РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 24 май 2011 година
относно държавна помощ C 88/97, приведена в действие от Френската република в полза на Crédit Mutuel
(нотифицирано под номер C(2011) 3436)
(само текстът на френски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/747/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените разпоредби (1) и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 25 януари 1991 г. френската асоциация на банките (наричана по-долу „AFB“), синдикалната камара на популярните банки и Crédit Agricole подадоха жалба, в която твърдят, че Франция е предоставила държавна помощ на Crédit Mutuel.
(2)
Първото искане на информация относно т. нар. „синя книжка“ (Livret bleu) е формулирано от Комисията с писмо от 27 май 1991 г.
(3)
С писмо от 6 февруари 1998 г. Комисията информира френските органи за решението си да открие процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО (понастоящем член 108, параграф 2 от ДФЕС), във връзка с евентуалните мерки за предоставяне на държавна помощ, съдържащи се в механизма на спестяване по „синята книжка“ (2).
(4)
На 8 април 1998 г. френските органи отговориха на въпросите, повдигнати от Комисията в решението ѝ за откриване на процедурата.
(5)
На 18 юни 1998 г. Crédit Mutuel изпрати до Комисията писмо с аргументи, целящи да бъде отхвърлена квалификацията като държавна помощ на мерките, които са предмет на решението за откриване на процедурата, както и досие с аналитични счетоводни отчети относно продукта „синя книжка“. Голям брой заинтересовани страни също изпратиха мненията си до Комисията (вж. раздели 3 и 4, съображения 48-59), която ги предаде на френските органи на 3 септември 1998 г.
(6)
Жалбоподателите изпратиха на Комисията четири допълнителни финансови отчета с писма от 29 октомври 1999 г., 16 май 2000 г., 16 октомври 2000 г. и 19 януари 2001 г., които Комисията предаде на френските органи на 21 февруари 2000 г. и 3 ноември 2000 г.
(7)
На 5 февруари 2001 г. Комисията предаде на френските органи документите, получени от AFB.
(8)
От ноември 1998 г. до декември 1999 г. по искане на Комисията консултант (3) (наричан по-долу „консултантът на Комисията“) извърши одит на аналитичното счетоводство за продукта „синя книжка“. Докладът на консултанта беше предаден за разглеждане на френските органи и на Crédit Mutuel на 10 януари 2000 г. На 7 февруари 2000 г. беше организирана работна среща между службите на Комисията, придружавани от техния консултант, френските органи и Crédit Mutuel за съгласуване на мненията по доклада.
(9)
С писмо от 14 септември 1999 г. службите на Комисията поискаха от френските органи да уточнят задачите от общ интерес, с които е натоварена Crédit Mutuel. На 21 февруари 2000 г., 3 ноември 2000 г. и 5 февруари 2001 г. службите на Комисията предадоха на френските органи различни документи (4), предоставени по делото от жалбоподателите и отнасящи се до евентуалния „притегателен ефект“ на продукта „синя книжка“ (вж. подраздел 7.2.3, съображения 110-118). Френските органи представиха своите мнения на 1 февруари 2001 г.
(10)
На 11 април 2000 г. Комисията беше сезирана с жалба от страна на Европейската банкова федерация (FBE) относно помощите, предоставени от френската държава на Crédit Mutuel под формата на изключителни права за разпространение на продукта „синя книжка“.
(11)
През май 2000 г. Confédération nationale du Crédit Mutuel („Националната конфедерация на Crédit Mutuel“) упълномощи одиторското бюро Arthur Andersen да извърши преглед на методологията на аналитичното счетоводство на Crédit Mutuel и да изготви сметката за формиране на дохода на продукта „синя книжка“. Задачата приключи през септември 2000 г. с представянето на подробен доклад относно сметката за формиране на дохода на продукта „синя книжка“, в който резултатът от аналитичното счетоводство на продукта „синя книжка“ преди облагане с данъци се оценява като загуба в размер на 498 млн. FRF. Това заключение се основава на отчитането на „корективи“. На 2 февруари 2001 г. във връзка с доклада беше организирана среща между Комисията и Crédit Mutuel. Във връзка с изразените от страна на Комисията мнения Crédit Mutuel възложи на Arthur Andersen да изпрати обяснителна бележка на 8 февруари 2001 г., с която да обоснове използвания метод, наречен „корекция на свръхкомпенсирането на дейността IARD [дейност по застраховане на щети (5) на Crédit Mutuel]“, който именно беше обект на критика от страна на службите на Комисията.
(12)
През април 2001 г. Комисията възложи на своя консултант да открие различията между изготвения от него доклад и този на Arthur Andersen и да определи фактологичните или методологични промени, които могат евентуално да бъдат направени по отношение на предходния доклад на консултанта. На 23 юли 2001 г. консултантът на Комисията предаде нов окончателен доклад. В него резултатът от аналитичното счетоводство на продукта „синя книжка“ се оценява като натрупана некапитализирана печалба в размер на 1,074 млрд. FRF (1,637 млн. EUR). Този доклад е предаден още същия ден на френските органи. По време на среща, проведена на 26 юли 2001 г. между Комисията, френските органи, Crédit Mutuel и Arthur Andersen, Crédit Mutuel и Arthur Andersen изразиха несъгласието си с окончателните заключения на консултанта на Комисията. Arthur Andersen потвърди предишните си заключения в документ от 13 септември 2001 г., предаден като приложение към бележка, изпратена от френските органи на 15 септември 2001 г. Френските органи изпратиха на Комисията нова бележка от 26 октомври 2001 г., съдържаща правен анализ на продукта „синя книжка“ по отношение на общностното право в областта на конкуренцията, както и обяснителна бележка от 7 януари 2002 г. относно разходите, свързани със задачата за обществена услуга, като в обяснителната бележка се повтарят, без никакви нови елементи, цифровите данни, представени вече от Crédit Mutuel.
(13)
В обяснителната бележка, изпратена на 26 октомври 2001 г. от френските органи до Комисията, се разяснява защо според тях i) схемата на продукта „синя книжка“ не представлява държавна помощ, ii) ако Комисията счете мярката за държавна помощ, може да става въпрос само за съществуваща помощ и iii) във всички случаи помощта е съвместима.
(14)
С решение от 15 януари 2002 г. (6) (наричано по-долу „отмененото решение“) Комисията определи държавната помощ, приведена в действие от Френската република в полза на Crédit Mutuel, като несъвместима с вътрешния пазар.
(15)
Решението от 15 януари 2002 г. беше отменено с решение на Първоинстанционния съд от 18 януари 2005 г. (7).
(16)
Комисията не обжалва решението за отмяна на Първоинстанционния съд. Съгласно член 266, параграф 1 от ДФЕС Комисията е длъжна да предприеме мерките в изпълнение на това решение. При делата, свързани с държавна помощ, това означава, че в резултат от решението за отмяна процедурата следва да се върне в етапа на официалното разследване.
(17)
С решение от 7 юни 2006 г. (8) (наричано по-долу „решението за разширяване“) Комисията разшири обхвата на официалната процедура по разследване и разясни основанията си за оценката на мярката като предполагаема държавна помощ.
(18)
Франция изпрати на Комисията своите мнения относно решението за разширяване с писма от 1 септември 2006 г. и 7 септември 2006 г.
(19)
На 19 септември 2006 г. в Европейската комисия беше получена жалба от „Асоциация на ощетените от Crédit Mutuel“ („Association des Victimes du Crédit Mutuel“).
(20)
Комисията получи мненията на Crédit Mutuel с писмо от 13 октомври 2006 г.
(21)
Комисията предаде на френските органи мненията на Crédit Mutuel с писмо от 31 октомври 2006 г.
(22)
В отговор на две искания за допълнителна информация от страна на Комисията от 22 септември 2006 г. и 28 ноември 2006 г. Франция представи допълнителни мнения с писма от 8 ноември 2006 г. и 28 февруари 2007 г.
(23)
Комисията проведе среща с френските органи на 19 декември 2006 г., а с Crédit Mutuel - на 15 януари 2007 г.
(24)
На 10 май 2007 г. Комисията прие решение в съответствие с член 86, параграф 3, от Договора за ЕО (понастоящем член 106, параграф 3, от ДФЕС) във връзка с член 43 и член 49 от Договора за ЕО (понастоящем член 49 и член 56 от ДФЕС), по силата на което Франция трябваше да прекрати специалните права (9) на Crédit Mutuel, на Caisses d’Épargne и на Banque Populaire за разпространение на продукта „синя книжка“ (Crédit Mutuel) и на продукта „книжка A“ (Livret A) (Caisses d’Épargne и La Poste) (10).
(25)
Тъй като Франция не прекрати специалните права за разпространение на продуктите „книжка A“ и „синя книжка“ в срока от 9 месеца, определен в решението от 10 май 2007 г., Комисията откри процедура за нарушение съгласно член 226 от Договора за ЕО (понастоящем член 258 от ДФЕС), като на 5 юни 2008 г. изпрати на Франция предупредително писмо за неспазване на решението.
(26)
На 19 септември 2009 г. Комисията отправи до Франция ново искане за информация, на което получи отговор на 13 октомври 2009 г.
(27)
На 8 октомври 2009 г. Комисията прекрати процедурата за нарушение, тъй като с приемането на реформата от 1 януари 2009 г. за либерализиране на разпространението на продуктите „книжка A“ и „синя книжка“ (11) Франция изпълни задължението си да прекрати специалните права за разпространение на тези продукти (12).
(28)
През 2010 г. Комисията изпрати на Crédit Mutuel няколко въпроса по електронната поща, на които последната отговори също по електронната поща.
(29)
В съответствие с член 13 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора (13) с настоящото решение се закрива процедурата във връзка с предполагаеми елементи на държавна помощ в механизма на продукта „синя книжка“.
2. ОПИСАНИЕ НА МЕХАНИЗМА НА ПРОДУКТА „СИНЯ КНИЖКА“
2.1. Описание на Crédit Mutuel
(30)
Crédit Mutuel е децентрализирана банково-застрахователна група, състояща се от национална мрежа от банки със статут на кооперативни дружества с променлив капитал. Crédit Mutuel осъществява дейността си съгласно закон от 10 септември 1947 г., в който са определени принципите на кооперациите. Тя е структурирана на три нива: местно, регионално и национално.
(31)
Група Crédit Mutuel, с две наименования (Crédit Mutuel и Crédit Industriel et Commercial (наричана по-долу „CIC“), включва близо 6 000 пункта за продажба и повече от 72 000 служители. Местните каси на Crédit Mutuel са обединени в 18 регионални федерации, членуващи в Confédération nationale du Crédit Mutuel, централен орган на мрежата. CIC обединява 6 регионални банки и специализирани филиали, както във Франция, така и в чужбина.
(32)
От друга страна Crédit Mutuel е група с единно ръководство и обща политика. Групата поддържа вътрешна финансова солидарност на ниво конфедерация, осигуряваща ликвидността на регионалните федерации. Групата притежава характеристиките на единно предприятие с оглед правото в областта на конкуренция, тъй като притежава единен център за вземане на решения на централно ниво.
2.2. Описание на продукта „синя книжка“
(33)
„Синя книжка“ е спестовен продукт, регулиран от държавата, разпространяван изключително от Crédit Mutuel.
(34)
В съответствие със Закона за изменение на Закона за финансите за 1975 г. (14) по отношение на този продукт са били разрешени частични данъчни облекчения. От данък са били освободени две трети от лихвата, изплащана по депозираните от вложителите суми. Държавата е определяла брутния лихвен процент за вложителите по продукта „синя книжка“ така, че след облагане с данъци (15) нетният лихвен процент да бъде равен на този по продукта „книжка А“, който е изцяло освободен от данък.
(35)
Държавата е определяла брутния лихвен процент по продукта „синя книжка“ на ниво, надвишаващо процента на инфлация, индексиран на паричния пазар. Последният нетен лихвен процент по продукта „синя книжка“, преди той да бъде прекратен с реформата от 1 януари 2009 г. (вж. съображение 41), е бил 4 % (16). Максималната сума, която вложителите са можели да внесат по продукта „синя книжка“, е била 15 300 EUR. Привлечените средства по продукта са нараснали от 13 млрд. EUR (85 млрд. FRF) през 1991 г. до 22 млрд. EUR през 2008 г.
(36)
Характеристиките на продукта „синя книжка“ - незабавно разполагане със средствата, минимална разрешена вноска от 15 EUR, липса на разходи (по-специално при откриване на сметката), и т.н. - са предполагали висока ликвидност. Освен това продуктът е давал възможност за директни плащания към държавния бюджет или към държавни предприятия като EDF или France Télécom. Следователно продуктът „синя книжка“, спестовен продукт за физически лица, е бил до известна степен подобен на разплащателна сметка.
(37)
С течение на времето задълженията, свързани с използването на привлечените по инструмента „синя книжка“ средства, са се променили.
(38)
В началото Crédit Mutuel е била задължена да заделя 50 % от средствата (този дял е нараснал през 1983 г. (17) на 65 % от средствата и 80 % от новопостъпилите суми) „с предназначение от общ интерес“ (по-специално финансиране на местните общности и други публични органи), а остатъкът е бил на разположение на банката (наричан по-долу „средствата със свободно предназначение“).
(39)
Тази система е била реформирана значително с постановление от 27 септември 1991 г. (18) за уеднаквяване на продукта „синя книжка“ с продукта „книжка А“. Действително, след въпросното постановление всички новопривлечени средства (19) са били насочвани към Caisse des Dépôts et Consignation (наричана по-долу „CDC“), която от своя страна е изплащала на Crédit Mutuel комисиона за посредничество. Комисионата, определена първоначално в размер на 1,3 % от средствата, привлечени по продукта „синя книжка“ и внесени по сметката на CDC, е била променена на 1,2 % от 1 януари 2005 г., а по-късно на 1,1 % от 1 ноември 2005 г. CDC използва привлечените от Crédit Mutuel средства основно за финансиране на социални жилища.
(40)
Освен това тази съществена реформа на системата е довела до постепенна промяна в предназначението и на съществуващите привлечени средства (20). След постановлението от 27 септември 1991 г. и до средата на 1999 г. делът на съществуващите „средства с предназначение от общ интерес“ и на тези със „свободно предназначение“ е намаляло, докато накрая целият размер на привлечените средства започва да се прехвърля по сметка на CDC.
В млрд FRF, %
1991 г.
1992 г.
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
Средногодишен размер на привлечените средства
85,5
83
80,2
83,4
88,7
91,5
92,7
98,1
98,7
Средства, предназначени за прехвърляне към CDC
1 %
7 %
12 %
24 %
39 %
46 %
51 %
69 %
100 %
Средства с предназначение от общ интерес
67 %
54 %
46 %
35 %
27 %
20 %
15 %
10 %
0 %
Средства със свободно предназначение
32 %
39 %
42 %
41 %
35 %
34 %
34 %
21 %
0 %
Източник: Littlejohn Fraser
(41)
На 1 януари 2009 г. влиза в сила реформа на продуктите „книжка А“ и „синя книжка“, с която се предоставя възможност на всички банки да разпространяват продукта „книжка А“ и се премахва разликата между двата продукта. След 1 януари 2009 г. продуктът „синя книжка“ на Crédit Mutuel е фактически „книжка А“, продавана под друго име. На тази дата е прекратено съществуването на продукта „синя книжка“ и следователно изключителното право на разпространение на Crédit Mutuel.
2.3. Описание на основанията за откриване/разширяване на процедурата
(42)
Както е посочено в решението за разширяване (21), Комисията е преценила, че комисионата за посредничество, изплащана на Crédit Mutuel, би могла да бъде разглеждана като държавна помощ, предоставена от Франция.
(43)
От съдебната практика по делото Altmark става ясно, че компенсациите за обществени услуги не са държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС, ако изпълняват определени кумулативни условия, посочени в решението Altmark от 24 юли 2003 г. (22).
(44)
В решението за разширяване Комисията е преценила, че при разглежданата мярка вероятно не е изпълнено четвъртото условие от съдебната практика по делото Altmark, тъй като в случая държавата не е възложила задача за обществена услуга за привличане на депозити, предназначени за социални жилища под наем, на предложилия най-ниска цена в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка, а чрез директни преговори с Crédit Mutuel, което a priori не дава никаква гаранция, че изплащаната на Crédit Mutuel комисиона не е по-висока от тази, която би поискало едно добре управлявано предприятие. Освен това Комисията е приела, че френските органи не са доказали, че нивото на компенсация е било определено чрез сравняване с разходите на добре управлявано средно предприятие от банковия сектор. Твърдението на френските органи, че Crédit Mutuel е добре управлявано предприятие, не е достатъчно, за да се приеме, че нивото на компенсация е било определено въз основа на анализ на разходите, които би понесло едно добре управлявано предприятие по смисъла на съдебната практика по делото Altmark.
(45)
Според Комисията средствата за изплащане на комисионата за посредничество са държавни средства, с които евентуално избирателно се предоставя предимство, водещо до нарушаване на конкуренцията и засягащо търговията между държавите-членки, и за което Комисията не е била уведомена. Следователно комисионата за посредничество би могла да съдържа елементи на неправомерна помощ.
(46)
В решението за разширяване Комисията приема, че е възможно тази мярка да не е съвместима с член 86, параграф 2 от Договора за ЕО (понастоящем член 106, параграф 2 от ДФЕС) и заключава, че вероятно не би могла да бъде приложена нито една от дерогациите съгласно член 87, параграфи 2 и 3 от Договора за ЕО (понастоящем член 107, параграфи 2 и 3 от ДФЕС).
(47)
Въз основа на изчисленията на своя консултант Комисията счита, че е възможно размерът на компенсацията да надхвърля сумата, необходима за покриване на разходите за изпълнение на задължението за обществена услуга (привличане на депозити, предназначени за социални жилища под наем) предвид свързаните с тях приходи, както и предвид разумната печалба от изпълнението на това задължение. Като припомня, че размерът на компенсацията следва да включва всички предимства, предоставяни от държавата или с държавни средства, под каквато и да е форма, при изчисляването на компенсацията Комисията е отчела не само нетната цена на привличането на депозити, прехвърляни към CDC, а и нетния резултат (разход или печалба) от средствата с предназначение от общ интерес и от тези със свободно предназначение. Докладът на консултанта на Комисията е показал свръхкомпенсиране на Crédit Mutuel за 1991 г., 1992 г., 1993 г. и 1998 г.
3. АРГУМЕНТИ НА ЖАЛБОПОДАТЕЛИТЕ
(48)
Аргументите на жалбоподателите бяха представени от Комисията в решението от 6 февруари 1998 г. за откриване на процедурата по член 88, параграф 2 от Договора за ЕО (понастоящем член 108, параграф 2 от ДФЕС). В допълнения към жалбата, предадени по-късно, се съдържат нови аргументи, които са разгледани по-долу.
(49)
В обяснителна бележка на AFB (актуализирана в края на февруари 1999 г. и представена на Комисията през октомври 1999 г.) относно притегателния ефект на продукта „синя книжка“ нетният банков приход, генериран в резултат на притегателния ефект на продукта, е оценен на 17 млрд. FRF (2,6 млрд. EUR), като се предполага, че нарастването на пазарните дялове на Crédit Mutuel във всички сегменти за периода 1986-1997 г. се дължи изключително на разпространението на продукта „синя книжка“.
(50)
В проучване, осъществено от Caisse Nationale du Crédit Agricole и представено през май 2000 г., се анализира промяната на броя на гишетата на Crédit Mutuel. Вижда се, че общият брой на постоянните гишета е намалял в периода 1991-1994 г., след което прогресивно е нараствал, а през 1998 г. е намалял до нивото от 1990 г. Промяната е била различна в различните региони: броят на постоянните, а след това и на временните гишета, е намалял в регионите с традиционно силно присъствие на Crédit Mutuel (поречието на р. Лоара, Британия, Елзас), а е нараснал в останалите региони. Следователно е възможно Crédit Mutuel да е намалила присъствието си в селските райони, за да го засили в градските райони. Горепосочените данни са в противоречие с твърденията на Crédit Mutuel, според които банката е била принудена да поддържа силно присъствие в селските райони през 90-те години. Тези данни показват също, че Crédit Mutuel е в състояние да поддържа изключително гъста клонова мрежа дори след премахването на контрола от страна на държавата.
(51)
В писмо от 4 юни 1998 г., изпратено до Комисията, AFB твърди, че комисионата от 1,3 % върху привлечените средства по продукта „синя книжка“, които са били прехвърляни на CDC, е била по-висока от необходимото, предвид това, че Caisses d’Épargne и la Poste са получавали през същия период от CDC съответно 1,20 % и 1,5 % от средствата по „книжка A“, които също са били прехвърляни на CDC. AFB посочва, че през 1997 г. е предложила на френските органи да осигурят привличането на депозити по продукта „синя книжка“ чрез комисиона от едва 1 %, но правителството не е отговорило на това предложение. AFB подчертава по-специално, че в доклада от месец април 1998 г. на г-н Douyère, депутат, относно модернизацията на Caisses d’Épargne се посочва, че разходите за привличане на депозити от една средна по размер Caisses d’épargne, като тази в Бургундия, са 0,96 % от привлечените от касата средства и че няма причина разходите за управление на Crédit Mutuel да бъдат по-високи.
(52)
В обяснителна бележка от адвокатската кантора Glais от август 2000 г., предадена по искане на AFB, се представят статистически данни за пазарното предимство, което изключителното право за разпространение на продукта „синя книжка“ евентуално е предоставило на Crédit Mutuel. Прегледът на динамичните редове показва, че привлечените депозити по продукта „синя книжка“, както и средствата по останалите депозити, са регистрирали силен ръст преди обрата в периода 1985-1987 г. След тази дата нарастват кредитите за домакинствата, а при Crédit Mutuel те остават на по-високо ниво от това на нейните основни конкуренти. Въз основа на тези данни експертът от Glais заключи, че „ефектът на продукта „синя книжка“ вероятно се е състоял в неговата притегателна сила за клиентите, а от средата на 80-те години положителният ефект вероятно е продължил да действа, но без нарастване на депозитите. Следователно, след този период експанзионистичната стратегия на Crédit Mutuel вероятно е била поддържана от първоначално привлечените клиенти“. Именно въз основата на индекс за устойчивост на случайни икономически шокове върху променливите параметри на икономическата дейност и чрез моделиране на просто уравнение за търсенето на кредити експертът достига до извода, че дейността на Crédit Mutuel (основно кредитиране) вероятно е била откъсната от пазарното развитие на банковия сектор. Експертът обяснява този феномен с факта, че клиентите на Crédit Mutuel вероятно са били лоялни в по-висока степен, например заради продукта „синя книжка“, отколкото клиентите на останалите банкови мрежи.
(53)
В друга обяснителна бележка (декември 2000 г.) Glais предлага нов иконометричен анализ относно степента на привличане на клиентите при отделните банкови мрежи. Според експерта резултатите от анализа потвърждават хипотезата, че Crédit Mutuel и Caisses d’Épargne разполагат с инструменти, които им позволяват да запазват своите клиенти в много по-висока степен от останалите банки. Но не е възможно да се определи дали предлагането на освободен от данъчно облагане спестовен продукт или наличието на гъста клонова мрежа в отделни райони (два инструмента, с които тези мрежи разполагат) са в основата на тази по-висока степен на лоялност на клиентите.
(54)
Извън рамките на настоящата процедура Комисията получи допълнителна обяснителна бележка от жалбоподателите, в която се твърди, че придобиването от Crédit Mutuel през април 1997 г. на CIC, при приватизацията на тази банкова институция, чийто предишен собственик е била държавната застрахователна група GAN, е станало възможно благодарение на помощите, които банката е получила по продукта „синя книжка“ и които са довели до увеличаване на пазарния ѝ дял в сектора на банковите депозити от 2 % през 1969 г. до близо 6,9 % през 1997 г. Според жалбоподателите собственият капитал на предприятието е нараснал бързо благодарение на въпросните помощи, като от 650 млн. FRF (99 млн. EUR) през 1974 г. е достигнал 47,3 млрд. FRF (7,2 млрд. EUR) през 1997 г.
(55)
Накрая, жалбата на „Асоциация на ощетените от Crédit Mutuel“ от 19 септември 2006 г. съдържа просто едно твърдение за „отклоняване на публични спестявания за частни търговски цели […] в ущърб на вложителите и на френската икономика“, което не е подкрепено с никакви реални аргументи или доказателства, свързани с наличието на евентуална неправомерна държавна помощ.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИ ТРЕТИ СТРАНИ
(56)
След публикуването на решението за откриване на процедурата от 6 февруари 1998 г. Комисията получи коментарите на голям брой заинтересовани трети страни.
(57)
Някои от конкурентите на Crédit Mutuel споделиха мнението, че са понесли щети вследствие на предоставянето на Crédit Mutuel на изключителното право за разпространение на продукта „синя книжка“. Повечето от тези банки изтъкват, че притегателният ефект на продукта „синя книжка“ е станал причина те да загубят клиенти в полза на Crédit Mutuel, и поискаха прекратяване на това изключително право. Следните банкови институции изпратиха до Комисията подобни коментари:
Banque Dupuy de Parseval
Banque Natexis
Banque de Picardie
Banque Populaire de Bourgogne
Banque Populaire Bretagne Atlantique
Banque Populaire du Centre
Banque Populaire Centre-Atlantique
Banque Populaire de Champagne
Banque Populaire de la Côte d’Azur
Banque Populaire du Dauphiné et des Alpes du Sud
Banque Populaire de Franche-Comté, du Maconnais et de l’Ain
Banque Populaire du Haut-Rhin
Banque Populaire de La Loire
Banque Populaire de Lorraine
Banque Populaire de Lyon
Banque Populaire du Midi
Banque Populaire du Massif Central
Banque Populaire de l’Ouest
Banque Populaire Provençale et Corse
Banque Populaire des Pyrénées Orientales, de l’Aude et de l’Ariège
Banque Populaire du Quercy et de l’Agenais
Banque Populaire Savoisienne
Banque Populaire de la Région Économique de Strasbourg
Banque Populaire du Sud-Ouest
Banque Populaire du Tarn et de l’Aveyron
B.P.ROP Banque Populaire
Banque de Savoie
Crédit Commercial de France
Crédit Commercial du Sud-Ouest
Crédit Lyonnais
Société Générale
Union des Banques à Paris.
(58)
От друга страна, освен мненията в защита на Crédit Mutuel, представени в раздел 4, Комисията получи мнения в подкрепа на механизма на продукта „синя книжка“ от следните трети страни:
г-н Bertholet, депутат от департамент Дром
г-н Blondel, член на Генералния съвет на департамент Нор
г-н Cabot, директор на Регионален младежки информационен център на град Тулуза
г-н Cormorèche, кмет на Монтюел
г-н Cornelis, член на Генералния съвет, департамент Нор
г-н Chavannes, кмет на Ангулем
г-н Crépeau, депутат от департамент Шарант-Маритим
г-н Debavelaere, сенатор от департамент Па-дьо-Кале
г-н Decool, кмет на Брукерк
г-н Delevoye, сенатор от департамент Па-дьо-Кале
г-н Delnatte, депутат от департамент Нор
г-н Dolez, депутат от департамент Нор
г-н Ewald, регионален делегат на Асоциация за право на икономическа инициатива („Association pour le Droit à l’Initiative Economique“)
г-н Fronton, Съюз на фамилните асоциации на департамент От-Гарон („Union Départementale des Associations Familiales de Haute-Garonne“)
г-н Foy, сенатор от департамент Нор
г-н Galiègue, президент на Caisse de Crédit Mutuel de Solesmes
г-жа Gournay, кмет на Каестр
г-жа Armelle Guinebertière, депутат в Европейския парламент
г-н Hervé, кмет на Рен
г-н Humez, председател на Комитета за борба срещу муковисцидозата на департамент Па-дьо-Кале („Comité départemental de lutte contre la mucoviscidose du Pas-de-Calais“)
г-жа Ingelaere, председател на Flandr’action
г-н Juppé, депутат, кмет на Бордо
г-н Lapalu, председател на асоциация Създаване и управление на частни организации („Animation et gestion d’organismes privés“)
г-н Lazaro, депутат от департамент Нор
г-н Lebreton, председател на Генералния съвет на департамент Кот д’Армор
г-н Ledieu, кмет на Като-Камбрези
г-н Leleu, управител на Crédit Mutuel Nord
г-н Maille, председател на Градската общност на Брест („Communauté Urbaine de Brest“)
г-н Masclet, член на Регионалния съвет на департамент Нор Па-дьо-Кале
г-н Méhaignerie, председател на Генералния съвет на департамент Ил-и-Вилен
г-н Mio, член на Регионалния съвет на департамент Нор Па-дьо-Кале
г-жа Novak, председател на Асоциацията за правото на икономическа инициатива („Association pour le Droit à l’Initiative Economique“)
г-жа Permuy, член на Регионалния съвет на департамент Нор Па-дьо-Кале
г-н Albert Rivaux, член на Регионалния съвет на департамент Па-дьо-Кале
г-н de Rohan, председател на Регионалния съвет на район Бретан
г-н Valla, член на Генералния съвет на департамент Ардеш
г-н Vanlerenberghe, кмет на Арас
г-н Villain, кмет на Камбре
г-н de Villiers, депутат от департамент Ванде.
(59)
Голяма част от третите страни изтъкнаха ролята, по-специално на регионално ниво, на Crédit Mutuel за финансирането на социалната икономика, и по-специално на сдруженията с нестопанска цел. Те подчертаха също така подкрепящата роля на Crédit Mutuel за средната класа, към която принадлежи голяма част от клиентите на банката. Няколко местни депутати подчертаха ролята на Crédit Mutuel в създаването на предприятия и работни места, както и за развитието на местните инициативи, свързани с местните общности. Други изтъкнаха, че Crédit Mutuel чрез своите децентрализирани структури отговаря по-добре в сравнение с централизираните банкови институции на местните нужди и на необходимостта от устойчиво развитие на териториите.
5. МНЕНИЕ НА CRÉDIT MUTUEL
(60)
Crédit Mutuel упреква Комисията за проточилото се прекалено дълго разглеждане на делото.
(61)
Освен това според банката решението на Съда е касаело не само липсата на мотиви, но е съдържало и критики относно логиката на Комисията, които не са били взети предвид в решението за разширяване, по-специално във връзка с изчисляването на евентуалната свръхкомпенсация. В тази връзка Crédit Mutuel упреква Комисията за това, че е сумирала положителните годишни салда без от тях да приспадне салдата от годините с отрицателна стойност, в противоречие с метода, препоръчан в рамката на Общността за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги (наричана по-долу „рамката на Общността от 2005 г.“) (23).
(62)
Според банката комисионата за посредничество отговаря на четирите условия от съдебната практика по делото Altmark:
а)
що се отнася до първото условие, твърди се, че Crédit Mutuel е придобила правата за осъществяване на две услуги от общ икономически интерес, състоящи се съответно в поддържането на значителен брой банкови гишета в селски райони по причини, свързани с териториалното устройство, и в привличането на депозити, предназначени за финансиране на социални жилища. По въпроса за поддържането на гишета в селските райони, банката оспорва заключението на Комисията, че френските законови и нормативни текстове са твърде неясни, за да се приеме, че с тях се предоставя на Crédit Mutuel подобна задача и следователно, че е изпълнено първото условие от съдебната практика по делото Altmark. Според Crédit Mutuel Комисията вероятно прави това заключение въз основа на факта, че въпросните текстове не налагат специфични ограничения на банката, тъй като се прилагат за банковия сектор като цяло. Crédit Mutuel счита също, че Комисията се опитва да ѝ наложи да доказва, че е изпълнено първото условие от съдебната практика по делото Altmark, което въпросната съдебна практика не предвижда;
б)
що се отнася до второто условие, Crédit Mutuel подчертава, че комисионата за посредничество е била въведена едновременно със задължението за прехвърляне на средствата към CDC и че начините за изчисляване на тази комисиона са били определени обективно и прозрачно;
в)
що се отнася до третото условие, банката счита, че възнаграждението не е достатъчно за покриване на разходите за привличането на депозити, тъй като дейността, свързана със средствата, предназначени за прехвърляне към CDC, би довела да отрицателно салдо за периода 1991-2005 г.;
г)
Crédit Mutuel счита, че четвъртото условие също е изпълнено. Според банката, размерът на комисионата за посредничество е определен в съответствие с реално направените от нея разходи за разпространението на продукта „синя книжка“. Тя твърди, че е добре управлявано предприятие по смисъла на съдебната практика по делото Altmark, тъй като разходите ѝ за управление са едни от най-ниските и че Комисията е признала този факт в решението си за разширяване (24). Според банката Комисията не е представила подробно причините, поради които счита, че въпросното условие не е изпълнено.
(63)
Във всички случаи Crédit Mutuel счита, че мярката е съвместима с вътрешния пазар въз основа на член 106, параграф 2 от ДФЕС. Crédit Mutuel критикува по-специално метода за изчисляване на свръхкомпенсацията, използван в решението за разширяване. Според банката Комисията най-напред е допуснала грешки при изчисляване на общия счетоводен резултат от сметката за формиране на дохода „синя книжка“, като е използвала погрешните заключения на своя консултант въпреки неотстранените различия между консултанта на Комисията и този на Crédit Mutuel (25).
(64)
На следващо място Crédit Mutuel оспорва възприетия годишен подход на Комисията за оценка (а именно отчитането само на размера на компенсацията в годините със свръхкомпенсиране, без да бъде приспаднат съответният размер на компенсацията в годините с недостатъчно компенсиране), който противоречи на някои предишни, подобни на отмененото решение случаи, както и, по мнение на банката, на рамката на Общността от 2005 г. (26) Комисията би трябвало да възприеме глобален подход (т. е да отчита както годините със свръхкомпенсиране, така и тези с недостатъчно компенсиране) за периода 1991-1998 г. от една страна, както и за периода, започнал през 1999 г.
(65)
Също така в решението си за разширяване Комисията не е отчела правилно разумната печалба. Оценката ѝ относно разумната печалба се основава на разходите за регулаторен собствен капитал, оценени на 6 %, при положение че те представляват разход в контекста на аналитичното счетоводство, а не марж. Комисията е трябвало да вземе предвид процента на възвръщаемост на собствения капитал, както препоръчва Arthur Andersen (27). Освен това по този начин Комисията е изчислила разумната печалба въз основа на сума, която става нулева, след като започне прехвърлянето на всички привлечени по депозитите средства към CDC, тъй като те не изискват никакви разходи за регулаторен собствен капитал. Crédit Mutuel подчертава, че възприетият от Комисията показател води до лишаване на банката от какъвто и да е нормален марж по продукта „синя книжка“. Според Crédit Mutuel всяка банка, дори по отношение на средства, предназначени за прехвърляне, които не изискват никакви разходи за собствен капитал в тесния нормативен смисъл на понятието коефициент на платежоспособност, трябва да може да реализира нормален марж.
(66)
Комисията не е отчела правилно и разходите, наложени от другата услуга от общ интерес, която Crédit Mutuel счита, че изпълнява, а именно поддържането на банкови гишета в селските райони с цел насърчаване на спестяванията по цялата територия чрез създаване на възможно най-лесен достъп до банката.
(67)
Накрая, Crédit Mutuel отрича съществуването на евентуален притегателен ефект. Тя припомня, че в отмененото от нея решение Комисията е признала, че този притегателен ефект не би могъл да бъде доказан официално, и счита, че оттогава няма нови данни по въпроса.
(68)
Що се отнася до процедурата, Crédit Mutuel изтъква няколко общи принципа на общностното право, за да отрече получаването на каквато и да е евентуална помощ, и по-специално принципа за оправданите правни очаквания и за спазването на разумен срок.
6. МНЕНИЯ НА ФРАНЦИЯ
(69)
Франция счита, че условията от съдебната практика по делото Altmark са изпълнени:
а)
по отношение на първото условие тя подчертава, че Комисията е признала, че на Crédit Mutuel е била възложена услуга от общ икономически интерес, състояща се в привличането на депозити, предназначени за финансиране на социални жилища. Франция припомня, че в решението си за разширяване Комисията е посочила, че поддържането на банкови гишета в селските райони по причини, свързани с териториалното устройство, може също да се разглежда като услуга от общ икономически интерес (28), но не отговаря на аргументите, изложени от Комисията в решението ѝ за разширяване, според които първото условие от съдебната практика по делото Altmark не е изпълнено, тъй като не съществуват национални закони или разпоредби, налагащи достатъчно ясно задача по смисъла на член 106, параграф 2 от ДФЕС (29);
б)
по отношение на второто условие Франция счита, че параметрите на компенсацията са били предварително определени по обективен и прозрачен начин;
в)
по отношение на третото условие Франция изтъква, че размерът на компенсацията (комисионата за посредничество) не надвишава необходимия за покриване на разходите на системата размер, като препраща към отчета за аналитичния резултат на продукта „синя книжка“ на Crédit Mutuel за периода 1999-2005 г.;
г)
според Франция четвъртото условие също е изпълнено, тъй като тя твърди, че управлението на Crédit Mutuel отговаря на критериите за ефективност (30).
(70)
Що се отнася до условията, свързани с наличието на държавна помощ, Франция припомня аргументите, представени преди отмяната на решението от 2002 г.:
а)
условието за държавни ресурси не е изпълнено, тъй като печалбата на Crédit Mutuel от привлечените средства, които не са били прехвърляни на CDC (средства със свободно предназначение и средства с предназначение от общ интерес), е с произход от частни средства (депозирани от вложителите) и не е била на разположение на публичните органи;
б)
търговията между държавите-членки не би могла да бъде засегната преди цялостното изграждане на единния пазар на банковите и финансови дейности на 1 януари 1993 г. след приемането на Директива 89/646/ЕИО на Съвета от 15 декември 1989 г. относно координирането на законодателните, нормативни и административни разпоредби относно достъпа до дейността на кредитните институции и упражняването ѝ и за изменение на Директива 77/780/ЕИО (наречена по-долу „втората банкова директива“) (31). След тази дата френските органи са приели, че поради липсата на европейски статут на кооперативните дружества и поради наложените от това ограничения по отношение на задграничната експанзия на кооперативните дружества, каквото е Crédit Mutuel, касите на банката не са развивали дейност извън националните граници. Освен това сметките по продукта „синя книжка“, открити на чуждестранни лица, са съставлявали по-малко от 0,1 % от привлечените средства. Френските органи са счели също, че чуждестранните банкови институции във Франция са били насочени към твърде различен пазар от този на Crédit Mutuel;
в)
комисионата за посредничество, изплащана от CDC на Crédit Mutuel за прехвърляните средства, привлечени по продукта „синя книжка“, не би могла да представлява държавна помощ, а само възнаграждение за услуга, осъществявана от страна на банката на цена, договорена през 1991 г. в размер на 1,3 %. Френските органи подчертават значителния размер на разходите за управление, свързани с продукта „синя книжка“, поради големия брой книжки със салда под 5 000 FRF (762 EUR). Френските органи се позовават на аналитично счетоводство, осъществено от Crédit Mutuel (след въвеждането на разглежданата мярка), и заключават, че така определеният размер на възнаграждението е напълно оправдан. Според тях цялото евентуално предимство, което продуктът „синя книжка“ е предоставил на Crédit Mutuel, следва за бъде разглеждано с оглед на разходите, свързани с определена цел от общ икономически интерес. В тази връзка френските органи обърнаха внимание на Комисията върху нарастването на дела на привлечените по продукта „синя книжка“ финансови средства с предназначение от общ икономически интерес, който от 50 % от средствата, привлечени по продукта „синя книжка“ в периода 1975-1983 г., е достигнал 65 % в периода 1983-1991 г. и 100 % през 1998 г., когато всички средства са били прехвърляни на CDC;
г)
наличието на предполагаема държавна помощ би била във всички случаи вече съществуваща, тъй като схемата на продукта „синя книжка“ е била учредена преди либерализирането на банковия пазар на 1 януари 1993 г. (изтичане срока за транспониране на втората банкова директива).
(71)
В обяснителна бележка от 26 октомври 2001 г. френските органи посочват причината, поради която, в случай че Комисията приеме квалификацията за държавна помощ, във всички случаи ще става въпрос за помощ, съвместима с вътрешния пазар по силата на член 106, параграф 3 от ДФЕС. Френските органи упрекват Комисията за допуснати от нея грешки при изчисляването на общия финансов резултат по сметката за формиране на дохода на продукта „синя книжка“ поради това, че не са приложили метода, препоръчан от консултанта на Crédit Mutuel (32). Френските органи изтъкват още, че Комисията трябва да вземе предвид определена разумна печалба, която според тях е […] (33).
(72)
В мненията си относно решението за разширяване френските органи упрекват Комисията още и за това, че е проявила „едностранчивост в съжденията“, като не е приспаднала от сумите за годините със свръхкомпенсиране (1991, 1992, 1993 и 1998 г.) сумите за годините с недостатъчно компенсиране (1994-1997 г.) и в приложение 1 към решението е възприела изцяло заключенията на своя консултант относно трите спорни точки между Франция и Комисията. Франция уточнява, че в рамките на целия период 1999-2005 г. схемата, свързана с продукта „синя книжка“, не е била компенсирана достатъчно от страна на държавата. Следователно размерът на комисионата за посредничество не е надвишавал необходимия за покриване разходите за разпространение на спестовния продукт, така както са отразени в аналитичното счетоводство на продукта „синя книжка“, осъществено съвместно с Комисията (с изключение на две изменения (34)) и отговарящо на изискванията на Директива 80/723/ЕИО на Комисията от 25 юни 1980 г. относно прозрачността на финансовите отношения между държавите-членки и публичните предприятия, както и относно финансовата прозрачност в рамките на някои предприятия (35). Франция обясни още, че неотдавнашното намаляване на комисионата за посредничество отговаря главно на нуждите на икономическите оператори в областта на финансирането на социални жилища (36).
(73)
Френските органи уточняват, че след 1999 г. съществува механизъм за възстановяване при евентуална свръхкомпенсация.
(74)
Франция изтъква също така, че ликвидният риск в рамките на един месец е бил покриван от самата банка, а след един месец е бил покриван от CDC. Франция уточнява, че при сумите, привлечени по продукта „синя книжка“, процентът на рисковите тегла при изчисляване на нуждите от собствен капитал, необходим за поддържане на маржа на платежоспособност, е бил нула. Тя допълва, че процентът на рисковите тегла при изчисляване на нуждите от собствен капитал на Crédit Mutuel за други спестовни продукти и други ресурси извън продукта „синя книжка“ е варирал от […] до […] % в периода 1999-2005 г. Френските органи уточняват, че предвид липсата на основание да се прилага европейският коефициент на платежоспособност, при положение че банката е започнала да прехвърля всички привлечени по продукта средства към CDC през 1999 г., за да изчисли разумната печалба, съответстваща на продукта „синя книжка“, Crédit Mutuel е включила разходи за собствен капитал, получени чрез сравняване със съответните разходи при останалите спестовни продукти и други ресурси, като просто е ограничила размера им (от […] на […] % в периода 1999-2005 г.). По искане на Комисията Франция е предоставила уточнения и относно маржа на компенсиране, свързан със създаването на задължителен резерв към Централната банка на Франция.
7. ОЦЕНКА
7.1. Наличие на държавна помощ
(75)
В решението за разширяване Комисията посочва, че от разглежданите мерки единствено комисионата за посредничество, изплащана на Crédit Mutuel от CDC, би могла да съдържа елементи на държавна помощ (37).
(76)
Комисионата за посредничество, която евентуално съдържа елементи на държавна помощ, е била въведена на 27 септември 1991 г. с постановление от същата дата, а в рамките на настоящото решение се анализира за периода до либерализирането на продукта „книжка А“ и хармонизирането с нея на продукта „синя книжка“ от 1 януари 2009 г. (38).
7.1.1. Условията от съдебната практика по делото Altmark не са изпълнени
(77)
Следва да се изтъкне, че съгласно съдебната практика по делото Altmark (39) компенсациите, изплащани за изпълнението на обществени услуги, не са държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, ако са изпълнени четири кумулативни условия.
(78)
В мненията си, изразени в отговор на решението за разширяване, френските органи и Crédit Mutuel изтъкват съществуването на две услуги от общ икономически интерес, състоящи се, от една страна, в поддържането на голям брой банкови гишета в селските райони по причини, свързани с териториалното устройство, а от друга, в привличането на депозити, предназначени за финансиране на социални жилища.
(79)
И преди въвеждането на разглежданата мярка обаче Crédit Mutuel не е имала задължението да поддържа банкови гишета в селските райони, тъй като законът за разкриването и закриването на банкови клонове е бил отменен през 1987 г. и режимът на контрол (който за Crédit Mutuel е бил поддържан в периода 1987-1991 г.) е бил премахнат на 1 юли 1991 г. (40). Освен това френските органи и Crédit Mutuel не оспориха заключението в решението за разширяване, според което „след 1991 г. [т.е. към 1 юли 1991 г.] не съществува никакъв документ, доказващ, че на Crédit Mutuel е била възложена, по смисъла на член 86 от ЕО [понастоящем член 106 от ДФЕС], задачата, посочена в точка 24, подточка iii) по-горе [поддържане на банкови гишета в селските райони по причини, свързани с териториалното устройство]“ (41).
(80)
Следователно проверката за изпълнение на условията от съдебната практика по делото Altmark следва да се извърши само по отношение на задачата за привличане на депозити с цел финансирането на социални жилища.
(81)
Комисията припомня, че държавите-членки разполагат с широки правомощия за оценка относно естеството на услугите, които биха могли да бъдат квалифицирани като услуги от общ икономически интерес. Тя счита, че с декретите за прилагане на разпоредбите на член 9 от Закона за изменение на Закона за финансите за 1975 г. (42) и на член 24 от Закона за изменение на Закона за финансите за 1982 г. (43), по-специално с постановлението от 27 септември 1991 г., ясно се възлага на Crédit Mutuel задачата (така, както е определена в член R 323-10 и член R 331-14 от кодекса на строителството и жилищата) за привличане на финансови средства с цел прехвърлянето им на CDC, което ще позволи да бъдат финансирани социални жилища. Комисията счита, че с квалифицирането на тази задача като услуга от общ икономически интерес Франция не е допуснала явна грешка в оценката.
(82)
По силата на четвъртото условие от съдебната практика по делото Altmark„когато изборът на предприятие, на което в конкретен случай да се възложи изпълнението на задълженията за обществена услуга, не е извършен в рамките на процедура за обществена поръчка, която създава условия за избор на кандидата, способен да предостави тези услуги при най-ниски разходи за съответната общност, необходимото ниво на компенсация трябва да бъде определено въз основа на анализ на разходите, които едно средно предприятие, добре ръководено […] за изпълнение на изискванията за предоставяне на обществена услуга би направило за изпълнение на тези задължения, като се отчитат свързаните с това приходи, както и една разумна печалба във връзка с изпълнение на тези задължения“ (44).
(83)
Комисията счита, че четвъртото условие не е изпълнено, що се отнася до задачата за привличане на депозити, прехвърляни към CDC с цел финансирането на социални жилища. Следва да се отбележи, че държавата не е възложила тази задача на предложилия най-добрата оферта в рамките на обществена тръжна процедура, а чрез директни преговори с Crédit Mutuel. Размерът на комисионата за посредничество не е бил определен въз основа на разходите за изпълнение на услуга от общ икономически интерес, които би направило едно средно предприятие с добро управление. Размерът на комисионата за посредничество от 1,3 % не би могъл да се основава на реалните разходи, направени от Crédit Mutuel за изпълнението на услугата от общ икономически интерес, тъй като през септември 1991 г. не е съществувало отделно счетоводство за продукта „синя книжка“, благодарение на което да бъдат установени разходите специално за продукта „синя книжка“, фигуриращи в счетоводните отчети на банката. Отделното счетоводство за продукта „синя книжка“ е било въведено няколко години по-късно и е реконструирано със задна дата за годините преди 1991 г. Следователно не съществува индикация, че размерът на комисионата за посредничество е бил определен въз основа на разходите на едно средно предприятие с добро управление за изпълнението на въпросната услуга от общ икономически интерес. Френските органи изтъкват, че като цяло Crédit Mutuel е добре управлявано предприятие. Въпреки това те не доказват достатъчно добре това свое твърдение, като се позовават основно на съображение 13 от решението за разширяване, в което Комисията посочва само общите финансови резултати (размер на баланса, нетен финансов резултат, съотношение между разходи и приходи, собствен капитал и коефициент на платежоспособност) на Crédit Mutuel през 2004 г. Във всички случаи, ако държавата-членка е определила нивото на компенсиране въз основа на анализ на разходите на средно предприятие с добро управление, не би следвало да ѝ бъде трудно да го докаже пред Комисията и да изложи следваната методология, което Франция в случая не е направила. Накрая, фактът, че след либерализирането на продуктите „книжка А“ и „синя книжка“ от 1 януари 2009 г. комисионата за посредничество на Crédit Mutuel е намаляла от 1,1 % на 0,6 %, показва, че нивото на компенсиране е било по-високо от това, което би било определено въз основа на разходите на едно средно предприятие с добро управление, изпълняващо същата задача от общ интерес.
(84)
Тъй като условията от съдебната практика по делото Altmark са кумулативни, при неизпълнение на което и да е от тях съдебната практика не може да бъде приложена и разглежданата мярка би могла да представлява държавна помощ. От горепосочените съображения следва, че разглежданата мярка не изпълнява четвъртото условие от съдебната практика по делото Altmark. Следователно съдебната практика по това дело е неприложима и следва да се провери дали действително мярката е държавна помощ (45) (46).
7.1.2. Изпълнени са условията за наличие на държавна помощ
(85)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
7.1.2.1. Приписване на държавата и на ресурси на държавата
(86)
Комисионата за посредничество е била изплащана ежегодно (47) на Crédit Mutuel от CDC по силата на договор между държавата и Crédit Mutuel, с който са били определени условията за прилагане на постановлението от 27 септември 1991 г. Размерът на комисионата за посредничество е бил определен от държавата с цел компенсиране на задължението за изпълнение на обществена услуга. Освен това CDC е държавно предприятие и действията му следва да бъдат приписани на държавата (48). От това следва, че е изпълнено условието за приписване на държавата и за използване на държавни ресурси.
7.1.2.2. Селективност
(87)
Комисионата за посредничество е била предоставена единствено на Crédit Mutuel в отговор на задължението за привличане на спестявания, прехвърляни на CDC с цел финансиране на социални жилища, което е било осъществявано чрез продукта „синя книжка“, за разпространението на който Crédit Mutuel е имала изключителното право. От това следва, че мярката има селективен характер.
7.1.2.3. Условията от съдебната практика по делото Altmark не са изпълнени, разследване за наличие на предимство, нарушаващо конкуренцията
(88)
Тъй като представлява прехвърляне на държавни ресурси в полза единствено на Crédit Mutuel, комисионата за посредничество е подобрила конкурентното положение на тази банка в сравнение с това на нейните конкуренти. Съгласно практиката на Съда подобряването на конкурентното положение на дадено предприятие чрез предоставяне на държавна помощ най-общо е доказателство, че е нарушена конкуренцията спрямо останалите предприятия, които не са получили подобна помощ (49).
7.1.2.4. Засягане на търговията между държавите-членки
(89)
Освен това, съгласно обичайната практика на Съда търговията между държавите-членки е засегната тогава, когато предприятието получател упражнява дейността си в сфера, отворена за конкуренцията, и тази дейност включва търговия между държави-членки (50). Впрочем след 1979 г. пазарният дял на чуждестранните банки е достигал 8 % при кредитните дейности (4 % за банковите клонове, нерегистрирани като юридически лица, 4 % за дъщерните дружества, регистрирани като юридически лица съгласно френското законодателство), 4,5 % при депозитните дейности (съответно 2 % и 2,5 %). Делът на европейските банки, без тези от Франция, по отношение на общия брой на чуждестранните банки е бил 50 % при кредитите, 70 % при депозитите. Следователно още през 70-те години Crédit Mutuel е работила в условията на конкуренция с чуждестранни банкови мрежи на територията на Франция. Освен това пазарът на ликвидни спестовни продукти, част от който е спестовният продукт „синя книжка“ и който включва също така продуктите Codevi, LEP („популярна спестовна книжка“), „жълта книжка“, банковите сметки по обикновени спестовни книжки и CEL („жилищна спестовна сметка“) (51), по време на разглеждания период вече е бил отворен за конкуренцията.
(90)
Въз основа на горепосоченото Комисията заключава, че са изпълнени четирите условия за наличие на държавна помощ.
7.1.2.5. Неправомерност на мярката за помощ
(91)
Накрая, мярката за помощ е неправомерна, тъй като за нея не е било отправено уведомление до Комисията в съответствие с член 108, параграф 3 от ДФЕС и е била приведена в действие след влизането в сила във Франция на Договора за създаването на Европейската икономическа общност.
(92)
В отговор на аргумента на френските органи, според който държавната помощ е била вече съществуваща поради това, че е била приета преди изтичането на срока за транспониране, 1 януари 1993 г., на втората банкова директива, Комисията подчертава, че целта на тази директива е била изграждане на вътрешния пазар в сектора на кредитните институции с оглед свобода на установяване и свободно предоставяне на услуги. От това не следва, че въпросният пазар е бил затворен за конкуренцията преди въвеждането на комисионата за посредничество, а само че все още са съществували определени пречки пред свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги в банковия сектор. От решението от 10 май 2007 г. става ясно, че продуктът „синя книжка“ е част от „пазара“ на ликвидни спестовни продукти, което предполага отвореност на въпросната дейност за конкуренцията и по никакъв начин не потвърждава аргумента на френските органи, според който въпросната дейност е била отворена за конкуренцията едва през 1993 г. Точно обратното, в решението се посочва съществуването на „зрял“ пазар (52).
7.2. Съвместимост на помощта с вътрешния пазар
(93)
Тъй като разглежданата мярка съдържа елементи на държавна помощ, Комисията трябва да анализира съвместимостта ѝ с вътрешния пазар.
(94)
Съгласно член 106, параграф 2 от ДФЕС: „предприятията, които са натоварени с функцията да оказват услуги от общ икономически интерес […] се подчиняват на разпоредбите, съдържащи се в Договорите, и в частност на правилата на конкуренцията, доколкото прилагането на тези правила не препятства фактически или юридически изпълнението на специфичните задачи, които са им възложени. Развитието на търговията не трябва да се засяга до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза“.
(95)
Съгласно практиката на Съда, практиката на Комисията и рамката на Общността от 2005 г. значението на член 106, параграф 2 от ДФЕС е, че държавна помощ, предоставена на предприятие, което е натоварено с задачата да оказва услуги от общ икономически интерес, може да бъде обявена за съвместима с вътрешния пазар, ако мярката за помощ отговаря на следните условия:
а)
предоставяната услуга има характеристиките на услуга от общ икономически интерес;
б)
предприятието действително е било натоварено от страна на държавата с изпълнението на тази услуга от общ икономически интерес чрез един или няколко официални акта;
в)
спазени са принципите за необходимост и пропорционалност, и
г)
развитието на търговията не е засегнато до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза.
(96)
Условия a) и б) са изпълнени по причините, изложени в съображение 81.
(97)
Що се отнася до условие г), Комисията не разполага с данни, че търговията между държавите-членки е засегната до такава степен, че помощта да не отговаря на това условие. По-специално с решението от 10 май 2007 г. се иска прекратяване на изключителното право за разпространение на продукта „синя книжка“, тъй като специалните права, свързани с разпространението на този спестовен продукт, представляват ограничение за свободното предоставяне на услуги в рамките на Общността (53). Въпреки това, доколкото комисионата за посредничество не е представлявала свръхкомпенсиране на задачата за осъществяване на услугата от общ икономически интерес, възложена на Crédit Mutuel, тя не може да бъде разглеждана като засягаща развитието на търговията до степен, която би била в противоречие с интересите на Съюза.
(98)
Поради това по-долу Комисията проверява дали са били спазени принципите за необходимост и пропорционалност, т.е. дали размерът на компенсацията, каквато е комисионата за посредничество, не е надвишавал това, което е необходимо за покриване на разходите, понесени при изпълнение на задълженията за обществена услуга, като се отчитат съответните постъпления и една разумна печалба за изпълнение на тези задължения (54).
(99)
При проверката за евентуална липса на свръхкомпенсация (вж. подраздел 7.2.5) Комисията следва - за периода от 27 септември 1991 г. (вж. подраздел 7.2.1) до 31 декември 2005 г. - глобален подход (вж. подраздел 7.2.2). Тя отчита всички предимства, свързани с продукта „синя книжка“, без обаче да включва евентуален притегателен ефект, чийто обхват не е било възможно да бъде определен (вж. подраздел 7.2.3). Отчетена е определена разумна печалба (вж. подраздел 7.2.4), включително за привлечените средства, които са били прехвърляни на CDC.
7.2.1. Начало на разглеждания период (27 септември 1991 г.)
(100)
В решението за разширяване изчисляването на нетния финансов резултат от продукта „синя книжка“ с цел да бъде направена оценка относно съществуването на евентуална свръхкомпенсация е включвало приходите за цялата 1991 г. (55) С други думи нетният финансов резултат от средствата със свободно предназначение и от тези с предназначение от общ икономически интерес е бил отчетен, считано от 1 януари 1991 г.
(101)
Както беше посочено в съображения 75 и 76, единствената мярка, която се разследва в рамките на настоящия случай, е комисионата за посредничество, въведена на 27 септември 1991 г., в момента, когато Crédit Mutuel е била задължена да прехвърля привлечените от нея средства към CDC с цел финансиране на социални жилища. Преди тази дата не са съществували нито комисионата за посредничество, нито прехвърлянето на средства към CDC. От това следва, че Комисията трябва да започне оценката си относно пропорционалността на помощта след тази дата.
(102)
Следователно разходите и приходите, свързани с изпълнението на услугата от общ икономически интерес, не могат да се отнасят за периода преди 27 септември 1991 г. С други думи, едва след въвеждането на разглежданата мярка за помощ (комисионата за посредничество) мога да бъдат отчитани разходите и приходите, свързани с изпълнението на услуга от общ икономически интерес, финансирана от тази мярка. В заключение Комисията счита, че в решението ѝ за разширяване на процедурата е имало известна непоследователност, тъй като мярката за помощ е била ограничена единствено до въведената на 27 септември 1991 г. комисиона за посредничество, но е било запазено отчитането на нетния финансов резултат от продукта „синя книжка“ за периода 1 януари 1991 г.-27 септември 1991 г.
(103)
Тъй като Crédit Mutuel може да предостави данни за нетния финансов резултат от средствата с предназначение от общ икономически интерес и тези с общо предназначение само на годишна база, Комисията счита, че за 1991 г. следва да се вземе предвид само нетният резултат, съответстващ на периода от 27 септември 1991 г. до 31 декември 1991 г., и нетният резултат за цялата 1991 година се изчисли пропорционално на съответния брой дни, т.е. 96/365. Нетният финансов резултат от средствата, които са били прехвърлени към CDC през 1991 г., може да бъде взет предвид изцяло, тъй като, както беше посочено в съображение 101, въпросното прехвърляне е било въведено именно след 27 септември 1991 г., така че, по същество нито една част от този резултат не се отнася за периода от 1 януари 1991 г. до 27 септември 1991 г.
7.2.2. Глобален подход до края на 2005 г. и подход по години след това
(104)
В решението си за разширяване Комисията препоръча възприемането на подход по години, за да се прецени дали е налице евентуално свръхкомпенсиране. Този подход произтича от рамката на Общността от 2005 г. и се различава от предишната практика на Комисията. Когато преди приемането на рамката на Общността от 2005 г. Комисията трябваше да направи оценка за съществуването на евентуално свръхкомпенсиране, тя следваше подход, който би могъл да бъде определен като „глобален“, при който размерът на компенсацията в годините със свръхкомпенсиране можеше, без ограничение, да бъде намален с размера на компенсацията в годините на недостатъчно компенсиране (56).
(105)
По силата на точка 26 от рамката на Общността от 2005 г. Комисията ще прилага разпоредбите на тази рамка спрямо помощи, за които не е отправено уведомление, ако помощта е била отпусната след публикуването на рамката в Официален вестник на Европейския съюз, а в останалите случаи - разпоредбите, които са в сила в момента на отпускането на помощта. Разглежданата помощ е отпускана ежегодно (57) и за нея не е било отправено уведомление. Публикуването на рамката на Общността от 2005 г. в Официален вестник на Европейския съюз е станало на 29 ноември 2005 г. Следователно за периода преди 2006 г. следва да се прилагат правилата, които са в сила в момента на отпускането на помощта, а за периода от 1 януари 2006 г. до края на срока на помощта - 31 декември 2008 г. - рамката на Общността от 2005 г.
(106)
С рамката на Общността от 2005 г. се въвежда „годишен“ подход, доколкото изчисляването на евентуална свръхкомпенсация трябва да се извършва по години, без размерът на годишна свръхкомпенсация да може да се прехвърля в следващата година, освен когато този размер не надвишава 10 % от размера на годишната компенсация (58).
(107)
За разлика от това, преди приемането на рамката на Общността от 2005 г., когато Комисията проверяваше дали дадено предприятие не е било свръхкомпенсирано за изпълнението на задачата за услуга от общ икономически интерес, тя следваше „глобален“ подход (вж. съображение 104) (59).
(108)
При глобалния подход нетният резултат за всяка година, натрупан година по година, се актуализира чрез прилагане на референтния лихвен процент за Франция към 1 януари на всяка година (60).
7.2.3. Предимства, които са взети предвид
(109)
Съгласно точка 17, първо изречение от рамката на Общността от 2005 г. „приходите, които трябва да бъдат взети предвид, включват като минимум всички приходи, реализирани от услугата от общ икономически интерес“. Следователно при проверката за липса на евентуално свръхкомпенсиране следва да се взема предвид нетният резултат от средствата с предназначение от общ икономически интерес и този от средствата със свободно предназначение през разследвания период. Комисията счита, че тези резултати са приходи, въведени от Франция от 27 септември 1991 г. в полза на Crédit Mutuel в рамките на изпълнението от страна на последната на услугата от общ икономически интерес за финансиране на социални жилища посредством CDC. Тези средства се основават, с оглед на аналитичното счетоводство, на специфичен ресурс - депозитите, привлечени благодарение на разпространението на продукта „синя книжка“. В условията на пазарна конкуренция (без специални права за разпространение на освободен от данъчно облагане спестовен продукт) Crédit Mutuel не би могла да си осигури този ресурс на същата цена, така че съответните средства и ресурси трябва да бъдат взети предвид в контекста на цялостната икономическа структура на продукта „синя книжка“. Освен това самата Франция потвърди наличието на връзка между тези средства, продукта „синя книжка“ и задачата за финансиране на социални жилища чрез прехвърляне на средствата по този продукт към CDC след 1991 г. (61). С други думи, като възлага на Crédit Mutuel на 27 септември 1991 г. услугата от общ икономически интерес за привличане на депозити, прехвърляни към CDC и предназначени за финансиране на социални жилища, Франция потвърждава, че е предоставила на банката правото да разпространява спестовния продукт „синя книжка“. Следователно печалбата в резултат на използването на средствата по тези депозити следва да бъде разглеждана, считано от тази дата, като приход, предоставян на Crédit Mutuel за изпълнението на услугата от общ икономически интерес.
(110)
Жалбоподателят и други институции или организации (Съветът по конкуренцията и докладите на парламентаристи или научни организации (62)) считат, че изключителното право за разпространение на продукта „синя книжка“ е предизвикало „притегателен ефект“, като с това е позволило на Crédit Mutuel да привлече и задържи клиенти, на които е продала и други банкови продукти освен продукта „синя книжка“. В решението си за разширяване на процедурата Комисията не изключва продуктът „синя книжка“ да е довел до генерирането на индиректни приходи, дължащи се на притегателния ефект (63), но припомня, че досега не е съществувала възможност за количествено определяне на подобни приходи (64).
(111)
В края на настоящото разследване Комисията констатира, че макар че не може да се изключи наличието на притегателен ефект, данните, които е събрала по случая, не ѝ позволяват с достатъчна достоверност да даде количествено определение на евентуалния притегателен ефект.
(112)
Предоставените от жалбоподателите документи съдържат предположения за съществуването на притегателен ефект, но не го доказват официално и още по-малко дават точна оценка на финансовото отражение на този ефект.
(113)
Що се отнася до проучването на Glais (вж. съображения 52 и 53), Комисията счита, че Crédit Mutuel има пълното право да твърди, че тези статистически анализи не предоставят никакво сигурно доказателство за количествено определим притегателен ефект.
(114)
В съображенията на жалбоподателите са предложени три субективни оценки. Най-напред, предвид факта, че другите банки са предложили да разпространяват продукта „синя книжка“ с комисиона от 1 %, жалбоподателите предлагат приблизителна оценка на притегателния ефект чрез изчисляване на разликата между размера на получаваната от Crédit Mutuel комисиона и този размер от 1 %, т.е. 0,3 %, което съответства на около 300 млн. FRF годишно. Във всички случаи обаче е невъзможно да се докаже дали конкурентите на Crédit Mutuel биха могли през разглеждания период да изпълнят тази задача при същите условия при това ниво на възнаграждението от 1 %. Освен това този първи аргумент не доказва притегателния ефект, а изглежда потвърждава тезата, че Crédit Mutuel е била свръхкомпенсирана, което, както ще бъде доказано, не е отговаря на истината. Нищо не доказва, че притегателният ефект съответства на разликата между комисионата за посредничество и най-ниската хипотетична комисиона, която конкурентите на Crédit Mutuel са предлагали да получават в замяна на разпространението на продукта „синя книжка“.
(115)
Съгласно втория метод, предложен от жалбоподателите, притегателният ефект би могъл да бъде измерен в зависимост от нарастването на пазарните дялове на Crédit Mutuel. Този метод на оценка е неприемлив, тъй като се основава на твърдението, че нарастването на пазарния дял се дължи единствено на продукта „синя книжка“, в потвърждение на което не съществуват никакви обективни доказателства.
(116)
Третата оценка на изключителното право за разпространение се основава на загубата на данъчни приходи вследствие на освобождаването от данъчно облагане на продукта „синя книжка“. Ако Crédit Mutuel е искала да разпространява спестовен продукт без данъчно освобождаване, като предлага, независимо от данъчното положение на вложителите, същата нетна възвръщаемост като тази на продукта „синя книжка“, тя щеше да понесе разходи за пропуснати ползи, равни на размера на условния данък, (потенциално) платен от вложителите. Според жалбоподателите натрупаното данъчно предимство в размер на 4,5 млрд. FRF за периода 1991-1997 г. трябва да се разглежда като предимство в същия размер, предоставено на Crédit Mutuel. Този начин на разсъждение е неприемлив, тъй като Crédit Mutuel най-вероятно не би могла да разпространява продукта „синя книжка“ при същите условия, ако трябваше да поеме изцяло разходите за освобождаването от данъчно облагане, което облагодетелства пряко членовете на дружеството.
(117)
Евентуалните предимства в разглеждания случай трудно могат да бъдат доказани и определени количествено. Прякото икономическо предимство от продукта „синя книжка“ може лесно да бъде установено от счетоводните сметки за продукта. За разлика от него икономическото предимство, дължащо се на продажбата на други продукти или услуги на клиенти, които са останали лоялни благодарение на продукта „синя книжка“, би могло да се установи в аналитичното счетоводство за съответните продукти, ако още на момента е било възможно да се разграничи продаденото на клиенти, лоялни на Crédit Mutuel или привлечени от нея благодарение на продукта „синя книжка“, от това, което е било продадено на клиенти, избрали Crédit Mutuel по друга причина, което в случая е невъзможно. Поради тази причина консултантът на Комисията не е могъл да направи оценка на евентуалния притегателен ефект с помощта на приложения счетоводен модел за оценка на преките икономически предимства, дължащи се на продукта „синя книжка“.
(118)
Останалите по-комплексни опити за оценка на притегателния ефект от страна на консултанта на Комисията не доведоха до успех. По тази причина Комисията счита, че при изчислението, свързано с проверката за липса на евентуална свръхкомпенсация, не може да вземе предвид евентуалното предимство, дължащо се на притегателния ефект.
7.2.4. Изчисляване на разумната печалба
(119)
При проверката за липса на свръхкомпенсация на предприятието, натоварено с изпълнението на услуга от общ икономически интерес, следва да се вземе предвид определена разумна печалба (65). В рамката на Общността от 2005 г. се уточнява, че „ „разумната печалба“ следва да се разбира като коефициент на възвращаемост на собствения капитал с отчитане на риска - или липсата на риск - за предприятието […]. По принцип този коефициент не трябва да надвишава средния коефициент за съответния сектор през последните години“ (66).
(120)
В решението за разширяване (67) Комисията е счела, че спрямо привлечените средства с предназначение от общ икономически интерес и тези с общо предназначение би следвало да бъде приложена определена разумна печалба, достигаща средно 6 % от собствения капитал. Този процент, различен за всяка година и достигащ средна стойност от 6 %, съответства на процента на възвръщаемост, първоначално препоръчан от Crédit Mutuel: Crédit Mutuel е приела като разход за собствен капитал размера на реално разпределения дивидент през разглежданата година. В настоящото решение, когато става въпрос за вземането предвид на определена разумна печалба при проверката за липса на евентуална свръхкомпенсация, Комисията не се отдалечава, по отношение на привлечените средства с общо предназначение и тези с предназначение от общ икономически интерес, от вече възприетия подход в решението за разширяване, описан в раздел 7.2.5.
(121)
Въпреки това в решението си за разширяване (68) Комисията считаше, че няма да е необходимо да прилага тази разумна печалба спрямо депозитите, прехвърляни на CDC, доколкото последните не налагат разходи за собствен капитал с оглед на пруденциалното регулиране, тъй като тези депозити не са инвестирани от Crédit Mutuel, а само са предназначени за прехвърляне към CDC. От пруденциална гледна точка кредитният риск, свързан с привлечените средства, които се прехвърлят на CDC, се разглежда като равен на експозицията по отношение на държавата (Френската република), т.е. с рисково тегло, равно на нула, и следователно като неизискващ собствен капитал.
(122)
Отказът от разумна печалба от привлечените средства, които се прехвърлят на CDC, би довел до намаляване на общата разумна печалба (от една страна свързаната с привлечените средства с предназначение от общ икономически интерес и тези с общо предназначение, и от друга страна, разумната печалба, свързана с привлечените средства, които се прехвърлят на CDC) в периода 1991-1999 г. и до пълното ѝ изчезване след 2000 г., след като всички привлечени средства през 1999 г. се прехвърлят към CDC (69).
(123)
В писмото си от 1 септември 2006 г., с което представят съображенията си в отговор на решението за разширяване, френските органи потвърдиха, че прехвърляните към CDC средства не са изисквали регулаторен собствен капитал. Въпреки това според френските органи „предвид липсата на основание да се прилага европейският коефициент на платежоспособност от момента, в който Crédit Mutuel е започнала да прехвърля всички привлечени средства към CDC през 1999 г., Crédit Mutuel [предлага] при изчисляването на разумната печалба, съответстваща на продукта „синя книжка“, [да се включи] включва разходи за собствен капитал, получени чрез сравнение с този при останалите спестовни продукти и други ресурси“. Комисията не може да приеме подобен подход, тъй като с него спрямо прехвърляните към CDC средства изкуствено се налага нуждата от регулиран собствен капитал, определяна въз основа на средната нужда от капитал за другите активи на Crédit Mutuel, които са напълно независими от продукта „синя книжка“.
(124)
Липсата на нужда от регулаторен собствен капитал показва липсата на риск от кредитна загуба, какъвто е случаят със средствата, прехвърляни на CDC. Дейността по привличане на депозити от името на CDC не носи и ликвиден риск (с изключение на риска в рамките на месеца), нито падежна трансформация, тъй като размерът на средствата, предназначени за прехвърляне към CDC, се определя ежемесечно в зависимост от постъпилите депозити, а лихвеният процент, изплащан от CDC, се прехвърля незабавно към вложителите. Следователно е ясно, че тази услуга от общ икономически интерес носи ниско ниво на риск за Crédit Mutuel. Въпреки това съществуват някои други видове риск, като оперативен, икономически (риск от възможността размерът на възнаграждението да не покрива понесените разходи), правен риск и риск за репутацията на банката. Освен това има и други банкови дейности, като например предлагането на взаимни фондове, управлението на имущество или продажбата на финансови продукти (като акции и облигации), които не изискват регулаторен собствен капитал, но това не ги прави по-малко печеливши. Следователно не съществува пряка връзка между разходите за регулаторен собствен капитал - изчислен въз основа на пруденциални правила, чиято специфична цел по никакъв начин не е да се прави оценка на рентабилността на дадена дейност - и очакваната печалба от дадена дейност.
(125)
Въпреки това се налага констатацията, че в настоящия случай, макар че Комисията разрешава на Crédit Mutuel да реализира разумна печалба от привлечените средства, които се прехвърлят на CDC, тя признава, че определянето на адекватно ниво на тази печалба изисква комплексна икономическа оценка. Продуктът „синя книжка“ е нетипичен банков продукт със смесени характеристики на спестовен продукт и текуща сметка, като привлечените по него средства се прехвърлят на публична институция. Следователно не съществуват непосредствено сравними продукти, въз основа на които би могла да бъде определена разумната печалба от подобна дейност.
(126)
Поради липсата на продукт, сравним в достатъчно голяма степен с продукта „синя книжка“, Комисията счита, че в случая може да използва два показателя, позволяващи да се направи оценка дали, по отношение на прехвърляните към CDC средства, дадена печалба може да се счита за разумна. Тези два показателя са следните:
а)
маржът на печалбата в банковия сектор във Франция, т. е. нетните приходи преди облагане с данъци, разделени на оборота (в случая оборотът на банките са техните оперативни резултати). Въз основа на данните за банковия сектор във Франция за разглеждания период (от 27 септември 1991 г. до края на 2008 г.), маржът на печалбата е средно 23 % годишно;
б)
процентът на възвръщаемост в банковия сектор във Франция, т.е. нетните приходи преди облагане с данъци, разделени на размера на активите. Средният размер на годишния процент на възвръщаемост за целия разглеждан период е 45 основни пункта (0,45 %).
(127)
В долната таблица (70) са представени маржът на печалбата и процентът на възвръщаемост в банковия сектор във Франция за периода 1993-2008 г. (не са налични данни за периода преди 1993 г.):
1993 г.
1994 г.
1995 г.
1996 г.
1997 г.
1998 г.
1999 г.
2000 г.
2001 г.
2002 г.
2003 г.
2004 г.
2005 г.
2006 г.
2007 г.
2008 г. (72)
Нетни приходи преди облагане с данъци (71)
15,2
2,7
25,0
41,0
67,5
14,4
19,8
22,5
24,6
23,5
23,4
29,6
31,3
46,2
34,3
-4,4
Оперативен резултат (71)
362,4
335,4
345,6
356,1
375,3
60,8
64,6
70,5
74,9
77,0
80,6
83,5
89,5
104,1
98,0
79,1
Марж на печалбата
4,2 %
0,8 %
7,2 %
11,5 %
18 %
23,7 %
30,6 %
31,9 %
32,8 %
30,6 %
29,0 %
35,5 %
35,0 %
44,4 %
35,1 %
-5,6 %
Среден марж на печалбата
22,8 %
Активи (71)
Няма данни
16 333
17 216
18 291
19 894
3 052
3 394
3 452
3 783
3 793
3 960
4 390
5 275
6 041
7 061
7 699
Процент на възвръщаемост
Няма данни
0,02 %
0,15 %
0,22 %
0,34 %
0,47 %
0,58 %
0,65 %
0,65 %
0,62 %
0,59 %
0,68 %
0,59 %
0,77 %
0,49 %
-0,05 %
Среден процент на възвръща-емост
0,45 %
(128)
За да изчисли маржа на печалбата и процента на възвръщаемост на Crédit Mutuel по отношение на дейността по привличане на депозити, прехвърляни към CDC, Комисията използва следните стойности:
а)
за делител на маржа на печалбата - приходите, получени за дейността по привличане на депозити, прехвърляни към CDC, т.е. годишния размер на комисионата за посредничество;
б)
за делител на процента на възвръщаемост - депозитите, прехвърлени на CDC;
в)
за числител, т.е. резултата преди облагане с данъци, Комисията счита, че ако се приеме като разумна печалба марж от 4,2 % по отношение на дейността по привличане на депозити, прехвърляни на CDC, т.е. резултат преди облагане с данъци, представляващи 4,2 % от получената от CDC комисиона за посредничество, Crédit Mutuel не получава свръхкомпенсация (вж. таблицата в съображение 132).
(129)
Що се отнася до втория показател (процента на възвръщаемост), Комисията отбелязва, че ако процент на възвръщаемост от 5 базисни пункта е взет предвид като разумна печалба от дейността по привличане на депозити, прехвърляни на CDC, т.е. ако се вземе предвид резултат преди облагане с данъци, представляващ 0,05 % от общата сума на депозитите, прехвърлени на CDC, от това следва, че Crédit Mutuel не е получила свръхкомпенсация за управлението на продукта „синя книжка“ през разглеждания период.
(130)
Съгласно рамката на Общността от 2005 г. разумната печалба не трябва да надхвърля средния процент, установен в съответния сектор за разглеждания период. Ако бъде разрешен марж на печалбата от 4,2 %, той ще представлява по-малко от една пета от средния марж на печалбата в банковия сектор (22,8 %). Предвид на това, че, както беше посочено в съображение 124, дейността по привличане на депозити, които се прехвърлят на CDC, е дейност с нисък риск и следователно с ниска възвръщаемост, Комисията счита, че марж на печалбата от 4,2 % не е прекомерно висок и в случая може да се приеме за разумна печалба.
(131)
По същия начин Комисията счита, че ако бъде приета печалба от 5 базисни пункта за привлечените средства, прехвърляни на CDC, тя ще бъде разумна предвид средния процент на възвръщаемост от 45 базисни пункта в банковия сектор във Франция за разглеждания период и ще представлява нисък и консервативен праг на това, което може да се приеме за разумна печалба в конкретния случай. Също така това ниско ниво на печалбата отразява ясно нивото на риска, който поема Crédit Mutuel по отношение на дейността си за привличане на депозити за сметка на CDC, който, както беше посочено в съображение 124, е нисък.
7.2.5. Проверка за липсата на свръхкомпенсация
(132)
Въз основа на горепосоченото Комисията извърши проверка - представена в долната таблица - за липсата на свръхкомпенсация по метода, изложен в подраздели 7.2.1-7.2.4 (73):
(в млн. евро)
КОМПЕНСАЦИЯ
СВРЪХКОМПЕНСИРАНЕ ИЛИ НЕДОСТАТЪЧНО КОМПЕНСИРАНЕ
Година
Комисиона за посредничество
(годишна)
Глобален подход (74)
(до края на 2005 г.)
Годишен подход (75)
(след 2006 г.)
1991 г. (27.9.1991 г.-31.12.1991 г.)
1,5
43,8
неприложимо
(глобалният подход се прилага до 2005 г., вж. подраздел 7.2.2)
1992 г.
9,1
125,1
1993 г.
16,8
184,0
1994 г.
36,6
127,3
1995 г.
59,5
114,5
1996 г.
74,7
107,8
1997 г.
82,3
88,4
1998 г.
118,9
92,0
1999 г.
188,9
98,3
2000 г.
188,2
106,3
2001 г.
181,9
91,3
2002 г.
187,8
76,3
2003 г.
197,7
61,2
2004 г.
204,4
45,7
2005 г.
196,7
15,0
2006 г.
[…]
-39,1
2007 г.
[…]
-24,3
2008 г.
[…]
-6,1
(133)
Вижда се, че свръхкомпенсацията в края на 2005 г. (15 млн. EUR) е по-малко от 10 % от компенсацията за 2005 г. (196,7 млн. EUR). По силата на точка 21 от рамката на Общността от 2005 г. тази сума може да бъде пренесена в следващата година. Крайният резултат е недостатъчно компенсиране в размер на -6,1 млн. EUR в края на 2008 г. за целия разглеждан период.
(134)
Следователно Комисията може да заключи, че Crédit Mutuel не е била свръхкомпенсирана с комисионата за посредничество за възложената ѝ услуга от общ икономически интерес, считано от 27 септември 1991 г. до края на 2008 г.
8. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(135)
Заключението на Комисията е, че Френската република неправомерно е привела в действие разглежданата мярка в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС. Въпреки това помощта може да се счита за съвместима с вътрешния пазар по силата на член 106, параграф 2 от ДФЕС, тъй като компенсацията, изплащана от страна на държавата, не е надвишавала необходимото за покриване на разходите, понесени при изпълнение на задълженията за обществена услуга, като се отчитат съответните постъпления и една разумна печалба за изпълнение на тези задължения,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, приведена в действие от Френската република в полза на Crédit Mutuel с постановлението от 27 септември 1991 г. за определяне на средствата с предназначение от общ интерес на Crédit Mutuel, е съвместима с вътрешния пазар.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 24 май 2011 година.
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 24. mája 2011
o štátnej pomoci C 88/97, ktorú Francúzska republika poskytla v prospech Crédit Mutuel
[oznámené pod číslom K(2011) 3436]
(Iba francúzske znenie je autentické)
(Text s významom pre EHP)
(2011/747/EÚ)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 108 ods. 2 prvý pododsek,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
po vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky v súlade s uvedenými ustanoveniami (1), a so zreteľom na tieto pripomienky,
keďže:
1. POSTUP
(1)
Dňa 25. januára 1991 Francúzska asociácia bánk (Association française des banques, ďalej len „AFB“), odborová komora ľudových bánk (Chambre syndicale des banques populaires) a Crédit Agricole podali sťažnosť, podľa ktorej Francúzsko poskytlo štátnu pomoc spoločnosti Crédit Mutuel.
(2)
Prvá žiadosť Komisie o informáciu o vkladnej knižke „Livret bleu“ bola zaslaná listom z 27. mája 1991.
(3)
Listom zo 6. februára 1998 Komisia informovala francúzske orgány o svojom rozhodnutí začať konanie podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES (teraz článok 108 ods. 2 ZFEÚ) o potenciálnych opatreniach pomoci obsiahnutých v sporiacom mechanizme „Livret bleu“ (2).
(4)
Dňa 8. apríla 1998 francúzske orgány odpovedali na otázky, ktoré Komisia predložila vo svojom rozhodnutí o začatí konania.
(5)
Dňa 18. júna 1998 spoločnosť Crédit Mutuel zaslala Komisii list uvádzajúci argumenty s cieľom zamietnuť klasifikovanie opatrení uvedených v rozhodnutí o začatí konania ako štátnej pomoci, ako aj dokumentáciu o analytickom účtovníctve týkajúcu sa „Livret bleu“. Mnohé zainteresované strany takisto zaslali svoje pripomienky Komisii (pozri oddiely 3 a 4, odôvodnenia 48 až 59), ktorá ich doručila francúzskym orgánom 3. septembra 1998.
(6)
Sťažovatelia zaslali Komisii štyri doplňujúce vyjadrenia listami z 29. októbra 1999, 16. mája 2000, 16. októbra 2000 a 19. januára 2001, ktoré Komisia doručila francúzskym orgánom 21. februára 2000 a 3. novembra 2000.
(7)
Dňa 5. februára 2001 Komisia doručila francúzskym orgánom dokumenty, ktoré dostala od AFB.
(8)
Na žiadosť Komisie v období od novembra 1998 do decembra 1999 poradca (3) (ďalej len „poradca Komisie“) vykonal audit analytického účtovníctva „Livret bleu“. Správa poradcu bola predložená na preskúmanie francúzskym orgánom a spoločnosti Crédit Mutuel 10. januára 2000. Dňa 7. februára 2000 sa zorganizovalo odborné stretnutie útvarov Komisie za účasti ich poradcu, francúzskych orgánov a spoločnosti Crédit Mutuel na dosiahnutie dohody o tejto správe.
(9)
Listom zo 14. septembra 1999 útvary Komisie požiadali francúzske orgány, aby spresnili úlohy verejného záujmu, ktorými je poverená spoločnosť Crédit Mutuel. Dňa 21. februára 2000, 3. novembra 2000 a 5. februára 2001 útvary Komisie doručili francúzskym orgánom na pripomienkovanie rôzne doklady (4) priložené k dokumentácii sťažovateľmi a týkajúce sa prípadného „efektu príťažlivosti“ vkladnej knižky „Livret bleu“ (pozri pododdiel 7.2.3, odôvodnenia 110 až 118). Francúzske orgány predložili svoje pripomienky 1. februára 2001.
(10)
Dňa 11. apríla 2000 bola Komisii predložená sťažnosť Bankovej federácie Európskej únie (FBE) týkajúca sa pomoci, ktorú poskytol francúzsky štát spoločnosti Crédit Mutuel vo forme výhradného vystavovania vkladnej knižky „Livret bleu“.
(11)
V máji 2000 poverila Národná konfederácia Crédit Mutuel (Confédération nationale du Crédit Mutuel) audítorskú spoločnosť Arthur Andersen úlohou, ktorá zahŕňala preskúmanie metodiky postupov analytického účtovníctva spoločnosti Crédit Mutuel a vyhotovenie prevádzkového účtu vkladnej knižky „Livret bleu“. Táto úloha sa skončila v septembri 2000 odovzdaním podrobnej správy o prevádzkovom účte „Livret bleu“, ktorá ocenila výsledok analytického účtovníctva „Livret bleu“ na stratu pred zdanením vo výške 498 miliónov FRF. Tento záver sa opieral o zohľadnenie „opráv“. Stretnutie Komisie a spoločnosti Crédit Mutuel k tejto správe sa zorganizovalo 2. februára 2001. V nadväznosti na pripomienky sformulované Komisiou požiadala spoločnosť Crédit Mutuel audítorskú spoločnosť Arthur Andersen, aby doručila správu z 8. februára 2001 odôvodňujúcu použitie metódy nazývanej „oprava precenenia činnosti IARD (poistenie proti škodám (5) spoločnosti Crédit Mutuel]“, ktorá bola hlavne predmetom kritiky zo strany útvarov Komisie.
(12)
V apríli 2001 Komisia požiadala svojho poradcu, aby zistil rozdiely medzi svojou správou a správou audítorskej spoločnosti Arthur Andersen a aby určil zmeny údajov alebo metodiky, ktoré by mohli byť prípadne zahrnuté do jeho predchádzajúcej správy. Nová konečná správa poradcu Komisie bola doručená 23. júla 2001. Oceňuje výsledok analytického účtovníctva „Livret bleu“ na súhrnný nekapitalizovaný zisk vo výške 1,074 miliardy FRF (163,7 milióna EUR). Táto správa bola doručená v ten istý deň francúzskym orgánom. Počas stretnutia Komisie, francúzskych orgánov, spoločnosti Crédit Mutuel a audítorskej spoločnosti Arthur Andersen 26. júla 2001 Crédit Mutuel a Arthur Andersen oznámili svoj nesúhlas s konečnými závermi poradcu Komisie. Audítorská spoločnosť Arthur Andersen trvala na svojich predchádzajúcich záveroch v dokumente z 13. septembra 2001, doručenom v prílohe ku správe francúzskych orgánov z 15. septembra 2001. Francúzske orgány zaslali Komisii 26. októbra 2001 novú správu o právnej analýze „Livret bleu“ z hľadiska práva Spoločenstva v oblasti hospodárskej súťaže, ako aj krátku správu zo 7. januára 2002 o nákladoch na úlohu služby vo verejnom záujme, ktorá preberá číselné údaje už predložené spoločnosťou Crédit Mutuel.
(13)
Správa zaslaná Komisii 26. októbra 2001 francúzskymi orgánmi vysvetľovala, prečo podľa ich názoru i) systém „Livret bleu“ nepredstavuje pomoc; ii) by za predpokladu, že by Komisia trvala na označení podpory za pomoc, mohlo ísť len o jestvujúcu pomoc a iii) v každom prípade by šlo o zlučiteľnú pomoc.
(14)
Rozhodnutím z 15. januára 2002 (6) (ďalej len „zrušené rozhodnutie“) Komisia vyhlásila štátnu pomoc poskytnutú Francúzskou republikou v prospech spoločnosti Crédit Mutuel za nezlučiteľnú s vnútorným trhom.
(15)
Rozhodnutie z 15. januára 2002 bolo zrušené rozsudkom Všeobecného súdu z 18. januára 2005 (7).
(16)
Komisia nepodala odvolanie proti rozsudku súdu. V súlade s článkom 266 ods. 1 ZFEÚ je Komisia povinná prijať nevyhnutné opatrenia vyplývajúce z tohto rozsudku. V oblasti štátnej pomoci to znamená, že v nadväznosti na zrušenie rozhodnutia sa konanie vracia do štádia formálneho zisťovania.
(17)
Rozhodnutím zo 7. júna 2006 (8) (ďalej len „rozhodnutie o rozšírení“) Komisia rozšírila konanie vo veci formálneho zisťovania a upresnila predmet svojho posúdenia prípadnej pomoci.
(18)
Francúzsko oznámilo Komisii svoje pripomienky k rozhodnutiu o rozšírení listami z 1. septembra 2006 a 7. septembra 2006.
(19)
Dňa 19. septembra 2006 Európska komisia dostala sťažnosť Združenia obetí Crédit Mutuel (Association des Victimes du Crédit Mutuel).
(20)
Komisia dostala pripomienky spoločnosti Crédit Mutuel listom z 13. októbra 2006.
(21)
Komisia doručila pripomienky spoločnosti Crédit Mutuel francúzskym orgánom listom z 31. októbra 2006.
(22)
V nadväznosti na dve žiadosti Komisie o doplňujúce informácie z 22. septembra 2006 a 28. novembra 2006 Francúzsko predložilo doplňujúce pripomienky listami z 8. novembra 2006 a 28. februára 2007.
(23)
Komisia sa stretla s francúzskymi orgánmi 19. decembra 2006 a so spoločnosťou Crédit Mutuel 15. januára 2007.
(24)
Dňa 10. mája 2007 Komisia prijala rozhodnutie podľa článku 86 ods. 3 Zmluvy o ES (teraz článok 106 ods. 3 ZFEÚ) v spojení s článkami 43 a 49 Zmluvy o ES (teraz články 49 a 56 ZFEÚ), podľa ktorého malo Francúzsko zrušiť osobitné práva (9) spoločností Crédit Mutuel, Caisses d’Épargne a Banque Populaire na vystavovanie vkladnej knižky „Livret bleu“ (pokiaľ ide o Crédit Mutuel) a vkladnej knižky „Livret A“ (pokiaľ ide o Caisses d’Épargne a La Poste) (10).
(25)
Keďže Francúzsko nezrušilo osobitné práva na vystavovanie vkladných knižiek „Livret A“ a „Livret bleu“ v lehote 9 mesiacov stanovenej rozhodnutím z 10. mája 2007, Komisia začala konanie vo veci porušenia podľa článku 226 Zmluvy o ES (teraz článok 258 ZFEÚ) tým, že mu zaslala 5. júna 2008 list o výzve pre nedodržanie rozhodnutia.
(26)
Dňa 19. septembra 2009 Komisia požiadala Francúzsko o nové informácie, na čo Francúzsko odpovedalo 13. októbra 2009.
(27)
Dňa 8. októbra 2009 Komisia zrušila konanie vo veci porušenia, keďže Francúzsko sa prijatím reformy z 1. januára 2009, ktorá liberalizuje vystavovanie vkladných knižiek „Livret A“ a „Livret bleu“ (11), podriadilo povinnosti zrušiť osobitné práva na vystavovanie týchto vkladných knižiek (12).
(28)
V priebehu roka 2010 Komisia zaslala elektronickou poštou viaceré otázky spoločnosti Crédit Mutuel, na ktoré tá odpovedala rovnako elektronickou poštou.
(29)
Toto rozhodnutie ukončuje v súlade s článkom 13 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (13) konanie o potenciálnych prvkoch pomoci obsiahnutých v mechanizme „Livret bleu“.
2. OPIS MECHANIZMU „LIVRET BLEU“
2.1. Opis spoločnosti Crédit Mutuel
(30)
Crédit Mutuel je decentralizovaná banková a poisťovacia skupina, ktorú tvorí sieť vnútroštátnych pobočiek majúcich štatút družstevných spoločností s variabilným kapitálom. Spoločnosť Crédit Mutuel sa riadi zákonom z 10. septembra 1947, ktorý určil zásady družstevníctva. Organizovaná je na troch úrovniach: miestnej, regionálnej a celoštátnej.
(31)
Skupina Crédit Mutuel pod dvoma značkami skupiny (Crédit Mutuel a Crédit Industriel et Mutuel - ďalej len „CIC“) má viac ako 6 000 predajných miest a viac ako 72 000 zamestnancov. Miestne pobočky Crédit Mutuel podliehajú 18 regionálnym federáciám, ktoré sú členmi celoštátnej konfederácie Crédit Mutuel, čo je ústredný orgán siete. CIC združuje 6 regionálnych bánk a špecializované pobočky tak vo Francúzsku, ako aj v zahraničí.
(32)
Crédit Mutuel je okrem toho skupinou, ktorá má jediné vedenie sledujúce globálnu politiku. Zachováva si vnútornú finančnú solidaritu na úrovni konfederácie, ktorá zabezpečuje likviditu regionálnych federácií. Skupina sa vyznačuje vlastnosťami jedinej spoločnosti z pohľadu hospodárskej súťaže, pretože má jediné rozhodovacie centrum na ústrednej úrovni.
2.2. Opis vkladnej knižky „Livret bleu“
(33)
Vkladná knižka „Livret bleu“ bola sporiacim produktom, ktorý upravoval štát predpismi a vystavovala ho výlučne spoločnosť Crédit Mutuel.
(34)
Tento produkt bol čiastočne oslobodený od dane v zmysle opravného zákona o štátnom rozpočte na rok 1975 (14). Úroky vyplatené sporiteľom z uložených súm boli oslobodené od dane vo výške dvoch tretín. Štát stanovoval hrubú mieru výnosu z „Livret bleu“ pre sporiteľov takým spôsobom, aby po zrážke dane (15) bola čistá miera rovnaká ako v prípade vkladnej knižky „Livret A“, úplne oslobodenej od dane.
(35)
Štát stanovoval mieru výnosu „Livret bleu“ na úroveň presahujúcu infláciu, indexovanú na peňažnom trhu. Posledná čistá miera výnosu „Livret bleu“, skôr než sa zrušil tento sporiaci produkt reformou z 1. januára 2009 (pozri odôvodnenie 41), bola 4 % (16). Maximálna suma, ktorú mohli uložiť sporitelia na „Livret bleu“, bola 15 300 EUR. Hodnota vkladov uložených na „Livret bleu“ sa zvýšila z 13 miliárd EUR (85 miliárd FRF) v roku 1991 na 22 miliárd EUR v roku 2008.
(36)
Charakteristiky „Livret bleu“ - okamžité poskytnutie peňažných prostriedkov, platby povolené od 15 EUR, neexistencia nákladov (najmä pri založení knižky) atď. - viedli k vysokej likvidite. Okrem toho bolo možné zaviesť z „Livret bleu“ automatické platby v prospech finančného úradu alebo verejných spoločností ako EDF alebo France Télécom. Vkladná knižka „Livret bleu“, sporiaci produkt určený súkromným osobám, sa teda približovala niektorými aspektmi k bežnému účtu.
(37)
Povinnosti spojené s použitím prostriedkov zhromaždených prostredníctvom „Livret bleu“ sa postupom času menili.
(38)
Spočiatku mala spoločnosť Crédit Mutuel povinnosť použiť 50 % prostriedkov (podiel zvýšený v roku 1983 (17) na 65 % prostriedkov a 80 % nových vkladov) na účely takzvaného „všeobecného záujmu“ (najmä financovanie územných samosprávnych celkov a iných verejných inštitúcií), pričom zostatok mala banka voľne k dispozícii (ďalej len „voľné použitie“).
(39)
Tento systém bol zásadne reformovaný vyhláškou z 27. septembra 1991 (18), ktorou sa zosúladila vkladná knižka „Livret bleu“ so systémom „Livret A“. Od tejto vyhlášky boli všetky nové vklady (19) centralizované v Štátnej depozitnej pokladnici (Caisse des Dépôts et Consignation - ďalej len „CDC“), ktorá ako náhradu vyplácala spoločnosti Crédit Mutuel odmenu za sprostredkovanie. Táto odmena, stanovená spočiatku na 1,3 % hodnoty vkladov „Livret bleu“ poukázaných na účet CDC, bola 1. januára 2005 znížená na 1,2 % a potom 1. novembra 2005 na 1,1 %. CDC používa hlavne prostriedky zhromaždené spoločnosťou Crédit Mutuel na financovanie sociálneho bývania.
(40)
Okrem toho sa táto zásadná reforma systému prejavila postupným presunom jestvujúcej zásoby vkladov (20). Od vyhlášky z 27. septembra 1991 až do konca prvého polroka 1999 sa podiel jestvujúceho „použitia vo všeobecnom záujme“ a „voľného použitia“ znížil, až boli všetky vklady poukázané na účet CDC.
V miliardách FRF a v %
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
Priemerné ročné vklady
85,5
83
80,2
83,4
88,7
91,5
92,7
98,1
98,7
Centralizované použitie CDC
1 %
7 %
12 %
24 %
39 %
46 %
51 %
69 %
100 %
Použitie vo všeobecnom záujme
67 %
54 %
46 %
35 %
27 %
20 %
15 %
10 %
0 %
Voľné použitie
32 %
39 %
42 %
41 %
35 %
34 %
34 %
21 %
0 %
Zdroj: Littlejohn Fraser.
(41)
Dňa 1. januára 2009 nadobudla účinnosť reforma vkladných knižiek „Livret A“ a „Livret bleu“, pričom umožnila všetkým bankám vystavovať vkladnú knižku „Livret A“ a zrušila rozdiel medzi „Livret A“ a „Livret bleu“. Od 1. januára 2009 je vkladná knižka „Livret bleu“ spoločnosti Crédit Mutuel rovnaká ako „Livret A“ vystavovaná pod iným názvom. K tomuto dátumu sa skončila existencia vkladnej knižky „Livret bleu“ a v dôsledku toho aj výhradné právo spoločnosti Crédit Mutuel na jej vystavovanie.
2.3. Opis dôvodov, ktoré viedli k začatiu/rozšíreniu konania
(42)
Ako sa vysvetlilo v rozhodnutí o rozšírení (21), Komisia sa domnievala, že je možné, že Francúzsko poskytlo pomoc spoločnosti Crédit Mutuel prostredníctvom odmeny za sprostredkovanie.
(43)
Z judikatúry Altmark Súdneho dvora vyplýva, že náhrady za služby vo verejnom záujme nepredstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ZFEÚ, ak spĺňajú isté kumulatívne podmienky uvedené v rozsudku Altmark z 24. júla 2003 (22).
(44)
Komisia sa vo svojom rozhodnutí o rozšírení domnievala, že štvrtá podmienka judikatúry Altmark by nemusela byť splnená, pokiaľ štát nepoveril úlohou služby vo verejnom záujme na zhromažďovanie vkladov určených na nájomné sociálne bývanie subjekt s najlepšou ponukou prostredníctvom výberového konania v rámci verejnej súťaže, ale priamo rokovaním so spoločnosťou Crédit Mutuel, čo a priori neposkytuje nijakú záruku, že by výnos priznaný spoločnosti Crédit Mutuel nebol vyšší ako úroveň, ktorú by požadoval dobre riadený podnik. Okrem toho si myslela, že francúzske orgány nepreukázali, že úroveň náhrady bola určená s ohľadom na náklady stredne veľkého, dobre riadeného podniku v bankovom sektore. Francúzskym orgánom totiž nestačí zdôrazniť, že spoločnosť Crédit Mutuel je dobre riadený podnik, aby preukázali, že úroveň náhrady bola stanovená na základe analýzy nákladov, ktoré by znášal dobre riadený podnik v zmysle judikatúry Altmark.
(45)
Podľa Komisie bola odmena za sprostredkovanie štátnym prostriedkom, ktorá mohla predstavovať selektívnu výhodu narúšajúcu hospodársku súťaž a ovplyvňujúcu obchod medzi členskými štátmi a ktorá jej nebola notifikovaná. Odmena za sprostredkovanie mohla teda obsahovať prvky nezákonnej pomoci.
(46)
Vo svojom rozhodnutí o rozšírení sa Komisia domnievala, že je možné, že toto opatrenie nie je zlučiteľné s článkom 86 ods. 2 Zmluvy o ES (teraz článok 106 ods. 2 ZFEÚ), a že si myslí, že žiadna z výnimiek uvedených v odsekoch 2 a 3 článku 87 Zmluvy o ES (teraz článok 107 ods. 2 a 3 ZFEÚ) sa nezdá byť uplatniteľná.
(47)
Na základe výpočtov jej poradcu sa totiž Komisii zdalo možné, že suma náhrady je vyššia, než je nevyhnutné na pokrytie nákladov vzniknutých pri plnení záväzku služby vo verejnom záujme (zhromažďovať vklady určené na nájomné sociálne bývanie), so zohľadnením relevantných príjmov a primeraného zisku z plnenia tohto záväzku. Keďže Komisia pripomenula, že suma náhrady mala zahŕňať všetky výhody priznané štátom alebo prostredníctvom štátnych prostriedkov v akejkoľvek forme, zohľadnila vo výpočte náhrady nielen čisté náklady na zhromažďovanie vkladov centralizovaných v CDC, ale aj čistý hospodársky výsledok (náklady alebo zisk) z použitia vo všeobecnom záujme alebo z voľného použitia. Správa poradcu Komisie ukázala nadmernú náhradu spoločnosti Crédit Mutuel za roky 1991, 1992, 1993 a 1998.
3. ARGUMENTY SŤAŽOVATEĽOV
(48)
Argumenty sťažovateľov boli predložené Komisiou v jej rozhodnutí zo 6. februára 1998 o začatí konania podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES (teraz článok 108 ods. 2 ZFEÚ). Doplňujúce vyjadrenia, ktoré boli odvtedy doručené, predkladajú tieto nové argumenty.
(49)
Správa AFB (aktualizovaná koncom februára 1999 a doručená Komisii v októbri 1999) o efekte príťažlivosti vkladnej knižky „Livret bleu“ ocenila čistý bankový výnos spôsobený efektom príťažlivosti „Livret bleu“ na 17 miliárd FRF (2,6 miliardy EUR), pričom sa predpokladá, že zvýšenie podielov na trhu spoločnosti Crédit Mutuel vo všetkých segmentoch počas obdobia 1986 - 1997 vyplýva výlučne z vystavovania vkladnej knižky „Livret bleu“.
(50)
Štúdia uskutočnená spoločnosťou Caisse Nationale du Crédit Agricole a predložená v máji 2000 analyzovala vývoj počtu kontaktných miest spoločnosti Crédit Mutuel. Ukazuje sa, že celkový počet stálych kontaktných miest klesol od roku 1991 do roku 1994, potom postupne stúpal a v roku 1998 dosiahol úroveň z roku 1990. Vývoj bol rozdielny podľa regiónov: počet stálych kontaktných miest, a potom aj dočasných, sa znížil v regiónoch, kde mala spoločnosť Crédit Mutuel silné postavenie z historického hľadiska (región pozdĺž rieky Loire, Bretónsko, Alsasko), zatiaľ čo v ostatných regiónoch narastal. Je teda pravdepodobné, že spoločnosť Crédit Mutuel oslabila svoje pôsobenie vo vidieckych oblastiach, aby ho posilnila v mestských oblastiach. Zdá sa, že tieto údaje vyvracajú tvrdenia spoločnosti Crédit Mutuel, podľa ktorých bola spoločnosť nútená zachovať si významné pôsobenie vo vidieckych oblastiach počas 90. rokov. Takisto naznačujú, že spoločnosť Crédit Mutuel je schopná udržať si mimoriadne hustú sieť aj po zrušení akejkoľvek kontroly zo strany orgánov verejnej moci.
(51)
AFB zaslala Komisii list 4. júna 1998 s tvrdením, že výnos 1,3 % z jestvujúcich prostriedkov „Livret bleu“ centralizovaných v CDC bol neprimeraný, keďže spoločnosti Caisses d’Épargne a La Poste dostávali v rovnakom čase 1,20 % a 1,50 % z prostriedkov „Livret A“, rovnako centralizovaných v CDC. AFB v liste uviedla, že v roku 1997 ponúkla francúzskym orgánom, že zabezpečí zhromažďovanie vkladov „Livret bleu“ len za výnos 1 %, ale vláda nereagovala na túto ponuku. AFT hlavne zdôraznila, že správa pána poslanca Douyèra z apríla 1998 o modernizácii Caisses d’épargne uvádzala, že náklady na príjem priemernej sporiteľne, ako napríklad v Burgundsku, sú 0,96 % jej vkladov a že niet dôvodu, aby spoločnosť Crédit Mutuel mala vyššie náklady na správu.
(52)
Vyjadrenia poradenskej firmy Glais z augusta 2000 predložený na žiadosť AFB poskytol štatistické údaje o konkurenčnej výhode, ktorú údajne mohlo poskytovať spoločnosti Crédit Mutuel výhradné právo na vystavovanie „Livret bleu“. Skúmanie časových radov ukazuje, že prostriedky vkladov na „Livret bleu“, ako aj prostriedky iných vkladov zaznamenali výrazný rast až do prelomu rokov 1985 - 1987. Rast úverov poskytovaných domácnostiam pokračoval aj po tomto termíne a zostal výraznejší v prípade spoločnosti Crédit Mutuel ako v prípade jej hlavných konkurentov. Znalec poradenskej firmy Glais z toho vyvodil, že „zdá sa, že vkladná knižka ‚Livret bleu‘ účinkovala ako lákadlo na zákazníkov, a od polovice 80. rokov sa zdá, že pozitívny účinok pokračoval bez rastu vkladov. Ukazuje sa teda, že práve zákazníci, ktorých vernosť bola spočiatku posilnená, boli súčasťou stratégie expanzie spoločnosti Crédit Mutuel od tohto obdobia.“ Najmä na základe ukazovateľa odolnosti voči nepredvídateľným hospodárskym tlakom na premenné činnosti a na základe modelovania jednoduchej rovnice dopytu po úveroch znalec dospel k záveru, že činnosť spoločnosti Crédit Mutuel (hlavne úverová činnosť) neprebiehala v súlade s priemerným vývojom bankového trhu. Znalec vysvetľuje tento jav skutočnosťou, že vernosť zákazníkov spoločnosti Crédit Mutuel mohla byť viac posilnená, napríklad prostredníctvom „Livret bleu“, ako vernosť zákazníkov iných bankových sietí.
(53)
V druhom vyjadrení (december 2000) navrhla poradenská firma Glais novú ekonometrickú analýzu miery získavania zákazníkov každej bankovej siete. Jej výsledky potvrdzujú podľa znalca predpoklad, podľa ktorého spoločnosti Crédit Mutuel a Caisse d’Épargne disponujú prostriedkami, ktoré im umožňujú omnoho lepšie získať vernosť zákazníkov, než ako to robia iné banky. Nie je však možné určiť, či dôvodom tejto väčšej stálosti zákazníkov je vystavovanie sporiteľnej knižky oslobodenej od dane alebo využívanie hustej siete pobočiek v rozličných regiónoch (dvoch nástrojov, ktoré majú tieto siete spoločné).
(54)
V súvislosti s týmto konaním Komisia takisto dostala doplňujúce vyjadrenie, ktoré predložili sťažovatelia a podľa ktorého odkúpenie spoločnosti CIC spoločnosťou Crédit Mutuel v apríli 1997 počas privatizácie tejto bankovej inštitúcie, ktorú predtým vlastnila verejná poisťovacia skupina GAN, bolo možné vďaka pomoci, ktorú spoločnosť Crédit Mutuel získala na základe „Livret Bleu“ a ktorá zabezpečila zvýšenie jej podielu na trhu z 2 % v roku 1969 na približne 6,9 % v roku 1997. Podľa sťažovateľov vlastný kapitál podniku rýchlo vzrástol vďaka uvedenej pomoci zo 650 miliónov FRF (99 miliónov EUR) v roku 1974 na 47,3 miliardy FRF (7,2 miliardy EUR) v roku 1997.
(55)
Napokon sťažnosť Združenia obetí spoločnosti Crédit Mutuel z 19. septembra 2006 obsahuje jednoduché dovolanie na „zneužitie verejného sporenia na súkromné a obchodné účely […] na úkor sporiteľov a francúzskeho hospodárstva“ bez toho, aby obsahovala skutočné argumenty alebo dôkazy o prípadnej nezákonnej štátnej pomoci.
4. PRIPOMIENKY ZAINTERESOVANÝCH TRETÍCH STRÁN
(56)
Po uverejnení rozhodnutia o začatí konania zo 6. februára 1998 Komisia dostala pripomienky tretích zainteresovaných strán.
(57)
Niektorí konkurenti spoločnosti Crédit Mutuel oznámili, že sa domnievajú, že utrpeli škodu z dôvodu udelenia výhradného práva na vystavovanie vkladných knižiek „Livret bleu“ spoločnosti Crédit Mutuel. Tieto banky sa zväčša odvolávali na existenciu efektu príťažlivosti vkladnej knižky „Livret bleu“, v dôsledku čoho stratili zákazníkov v prospech spoločnosti Crédit Mutuel, a chceli, aby sa toto výhradné právo zrušilo. Takéto pripomienky zaslali Komisii tieto inštitúcie:
Banque Dupuy de Parseval,
Banque Natexis,
Banque de Picardie,
Banque Populaire de Bourgogne,
Banque Populaire Bretagne Atlantique,
Banque Populaire du Centre,
Banque Populaire Centre-Atlantique,
Banque Populaire de Champagne,
Banque Populaire de la Côte d’Azur,
Banque Populaire du Dauphiné et des Alpes du Sud,
Banque Populaire de Franche-Comté, du Maconnais et de l’Ain,
Banque Populaire du Haut-Rhin,
Banque Populaire de La Loire,
Banque Populaire de Lorraine,
Banque Populaire de Lyon,
Banque Populaire du Midi,
Banque Populaire du Massif Central,
Banque Populaire de l’Ouest,
Banque Populaire Provençale et Corse,
Banque Populaire des Pyrénées Orientales, de l’Aude et de l’Ariège,
Banque Populaire du Quercy et de l’Agenais,
Banque Populaire Savoisienne,
Banque Populaire de la Région Économique de Strasbourg,
Banque Populaire du Sud-Ouest,
Banque Populaire du Tarn et de l’Aveyron,
B.P.ROP Banque Populaire,
Banque de Savoie,
Crédit Commercial de France,
Crédit Commercial du Sud-Ouest,
Crédit Lyonnais,
Société Générale,
Union des Banques à Paris.
(58)
Okrem pripomienok na obranu spoločnosti Crédit Mutuel uvedených v oddiele 4 Komisia dostala pripomienky v prospech mechanizmu „Livret bleu“, ktoré podali tieto tretie osoby:
pán Bertholet, poslanec za departement Drôme,
pán Blondel, člen departementového zastupiteľstva Nord,
pán Cabot, riaditeľ Regionálneho informačného centra pre mládež v Toulouse,
pán Cormorèche, starosta Montuelu,
pán Cornelis, člen departementového zastupiteľstva Nord,
pán Chavannes, starosta Angoulême,
pán Crépeau, poslanec za departement Charente-Maritime,
pán Debavelaere, senátor za departement Pas-de-Calais,
pán Decool, starosta Brouckerque,
pán Delevoye, senátor za departement Pas-de-Calais,
pán Delnatte, poslanec za departement Nord,
pán Dolez, poslanec za departement Nord,
pán Ewald, regionálny zástupca Asociácie pre právo na hospodársku iniciatívu,
pán Fronton, Departementová únia rodinných asociácií v Haute-Garonne,
pán Foy, senátor za departement Nord,
pán Galiègue, prezident Caisse de Crédit Mutuel v Solesmes,
pani Gournayová, starostka Caestre,
pani Armelle Guinebertièreová, poslankyňa Európskeho parlamentu,
pán Hervé, starosta Rennes,
pán Humez, Predseda Departementového výboru boja proti mukoviscidóze Pas-de-Calais,
pani Ingelaereová, prezidentka Flandr’action,
pán Juppé, poslanec a starosta Bordeaux,
pán Lapalu, predseda asociácie Koordinácia a riadenie súkromných inštitúcií,
pán Lazaro, poslanec za departement Nord,
pán Lebreton, predseda departementového zastupiteľstva Côtes d’Armor,
pán Ledieu, starosta Cateau-Cambrésis,
pán Leleu, člen správnej rady Crédit Mutuel Nord,
pán Maille, predseda Združenia obcí Brestu,
pán Masclet, poslanec regionálneho zastupiteľstva Nord-Pas-de-Calais,
pán Méhaignerie, predseda departementového zastupiteľstva Ille-et-Vilaine,
pán Mio, poslanec regionálneho zastupiteľstva Nord-Pas-de-Calais,
pani Novaková, predsedníčka Združenia pre právo na hospodársku iniciatívu,
pani Permuyová, poslankyňa regionálneho zastupiteľstva Nord-Pas-de-Calais,
pán Albert Rivaux, poslanec departementového zastupiteľstva Pas-de-Calais,
pán de Rohan, predseda regionálneho zastupiteľstva Bretónska,
pán Valla, poslanec departementového zastupiteľstva Ardèche,
pán Vanlerenberghe, starosta Arrasu,
pán Villain, starosta Cambrai,
pán de Villiers, poslanec za departement Vendée.
(59)
Veľmi veľká väčšina tretích osôb zdôraznila úlohu, ktorú zohráva spoločnosť Crédit Mutuel najmä na regionálnej úrovni vo financovaní sociálneho hospodárstva a osobitne neziskových združení. Takisto zdôraznili úlohu priebežnej pomoci spoločnosti Crédit Mutuel ľudovým vrstvám, z ktorých pochádza veľká časť jej zákazníkov. Viacerí miestni volení zástupcovia zdôraznili úlohu spoločnosti Crédit Mutuel v zakladaní podnikov, v tvorbe pracovných miest a v rozvoji miestnych iniciatív v spojení s územnými samosprávnymi celkami. Ďalší si mysleli, že svojimi decentralizovanými štruktúrami spoločnosť Crédit Mutuel lepšie vyhovovala miestnym potrebám a nevyhnutnosti vyváženého územného rozvoja ako centralizované inštitúcie.
5. PRIPOMIENKY SPOLOČNOSTI CRÉDIT MUTUEL
(60)
Spoločnosť Crédit Mutuel vytýka Komisii mimoriadne zdĺhavé riešenie záležitosti.
(61)
Okrem toho podľa spoločnosti Crédit Mutuel rozsudok Súdu sa netýkal len nedostatočného odôvodnenia, ale obsahoval aj kritické pripomienky k usudzovaniu Komisie, ktoré neboli zohľadnené v rozhodnutí o rozšírení, osobitne pokiaľ ide o výpočet prípadnej nadmernej náhrady. V tomto smere spoločnosť Crédit Mutuel vytýka Komisii, že spočítala ročné plusové zostatky bez toho, že by od nich odpočítala zostatky z mínusových rokov, v rozpore s metódou odporúčanou rámcom Spoločenstva pre štátnu pomoc vo forme náhrady za služby vo verejnom záujme (ďalej len „rámec Spoločenstva z roku 2005“) (23).
(62)
Podľa banky odmena za sprostredkovanie spĺňa štyri podmienky judikatúry Altmark:
a)
pokiaľ ide o prvú podmienku, spoločnosť Crédit Mutuel je údajne poverená dvoma službami všeobecného hospodárskeho záujmu, z ktorých jedna spočíva v zachovaní výraznej prítomnosti kontaktných miest vo vidieckom prostredí na ciele územného plánovania a druhá v zhromažďovaní vkladov určených na financovanie sociálneho bývania. Pokiaľ ide o zachovanie kontaktných miest vo vidieckom prostredí, popiera záver Komisie, podľa ktorého francúzske zákony a právne predpisy sú príliš nejasné na to, aby zverovali spoločnosti Crédit Mutuel takúto úlohu, a teda na to, aby bola splnená prvá podmienka judikatúry Altmark. Podľa spoločnosti Crédit Mutuel Komisia vyvodila tento záver zo skutočnosti, že tieto právne normy neuložili špecifické obmedzenia spoločnosti Crédit Mutuel, keďže sa vzťahovali na celý bankový sektor. Spoločnosť Crédit Mutuel sa takisto domnieva, že Komisia sa jej usiluje uložiť, aby priniesla dôkaz, že prvá podmienka judikatúry Altmark je splnená, čo uvedená judikatúra údajne neustanovuje;
b)
pokiaľ ide o druhú podmienku, spoločnosť Crédit Mutuel zdôrazňuje, že odmena za sprostredkovanie bola zavedená súbežne s povinnosťou centralizácie prostriedkov v CDC a že podmienky výpočtu tejto odmeny boli objektívne a transparentné;
c)
pokiaľ ide o tretiu podmienku, banka sa domnieva, že odmena nestačí na krytie nákladov na zhromažďovanie, pretože činnosť súvisiaca s použitím centralizovaným v CDC by vykazovala záporné saldo za celé obdobie 1991 - 2005;
d)
spoločnosť Crédit Mutuel sa domnieva, že štvrtá podmienka je takisto splnená. Suma odmeny za sprostredkovanie bola údajne stanovená v závislosti od nákladov skutočne vynakladaných spoločnosťou Crédit Mutuel na vystavovanie „Livret bleu“. Spoločnosť Crédit Mutuel je údajne dobre riadená spoločnosť v zmysle judikatúry Altmark, pretože jej náklady na správu sú údajne jednými z najnižších. Komisia to údajne uznala vo svojom rozhodnutí o rozšírení (24). Spoločnosť sa domnieva, že Komisia dostatočne nepodoprela dôvody, pre ktoré sa domnieva, že táto podmienka nebola splnená.
(63)
V každom prípade sa spoločnosť Crédit Mutuel domnieva, že opatrenie je zlučiteľné s vnútorným trhom na základe článku 106 ods. 2 ZFEÚ. Crédit Mutuel kritizuje hlavne metódu výpočtu nadmernej náhrady, ktorá sa berie do úvahy v rozhodnutí o rozšírení. Podľa nej Komisia údajne najprv urobila chyby vo výpočtoch vo svojom hodnotení celkového výsledku prevádzkového účtu „Livret bleu“ tým, že prevzala chybné závery svojho poradcu napriek nevyriešeným predmetom nezhôd medzi poradcom Komisie a poradcom Crédit Mutuel (25).
(64)
Spoločnosť Crédit Mutuel ďalej vznáša námietky voči prístupu na ročnom základe zvolenému Komisiou (teda skutočnosti, že prihliadala len na sumy vzťahujúce sa na roky s nadmernou náhradou bez ich kompenzácie sumami z rokov s príliš nízkou náhradou), ktorý údajne ide proti niekoľkým precedensom, zrušenému rozhodnutiu a podľa nej proti rámcu Spoločenstva z roku 2005 (26). Komisia by mala dodržiavať globálny prístup (teda kompenzovať všetky sumy vzťahujúce sa na roky s nadmernou náhradou sumami z rokov s príliš nízkou náhradou) za celé obdobie rokov 1991 - 1998 na jednej strane a na druhej strane za celé obdobie začínajúce sa rokom 1999.
(65)
Okrem toho Komisia vo svojom rozhodnutí o rozšírení nezohľadňovala správne primeraný zisk. Svoje ocenenie primeraného zisku oprela o náklady na regulačný kapitál, odhadnuté na 6 %, zatiaľ čo tieto náklady predstavujú náklady analytického účtovníctva a nie ziskové rozpätie. Komisia mala vziať do úvahy mieru návratnosti vlastného kapitálu odporúčanú audítorskou spoločnosťou Arthur Andersen (27). Okrem toho takto oprela výpočet primeraného zisku o nestály základ, ktorý sa po úplnej centralizácii vkladov v CDC stáva úplne nulovým, pretože tieto vklady nemajú žiadne náklady na regulačný kapitál. Spoločnosť Crédit Mutuel zdôrazňuje, že ukazovateľ, ktorý zvolila Komisia, napokon pripraví spoločnosť o celé bežné ziskové rozpätie z „Livret bleu“. Podľa nej každá banka, aj pri centralizovanom použití, ktoré nemá nijaké náklady na vlastný kapitál v úzkom regulačnom zmysle ukazovateľa platobnej schopnosti, musí mať možnosť vykazovať bežné ziskové rozpätie.
(66)
Komisia správne nezohľadnila ani náklady spojené s druhou úlohou všeobecného záujmu, o ktorej sa Crédit Mutuel domnieva, že ju plní, a to zachovanie kontaktných miest vo vidieckom prostredí s cieľom stimulovať ľudové sporenie na celom území podporou prístupu k bankovým službám čo najväčšiemu počtu osôb.
(67)
Napokon spoločnosť Crédit Mutuel vyvracia existenciu prípadného efektu príťažlivosti. Pripomína, že Komisia vo svojom zrušenom rozhodnutí uznala, že tento efekt príťažlivosti sa nedal jednoznačne preukázať, a odvtedy sa neobjavila žiadna nová skutočnosť.
(68)
Pokiaľ ide o postup, spoločnosť Crédit Mutuel odmieta vrátenie prípadnej pomoci s odvolaním sa na viaceré všeobecné zásady práva Spoločenstva, a to najmä na zásadu legitímnej dôvery a dodržiavania primeranej lehoty.
6. PRIPOMIENKY FRANCÚZSKA
(69)
Francúzsko si myslí, že podmienky judikatúry Altmark sú splnené:
a)
pokiaľ ide o prvú podmienku, zdôrazňuje, že Komisia uznala, že spoločnosť Crédit Mutuel bola poverená úlohou služby všeobecného hospodárskeho záujmu zhromažďovania vkladov určených na financovanie sociálneho bývania. Pripomína, že Komisia vo svojom rozhodnutí o rozšírení uviedla, že zachovanie kontaktných miest vo vidieckom prostredí na ciele územného plánovania sa môže takisto pokladať za službu všeobecného hospodárskeho záujmu (28), ale neodpovedá na argumenty Komisie uvedeným v jej rozhodnutí o rozšírení, podľa ktorých prvá podmienka judikatúry Altmark nie je splnená, lebo neexistujú vnútroštátne zákony alebo právne predpisy ukladajúce jednoznačným spôsobom úlohu v zmysle článku 106 ods. 2 ZFEÚ (29);
b)
pokiaľ ide o druhú podmienku, Francúzsko sa domnieva, že parametre náhrady boli vopred stanovené objektívnym a transparentným spôsobom;
c)
pokiaľ ide o tretiu podmienku, zdôrazňuje, že suma náhrady (odmena za sprostredkovanie) nebola vyššia, než je nevyhnutné na pokrytie nákladov na systém, pričom sa odvoláva na analytickú výsledovku „Livret bleu“ spoločnosti Crédit Mutuel za roky 1999 až 2005;
d)
štvrtá podmienka je údajne takisto splnená, keďže Francúzsko tvrdí, že riadenie spoločnosti Crédit Mutuel spĺňa požadované kritériá efektívnosti (30).
(70)
Pokiaľ ide o podmienky týkajúce sa existencie pomoci, Francúzsko sa odvoláva na argumenty uvedené pred zrušením rozhodnutia z roku 2002:
a)
podmienka štátnych prostriedkov nie je splnená, lebo zisky, ktoré mala spoločnosť Crédit Mutuel z vkladov necentralizovaných v CDC (voľné použitie a použitie vo všeobecnom záujme), pochádzali zo súkromných zdrojov (prostriedky vložené sporiteľmi) a neboli dostupné verejným orgánom;
b)
obchod medzi členskými štátmi nemohol byť ovplyvnený pred ukončením jednotného trhu bankových a finančných činností 1. januára 1993 po prijatí druhej smernice Rady 89/646/EHS z 15. decembra 1989 o koordinácii zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení týkajúcich sa prístupu k činnosti úverových inštitúcií a jej vykonaní a o zmene a doplnení smernice 77/780/EHS (ďalej len „druhá banková smernica“) (31). Od tohto termínu si francúzske orgány mysleli, že z dôvodu neexistencie európskeho štatútu družstevnej spoločnosti a obmedzení, ktoré táto situácia spôsobovala, pokiaľ ide o cezhraničné rozširovanie spoločností s družstevným štatútom ako Crédit Mutuel, pobočky spoločnosti Crédit Mutuel nevyvíjali činnosť mimo štátnych hraníc. Účty „Livret bleu“ otvorené nerezidentom predstavovali okrem toho menej než 0,1 % vložených vkladov. Francúzske orgány si takisto mysleli, že zahraničné bankové inštitúcie vo Francúzsku sa zameriavali na celkom iný trh ako trh Crédit Mutuel;
c)
odmena za sprostredkovanie, ktorú vyplácala CDC spoločnosti Crédit Mutuel z centralizovaných vkladov „Livret Bleu“, nemôže predstavovať pomoc, ale len odmenu za službu vykonanú bankou, ktorej výška bola zmluvne stanovená v roku 1991 na 1,3 %. Francúzske orgány zdôraznili veľkosť nákladov na správu „Livret bleu“ z dôvodu počtu vkladných knižiek, ktorých hodnota vkladu je nižšia ako 5 000 FRF (762 EUR). Odvolali sa na štúdie analytického účtovníctva uskutočnené spoločnosťou Crédit Mutuel (po zavedení uvedeného opatrenia) a na základe toho vyvodili, že táto suma odmeny bola plne odôvodnená. Zdôraznili, že každá výhoda, ktorú by zahŕňala vkladná knižka „Livret bleu“ pre Crédit Mutuel, by mala byť preskúmaná ako protihodnota za náklady spojené s cieľom všeobecného hospodárskeho záujmu. V tomto smere upriamili pozornosť Komisie na rastúce prerozdeľovanie vkladov vkladnej knižky na finančné použitie všeobecného záujmu, ktorého pomer stúpol z 50 % vkladov „Livret bleu“ od roku 1975 do roku 1983 na 65 % od roku 1983 do roku 1991 a na 100 % vkladov centralizovaných v CDC v roku 1998;
d)
za predpokladu, že skutočne došlo k pomoci, šlo by v každom prípade o pomoc existujúcu, pretože režim „Livret bleu“ bol zavedený pred liberalizáciou bankového trhu 1. januára 1993 (koniec lehoty na transpozíciu druhej bankovej smernice).
(71)
Vo svojej správe z 26. októbra 2001 francúzske orgány uviedli dôvod, prečo v prípade, že by Komisia označila opatrenia za pomoc, by išlo v každom prípade o pomoc zlučiteľnú s vnútorným trhom podľa článku 106 ods. 3 ZFEÚ. Vytýkajú Komisii, že urobila chyby vo výpočte celkového výsledku prevádzkového účtu „Livret bleu“, keďže nedodržala metódu odporúčanú poradcom Crédit Mutuel (32). Takisto zdôraznili, že Komisia musí brať do úvahy primeraný zisk, ktorý odhadujú na […] (33).
(72)
Vo svojich pripomienkach týkajúcich sa rozhodnutia o rozšírení francúzske orgány okrem toho vytýkajú Komisii, že sa riadila „asymetrickým uvažovaním“, keď nekompenzovala sumy z rokov, keď došlo k nadmernej náhrade (1991, 1992, 1993 a 1998), sumami z rokov s príliš nízkou náhradou (1994 až 1997), a že v prílohe 1 k rozhodnutiu o rozšírení úplne prevzala závery svojho poradcu o troch predmetoch nezhôd medzi Francúzskom a Komisiou. Francúzsko spresnilo, že za celé obdobie rokov 1999 - 2005 dostával systém súvisiaci s „Livret bleu“ nedostatočné náhrady zo strany štátu. Tak suma odmeny za sprostredkovanie nebola vyššia, než je nevyhnutné na pokrytie nákladov na vystavovanie vkladnej knižky, tak ako sa vykazovali v analytickom účtovníctve „Livret bleu“, ktoré bola vypracované spoločne s Komisiou (s výhradou dvoch úprav (34)) a spĺňa požiadavky smernice Komisie 80/723/EHS z 25. júna 1980 o transparentnosti finančných vzťahov medzi členskými štátmi a štátnymi podnikmi a o finančnej transparentnosti v niektorých podnikoch (35). Francúzsko takisto vysvetlilo, že nedávne poklesy odmeny za sprostredkovanie zodpovedali v zásade potrebám subjektov financovania sociálneho bývania (36).
(73)
Francúzske orgány spresňujú, že mechanizmus vrátenia prípadnej nadmernej náhrady existuje od roku 1999.
(74)
Francúzsko takisto vysvetlilo, že riziko nedostatočnej likvidity do jedného mesiaca znášala spoločnosť Crédit Mutuel a riziko nedostatočnej likvidity presahujúcej jeden mesiac znášala CDC. Spresnilo, že pokiaľ ide o sumy zhromaždené v rámci „Livret bleu“, miera vyváženia rizík na výpočet potrieb vlastného kapitálu potrebného na mieru platobnej schopnosti bolo nulová. Vysvetlilo, že vyváženie rizika pre potreby vlastného kapitálu Crédit Mutuel v prípade iných sporiacich produktov a iných prostriedkov ako „Livret bleu“ sa pohybovalo v rokoch 1999 až 2005 od […] do […] %. Francúzske orgány spresnili, že vzhľadom na neexistenciu preukaznosti uplatňovania európskeho ukazovateľa platobnej schopnosti od úplnej centralizácie vkladov v CDC v roku 1999 spoločnosť Crédit Mutuel zahrnula na výpočet primeraného zisku zodpovedajúceho „Livret bleu“ náklady na vlastný kapitál, ktoré boli stanovené vzhľadom na náklady iných sporiacich produktov a iných prostriedkov, pričom ich obmedzila (od roku 1999 do roku 2005 na […] až […] %). Na žiadosť Komisie Francúzsko takisto poskytlo spresnenia o rozpätí náhrady súvisiacej so zriadením povinnej rezervy v Banque de France.
7. POSÚDENIE
7.1. Existencia pomoci
(75)
Vo svojom rozhodnutí o rozšírení sa Komisia domnievala, že jediným uvedeným opatrením, ktoré by mohlo obsahovať prvky pomoci, bola odmena za sprostredkovanie, ktorú spoločnosti Crédit Mutuel vyplácala CDC (37).
(76)
Prípadná pomoc, ktorú v sebe obsahuje odmena za sprostredkovanie, bola zavedená 27. septembra 1991 vyhláškou z toho istého dňa a v tomto rozhodnutí je analyzovaná až do liberalizácie vystavovania „Livret A“ a harmonizácie „Livret bleu“ s „Livret A“1. januára 2009 (38).
7.1.1. Podmienky judikatúry Altmark nie sú splnené
(77)
Treba zdôrazniť, že podľa judikatúry Altmark (39) náhrady vyplatené ako protihodnota za úlohy služby vo verejnom záujme nepredstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ, ak sú splnené štyri kumulatívne podmienky.
(78)
Vo svojich pripomienkach v odpovedi na rozhodnutie o rozšírení sa francúzske orgány a spoločnosť Crédit Mutuel uvádzajú existenciu dvoch služieb všeobecného hospodárskeho záujmu, teda zachovania výraznej prítomnosti kontaktných miest vo vidieckom prostredí na ciele územného plánovania a zhromažďovania vkladov určených na financovanie sociálneho bývania
(79)
Pred samotným zavedením uvedeného opatrenia však spoločnosť Crédit Mutuel už nemala nijakú povinnosť zachovať kontaktné miesta vo vidieckom prostredí, keďže zákon o otvorení a zatvorení bankových pobočiek bol zrušený v roku 1987 a režim kontroly (ktorý mal byť zachovaný pre spoločnosť Crédit Mutuel od roku 1987 do roku 1991) bol zrušený 1. júla 1991 (40). Francúzske orgány a spoločnosť Crédit Mutuel okrem toho nevzniesli námietky voči záveru rozhodnutia o rozšírení, podľa ktorého „po roku 1991 [teda k 1. júli 1991] neexistuje žiadny akt, na základe ktorého by bola spoločnosť Crédit Mutuel poverená v zmysle článku 86 ES [teraz článku 106 ZFEÚ] úlohou už uvedenou v odôvodnení 24 bod iii) [zachovanie kontaktných miest vo vidieckom prostredí na ciele územného plánovania]“ (41).
(80)
Preto je potrebné preveriť, či je uplatniteľná judikatúra Altmark, len pri úlohe zhromažďovania vkladov s cieľom financovania sociálneho bývania.
(81)
Komisia pripomína, že členské štáty majú veľký priestor na voľné uváženie, pokiaľ ide o povahu služieb, ktoré možno klasifikovať ako služby všeobecného hospodárskeho záujmu. Myslí si, že vykonávacie nariadenie ustanovení článku 9 opravného zákona o štátnom rozpočte na rok 1975 (42) a článku 24 opravného zákona o štátnom rozpočte na rok 1982 (43), a najmä vyhláška z 27. septembra 1991 jednoznačne zverujú spoločnosti Crédit Mutuel úlohu (tak ako je definovaná v článkoch R 323-10 a R 331-14 stavebného zákona a zákona o bývaní) zhromažďovať prostriedky, ktoré sa presunú do CDC, čo umožní CDC financovať sociálne bývanie. Komisia sa domnieva, že klasifikovaním tejto úlohy ako úlohy služby všeobecného hospodárskeho záujmu Francúzsko neurobilo zjavnú chybu v posúdení.
(82)
Podľa štvrtej podmienky judikatúry Altmark „ak sa výber podniku, ktorý bude poverený realizáciou povinností služby vo verejnom záujme, neuskutočňuje prostredníctvom výberového konania v rámci verejnej súťaže umožňujúcej vybrať kandidáta schopného poskytovať verejnosti tieto služby za najnižšiu cenu, výška nevyhnutnej náhrady musí byť určená na základe analýzy nákladov, ktoré by stredne veľký podnik, dobre riadený […] vynaložil na realizáciu týchto záväzkov, pri zohľadnení súvisiacich príjmov, ako aj primeraného zisku pri realizácii týchto záväzkov“ (44).
(83)
Komisia sa domnieva, že štvrtá podmienka nie je splnená, pokiaľ ide o úlohu zhromažďovania vkladov centralizovaných v CDC na financovanie sociálneho bývania. Treba poznamenať, že štát nepoveril touto úlohou kandidáta s najlepšou cenou vybraného prostredníctvom výberového konania v rámci verejnej súťaže, ale určil ho priamo vyjednávaním so spoločnosťou Crédit Mutuel. Úroveň odmeny za sprostredkovanie nebola určená s ohľadom na náklady spojené s realizáciou služby všeobecného hospodárskeho záujmu vynaložené stredne veľkým, dobre riadeným podnikom. Úroveň odmeny za sprostredkovanie vo výške 1,3 % sa totiž nemohla opierať o reálne náklady vynaložené spoločnosťou Crédit Mutuel na realizáciu služby všeobecného hospodárskeho záujmu, pretože v septembri 1991 neexistovalo oddelené účtovníctvo pre „Livret bleu“, ktoré by umožnilo vysledovať v účtovníctve banky náklady osobitne spojené s „Livret bleu“. Oddelené účtovníctvo „Livret bleu“ bolo zavedené o niekoľko rokov neskôr a spätne bolo vypracované za predchádzajúce roky až do roku 1991. Neexistuje preto dôkaz, že úroveň odmeny za sprostredkovanie bola určená s ohľadom na náklady stredne veľkého, dobre riadeného podniku, ktorý vykonáva uvedenú úlohu všeobecného záujmu. Francúzske orgány tvrdia, že spoločnosť Crédit Mutuel je vo všeobecnosti dobre riadená. Toto tvrdenie však skutočne nepreukazujú, pričom sa odvolávajú hlavne na odôvodnenie 13 rozhodnutia o rozšírení, kde Komisia uviedla len celkové finančné výsledky (veľkosť súvahy, čistý hospodársky výsledok, koeficient využitia, vlastný kapitál a ukazovateľ platobnej schopnosti) spoločnosti Crédit Mutuel v roku 2004. V každom prípade ak členský štát určil úroveň náhrady na základe analýzy nákladov stredne veľkého, dobre riadeného podniku, nemal by mať žiadny problém preukázať to Komisii a predložiť jej použitú metodiku, čo Francúzsko v tomto konkrétnom prípade neurobilo. Napokon skutočnosť, že hneď ako sa 1. januára 2009 liberalizovalo vystavovanie vkladných knižiek „Livret A“ a „Livret bleu“, odmena za sprostredkovanie spoločnosti Crédit Mutuel klesla z 1,1 % na 0,6 %, zrejme naznačuje, že úroveň tejto odmeny bola vyššia ako úroveň, ktorá by bola určená na základe nákladov stredne veľkého, dobre riadeného podniku vykonávajúceho úlohu všeobecného záujmu.
(84)
Keďže podmienky judikatúry Altmark sú kumulatívne, stačí, ak nie je splnená jedna z podmienok, aby nebola uplatniteľná judikatúra a aby uvedené opatrenie mohlo prípadne predstavovať štátnu pomoc. Z predchádzajúceho vyplýva, že uvedené opatrenie nespĺňa štvrtú podmienku judikatúry Altmark. Judikatúra Altmark sa teda neuplatňuje a treba preskúmať, či opatrenie skutočne predstavuje štátnu pomoc (45) (46).
7.1.2. Podmienky týkajúce sa existencie pomoci sú splnené
(85)
V článku 107 ods. 1 ZFEÚ sa ustanovuje, že pomoc poskytovaná členským štátom alebo akoukoľvek formou zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých produktov, je nezlučiteľná s vnútorným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.
7.1.2.1. Pripísateľnosť štátu a štátne prostriedky
(86)
Odmenu za sprostredkovanie vyplácala CDC ročne (47) spoločnosti Crédit Mutuel podľa dohovoru medzi štátom a Crédit Mutuel stanovujúcim podmienky vykonávania vyhlášky z 27. septembra 1991. Výška odmeny za sprostredkovanie je stanovená štátom ako kompenzovanie záväzkov služby vo verejnom záujme. Okrem toho CDC je verejná spoločnosť, ktorej správanie možno pripísať štátu (48). Podmienka týkajúca sa možnosti pripísať štátu a štátnych prostriedkov je teda splnená.
7.1.2.2. Selektívnosť
(87)
Odmena za sprostredkovanie bola priznaná výlučne spoločnosti Crédit Mutuel ako protihodnota za zhromažďovanie úspor centralizovaných v CDC na financovanie sociálneho bývania prostredníctvom vkladnej knižky „Livret bleu“, na ktorej vystavovanie mala výhradné právo spoločnosť Crédit Mutuel. Toto opatrenie malo teda selektívnu povahu.
7.1.2.3. Preskúmanie existencie výhody narúšajúcej hospodársku súťaž, keďže podmienky judikatúry Altmark sa neuplatňujú
(88)
Vzhľadom na to, že odmena za sprostredkovanie predstavovala presun štátnych prostriedkov v prospech spoločnosti Crédit Mutuel, zlepšila konkurenčné postavenie tejto banky v porovnaní s jej konkurentmi. V súlade s judikatúrou Súdneho dvora totiž zlepšenie konkurenčného postavenia podniku v dôsledku štátnej pomoci predstavuje vo všeobecnosti dôkaz, že sa narúša hospodárska súťaž s ostatnými podnikmi, ktoré podobnú pomoc nezískali (49).
7.1.2.4. Ovplyvnenie obchodu medzi členskými štátmi
(89)
Podľa ustálenej judikatúry dochádza okrem toho k ovplyvneniu obchodu medzi členskými štátmi, keď podnik, ktorý získal pomoc, vykonáva činnosti v oblasti otvorenej hospodárskej súťaži, ktorej sa týka obchod medzi členskými štátmi (50). Od roku 1979 však podiel trhu zahraničných bánk dosiahol 8 % v prípade úverových činností (4 % v prípade pobočiek bez právnej subjektivity, 4 % v prípade pobočiek s právnou subjektivitou podľa francúzskeho práva), 4,5 % v prípade činností vkladov (2 % a 2,5 %). Podiel nefrancúzskych európskych bánk v porovnaní so všetkými zahraničnými bankami bol 50 % v prípade úverov, 70 % v prípade vkladov. Spoločnosť Crédit Mutuel teda bola vystavená od 70. rokov na francúzskom území hospodárskej súťaži siete zahraničných bánk. Okrem toho trh hotovostného bankového sporenia, ku ktorému prináleží „Livret bleu“, zahŕňajúci aj sporiace produkty Codevi, LEP, „Livret jeune“, „comptes sur livrets ordinaires“ a CEL (51), už bol otvorený hospodárskej súťaži počas uvažovaného obdobia.
(90)
Komisia teda dospela k záveru, že štyri podmienky potrebné na existenciu pomoci sú splnené.
7.1.2.5. Nezákonnosť opatrenia pomoci
(91)
Napokon opatrenie pomoci je nezákonné, pretože nebolo oznámené Komisii v súlade s článkom 108 ods. 3 ZFEÚ a bolo uskutočnené až po tom, čo vo Francúzsku vstúpila do platnosti Zmluva o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva.
(92)
V odpovedi na argument francúzskych orgánov, podľa ktorého by pomoc údajne existovala, pretože bola prijatá pred uplynutím lehoty na transpozíciu druhej bankovej smernice 1. januára 1993, Komisia zdôrazňuje, že táto smernica mala za cieľ uskutočniť vnútorný trh v sektore úverových inštitúcií z hľadiska slobody usadiť sa a voľného poskytovania služieb. Neznamená to, že predmetný trh bol zatvorený hospodárskej súťaži pred prijatím odmeny na sprostredkovanie, ale že jednoducho existovali niektoré prekážky slobodného usadenia sa a voľného poskytovania služieb v bankovom sektore. Rozhodnutie z 10. mája 2007 poukazuje, že „Livret bleu“ patrí do „trhu“ bankového sporenia v hotovosti, čo znamená otvorenie príslušnej činnosti hospodárskej súťaži, a nijako nepotvrdzuje argument francúzskych orgánov, podľa ktorého uvedená činnosť bola otvorená hospodárskej súťaži až v roku 1993. Rozhodnutie sa naopak odvoláva na existenciu „vyspelého“ trhu (52).
7.2. Zlučiteľnosť pomoci s vnútorným trhom
(93)
Keďže uvedené opatrenie obsahuje prvky štátnej pomoci, Komisia musí analyzovať zlučiteľnosť uvedeného opatrenia s vnútorným trhom.
(94)
V súlade s článkom 106 ods. 2 ZFEÚ: „Podniky poverené poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu […] podliehajú pravidlám tejto zmluvy, hlavne pravidlám hospodárskej súťaže, za predpokladu, že uplatňovanie týchto pravidiel neznemožňuje právne alebo v skutočnosti plniť určité úlohy, ktoré im boli zverené. Rozvoj obchodu nesmie byť ovplyvnený v takom rozsahu, aby to bolo v rozpore so záujmami Spoločenstva.“
(95)
V súlade s judikatúrou Súdneho dvora, s praxou Komisie a s rámcom Spoločenstva z roku 2005 článok 106 ods. 2 ZFEÚ znamená, že štátna pomoc podniku poverenému poskytovaním služieb všeobecného hospodárskeho záujmu môže byť vyhlásená za zlučiteľnú s vnútorným trhom, ak opatrenie pomoci spĺňa tieto podmienky:
a)
poskytovaná služba sa vyznačuje charakteristikami služby všeobecného hospodárskeho záujmu;
b)
podnik bol skutočne poverený plnením tejto služby všeobecného hospodárskeho záujmu štátom prostredníctvom jednej alebo viacerých úradných listín;
c)
dodržané sú zásady potreby a proporcionality a
d)
rozvoj obchodu nie je ovplyvnený v takom rozsahu, aby to bolo v rozpore so záujmami Únie.
(96)
Podmienky a) a b) sú splnené z dôvodov vysvetlených v odôvodnení 81.
(97)
Pokiaľ ide o podmienku d), Komisia nemá žiadnu informáciu, podľa ktorej bol ovplyvnený obchod vnútri Spoločenstva v takom veľkom rozsahu, že by pomoc nespĺňala túto podmienku. Rozhodnutie z 10. mája 2007 najmä požadovalo, aby sa zrušilo výhradné právo na vystavovanie „Livret bleu“, pretože osobitné práva spojené s vystavovaním „Livret bleu“ predstavovali obmedzenie voľného poskytovania služieb vnútri Spoločenstva (53). Pokiaľ by však odmena za sprostredkovanie neposkytovala nadmernú náhradu za úlohu služby všeobecného záujmu zverenú spoločnosti Crédit Mutuel, nebolo by možné domnievať sa, že ovplyvňuje rozvoj obchodu v takom rozsahu, aby to bolo v rozpore so záujmami Únie.
(98)
Komisia teda ďalej skúma, či boli riadne dodržané zásady potreby a proporcionality, teda či suma náhrady, ktorú predstavuje odmena za sprostredkovanie, nie je vyššia, než je nevyhnutné na pokrytie nákladov vzniknutých pri plnení záväzkov súvisiacich so službami vo verejnom záujme, so zohľadnením relevantných príjmov a primeraného zisku z plnenia týchto záväzkov (54).
(99)
Pri overovaní neexistencie prípadnej nadmernej náhrady (pozri pododdiel 7.2.5) Komisia uplatnila - na obdobie od 27. septembra 1991 (pozri pododdiel 7.2.1) do 31. decembra 2005 - globálny prístup (pozri pododdiel 7.2.2). Zohľadňuje všetky výhody spojené s „Livret bleu“, ale bez prípadného efektu príťažlivosti, ktorého rozsah sa nedal určiť (pozri pododdiel 7.2.3). Zohľadnil sa primeraný zisk (pozri pododdiel 7.2.4) vrátane primeraného zisku z vkladov centralizovaných v CDC.
7.2.1. Začiatok uvažovaného obdobia 27. septembra 1991
(100)
V rozhodnutí o rozšírení výpočet čistých hospodárskych výsledkov „Livret bleu“ na účely hodnotenia prípadnej existencie nadmernej náhrady zahŕňal výsledky za celý rok 1991 (55). Inými slovami, čisté príjmy pochádzajúce z voľného použitia a z použitia vo všeobecnom záujme boli zohľadnené od 1. januára 1991.
(101)
Ako bolo vysvetlené v odôvodneniach 75 a 76, jediným uvedeným opatrením v tejto veci je odmena za sprostredkovanie, ktorej podstata bola zavedená 27. septembra 1991 v rovnakom čase, ako bola spoločnosť Crédit Mutuel poverená centralizáciou svojich vkladov v CDC na financovanie sociálneho bývania. Pred týmto dátumom neexistovala ani odmena za sprostredkovanie, ani centralizácia v CDC. V dôsledku toho Komisia musí začať svoje hodnotenie proporcionality pomoci od tohto dátumu.
(102)
Náklady a príjmy týkajúce sa plnenia služby všeobecného hospodárskeho záujmu teda nemôžu byť z obdobia pred 27. septembrom 1991. Inými slovami, náklady a príjmy týkajúce sa plnenia služby všeobecného hospodárskeho záujmu financovanej touto pomocou možno zohľadňovať až od vytvorenia uvedeného opatrenia pomoci (odmena za sprostredkovanie). Komisia sa v dôsledku toho domnieva, že jej rozhodnutie o rozšírení obsahovalo nezrovnalosť v tom zmysle, že obmedzilo pomoc len na odmenu za sprostredkovanie zavedenú 27. septembra 1991, ale pritom naďalej bralo do úvahy čisté príjmy z vkladných knižiek „Livret bleu“ za obdobie od 1. januára 1991 do 27. septembra 1991.
(103)
Keďže spoločnosť Crédit Mutuel dokáže poskytnúť čisté hospodárske výsledky z použitia vo všeobecnom záujme a z voľného použitia len na celoročnom základe, Komisia sa domnieva, že za rok 1991 treba zohľadniť len výsledky zodpovedajúce obdobiu od 27. septembra 1991 do 31. decembra 1991 výpočtom pomernej časti za počet relevantných dní, teda 96/365, z čistých hospodárskych výsledkov za celý rok 1991. Čisté hospodárske výsledky z centralizovaných vkladov v CDC za rok 1991 možno zohľadniť v ich celistvosti, pretože ako už bolo uvedené v odôvodnení 101, táto centralizácia bola zavedená presne 27. septembra 1991, a to znamená, že žiadna časť týchto výsledkov sa nevzťahuje na obdobie od 1. januára 1991 do 27. septembra 1991.
7.2.2. Globálny prístup do konca roka 2005 a následne prístup na ročnom základe
(104)
Vo svojom rozhodnutí o rozšírení Komisia odporučila uplatniť ročný prístup na posúdenie existencie prípadnej nadmernej náhrady. Tento prístup vyplýva z rámca Spoločenstva z roku 2005 a predstavuje zmenu v porovnaní s predchádzajúcou praxou. Totiž keď pred prijatím rámca Spoločenstva z roku 2005 Komisia mala posúdiť existenciu prípadnej nadmernej náhrady, uplatňovala prístup, ktorý možno klasifikovať ako „globálny“, podľa ktorého sumy súvisiace s rokmi nadmernej náhrady mohli byť bez obmedzenia kompenzované sumami z rokov s príliš nízkou náhradou (56).
(105)
Podľa bodu 26 rámca Spoločenstva z roku 2005 Komisia uplatní na neoznámenú pomoc ustanovenia uvedeného rámca, ak bola pomoc poskytnutá po uverejnení rámca v Úradnom vestníku Európskej únie, a ustanovenia platné v čase poskytnutia pomoci v ostatných súvisiacich prípadoch. Uvedená pomoc sa poskytovala ročne (57) a nebola oznámená. Rámec Spoločenstva z roku 2005 bol uverejnený v Úradnom vestníku Európskej únie29. novembra 2005. V dôsledku toho treba uplatniť pravidlá platné v čase poskytnutia pomoci na obdobie pred rokom 2006 a rámec Spoločenstva z roku 2005 na obdobie od 1. januára 2006 do konca opatrenia 31. decembra 2008.
(106)
V rámci Spoločenstva z roku 2005 sa odporúča prístup „na ročnom základe“, pokiaľ výpočet prípadnej nadmernej náhrady sa má robiť ročne bez toho, aby suma ročnej nadmernej náhrady mohla byť presunutá na nasledujúci rok, okrem prípadu, keď táto suma nepresahuje 10 % sumy ročnej náhrady (58).
(107)
Naproti tomu pred prijatím rámca Spoločenstva z roku 2005, keď Komisia preverovala, či podnik nedostal nadmerné náhrady z dôvodu plnenia úlohy služby vo verejnom záujme, Komisia uplatňovala „globálny“ prístup (pozri odôvodnenie 104) (59).
(108)
Čisté hospodárske výsledky za každý rok, kumulované rok po roku, sa v globálnom prístupe aktualizujú uplatnením referenčnej sadzby pre Francúzsko k 1. januáru každého roka (60).
7.2.3. Zohľadnené výhody
(109)
Podľa bodu 17 prvej vety rámca Spoločenstva z roku 2005 „príjmy, ktoré sa majú zohľadniť, musia zahŕňať aspoň všetky príjmy získané zo služby všeobecného hospodárskeho záujmu“. Pri overovaní neexistencie prípadnej nadmernej náhrady treba teda zohľadniť čistý hospodársky výsledok z použitia vo všeobecnom záujme a z voľného použitia počas skúmaného obdobia. Komisia si totiž myslí, že tieto výsledky sú príjmami zavedenými Francúzskom od 27. septembra 1991 v prospech spoločnosti Crédit Mutuel v rámci jej plnenia služby vo všeobecnom záujme s cieľom financovať sociálne bývanie prostredníctvom CDC. Toto použitie je priradené v analytickom účtovníctve k špecifickému príjmu, vkladom zhromaždeným vďaka vystavovaniu „Livret bleu“. V konkurenčných trhových podmienkach (bez osobitného nároku na vystavovanie sporiaceho produktu oslobodeného od dane) by spoločnosť Crédit Mutuel možno nebola schopná získať takýto príjem za rovnaké náklady, takže použitie a príslušné prostriedky sa musia zohľadniť v celkovom hospodárení systému „Livret bleu“. Okrem toho samotné Francúzsko potvrdilo existenciu prepojenia medzi týmto použitím, vkladnou knižkou „Livret bleu“ a úlohou financovania sociálneho bývania tým, že od 27. septembra 1991 presunulo vklady týkajúce sa tohto použitia do CDC (61). Inými slovami, keď Francúzsko poverilo 27. septembra 1991 spoločnosť Crédit Mutuel službou všeobecného hospodárskeho záujmu spočívajúcou v zhromažďovaní vkladov centralizovaných v CDC a určených na sociálne bývanie, potvrdilo pridelenie vystavovania „Livret Bleu“ spoločnosti Crédit Mutuel. Zisk vyplývajúci z využívania prostriedkov vložených na vkladné knižky „Livret bleu“ sa teda musí od tohto dátumu pokladať za výnos poskytnutý spoločnosti Crédit Mutuel za poskytovanie služby všeobecného hospodárskeho záujmu.
(110)
Sťažovateľ a ďalšie orgány alebo inštitúcie (Rada pre hospodársku súťaž a správy poslancov parlamentu alebo výskumných inštitúcií (62)) si myslia, že výhradné právo na vystavovanie „Livret bleu“ malo „efekt príťažlivosti“, pretože umožnilo spoločnosti Crédit Mutuel prilákať zákazníkov a získať si ich vernosť a predávať im iné bankové produkty ako len „Livret bleu“. V rozhodnutí o rozšírení Komisia nevylúčila, že vkladná knižka „Livret bleu“ mohla vyvolať nepriame príjmy v dôsledku efektu príťažlivosti (63), ale pripomenula, že takéto príjmy nemohli byť dovtedy vyčíslené (64).
(111)
Na konci zisťovania v tejto veci Komisia konštatuje, že hoci nemožno vylúčiť existenciu efektu príťažlivosti, údaje, ktoré zozbierala, jej neumožňujú v tomto osobitnom prípade dostatočne presvedčivým spôsobom kvantifikovať prípadný efekt príťažlivosti.
(112)
Doklady predložené sťažovateľmi predpokladajú existenciu efektu príťažlivosti, ale zjavne nepreukazujú jeho existenciu a nedokážu presne oceniť finančný vplyv tohto efektu.
(113)
Pokiaľ ide o štúdie poradenskej firmy Glais (pozri odôvodnenia 52 a 53), Komisia poznamenala, že spoločnosť Crédit Mutuel môže právom tvrdiť, že tieto štatistické analýzy neposkytujú nijaký jednoznačný dôkaz, pokiaľ ide o vyčísliteľný efekt príťažlivosti.
(114)
V pripomienkach sťažovateľov boli navrhnuté tri subjektívne hodnotenia. Predovšetkým vzhľadom na skutočnosť, že ostatné banky ponúkli vystavovanie vkladnej knižky „Livret bleu“ za odmenu 1 %, sťažovatelia navrhli rádovo približnú výšku efektu príťažlivosti výpočtom rozdielu medzi úrovňou odmeny, ktorú poberá spoločnosť Crédit Mutuel, a touto mierou 1 %, teda na 0,3 %, čo zodpovedá približne 300 miliónom FRF ročne. Nič však neumožňuje preukázať, že konkurenti spoločnosti Crédit Mutuel by mohli počas uvažovaného obdobia vykonávať túto úlohu za rovnakých podmienok na tejto úrovni výnosu 1 %. Okrem toho tento hlavný argument nepreukazuje efekt príťažlivosti, ale akoby sa vracal k tvrdeniu, že spoločnosť Crédit Mutuel dostávala nadmerné náhrady, čo nie je pravda, ako sa ďalej preukáže. Nič neumožňuje preukázať, že efekt príťažlivosti zodpovedá rozdielu medzi odmenou za sprostredkovanie a nižšou hypotetickou odmenou, ktorú konkurenti spoločnosti Crédit Mutuel navrhovali poberať ako protihodnotu za to, že by oni vystavovali „Livret bleu“.
(115)
Podľa druhej metódy navrhovanej sťažovateľmi by sa efekt príťažlivosti meral v závislosti od rastu podielov na trhu spoločnosti Crédit Mutuel. Takúto metódu nemožno vziať do úvahy, pretože sa opiera o postulát, že získavanie podielov na trhu je spôsobené len vkladnou knižkou „Livret bleu“, pričom tento postulát nie je podopretý žiadnym objektívnym údajom.
(116)
Tretie hodnotenie výhradného práva na vystavovanie sa opiera o ušlý daňový príjem spôsobený oslobodením od dane „Livret bleu“. Keby spoločnosť Crédit Mutuel chcela vystavovať sporiteľnú knižku bez oslobodenia od dane a pritom by ponúkala sporiteľom bez ohľadu na daňovú situáciu rovnaký čistý výnos ako „Livret bleu“, skutočne by znášala alternatívne náklady rovnajúce sa výške pomyselnej dane (potenciálne) uhrádzanej sporiteľmi. Podľa sťažovateľov je nutné považovať kumulovanú daňovú výhodu rádovo vo výške 4,5 miliardy FRF za obdobie 1991 - 1997 za výhodu spoločnosti Crédit Mutuel, a to v rovnakej výške. Tento úsudok nemožno vziať do úvahy, pretože spoločnosť Crédit Mutuel by pravdepodobne nevystavovala „Livret bleu“ za rovnakých podmienok, ak by musela uhrádzať všetky náklady na oslobodenie od dane, čo inak priamo využívajú spoločníci spoločnosti.
(117)
Uvedené prípadné výhody sa ťažko preukazujú a vyčísľujú. Priama hospodárska výhoda z prevádzkovania „Livret bleu“ je priamo merateľná z účtovníctva „Livret bleu“. Naproti tomu hospodárska výhoda vyvolaná predajom iných produktov alebo služieb zákazníkom, ktorí zostali verní vďaka „Livret bleu“, by sa mohla zaznamenať v analytickom účtovníctve týchto ostatných produktov, ak by bolo možné bezprostredne odlíšiť, čo sa predáva verným zákazníkom alebo zákazníkom prilákaným vkladnou knižkou „Livret bleu“ a čo sa predáva zákazníkom, ktorí prišli do Crédit Mutuel z iných dôvodov, čo sa však nedá. Z týchto dôvodov poradca Komisie nemohol vyhodnotiť prípadný efekt príťažlivosti použitím účtovnej metódy uplatnenej na vyčíslenie všetkých priamych hospodárskych výhod získaných z „Livret bleu“.
(118)
Sofistikovanejšie pokusy poradcu Komisie o posúdenie efektu príťažlivosti neboli úspešné. V dôsledku toho si Komisia myslí, že nemôže zohľadniť prípadnú výhodu spôsobenú efektom príťažlivosti vo výpočte na overenie neexistencie prípadnej nadmernej náhrady.
7.2.4. Výpočet primeraného zisku
(119)
Pri overovaní, či podnik poverený službou všeobecného hospodárskeho záujmu nedostal nadmernú náhradu, treba zohľadniť primeraný zisk (65). Rámec Spoločenstva z roku 2005 spresňuje, že „ ‚primeraný zisk‘ treba chápať ako mieru návratnosti vlastného kapitálu, ktorá zohľadňuje prítomnosť alebo neprítomnosť rizika v podniku […]. Táto miera normálne neprekračuje priemernú mieru v danom sektore za posledné roky“. (66)
(120)
Komisia sa vo svojom rozhodnutí o rozšírení (67) domnieva, že je odôvodnené uplatniť na použitie vo všeobecnom záujme a na voľné použitie primeraný zisk v priemernej výške 6 % vlastného kapitálu na toto použitie. Táto miera meniaca sa z roka na rok a dosahujúca v priemere 6 % zodpovedá miere návratnosti pôvodne odporúčanej spoločnosťou Crédit Mutuel: spoločnosť Crédit Mutuel zohľadnila ako náklady na vlastný kapitál sumu skutočne rozdeľovaných dividend počas daného roka. V tomto rozhodnutí, pokiaľ ide o zohľadnenie primeraného zisku v rámci overovania neexistencie prípadnej nadmernej náhrady, Komisia sa neodkláňa, pokiaľ ide o voľné použitie a použitie vo všeobecnom záujme, od prístupu uplatneného už v jej rozhodnutí o rozšírení, opísaného v oddiele 7.2.5.
(121)
Komisia sa však vo svojom rozhodnutí o rozšírení (68) domnievala, že nie je nutné tento primeraný zisk uplatniť na vklady centralizované v CDC, pokiaľ tieto vklady nemajú nijaké náklady na vlastný kapitál z hľadiska právnych predpisov o regulácii obozretného podnikania, keďže tieto vklady nie sú investované spoločnosťou Crédit Mutuel, ale jednoducho odvedené do CDC. Z hľadiska obozretnosti sa však úverové riziko spojené s vkladmi centralizovanými v CDC pokladá za rovnaké ako pri vystavení voči štátu (Francúzskej republike), teda vyváženie rizika sa rovná nule a nevyžaduje si vlastný kapitál.
(122)
Nezohľadniť nijaký primeraný zisk týkajúci sa vkladov centralizovaných v CDC by predpokladalo, že celkový primeraný zisk (na jednej strane primeraný zisk týkajúci sa použitia vo všeobecnom záujme a voľného použitia a na strane druhej primeraný zisk týkajúci sa vkladov centralizovaných v CDC) klesal od roku 1991 do roku 1999 a úplne zanikol v roku 2000 po centralizácii všetkých zásob vkladov v CDC v roku 1999 (69).
(123)
Francúzske orgány vo svojom liste z 1. septembra 2006, kde predložili svoje pripomienky v odpovedi na rozhodnutie o rozšírení, potvrdili, že prostriedky centralizované v CDC nespotrebúvali regulačný kapitál. Podľa francúzskych orgánov však „vzhľadom na neexistenciu preukaznosti uplatňovania európskeho ukazovateľa platobnej schopnosti od úplnej centralizácie vkladov v CDC v roku 1999 spoločnosť Crédit Mutuel [navrhuje zahrnúť] zahrnula na výpočet primeraného zisku zodpovedajúceho ‚Livret bleu‘ náklady na vlastný kapitál získané s odkazom na náklady iných sporiacich produktov a iných prostriedkov“. Komisia nepokladá tento prístup za uspokojivý, pretože vedie k umelému uplatňovaniu na prostriedky centralizované v CDC potreby regulačného kapitálu závisiaceho od priemernej potreby kapitálu iných aktív spoločnosti Crédit Mutuel, ktoré sú úplne nezávislé od „Livret bleu“.
(124)
Neexistencia potreby regulačného kapitálu totiž svedčí o neprítomnosti rizika úverovej straty, čo je prípad vkladov centralizovaných v CDC. Činnosť zhromažďovania vkladov pre CDC nevykazuje ani riziko likvidity (s výnimkou rizika v rámci mesiaca), ani riziko termínovanej transformácie, pretože suma postúpená CDC je každý mesiac upravená v závislosti od vývoja vkladov a úroková sadzba, ktorú vypláca CDC, je ihneď prevedená na vkladateľov. Je teda isté, že táto služba všeobecného hospodárskeho záujmu vykazuje nízku úroveň rizika pre spoločnosť Crédit Mutuel. Niektoré iné druhy rizík, ako je prevádzkové, hospodárske riziko (riziko, že úroveň výnosu nepokrýva vynaložené náklady), právne riziko a riziko povesti, však existujú. Okrem toho ďalšie bankové činnosti, ako je distribúcia vzájomne zdieľaných prostriedkov, správa majetku alebo predaj finančných produktov (ako sú akcie a dlhopisy), nespotrebúvajú regulačný kapitál, ale nie sú ani veľmi výnosné. Neexistuje teda priame prepojenie medzi spotrebou regulačného kapitálu - vypočítanou na základe právnych predpisov o regulácii obozretného podnikania, ktorých osobitným cieľom vôbec nie je hodnotiť výnosnosť činnosti - a ziskom očakávaným z činnosti.
(125)
Treba však konštatovať, že v tomto konkrétnom prípade, pokiaľ Komisia povolí spoločnosti Crédit Mutuel vykázať primeraný zisk za časť vkladov centralizovaných v CDC, uznáva, že stanovenie primeranej úrovne zisku je výkon, ktorý zahŕňa zložité hospodárske ocenenie. „Livret bleu“ je totiž netypický bankový produkt so zmiešanými vlastnosťami sporiaceho produktu a bežných účtov a jeho zhromaždené vklady sú centralizované vo verejnom orgáne. Priamo porovnateľné produkty, ktoré by mohli poskytnúť informáciu o primeranom zisku v prípade podobnej činnosti ako také teda neexistujú.
(126)
Keďže neexistujú produkty dostatočne porovnateľné s „Livret bleu“, Komisia sa domnieva, že v tomto konkrétnom prípade môže použiť dva ukazovatele umožňujúce zhodnotiť, či v prípade vkladov centralizovaných v CDC možno považovať daný zisk za primeraný. Týmito dvoma ukazovateľmi sú:
a)
ziskové rozpätie francúzskeho bankového sektora, teda výsledok pred zdanením vydelený obratom (v tomto osobitnom prípade obrat bánk predstavujú ich prevádzkové výsledky). Pri použití číselných údajov francúzskeho bankového sektora na uvažované obdobie (od 27. septembra 1991 do konca roka 2008) je priemerné ziskové rozpätie 23 % ročne;
b)
miera výnosnosti francúzskeho bankového sektora, teda výsledok pred zdanením vydelený sumou aktív. Priemerná miera ročnej výnosnosti za celé uvažované obdobie je 45 bázických bodov (0,45 %).
(127)
Nasledujúca tabuľka (70) uvádza ziskové rozpätie a mieru výnosnosti francúzskeho bankového sektora za obdobie 1993 - 2008 (údaje spred roka 1993 nie sú dostupné):
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008 (72)
Výsledok pred zdanením (71)
15,2
2,7
25,0
41,0
67,5
14,4
19,8
22,5
24,6
23,5
23,4
29,6
31,3
46,2
34,3
-4,4
Prevádzkový výsledok (71)
362,4
335,4
345,6
356,1
375,3
60,8
64,6
70,5
74,9
77,0
80,6
83,5
89,5
104,1
98,0
79,1
Ziskové rozpätie
4,2 %
0,8 %
7,2 %
11,5 %
18 %
23,7 %
30,6 %
31,9 %
32,8 %
30,6 %
29,0 %
35,5 %
35,0 %
44,4 %
35,1 %
-5,6 %
Priemerné ziskové rozpätie
22,8 %
Aktíva (71)
Nedostupné
16 333
17 216
18 291
19 894
3 052
3 394
3 452
3 783
3 793
3 960
4 390
5 275
6 041
7 061
7 699
Miera výnosnosti
Nedostupná
0,02 %
0,15 %
0,22 %
0,34 %
0,47 %
0,58 %
0,65 %
0,65 %
0,62 %
0,59 %
0,68 %
0,59 %
0,77 %
0,49 %
-0,05 %
Priemerná miera výnosnosti
0,45 %
(128)
Na výpočet ziskového rozpätia a miery výnosnosti spoločnosti Crédit Mutuel, pokiaľ ide o činnosť zhromažďovania vkladov centralizovaných v CDC, Komisia používa tieto hodnoty:
a)
v prípade menovateľa ziskového rozpätia príjmy prijaté za činnosť zhromažďovania centralizovaných vkladov CDC, teda ročnú sumu odmeny za sprostredkovanie;
b)
v prípade menovateľa miery výnosnosti vklady presunuté na CDC;
c)
v prípade čitateľa, teda výsledku pred zdanením, sa Komisia domnieva, že pri zohľadnení ako primeraného zisku rozpätia 4,2 % z činnosti zhromažďovania vkladov v CDC, teda výsledku pred zdanením predstavujúcim 4,2 % odmeny za sprostredkovanie poberanej od CDC, spoločnosť Crédit Mutuel nedostáva nadmernú náhradu (pozri tabuľku odôvodnenia 132).
(129)
Pokiaľ ide o druhý ukazovateľ (miera výnosnosti), Komisia pripomína, že ak sa miera výnosnosti vo výške 5 bázických bodov zohľadní ako primeraný zisk z činnosti zhromažďovania vkladov centralizovaných v CDC, teda ak sa zohľadní výsledok pred zdanením rovnajúci sa 0,05 % celkovej sumy vkladov presunutých do CDC, vyplýva z toho, že spoločnosť Crédit Mutuel nedostala nadmernú náhradu za spravovanie „Livret bleu“ za uvažované obdobie.
(130)
Podľa rámca Spoločenstva na rok 2005 primeraný zisk nesmie prekročiť priemernú mieru v danom sektore v uvažovanom období. Povoliť ziskové rozpätie 4,2 % predstavuje necelú jednu pätinu priemerného ziskového rozpätia v bankovom sektore (22,8 %). Vzhľadom na to, ako sa už uviedlo v odôvodnení 124, že činnosť zhromažďovania vkladov centralizovaných v CDC je činnosťou s nízkym rizikom, a teda s nízkym výnosom, sa Komisia domnieva, že ziskové rozpätie 4,2 % nie je zjavne prehnané a možno ho pokladať v tomto konkrétnom prípade za primeraný zisk.
(131)
Rovnakým spôsobom sa Komisia domnieva, že zohľadňovať zisk vo výške 5 bázických bodov v prípade vkladov centralizovaných v CDC je primerané z hľadiska priemernej miery výnosnosti 45 bázických bodov francúzskeho bankového sektora za uvažované obdobie a predstavuje spodnú a konzervatívnu hranicu toho, čo možno pokladať za zisk, ktorý zjavne nie je neprimeraný v tomto osobitnom prípade. Okrem toho táto nízka úroveň zisku primeraným spôsobom odzrkadľuje úroveň rizika znášaného spoločnosťou Crédit Mutuel pri jej činnosti zhromažďovania pre CDC, ktoré, ako sa uvádza v odôvodnení 124, je nízke.
7.2.5. Overenie neexistencie nadmernej náhrady
(132)
Na základe predchádzajúcich odôvodnení Komisia vykonala overenie - prezentované v nasledujúcej tabuľke - neexistencie nadmernej náhrady podľa metódy vysvetlenej v pododdieloch 7.2.1 až 7.2.4 (73):
(v mil. EUR)
NÁHRADA
NADMERNÁ ALEBO PRÍLIŠ NÍZKA NÁHRADA
Rok
Odmena za sprostredkovanie
(ročná)
Globálny prístup (74)
(až do konca roka 2005)
Prístup na ročnom základe (75)
(od roku 2006)
1991 (od 27.9.1991 do 31.12.1991)
1,5
43,8
Neuplatňuje sa
(globálny prístup sa uplatňoval až do roku 2005, pozri pododdiel 7.2.2)
1992
9,1
125,1
1993
16,8
184,0
1994
36,6
127,3
1995
59,5
114,5
1996
74,7
107,8
1997
82,3
88,4
1998
118,9
92,0
1999
188,9
98,3
2000
188,2
106,3
2001
181,9
91,3
2002
187,8
76,3
2003
197,7
61,2
2004
204,4
45,7
2005
196,7
15,0
2006
[…]
-39,1
2007
[…]
-24,3
2008
[…]
-6,1
(133)
Možno konštatovať, že nadmerná náhrada koncom roka 2005 (15 miliónov EUR) je nižšia ako 10 % náhrady za rok 2005 (196,7 milióna EUR). Podľa bodu 21 rámca z roku 2005 táto suma môže byť prenesená do nasledujúceho roka. Konečným výsledkom je príliš nízka náhrada -6,1 milióna EUR koncom roka 2008 za celé uvažované obdobie.
(134)
Komisia teda môže dospieť k záveru, že odmena za sprostredkovanie nepredstavovala nadmernú náhradu spoločnosti Crédit Mutuel za službu všeobecného hospodárskeho záujmu, ktorá jej bola zverená v období od 27. septembra 1991 až do konca roka 2008.
8. ZÁVER
(135)
Komisia konštatuje, že Francúzska republika nezákonne vykonala uvedené opatrenie, pričom porušila článok 108 ods. 3 ZFEÚ. Pomoc však možno pokladať za zlučiteľnú s vnútorným trhom podľa článku 106 ods. 2 ZFEÚ, keďže náhrada vyplatená štátom nebola vyššia, než je nevyhnutné na pokrytie nákladov vzniknutých pri plnení záväzkov súvisiacich so službami vo verejnom záujme, so zohľadnením relevantných príjmov a primeraného zisku z plnenia týchto záväzkov,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Štátna pomoc, ktorú Francúzska republika poskytla v prospech Crédit Mutuel na základe vyhlášky z 27. septembra 1991, ktorou sa stanovuje použitie vo všeobecnom záujme pre spoločnosť Crédit Mutuel, je zlučiteľná s vnútorným trhom.
Článok 2
Toto rozhodnutie je určené Francúzskej republike.
V Bruseli 24. mája 2011