member States shall take all necessary measures to ensure that the projects are carried out in compliance with relevant Union and national law, in particular with Union legal acts on the environment, climate protection, safety, security, competition, state aid, public procurement, public health and accessibility.
5. Projects of common interest are eligible for Union financial assistance under the instruments available for the trans-European transport network.
Article 8
Cooperation with third countries
1. The Union may support, including financially, projects of common interest in order to connect the trans-European transport network with infrastructure networks of neighbouring countries in so far as such projects:
(a)
connect the core network at border crossing points and concern infrastructure necessary to ensure seamless traffic flow, border checks, border surveillance and other border control procedures;
(b)
ensure the connection between the core network and the transport networks of the third countries, with a view to enhancing economic growth and competitiveness;
(c)
complete the transport infrastructure in third countries which serve as links between parts of the core network in the Union;
(d)
implement traffic management systems in those countries;
(e)
promote maritime transport and motorways of the sea, excluding financial support to third-country ports;
(f)
facilitate inland waterway transport with third countries.
Such projects shall enhance the capacity or utility of the trans-European transport network in one or more Member States.
2. Without prejudice to paragraph 1, the Union may cooperate with third countries to promote other projects, without providing financial support, in so far as such projects seek to:
(a)
promote the interoperability between the trans-European transport network and networks of third countries;
(b)
promote the extension of the trans-European transport network policy into third countries;
(c)
facilitate air transport with third countries, in order to promote efficient and sustainable economic growth and competitiveness, including the extension of the Single European Sky and improved air traffic management cooperation;
(d)
facilitate maritime transport and promote motorways of the sea with third countries.
3. Projects under points (a) and (d) of paragraph 2 shall comply with the relevant provisions of Chapter II.
4. Annex III includes indicative maps of the trans-European transport network extended to specific neighbouring countries.
5. The Union may use existing, or set up and use new, coordination and financial instruments with neighbouring countries, such as the Neighbourhood Investment Facility (NIF) or the Instrument for Pre-Accession Assistance (IPA), for the promotion of projects of common interest.
6. The provisions of this Article are subject to the relevant procedures on international agreements as set out in Article 218 TFEU.
CHAPTER II
THE COMPREHENSIVE NETWORK
Article 9
General provisions
1. The comprehensive network shall:
(a)
be as specified in the maps and the lists in Annex I and in Part 2 of Annex II;
(b)
be further specified through the description of the infrastructure components;
(c)
meet the requirements for the transport infrastructures set out in this Chapter;
(d)
constitute the basis for the identification of projects of common interest;
(e)
take into account the physical limitations and topographical particularities of Member States' transport infrastructures, as identified in the technical specifications for interoperability (TSIs).
2. Member States shall make all possible efforts with the aim of completing the comprehensive network and of complying with the relevant provisions of this Chapter by 31 December 2050.
Article 10
General priorities
1. In the development of the comprehensive network, general priority shall be given to measures that are necessary for:
(a)
ensuring enhanced accessibility and connectivity for all regions of the Union while taking into consideration the specific case of islands, isolated networks and sparsely populated, remote and outermost regions;
(b)
ensuring optimal integration of the transport modes and interoperability within transport modes;
(c)
bridging missing links and removing bottlenecks, particularly in cross-border sections;
(d)
promoting the efficient and sustainable use of the infrastructure and, where necessary, increasing capacity;
(e)
improving or maintaining the quality of infrastructure in terms of safety, security, efficiency, climate and, where appropriate, disaster resilience, environmental performance, social conditions, accessibility for all users, including elderly people, persons with reduced mobility and disabled passengers, and the quality of services and continuity of traffic flows;
(f)
implementing and deploying telematic applications and promoting innovative technological development.
2. In order to complement the measures set out in paragraph 1, particular consideration shall be given to measures that are necessary for:
(a)
ensuring fuel security through increased energy efficiency, and promoting the use of alternative and, in particular, low or zero carbon energy sources and propulsion systems;
(b)
mitigating exposure of urban areas to negative effects of transiting rail and road transport;
(c)
removing administrative and technical barriers, in particular to the interoperability of the trans-European transport network and to competition.
SECTION 1
Railway transport infrastructure
Article 11
Infrastructure components
1. Railway transport infrastructure shall comprise, in particular:
(a)
high-speed and conventional railway lines, including:
(i)
sidings;
(ii)
tunnels;
(iii)
bridges;
(b)
freight terminals and logistic platforms for the transhipment of goods within the rail mode and between rail and other transport modes;
(c)
stations along the lines indicated in Annex I for the transfer of passengers within the rail mode and between rail and other transport modes;
(d)
the connections of stations, freight terminals and logistic platforms to the other modes in the trans-European transport network;
(e)
associated equipment;
(f)
telematic applications.
2. Railway lines shall take one of the following forms:
(a)
railway lines for high-speed transport which are:
(i)
specially built high-speed lines equipped for speeds equal to or greater than 250 km/h;
(ii)
specially upgraded conventional lines equipped for speeds of the order of 200 km/h;
(iii)
specially upgraded high-speed lines which have special features as a result of topographical, relief or town-planning constraints, on which the speed must be adapted to each case. This category also includes interconnecting lines between the high-speed and conventional networks, lines through stations, accesses to terminals, depots etc. travelled at conventional speed by 'high-speed' rolling stock;
(b)
railway lines for conventional transport.
3. The technical equipment associated with railway lines may include electrification systems, equipment for the boarding and alighting of passengers and the loading and unloading of cargo in stations, logistic platforms and freight terminals. It may include any facility, such as automatic gauge-changing facilities for rail, necessary to ensure the safe, secure and efficient operation of vehicles, including their reduced impact on the environment and improved interoperability.
Article 12
Transport infrastructure requirements
1. Freight terminals shall be connected with the road infrastructure or, where possible, the inland waterway infrastructure of the comprehensive network.
2. Member States shall ensure that the railway infrastructure:
(a)
save in the case of isolated networks, is equipped with ERTMS;
(b)
complies with Directive 2008/57/EC of the European Parliament and of the Council (25) and its implementing measures in order to achieve the interoperability of the comprehensive network;
(c)
complies with the requirements of the TSIs adopted pursuant to Article 6 of Directive 2008/57/EC, except where allowed by the relevant TSI or under the procedure provided for in Article 9 of Directive 2008/57/EC;
(d)
save in the case of isolated networks, is fully electrified as regards line tracks and, to the extent necessary for electric train operations, as regards sidings;
(e)
complies with the requirements laid down in Directive 2012/34/EU of the European Parliament and of the Council (26), as regards acess to freight terminals.
3. At the request of a Member State, in duly justified cases, exemptions shall be granted by the Commission in respect of requirements that go beyond the requirements of Directive 2008/57/EC concerning ERTMS and electrification.
Article 13
Priorities for railway infrastructure development
In the promotion of projects of common interest related to railway infrastructure, and in addition to the general priorities set out in Article 10, priority shall be given to the following:
(a)
deploying ERTMS;
(b)
migrating to 1 435 mm nominal track gauge;
(c)
mitigating the impact of noise and vibration caused by rail transport, in particular through measures for rolling stock and for infrastructure, including noise protection barriers;
(d)
meeting the infrastructure requirements and enhancing interoperability;
(e)
improving the safety of level crossings;
(f)
where appropriate, connecting railway transport infrastructure with inland waterway port infrastructure.
SECTION 2
Inland waterways transport infrastructure
Article 14
Infrastructure components
1. Inland waterways infrastructure shall comprise, in particular:
(a)
rivers;
(b)
canals;
(c)
lakes;
(d)
related infrastructure such as locks, elevators, bridges, reservoirs and associated flood-prevention measures which may bring positive effects to inland waterway navigation;
(e)
inland ports, including the infrastructure necessary for transport operations within the port area;
(f)
associated equipment;
(g)
telematic applications, including RIS;
(h)
the connections of the inland ports to the other modes in the trans-European transport network.
2. To be part of the comprehensive network, inland ports shall have an annual freight transhipment volume exceeding 500 000 tonnes. The total annual freight transhipment volume shall be based on the latest available three-year average, as published by Eurostat.
3. Equipment associated with inland waterways may include equipment for the loading and unloading of cargos in inland ports. Associated equipment may include, in particular, propulsion and operating systems which reduce pollution, such as water and air pollution, energy consumption and carbon intensity. It may also include waste reception facilities, shore-side electricity facilities, and used oil collection facilities, as well as equipment for ice-breaking, hydrological services and dredging of the port and port approaches to ensure year-round navigability.
Article 15
Transport infrastructure requirements
1. Member States shall ensure that inland ports are connected with the road or rail infrastructure.
2. Inland ports shall offer at least one freight terminal open to all operators in a non-discriminatory way and shall apply transparent charges.
3. Member States shall ensure that:
(a)
rivers, canals and lakes comply with the minimum requirements for class IV waterways as laid down in the new classification of inland waterways established by the European Conference of Ministers of Transport (ECMT) and that there is continuous bridge clearance, without prejudice to Articles 35 and 36 of this Regulation.
At the request of a Member State, in duly justified cases, exemptions shall be granted by the Commission from the minimum requirements on draught (less than 2,50 m) and on minimum height under bridges (less than 5,25 m);
(b)
rivers, canals and lakes are maintained so as to preserve good navigation status, while respecting the applicable environmental law;
(c)
rivers, canals and lakes are equipped with RIS.
Article 16
Priorities for inland waterway infrastructure development
In the promotion of projects of common interest related to inland waterway infrastructures, and in addition to the general priorities set out in Article 10, priority shall be given to the following:
(a)
for existing inland waterways: implementing measures necessary to reach the standards of the inland waterways class IV;
(b)
where appropriate, achieving higher standards for modernising existing waterways and for creating new waterways in accordance with the technical aspects of infrastructure of the ECMT, in order to meet market demands;
(c)
implementing telematic applications, including RIS;
(d)
connecting inland port infrastructure to rail freight and road transport infrastructure;
(e)
paying particular attention to free-flowing rivers which are close to their natural state and which can therefore be the subject of specific measures;
(f)
the promotion of sustainable inland waterway transport;
(g)
modernisation and expansion of the capacity of the infrastructure necessary for transport operations within the port area.
SECTION 3
Road transport infrastructure
Article 17
Infrastructure components
1. Road transport infrastructure shall comprise, in particular:
(a)
high-quality roads, including:
(i)
bridges;
(ii)
tunnels;
(iii)
junctions;
(iv)
crossings;
(v)
interchanges;
(vi)
hard shoulders;
(b)
parking and rest areas;
(c)
associated equipment;
(d)
telematic applications, including ITS;
(e)
freight terminals and logistic platforms;
(f)
the connections of the freight terminals and logistic platforms to the other modes in the trans-European transport network;
(g)
coach stations.
2. The high-quality roads referred to in point (a) of paragraph 1 are those which play an important role in long-distance freight and passenger traffic, integrate the main urban and economic centres, interconnect with other transport modes and link mountainous, remote, landlocked and peripheral NUTS 2 regions to central regions of the Union. Those roads shall be adequately maintained to allow safe and secure traffic.
3. High-quality roads shall be specially designed and built for motor traffic, and shall be either motorways, express roads or conventional strategic roads.
(a)
A motorway is a road specially designed and built for motor traffic, which does not serve properties bordering on it and which:
(i)
is provided, except at special points or temporarily, with separate carriageways for the two directions of traffic, separated from each other by a dividing strip not intended for traffic or, exceptionally, by other means;
(ii)
does not cross at grade with any road, railway or tramway track, bicycle path or footpath; and
(iii)
is specially sign-posted as a motorway.
(b)
An express road is a road designed for motor traffic, which is accessible primarily from interchanges or controlled junctions and which:
(i)
prohibits stopping and parking on the running carriageway; and
(ii)
does not cross at grade with any railway or tramway track.
(c)
A conventional strategic road is a road which is not a motorway or express road but which is still a high-quality road as referred to in paragraphs 1 and 2.
4. Equipment associated with roads may include, in particular, equipment for traffic management, information and route guidance, for the levying of user charges, for safety, for reducing negative environmental effects, for refuelling or recharging of vehicles with alternative propulsion, and for secure parking areas for commercial vehicles.
Article 18
Transport infrastructure requirements
Member States shall ensure that:
(a)
roads comply with the provisions of points (a), (b) or (c) of Article 17(3);
(b)
the safety of road transport infrastructure is assured, monitored and, when necessary, improved in accordance with the procedure provided for by Directive 2008/96/EC of the European Parliament and of the Council (27);
(c)
road tunnels over 500 m in length comply with Directive 2004/54/EC of the European Parliament and of the Council (28);
(d)
where applicable, the interoperability of toll collection systems is ensured in accordance with Directive 2004/52/EC of the European Parliament and of the Council (29) and with Commission Decision 2009/750/EC (30);
(e)
any intelligent transport system deployed by a public authority on road transport infrastructure complies with Directive 2010/40/EU and is deployed in a manner consistent with delegated acts adopted under that Directive.
Article 19
Priorities for road infrastructure development
In the promotion of projects of common interest related to road infrastructure, and in addition to the general priorities set out in Article 10, priority shall be given to the following:
(a)
improvement and promotion of road safety;
(b)
use of ITS, in particular multimodal information and traffic management systems, and integrated communication and payment systems;
(c)
introduction of new technologies and innovation for the promotion of low carbon transport;
(d)
provision of appropriate parking space for commercial users offering an appropriate level of safety and security;
(e)
the mitigation of congestion on existing roads.
SECTION 4
Maritime transport infrastructure and motorways of the sea
Article 20
Infrastructure components
1. Maritime transport infrastructure shall comprise, in particular:
(a)
maritime space;
(b)
sea canals;
(c)
maritime ports, including the infrastructure necessary for transport operations within the port area;
(d)
the connections of the ports to the other modes in the trans-European transport network;
(e)
dykes, locks and docks;
(f)
navigational aids;
(g)
port approaches and fairways;
(h)
breakwaters;
(i)
motorways of the sea;
(j)
associated equipment;
(k)
telematic applications, including e-Maritime services and VTMIS.
2. Maritime ports shall be entry and exit points for the land infrastructure of the comprehensive network. They shall meet at least one of the following criteria:
(a)
the total annual passenger traffic volume exceeds 0,1 % of the total annual passenger traffic volume of all maritime ports of the Union. The reference amount for this total volume is the latest available three-year average, based on the statistics published by Eurostat;
(b)
the total annual cargo volume - either for bulk or for non-bulk cargo handling - exceeds 0,1 % of the corresponding total annual cargo volume handled in all maritime ports of the Union. The reference amount for this total volume is the latest available three-year average, based on the statistics published by Eurostat;
(c)
the maritime port is located on an island and provides the sole point of access to a NUTS 3 region in the comprehensive network;
(d)
the maritime port is located in an outermost region or a peripheral area, outside a radius of 200 km from the nearest other port in the comprehensive network.
3. Equipment associated with maritime transport infrastructure may include, in particular, equipment for traffic and cargo management, for the reduction of negative effects, including negative environmental effects, and for the use of alternative fuels, as well as equipment to ensure year-round navigability, including ice-breaking, hydrological surveys, and for dredging, maintenance and protection of the port and port approaches.
Article 21
Motorways of the sea
1. Motorways of the sea, representing as they do the maritime dimension of the trans-European transport network, shall contribute towards the achievement of a European maritime transport space without barriers. They shall consist of short-sea routes, ports, associated maritime infrastructure and equipment, and facilities as well as simplified administrative formalities enabling short-sea shipping or sea-river services to operate between at least two ports, including hinterland connections. Motorways of the sea shall include:
(a)
maritime links between maritime ports of the comprehensive network or between a port of the comprehensive network and a third-country port where such links are of strategic importance to the Union;
(b)
port facilities, freight terminals, logistics platforms and freight villages located outside the port area but associated with the port operations, information and communication technologies (ICT) such as electronic logistics management systems, and safety and security and administrative and customs procedures in at least one Member State;
(c)
infrastructure for direct land and sea access.
2. Projects of common interest for motorways of the sea in the trans-European transport network shall be proposed by at least two Member States. They shall comprise:
(a)
a maritime link and its hinterland connections within the core network between two or more core network ports; or
(b)
a maritime link and its hinterland connections between a core network port and ports of the comprehensive network, with a special focus on the hinterland connections of the core and comprehensive network ports.
3. Projects of common interest for motorways of the sea in the trans-European transport network may also include activities that have wider benefits and are not linked to specific ports, such as services and actions to support the mobility of persons and goods, activities for improving environmental performance, such as the provision of shore-side electricity that would help ships to reduce their emissions, making available facilities for ice-breaking, activities ensuring year-round navigability, dredging operations, and alternative fuelling facilities, as well as the optimisation of processes, procedures and the human element, ICT platforms and information systems, including traffic management and electronic reporting systems.
4. Within two years after being designated in accordance with Article 45, the European Coordinator for motorways of the sea shall present a detailed implementation plan for the motorways of the sea based on experiences and developments relating to Union maritime transport as well as the forecast traffic on the motorways of the sea.
Article 22
Transport infrastructure requirements
1. Member States shall ensure that:
(a)
maritime ports are connected with railway lines or roads and, where possible, inland waterways of the comprehensive network, except where physical constraints prevent such connection;
(b)
any maritime port that serves freight traffic offers at least one terminal which is open to users in a non-discriminatory way and which applies transparent charges;
(c)
sea canals, port fairways and estuaries connect two seas, or provide access from the sea to maritime ports and correspond at least to inland waterway class VI.
2. Member States shall ensure that ports include equipment necessary to assist the environmental performance of ships in ports, in particular reception facilities for ship-generated waste and cargo residues in accordance with Directive 2000/59/EC of the European Parliament and of the Council (31) and in compliance with other relevant Union law.
3. Member States shall implement VTMIS and SafeSeaNet as provided for in Directive 2002/59/EC and shall deploy e-Maritime services, including in particular maritime single-window services, as provided for in Directive 2010/65/EU.
Article 23
Priorities for maritime infrastructure development
In the promotion of projects of common interest related to maritime infrastructure, and in addition to the priorities set out in Article 10, priority shall be given to the following:
(a)
promoting motorways of the sea including short-sea shipping, facilitating the development of hinterland connections and developing, in particular, measures to improve the environmental performance of maritime transport in accordance with the applicable requirements under Union law or relevant international agreements;
(b)
interconnection of maritime ports with inland waterways;
(c)
implementation of VTMIS and e -Maritime services;
(d)
introduction of new technologies and innovation for the promotion of alternative fuels and energy-efficient maritime transport, including LNG;
(e)
modernisation and expansion of the capacity of the infrastructure necessary for transport operations within the port area.
SECTION 5
Air transport infrastructure
Article 24
Infrastructure components
1. Air transport infrastructure shall comprise, in particular:
(a)
air space, routes and airways;
(b)
airports;
(c)
the connections of the airports to the other modes in the trans-European transport network;
(d)
associated equipment;
(e)
air navigation systems, including the new-generation European air traffic management system (the "SESAR system").
2. Airports shall comply with one of the following criteria:
(a)
for passenger airports, the total annual passenger traffic is at least 0,1 % of the total annual passenger volume of all airports of the Union, unless the airport in question is situated outside a radius of 100 km from the nearest airport in the comprehensive network or outside a radius of 200 km if the region in which it is situated is provided with a high-speed railway line;
(b)
for cargo airports, the total annual cargo volume is at least 0,2 % of the total annual cargo volume of all airports of the Union.
The total annual passenger volume and the total annual cargo volume are based on the latest available three-year average, as published by Eurostat.
Article 25
Transport infrastructure requirements
1. Member States shall ensure that any airport located on their territory offers at least one terminal which is open to all operators in a non-discriminatory way and which applies transparent, relevant and fair charges.
2. Member States shall ensure that common basic standards for safeguarding civil aviation against acts of unlawful interference, as adopted by the Union in accordance with Regulation (EC) No 300/2008 of the European Parliament and of the Council (32), apply to the air transport infrastructure of the comprehensive network.
3. Member States shall ensure that infrastructure for air traffic management is such as to permit the implementation of the Single European Sky in accordance with Regulation (EC) No 549/2004 of the European Parliament and of the Council (33), Regulation (EC) No 550/2004 of the European Parliament and of the Council (34), Regulation (EC) No 551/2004 of the European Parliament and of the Council (35) and Regulation (EC) No 552/2004, and of air transport operations, in order to improve the performance and sustainability of the European aviation system, of implementing rules and of Union specifications.
Article 26
Priorities for air transport infrastructure development
In the promotion of projects of common interest related to air transport infrastructure, and in addition to the priorities set out in Article 10, priority shall be given to the following:
(a)
increasing airport capacity;
(b)
supporting the implementation of the Single European Sky and of air traffic management systems, in particular those deploying the SESAR system;
(c)
improving multimodal interconnections between airports and infrastructure of other transport modes;
(d)
improving sustainability and mitigating the environmental impact from aviation.
SECTION 6
Infrastructure for multimodal transport
Article 27
Infrastructure components
Freight terminals or logistic platforms shall comply with at least one of the following criteria:
(a)
their annual transhipment of freight exceeds, for non-bulk cargo, 800 000 tonnes or, for bulk cargo, 0,1 % of the corresponding total annual cargo volume handled in all maritime ports of the Union;
(b)
where there is no freight terminal or logistic platform complying with point (a) in a NUTS 2 region, the terminal or platform in question is the main freight terminal or logistic platform designated by the Member State concerned, linked at least to roads and railways for that NUTS 2 region, or in the case of Member States with no rail system, linked only to roads.
Article 28
Transport infrastructure requirements
1. Member States shall ensure, in a fair and non-discriminatory way, that:
(a)
transport modes are connected in any of the following places: freight terminals, passenger stations, inland ports, airports and maritime ports, in order to allow multimodal transport of passengers and freight;
(b)
without prejudice to the applicable Union and national law, freight terminals and logistic platforms, inland and maritime ports and airports handling cargo are equipped for the provision of information flows within this infrastructure and between the transport modes along the logistic chain. Such systems are in particular to enable real-time information to be provided on available infrastructure capacity, traffic flows and positioning, tracking and tracing, and ensure safety and security throughout multimodal journeys;
(c)
without prejudice to the applicable Union and national law, continuous passenger traffic across the comprehensive network is facilitated through appropriate equipment and the availability of telematic applications in railway stations, coach stations, airports and, where relevant, maritime and inland waterway ports.
2. Freight terminals shall be equipped with cranes, conveyors and other devices for moving freight between different transport modes and for the positioning and storage of freight.
Article 29
Priorities for multimodal transport infrastructure development
In the promotion of projects of common interest related to multimodal transport infrastructure, and in addition to the general priorities set out in Article 10, priority shall be given to the following:
(a)
providing for effective interconnection and integration of the infrastructure of the comprehensive network, including through access infrastructure where necessary and through freight terminals and logistic platforms;
(b)
removing the main technical and administrative barriers to multimodal transport;
(c)
developing a smooth flow of information between the transport modes and enabling multimodal and single-mode services to be provided across the trans-European transport system.
SECTION 7
Common provisions
Article 30
Urban nodes
When developing the comprehensive network in urban nodes, Member States shall, where feasible, aim to ensure:
(a)
for passenger transport: interconnection between rail, road, air and, as appropriate, inland waterway and maritime infrastructure of the comprehensive network;
(b)
for freight transport: interconnection between rail, road, and, as appropriate, inland waterway, air and maritime infrastructure of the comprehensive network;
(c)
adequate connection between different railway stations, ports or airports of the comprehensive network within an urban node;
(d)
seamless connection between the infrastructure of the comprehensive network and the infrastructure for regional and local traffic and urban freight delivery, including logistic consolidation and distribution centres;
(e)
mitigation of the exposure of urban areas to negative effects of transiting rail and road transport, which may include bypassing of urban areas;
(f)
promotion of efficient low-noise and low-carbon urban freight delivery.
Article 31
Telematic applications
1. Telematic applications shall be such as to enable traffic management and the exchange of information within and between transport modes for multimodal transport operations and value-added transport-related services, improvements in safety, security and environmental performance, and simplified administrative procedures. Telematic applications shall facilitate seamless connection between the infrastructure of the comprehensive network and the infrastructure for regional and local transport.
2. Telematic applications shall be deployed where feasible across the Union, in order to enable a set of interoperable basic capabilities to exist in all Member States.
3. The telematic applications referred to in this Article shall, for the respective transport modes, include in particular:
-
for railways: ERTMS;
-
for inland waterways: RIS;
-
for road transport: ITS;
-
for maritime transport: VTMIS and e-Maritime services, including single-window services such as the maritime single window, port community systems and relevant customs information systems;
-
for air transport: air traffic management systems, in particular those resulting from the SESAR system.
Article 32
Sustainable freight transport services
Member States shall pay particular attention to projects of common interest which both provide efficient freight transport services that use the infrastructure of the comprehensive network and contribute to reducing carbon dioxide emissions and other negative environmental impacts, and which aim to:
(a)
improve sustainable use of transport infrastructure, including its efficient management;
(b)
promote the deployment of innovative transport services, including through motorways of the sea, telematic applications and the development of the ancillary infrastructure necessary to achieve mainly environmental and safety-related goals of those services, as well as the establishment of relevant governance structures;
(c)
facilitate multimodal transport service operations, including the necessary accompanying information flows, and improve cooperation between transport service providers;
(d)
stimulate resource and carbon efficiency, in particular in the fields of vehicle traction, driving/steaming, systems and operations planning;
(e)
analyse and provide information on fleet characteristics and performance, administrative requirements and human resources;
(f)
improve links to the most vulnerable and isolated parts of the Union, in particular outermost, island, remote and mountain regions.
Article 33
New technologies and innovation
In order for the comprehensive network to keep up with innovative technological developments and deployments, the aim shall be in particular to:
(a)
support and promote the decarbonisation of transport through transition to innovative and sustainable transport technologies;
(b)
make possible the decarbonisation of all transport modes by stimulating energy efficiency, introduce alternative propulsion systems, including electricity supply systems, and provide corresponding infrastructure. Such infrastructure may include grids and other facilities necessary for the energy supply, may take account of the infrastructure-vehicle interface and may encompass telematic applications;
(c)
improve the safety and sustainability of the movement of persons and of the transport of goods;
(d)
improve the operation, management, accessibility, interoperability, multimodality and efficiency of the network, including through multimodal ticketing and coordination of travel timetables;
(e)
promote efficient ways to provide accessible and comprehensible information to all citizens regarding interconnections, interoperability and multimodality;
(f)
promote measures to reduce external costs, such as congestion, damage to health and pollution of any kind including noise and emissions;
(g)
introduce security technology and compatible identification standards on the networks;
(h)
improve resilience to climate change;
(i)
further advance the development and deployment of telematic applications within and between modes of transport.
Article 34
Safe and secure infrastructure
Member States shall give due consideration to ensuring that transport infrastructure provides for safe and secure passenger and freight movements.
Article 35
Resilience of infrastructure to climate change and environmental disasters
During infrastructure planning, Member States shall give due consideration to improving resilience to climate change and to environmental disasters.
Article 36
Environmental protection
Environmental assessment of plans and projects shall be carried out in accordance with the Union law on the environment, including Directives 92/43/EEC, 2000/60/EC, 2001/42/EC, 2009/147/EC and 2011/92/EU.
Article 37
Accessibility for all users
Transport infrastructure shall allow seamless mobility and accessibility for all users, in particular elderly people, persons of reduced mobility and passengers with a disability.
The design and construction of transport infrastructure shall comply with the relevant requirements laid down in Union law.
CHAPTER III
THE CORE NETWORK
Article 38
Identification of the core network
1. The core network, as shown on the maps contained in Annex I, shall consist of those parts of the comprehensive network which are of the highest strategic importance for achieving the objectives of the trans-European transport network policy, and shall reflect evolving traffic demand and the need for multimodal transport. It shall, in particular, contribute to coping with increasing mobility and ensuring a high safety standard as well as contributing to the development of a low-carbon transport system.
2. The core network shall be interconnected in nodes and provide for connections between Member States and with neighbouring countries' transport infrastructure networks.
3. Without prejudice to Article 1(4) and Article 41(2) and (3), Member States shall take the appropriate measures for the core network to be developed in order to comply with the provisions of this Chapter by 31 December 2030.
In accordance with Article 54, the implementation of the core network shall be evaluated by the Commission by 31 December 2023.
Article 39
Infrastructure requirements
1. Innovative technologies, telematic applications and regulatory and governance measures for managing the infrastructure use shall be taken into account in order to ensure resource-efficient use of transport infrastructure for both passengers and freight transport and to provide for sufficient capacity.
2. The infrastructure of the core network shall meet all the requirements set out in Chapter II. In addition, the following requirements shall be met by the infrastructure of the core network, without prejudice to paragraph 3:
(a)
for railway transport infrastructure:
(i)
full electrification of the line tracks and, as far as necessary for electric train operations, sidings;
(ii)
freight lines of the core network as indicated in Annex I: at least 22,5 t axle load, 100 km/h line speed and the possibility of running trains with a length of 740 m;
(iii)
full deployment of ERTMS;
(iv)
nominal track gauge for new railway lines: 1 435 mm except in cases where the new line is an extension on a network the track gauge of which is different and detached from the main rail lines in the Union.
Isolated networks are exempt from requirements (i) to (iii);
(b)
for inland waterway and maritime transport infrastructure:
-
availability of alternative clean fuels;
(c)
for road transport infrastructure:
-
the requirements under points (a) or (b) of Article 17(3);
-
the development of rest areas on motorways approximately every 100 km in line with the needs of society, of the market and of the environment, in order inter alia to provide appropriate parking space for commercial road users with an appropriate level of safety and security;
-
availability of alternative clean fuels;
(d)
for air transport infrastructure:
-
capacity to make available alternative clean fuels.
3. Without prejudice to Directive 2008/57/EC, at the request of a Member State, as regards railway transport infrastructure, exemptions may be granted by the Commission in duly justified cases in relation to the train length, ERTMS, axle load, electrification and line speed.
At the request of a Member State, as regards road transport infrastructure, exemptions from the provisions of points (a) or (b) of Article 17(3) may be granted by the Commission in duly justified cases as long as an appropriate level of safety is ensured.
The duly justified cases referred to in this paragraph shall include cases where investment in infrastructure cannot be justified in socio-economic cost-benefit terms.
Article 40
Development of the core network
The transport infrastructure included in the core network shall be developed in accordance with the corresponding provisions of Chapter II.
Article 41
Nodes of the core network
1. The nodes of the core network are set out in Annex II and include:
(a)
urban nodes, including their ports and airports;
(b)
maritime ports and inland waterways ports;
(c)
border crossing points to neighbouring countries;
(d)
rail-road terminals;
(e)
passenger and freight airports.
2. Maritime ports of the core network indicated in Part 2 of Annex II shall be connected with the railway and road and, where possible, inland waterway transport infrastructure of the trans-European transport network by 31 December 2030, except where physical constraints prevent such connection.
3. The main airports indicated in Part 2 of Annex II shall be connected with the railway and road transport infrastructure of the trans-European transport network by 31 December 2050, except where physical constraints prevent such connection. Taking into account potential traffic demand, such airports shall be integrated into the high-speed rail network wherever possible.
CHAPTER IV
IMPLEMENTATION OF THE CORE NETWORK THROUGH CORE NETWORK CORRIDORS
Article 42
The instrument of core network corridors
1. Core network corridors are an instrument to facilitate the coordinated implementation of the core network. In order to lead to resource-efficient multimodal transport, thereby contributing to cohesion through improved territorial cooperation, core network corridors shall be focused on:
(a)
modal integration,
(b)
interoperability, and
(c)
a coordinated development of infrastructure, in particular in cross-border sections and bottlenecks.
2. Core network corridors shall enable Member States to achieve a coordinated and synchronised approach with regard to investment in infrastructure, so as to manage capacities in the most efficient way. The core network corridors shall support the comprehensive deployment of interoperable traffic management systems and, where appropriate, the use of innovation and new technologies.
Article 43
Definition of core network corridors
1. Core network corridors cover the most important long-distance flows in the core network and are intended, in particular, to improve cross-border links within the Union.
2. Core network corridors shall be multimodal and open to the inclusion of all transport modes covered in this Regulation. They cross at least two borders and, if possible, involve at least three transport modes, including, where appropriate, motorways of the sea.
Article 44
List of core network corridors
1. The list of core network corridors is set out in Part I of Annex I to Regulation (EU) No 1316/2013. Member States shall participate, as provided for in this Chapter, in those core network corridors.
2. The Commission shall make available schematic indicative maps of the core network corridors in a format easily accessible to the public.
Article 45
Coordination of core network corridors
1. In order to facilitate the coordinated implementation of core network corridors, ERTMS and motorways of the sea, the Commission shall, in agreement with the Member States concerned, and after consulting the European Parliament and the Council, designate one or more European Coordinators.
2. The European Coordinator shall be chosen, in particular, on the basis of his/her knowledge of issues relating to transport and to the financing and/or the socio-economic and environmental evaluation of major projects, as well as his/her experience of European institutions.
3. The Commission decision designating the European Coordinator shall specify how the tasks referred to in paragraph 5 are to be performed.
4. The European Coordinator shall act in the name and on behalf of the Commission, which shall provide the necessary secretarial assistance. The remit of the European Coordinator shall relate to a single core network corridor or to the implementation of ERTMS or to the implementation of motorways of the sea, respectively.
5. The European Coordinator shall:
(a)
support the coordinated implementation of the core network corridor concerned, and in particular the timely implementation of the work plan for that core network corridor;
(b)
draw up the corridor work plan together with the Member States and monitor its implementation;
(c)
consult with the Corridor Forum in relation to that plan and its implementation;
(d)
report to the Member States, to the Commission and, as appropriate, to all other entities directly involved in the development of the core network corridor on any difficulties encountered and, in particular when the development of a corridor is being impeded, with a view to helping to find appropriate solutions;
(e)
draw up a report every year for the European Parliament, the Council, the Commission and the Member States concerned on the progress achieved in implementing the core network corridor;
(f)
examine the demand for transport services, the possibilities of investment funding and financing and the steps to be taken and the conditions to be met in order to facilitate access to such funding or financing, and give appropriate recommendations.
6. The European Coordinator may consult, together with the Member States concerned, regional and local authorities, transport operators, transport users and representatives of civil society in relation to the work plan and its implementation.
7. The Member States concerned shall cooperate with the European Coordinator and give the Coordinator the information required in order to perform the tasks prescribed in this Article, including information on the development of corridors in any relevant national infrastructure plans.
8. Without prejudice to the applicable Union and national law, the Commission may request the opinion of the European Coordinator when examining applications for Union funding for core network corridors with which the European Coordinator is entrusted, in order to ensure the consistency and advancement of each corridor.
9. If the European Coordinator is unable to carry out his or her mandate satisfactorily and in accordance with the requirements laid down in this Article, the Commission may at any time, in agreement with the Member States concerned, terminate that mandate. A replacement may be designated in accordance with the procedure set out in paragraph 1.
Article 46
Governance of core network corridors
1. For each core network corridor, the relevant European Coordinator shall be assisted in the performance of his/her tasks concerning the work plan and its implementation by a secretariat and by a consultative forum (the Corridor Forum). In agreement with the Member States concerned, the Corridor Forum shall be established and chaired by the European Coordinator. The Member States concerned shall agree on the membership of the Corridor Forum for their part of the core network corridor.
2. With the agreement of the Member States concerned, the Coordinator may set up and chair corridor working groups which focus on:
(a)
modal integration,
(b)
interoperability,
(c)
the coordinated development of infrastructure in cross-border sections.
Article 47
Work plan
1. Each European Coordinator shall, by 22 December 2014, submit to the Member States concerned a work plan analysing the development of the corridor. After it has been approved by the Member States concerned, the work plan shall be submitted for information to the European Parliament, the Council and the Commission.
The work plan shall include, in particular, a description of the characteristics, cross-border sections and objectives of the core network corridor, applying the objectives and priorities set out in Articles 4 and 10. The work plan shall include an analysis of:
(a)
the deployment of interoperable traffic management systems;
(b)
a plan for the removal of physical, technical, operational and administrative barriers between and within transport modes and for the enhancement of efficient multimodal transport and services;
(c)
where appropriate, measures to improve the administrative and technical capacity to conceive, plan, design, procure, implement and monitor projects of common interest;
(d)
the possible impacts of climate change on the infrastructure and, where appropriate, proposed measures to enhance resilience to climate change;
(e)
measures to be taken in order to mitigate greenhouse gas emissions, noise and, as appropriate, other negative environmental impacts.
The work plan shall include details of public consultations which support the development of the work plan and its implementation.
The work plan shall also comprise an analysis of the investment required, including:
-
the list of projects for the extension, renewal or redeployment of transport infrastructure referred to in Article 2(2) for each of the transport modes involved in the core network corridor;
-
the various sources envisaged, in partnership with the Member States concerned, for funding and financing, at international, national, regional, local and Union levels, including, whenever possible, earmarked cross-financing systems as well as private capital, together with the amount of commitments already made and, where applicable, reference to the contribution by the Union envisaged under the Union's financial programmes.
2. Subject to Article 1(4) and Article 54, and after approval by the Member States concerned, the Commission may adopt implementing acts for the cross-border and horizontal dimensions of the core network corridor work plans.
Once adopted, the Commission shall adapt those implementing acts, after approval by the Member States concerned, to take into account the progress made, delays encountered or updated national programmes.
Those implementing acts shall be adopted in accordance with the examination procedure referred to in Article 52(2).
3. The European Coordinator shall support Member States in implementing the work plan, in particular as regards:
(a)
the investment planning, the related costs and implementation timeline, estimated as necessary to implement the core network corridors;
(b)
defining measures aimed at promoting the introduction of new technologies in traffic and capacity management and, where appropriate, reducing external costs, in particular greenhouse gas emissions and noise.
Article 48
Cooperation with Rail Freight Corridors
1. Adequate coordination shall be ensured between the core network corridors and the rail freight corridors provided for in Regulation (EU) No 913/2010, in order to avoid any duplication of activity, in particular when establishing the work plan or setting up working groups.
2. The provisions of this Chapter shall be without prejudice to the governance structures set out in Regulation (EU) No 913/2010.
CHAPTER V
COMMON PROVISIONS
Article 49
Updating and reporting
1. Member States shall inform the Commission on a regular, comprehensive and transparent basis about the progress made in implementing projects and the investments made for that purpose. This shall include the transmission of annual data as far as possible through the interactive geographical and technical information system for the trans-European transport network (TENtec). It shall include all relevant data concerning projects of common interest in receipt of Union funding.
The Commission shall ensure that TENtec is publicly and easily accessible and that it contains project-specific and updated information on the forms and amounts of Union co-funding, as well as on the progress of each project.
The Commission shall ensure that TENtec does not make publicly available any information which is commercially confidential, or which could prejudice or unduly influence any process of public procurement in a Member State.
The Commission shall make available information on financial assistance provided under other Union law, including the Cohesion Fund, the European Regional Development Fund and Horizon 2020, and in the form of loans and financing instruments established by the European Investment Bank.
2. Member States shall provide the Commission with abstracts of national plans and programmes which they are drawing up with a view to development of the trans-European transport network. Once they have been adopted, the Member States shall send the national plans and programmes to the Commission for information.
3. Every two years starting from 21 December 2013, the Commission shall publish a progress report on its implementation, which shall be submitted for information to the European Parliament, the Council, the European Economic and Social Committee and the Committee of the Regions. The report shall cover the use of the various forms of financial assistance mentioned in paragraph 1, for the various transport modes and other elements of the core and comprehensive networks in each Member State.
The report shall also analyse the development of the trans-European transport network. It shall also outline the Commission's coordination of all forms of financial assistance with a view to supporting a coherent application of the guidelines in line with their objectives and priorities.
4. Subject to the second paragraph of Article 172 TFEU, the Commission shall be empowered to adopt delegated acts in accordance with Article 53 of this Regulation concerning the adaptation of Annexes I and II to take account of possible changes resulting from the quantitative thresholds laid down in Articles 14, 20, 24 and 27 of this Regulation. When adapting those Annexes, the Commission shall:
(a)
include logistic platforms, freight terminals, rail-road terminals, inland ports, maritime ports and airports in the comprehensive network, if it is demonstrated that the latest two-year average of their traffic volume exceeds the relevant threshold;
(b)
exclude logistic platforms, freight terminals, rail-road terminals, inland ports, maritime ports and airports from the comprehensive network, if it is demonstrated that the average of their traffic volume over the last six years is below the relevant threshold;
(c)
adjust the maps for road, railway and inland waterway infrastructure in a strictly limited way so as to reflect progress in completing the network. In adjusting those maps, the Commission shall not admit any adjustment in route alignment beyond that which is allowed by the relevant project authorisation procedure.
The adaptations under points (a) and (b) shall be based on the latest available statistics published by Eurostat or, if those statistics are not available, by the national statistics offices of the Member States. The adaptations under point (c) shall be based on the information provided by the Member State concerned in accordance with paragraph 1.
5. Projects of common interest concerning infrastructure which is newly included through a delegated act in the trans-European transport network shall be eligible for the purposes of Article 7(5) as from the date of entry into force of those delegated acts adopted pursuant to paragraph 4 of this Article.
Projects of common interest concerning infrastructure which have been excluded from the trans-European transport network shall cease to be eligible as from the date of entry into force of the delegated acts adopted pursuant to paragraph 4 of this Article. The cessation of eligibility shall not affect financing or grant decisions taken by the Commission before that date.
6. Subject to Article 172(2) TFEU, the Commission shall be empowered to adopt delegated acts in accordance with Article 53 of this Regulation concerning the adaptation of Annex III in order to include or adapt indicative maps of neighbouring countries, based on high-level agreements on transport infrastructure networks between the Union and the neighbouring countries concerned.
Article 50
Engagement with public and private stakeholders
1. Projects of common interest relate to all directly concerned stakeholders. These may be entities other than Member States, which may include regional and local authorities, managers and users of infrastructure as well as industry and civil society.
2. National procedures regarding regional and local authorities as well as civil society affected by a project of common interest shall be complied with, where appropriate, in the planning and construction phase of a project. The Commission shall promote the exchange of good practice in this regard.
3. The stakeholders referred to in paragraph 1 may, within the scope of their competence, also use, in addition to the Connecting Europe Facility and the Cohesion Fund, other specific European programmes, in particular those supporting regional development, 'European Territorial Cooperation', 'Research and Innovation' or 'Environment and Climate action'. Those stakeholders may thereby contribute to achievement of the objectives of this Regulation and, moreover, specifically strengthen:
(a)
the enhancement of regional mobility, thereby promoting access to the trans-European transport network, for all regions of the Union;
(b)
the promotion of cross-border projects;
(c)
the integration of urban nodes into the trans-European transport network (including promotion of sustainable urban mobility);
(d)
the promotion of sustainable transport solutions, such as enhanced accessibility by public transport, telematic applications, intermodal terminals/multimodal transport chains, low-carbon and other innovative transport solutions and environmental improvements;
(e)
the enhancement of cooperation between the different stakeholders.
Article 51
Underlying principles for the assessment of socio-economic cost-benefit analysis and European added value
Based on the objectives set out in Article 4, the Commission shall publish the underlying principles it uses for the assessment of socio-economic cost-benefit and European added value analyses in relation to projects of common interest for which Union funding is sought.
Article 52
Committee procedure
1. The Commission shall be assisted by a committee. That committee shall be a committee within the meaning of Regulation (EU) No 182/2011.
2. Where reference is made to this paragraph, Article 5 of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply. Where the committee delivers no opinion, the Commission shall not adopt the draft implementing act and the third paragraph of Article 5(4) of Regulation (EU) No 182/2011 shall apply.
Article 53
Exercise of delegation
1. The power to adopt delegated acts is conferred on the Commission subject to the conditions laid down in this Article.
2. The power to adopt delegated acts referred to in Article 49(4) and (6) shall be conferred on the Commission for a period of five years from 21 December 2013. The Commission shall draw up a report in respect of the delegation of power not latter than nine months before the end of the five-year period. The delegation of power shall be tacitly extended for periods of an identical duration, unless the European Parliament or the Council opposes such extension not later than three months before the end of each period.
3. The delegation of powers referred to in Article 49(4) and (6) may be revoked at any time by the European Parliament or by the Council. A decision to revoke shall put an end to the delegation of the power specified in that decision. It shall take effect the day following the publication of the decision in the Official Journal of the European Union or at a later date specified therein. It shall not affect the validity of any delegated acts already in force.
4. As soon as it adopts a delegated act, the Commission shall notify it simultaneously to the European Parliament and to the Council.
5. A delegated act adopted pursuant to Article 49(4) and (6) shall enter into force only if no objection has been expressed either by the European Parliament or by the Council within a period of two months of the notification of that act to the European Parliament and the Council or if, before the expiry of that period, the European Parliament and the Council have both informed the Commission that they will not object. That period shall be extended by two months at the initiative of the European Parliament or of the Council.
Article 54
Review
1. By 31 December 2023, the Commission, having consulted with Member States as appropriate and with the assistance of the European Coordinators, shall carry out a review of the implementation of the core network, evaluating:
(a)
compliance with the provisions laid down in this Regulation;
(b)
progress in the implementation of this Regulation;
(c)
changes in passenger and freight transport flows;
(d)
developments in national transport infrastructure investment;
(e)
the need for amendments to this Regulation.
The evaluation shall also consider, inter alia, the impact of evolving traffic patterns and relevant developments in infrastructure investment plans.
In addition to carrying out that review, the Commission, in cooperation with the Member States, shall assess whether new sections, such as certain former cross-border priority projects listed in Decision No 661/2010/EU, are to be included in the core network. The Commission shall present a legislative proposal if appropriate.
2. When carrying out that review, the Commission shall evaluate whether the core network as provided for in this Regulation will comply with the provisions of Chapter III by 2030 while taking into account the economic and budgetary situation in the Union and in individual Member States. The Commission shall also evaluate, in consultation with the Member States, whether the core network should be modified to take into account developments in transport flows and national investment planning. If necessary, the Commission may submit a proposal for amendment of this Regulation.
For that proposal, the Commission may also specify the date for completion of the comprehensive network as laid down in Article 9(2).
Article 55
Single Contact Authority
Member States may appoint a Single Contact Authority for the purpose of facilitating and coordinating the process of granting permits for projects of common interest, in particular cross-border projects, in accordance with the applicable Union law.
Article 56
Delay in completion of the core network
In the event of significant delay in starting or completing work on the core network, the Commission may ask the Member States concerned to provide the reasons for the delay. Such reasons shall be provided by the Member States within three months. On the basis of the reply given, the Commission shall consult the Member States concerned in order to resolve the problem that has caused the delay.
Article 57
Exemptions
The provisions relating to railways, and in particular any requirement to connect airports and ports to railways, shall not apply to Cyprus and Malta for as long as no railway system is established within their territory.
Article 58
Transitional provisions
1. Financing decisions adopted under Regulation (EC) No 680/2007 of the European Parliament and of the Council (36), based on Decision No 661/2010/EU, which are under way at the time of entry into force of this Regulation shall continue to be subject to Decision No 661/2010/EU in the version in force on 20 December 2013.
2. References to priority projects as listed in Annex III to Decision No 661/2010/EU shall be construed as references to the core network as defined in this Regulation.
Article 59
Repeal
Without prejudice to Article 58 of this Regulation and point (d) of Article 7(2) of Regulation (EU) No 1316/2013, Decision No 661/2010/EU is repealed.
Article 60
Entry into force
This Regulation shall enter into force on the day following that of its publication in the Official Journal of the European Union.
This Regulation shall be binding in its entirety and directly applicable in all Member States.
Done at Strasbourg, 11 December 2013.