РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 5 април 2011 година
относно мерки C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 и N 19/10), приведени в действие от нидерландската държава в полза на ABN AMRO Group NV (създадено в резултат на сливане между Fortis Bank Nederland и ABN AMRO N)
(нотифицирано под номер C(2011) 2114)
(само текстът на английски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/823/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като прикани заинтересованите страни да представят мненията си (1) в съответствие с член 108, параграф 2 от Договора и като взе предвид техните мнения,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби Fortis Bank Nederland („FBN“) (а именно нидерландското банково дъщерно дружество на финансовото холдингово дружество Fortis SA/NV (2)), включително активите на ABN AMRO Holding, които са собственост на FBN („ABN AMRO N“) за сумата от 12,8 млрд. EUR. В рамките на същата сделка нидерландската държава също така замени Fortis Bank SA/NV, белгийското банково дъщерно дружество на Fortis SA/NV, в качеството си на кредитор по заеми, отпуснати на FBN с номинална стойност 16,1 млрд. EUR (3). Нидерландската държава също така предостави на FBN механизъм за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR и се споразумя да обезщети Fortis SA/NV за разходи и задължения, които произтичат от споразумението между акционерите в консорциума („САК“). В САК се описват правата и задълженията на трите финансови институции (Fortis SA/NV, Banco Santander и Royal Bank of Scotland („RBS“) или трите „участника в консорциума“), които съвместно са участвали в търг за ABN AMRO Holding посредством новосъздаденото правно образувание „RFS Holdings“. На 7 октомври 2008 г. нидерландската държава уведоми Комисията за своите мерки от 3 октомври 2008 г. (а именно придобиването на FBN за сумата от 12,8 млрд. EUR, новацията на дългосрочните заеми с номинална стойност 16,1 млрд. EUR и механизма за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR, наричани по-долу „интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г.“) като мерки, които не представляват държавна помощ, за да получи правна сигурност по отношение на тези мерки. Тъй като мерките вече са били приведени в действие, Комисията регистрира делото като NN-дело (тоест NN53b/08).
(2)
По време на преговорите, довели до придобиването на FBN на 3 октомври 2008 г., нидерландската държава се позова на външния доклад за оценка, изготвен от […] (4), копие от който беше изпратено на Комисията на 15 октомври 2008 г.
(3)
С писмо от 30 октомври 2008 г. Комисията уведоми нидерландското министерство на финансите за своето предварително становище, че мерките от 3 октомври 2008 г. изглежда представляват държавна помощ, предоставена на FBN. На 20 ноември 2008 г. беше проведена среща между службите на Комисията и нидерландската държава.
(4)
На 21 ноември 2008 г. нидерландската държава взе официално решение да не отделя FBN от ABN AMRO N, а вместо това да се стреми към сливане на двете дружества („сливането“) съгласно по-ранните планове на Fortis SA/NV.
(5)
На 3 декември 2008 г. Комисията взе решение (5) („решението от 3 декември 2008 г.“), в което мерките, взети от нидерландската държава на 3 октомври 2008 г. в полза на Fortis Bank SA/NV, се обявяват за съвместима с общия пазар държавна помощ. При все това в съображение 4 от това решение изрично се посочва, че Комисията ще прецени в рамките на отделна процедура дали приложените мерки от 3 октомври 2008 г. също са включвали помощ, предоставена на FBN.
(6)
На 17 декември 2008 г. нидерландската държава уведоми Комисията за намерението си да придобие ABN AMRO N от FBN за 6,5 млрд. EUR. Придобиването се извърши на 24 декември 2008 г. На 2 февруари 2008 г. нидерландските власти уведомиха Комисията, че придобиването е мярка, която не представлява държавна помощ, с цел получаване на правна сигурност.
(7)
На 24 декември 2008 г. RBS, Banco Santander и нидерландската държава подписаха изменение към САК, с което нидерландската държава замени Fortis SA/NV в САК.
(8)
На 6 март 2009 г. нидерландската държава изпрати на Комисията доклад от комплексната проверка (6) за придобитото предприятие, който бе изготвен от […] по искане на нидерландската държава.
(9)
С решение от 8 април 2009 г. („решението от 8 април 2009 г.“) Комисията стартира процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от договора под дело номер C11/09 (ex-NN53b/08) по отношение на предполагаема помощ, предоставена на FBN и ABN AMRO N.
(10)
На 6 май 2009 г. Комисията получи писмена жалба от Van Lanschot Bank („жалбоподателят“), нидерландски конкурент на FBN и ABN AMRO N. Тази жалба бе препратена от Комисията на нидерландската държава на 22 юли 2009 г., като с нея бе поискано представянето на мнения. Нидерландската държава поиска удължаване на крайния срок до 20 август 2009 г. и изпрати подробен отговор на жалбоподателя на 22 септември 2009 г. Жалбоподателят предостави допълнителна информация с писма от 21 август 2009 г. и 28 август 2009 г. Тези писма бяха препратени на нидерландската държава на 23 септември 2009 г., а нидерландската държава отговори на 29 октомври 2009 г.
(11)
На 15 май 2009 г. нидерландската държава изпрати писмо на Комисията, с което отговори на редица въпроси, повдигнати в решението от 8 април 2009 г. Подробен отговор по същество - за който нидерландската държава поиска повече време - беше изпратен на Комисията на 11 август 2009 г.
(12)
В неофициален документ, изпратен на 15 юни 2009 г., и по време на последваща среща с Комисията на 16 юни 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията за намерението си да приведе в действие план за рекапитализация на стойност 2,5 млрд. EUR, който дава възможност на ABN AMRO N да се отдели от дружеството-майка ABN AMRO Bank (7). По време на тази среща нидерландската държава подчерта, че след първото вливане на капитал в размер на 2,5 млрд. EUR ще бъдат необходими допълнителни мерки, които засега не могат да бъдат количествено изразени.
(13)
В решението от 8 април 2009 г. Комисията прикани нидерландския финансов надзорен орган („DNB“) да изрази мнението си относно надеждността на FBN и съответно на ABN AMRO N. Комисията получи изисканата информация относно FBN чрез писмо от 18 юни 2009 г. и актуализация на тази информация на 5 януари 2010 г. Освен това нидерландската държава препрати писмо от DNB относно ABN AMRO N на 20 януари 2010 г.
(14)
На 6 юли 2009 г. ABN AMRO Bank - дружеството-майка на ABN AMRO N - изпрати писмо до Комисията, в което изрази мнение относно решението от 8 април 2009 г. Това писмо беше препратено на нидерландската държава на 22 юли 2009 г., а нидерландската държава отговори на 22 септември 2009 г.
(15)
На 9 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията, че FBN е възстановило всички краткосрочни финансови средства, които е получило от нидерландската държава в рамките на механизма за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR от 3 октомври 2008 г.
(16)
На 15 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията за плановете на FBN за придобиване на Fortis Clearing Americas („FCA“) от Fortis Bank SA/NV.
(17)
На 17 юли 2009 г. нидерландската държава направи официално уведомление за план с мерки за рекапитализация на стойност 2,5 млрд. EUR (8), които представляват суап за кредитно неизпълнение („CDS“) с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR („инструментът за освобождаване на капитал“ или „CRI“) и задължителна конвертируема облигация с фиксиран падеж („MCS“) в размер на 800 млн. EUR. Първоначално мерките бяха регистрирани под дело номер N429/09, но тъй като те бяха приведени в действие преди Комисията да е взела решение относно тях, делото беше преместено от регистъра на помощите, за които е постъпило уведомление, в регистъра на помощите, за които не е постъпило уведомление (под номер NN 2/10).
(18)
На 10 септември 2009 г. нидерландската държава изпрати неофициален документ на Комисията с актуална информация за процеса на разделяне и сведения, че допълнителните мерки за държавна помощ (които не са количествено изразени) ще бъдат неизбежни.
(19)
По време на среща с Комисията, проведена на 9 ноември 2009 г., нидерландската държава посочи, че FBN и ABN AMRO N ще се нуждаят от допълнителни мерки на стойност 4,39 млрд. EUR, като по този начин общият размер на мерките (включително мерките, за които е постъпило уведомление на 17 юли 2009 г.) ще стане 6,89 млрд. EUR. По-подробна информация за мерките беше представена в допълнение от 10 ноември 2009 г. към неофициалния документ от 10 септември 2009 г., както и в допълнителна обяснителна бележка от 13 ноември 2009 г.
(20)
На 26 ноември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията доклад на […], в който се изразява мнение относно сделката от 24 декември 2008 г. Мнението също така съдържа материал с контекстуална информация, разясняващ […].
(21)
На 4 декември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията първа версия (9) на план за преструктуриране на група ABN AMRO („планът за преструктуриране от декември 2009 г.“), новото образувание, което се получи в резултат от сливането на FBN и ABN AMRO N. В този план се описва стратегията на новото образувание и също така се посочват финансови прогнози за базов сценарий.
(22)
На 14 януари 2010 г. нидерландската държава направи официално уведомление за новите мерки за държавна помощ в размер на 4,39 млрд. EUR в допълнение към мерките, за които вече е било направено уведомление през юли 2009 г. Комисията регистрира новите мерки под номер N19/10.
(23)
С решение от 5 февруари 2010 г. („решението от 5 февруари 2010 г.“) Комисията реши да удължи процедурата по разследване C11/09, така че да включи мерките, регистрирани под номера NN2/10 и N19/10. В това решение Комисията временно одобри тези мерки като мерки за помощ за оздравяване до 31 юли 2010 г. Нидерландската държава изпрати на Комисията писмо, съдържащо ангажимент за забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените, приложим до края на 2010 г.
(24)
На 23 март 2010 г. Комисията получи отговор от нидерландската държава - която поиска удължаване на крайния срок - във връзка с решението от 5 февруари 2010 г. Освен това нидерландската държава предостави допълнителна информация относно плана за преструктуриране от декември 2009 г. на новата група ABN AMRO, inter alia с финансови прогнози за най-лош възможен сценарий.
(25)
Комисията зададе допълнителни въпроси на 8 април 2010 г., на които беше даден отговор на 7 май 2010 г. Нидерландската държава също така предостави на Комисията допълнителна информация относно кръстосаните задължения, които са резултат от прилагането на компенсация за сливането (10) на 26 май 2010 г. На същия ден Комисията изпрати писмо по електронна поща с последващи въпроси, на които беше даден отговор на 9 юни 2010 г.
(26)
На 20 юли 2010 г. нидерландската държава поиска от Комисията да удължи срока на временното одобрение на мерките за помощ за оздравяване, регистрирани под номера NN2/2010 и N19/2010. Нидерландската държава също така изпрати писмо за удължаване на срока на ангажимента за забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените до по-ранната от датите 30 юни 2011 г. или датата на приемането на окончателното решение на Комисията.
(27)
На 30 юли 2010 г. Комисията реши да удължи срока на временното одобрение на мерките за помощ за оздравяване, регистрирани под номера NN2/10 и N19/10 до датата на приключване на разследване C11/09 на Комисията.
(28)
На 20 август 2010 г. нидерландската държава изпрати на Комисията документ, в който тя разяснява подробно своята стратегия за излизане.
(29)
На 5 октомври 2010 г. нидерландската държава предостави бизнес план за отдела за частен собствен капитал на група ABN AMRO. Подобен план за отдел „Електроенергия, стоки и транспорт“ на група ABN AMRO беше изпратен на Комисията на 10 януари 2010 г.
(30)
На 15 октомври 2010 г. група ABN AMRO обяви, че ще се възползва от своята кол опция с цел прекратяване на инструмента за освобождаване на капитал, считано от 31 октомври 2010 г.
(31)
На 8 ноември 2010 г. нидерландската държава изпрати актуална версия („планът за преструктуриране от ноември 2010 г.“) - от 29 октомври 2010 г. - на плана за преструктуриране на група ABN AMRO от 4 декември 2009 г. На 10 януари 2011 г. нидерландската държава изпрати документ, в който се разяснява как групата ABN AMRO е актуализирала прогнозите от 8 ноември 2010 г. в сравнение с първоначалните прогнози от 4 декември 2009 г.
(32)
По време на процедурата многократно бяха осъществени обмен на информация, телеконференции и срещи между представителите на нидерландската държава, ABN AMRO N и FBN и Европейската комисия.
2. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА ПОЛУЧАТЕЛИТЕ И МЕРКИТЕ
2.1. Създаване на група ABN AMRO
(33)
През пролетта на 2007 г. участниците в консорциума създадоха ново правно образувание „RFS Holdings“ с цел придобиване на ABN AMRO Holding.
(34)
Участниците в консорциума възнамеряваха да разделят ABN AMRO Holding на три части, като договореностите за осъществяване на процеса на разделяне бяха изложени в „САК“.
(35)
С оглед да улеснят разделянето участниците в консорциума създадоха т.нар. „проследяващи дялови участия“, представляващи икономическата собственост върху предприятията, която се приписва на всеки участник в консорциума. В резултат на това RBS, Banco Santander и Fortis SA/NV станаха икономическите (11) собственици съответно на т.нар. дялово участие R, дялово участие S и дялово участие N („ABN AMRO R“, „ABN AMRO S“ и „ABN AMRO N“).
(36)
В състава на ABN AMRO R се включваха inter alia бизнес единицата („БЕ“) „Глобален бизнес и пазари“, БЕ „Азия“, БЕ „Глобални транзакционни услуги“ и международната мрежа, докато в състава на ABN AMRO S се включваха inter alia БЕ „Латинска Америка“ и БЕ „Antonveneta“ (Италия).
(37)
ABN AMRO N включваше в състава си БЕ „Нидерландия“ и БЕ „Частно банкиране“, както и International Diamond и Jewelry Group.
(38)
Елементите, които не бяха разпределени между отделните участници в консорциума, бяха обединени в т.нар. дялово участие ABN AMRO Z („ABN AMRO Z“), което остана отговорно например за функциите на централен офис. Всеки участник в консорциума притежаваше пропорционален дял (12) в ABN AMRO Z.
(39)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN от Fortis Bank SA/NV срещу сумата от 12,8 млрд. EUR. В резултат от това придобиване нидерландската държава също така стана непряк собственик на ABN AMRO N, тъй като FBN беше законният собственик на ABN AMRO N в рамките на Fortis Bank SA/NV. На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава също така се ангажира да обезщети Fortis SA/NV за всички разноски, които Fortis SA/NV ще понесе като последица от своето продължаващо участие като страна по САК. На 24 декември 2008 г. RBS, Banco Santander и нидерландската държава подписаха изменение към САК, с което нидерландската държава замени Fortis SA/NV в САК.
(40)
На 24 декември 2008 г. нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN за сумата от 6,5 млрд. EUR, като по този начин стана пряк собственик на ABN AMRO N. Преди това придобиване нидерландската държава контролираше непряко ABN AMRO N чрез FBN.
(41)
Схема 1:
Разделяне на ABN AMRO N
(42)
На 21 ноември 2008 г. нидерландската държава взе решение да слее ABN AMRO N и FBN (което беше неизпълненото намерение на Fortis SA/NV). Сливането можеше да бъде извършено веднага след отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank, неговото дружество-майка. Като първа стъпка дейностите на ABN AMRO N бяха прехвърлени към ново правно образувание в рамките на ABN AMRO Bank, което беше именувано ABN AMRO II.
(43)
На 6 февруари 2010 г. дружество ABN AMRO II беше отделено, както е описано в съображение 41, и преименувано на ABN AMRO Bank. Същевременно правното образувание, известно преди като ABN AMRO Bank, беше преименувано на „The Royal Bank of Scotland NV“ („RBS NV“) (виж схемата по-горе).
(44)
Преди новото образувание ABN AMRO Bank да може да се слее с FBN, то първо трябваше да приложи компенсация за сливането. Когато през 2007 г. Fortis SA/NV придоби ABN AMRO N, Комисията заключи (13) („решението за сливане“), че сливането между ABN AMRO N и FBN ще доведе до проблеми с концентрацията на нидерландския банков пазар, по-специално в сегментите на търговското банкиране и факторинга.
(45)
За да отстрани тези проблеми с концентрацията, Fortis SA/NV се ангажира да продаде редица свои дейности (тоест подразделението за факторинг IFN и дейностите по търговско банкиране на „New HBU“) на Deutsche Bank. Когато на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN и ABN AMRO N, Fortis SA/NV все още не беше приключило планираната продажба на New HBU и IFN на Deutsche Bank. Веднага след като нидерландската държава реши да продължи с осъществяването на сливането между FBN и ABN AMRO N, тя поднови преговорите с Deutsche Bank (14). Продажбата на New HBU и IFN на Deutsche Bank приключи на 1 април 2010 г.
(46)
New HBU притежаваше активи на обща стойност от [10 - 20] млрд. EUR и в него работеха около [1 000 - 1 500] наети лица, изразени в еквивалент на пълно работно време („ЕПРВ“). New HBU включваше в състава си Hollandsche Bank Unie („HBU“) (търговска банка, собственост на ABN AMRO N), някои отдели за продажби на ABN AMRO (13 от общо 78) и някои звена за корпоративни клиенти на ABN AMRO (2 от общо 5).
(47)
ABN AMRO Bank и FBN се сляха официално, за да образуват група ABN AMRO на 1 юли 2010 г., както е описано в схема 2, която е част от съображение 49.
(48)
Нидерландската държава прехвърли управлението на своя дял в ABN AMRO Z на новото дружество ABN AMRO Bank, тъй като не искаше да отделя ресурси за ежедневното управление на това дялово участие. Независимо от това нидерландската държава остана законният собственик на ABN AMRO Z и има право да се възползва от всички потенциални печалби и също така носи отговорност за всички потенциални загуби на ABN AMRO Z (15).
(49)
Схема 2:
Създаване на група ABN AMRO
2.2. Бенефициери
2.2.1. Икономически дейности на ABN AMRO N и ABN AMRO Z
(50)
ABN AMRO N - самостоятелно третата най-голяма банка в Нидерландия след Rabobank и ING - се състои от БЕ „Нидерландия“ и БЕ „Частно банкиране“.
(51)
Първата бизнес единица, БЕ „Нидерландия“, предлага услуги за банкиране на дребно и търговско банкиране чрез клонова мрежа от 510 банкови учреждения и 78 консултантски клонове, както и чрез алтернативни канали като интернет, ATM (16) и телефонни центрове. БЕ „Нидерландия“ е наела на работа приблизително 19 000 лица, изразени в ЕПРВ.
(52)
В областта на банкирането на дребно БЕ „Нидерландия“ има силни специални привилегии сред клиентите в сегмента на „масовите продажби на дребно“ (повече от [3,5 - 5] млн. клиенти) и „банкирането за преференциални клиенти“ (повече от [250 000 - 420 000] клиенти) (17), на които тя предлага широка гама от продукти (каквито са спестовните продукти, инвестиционните продукти, ипотеките, застраховките, заемите по кредитни карти и плащанията).
(53)
В областта на търговското банкиране ABN AMRO N обслужва [300 000 - 400 000] клиенти, които са МСП (18), и [9 000 - 21 000] по-големи корпоративни клиенти (макар че съгласно условията на САК по-големите клиенти на ABN AMRO Bank бяха приписани на RBS) с широка гама от продукти (например кредити, управление на плащания и парични операции, спестовни продукти, управление на касови операции, управление на риск и застраховки, комплексни финансови решения и продукти, лизинг и факторинг).
(54)
Втората бизнес единица, БЕ „Частно банкиране“, е насочена към лица с нетни инвестиционни активи в размер на повече от 1 млн. EUR с различни продукти за управление на активите и планиране на имуществото. БЕ „Частно банкиране“ е изградила добре развита мрежа чрез органичен растеж в Нидерландия и Франция, както и чрез придобивания в Германия (Delbrück Bethmann Maffei) и Белгия (Bank Corluy). БЕ „Частно банкиране“ също така включва френското застрахователно предприятие Neuflize Vie.
(55)
Сред предприятията, придобити от нидерландската държава на 3 октомври 2008 г., се включва и International Diamond and Jewelry Group, подразделение, насочено към дружества, участващи в производството на бижута и търговията с диаманти.
(56)
ABN AMRO Z не съдържа оперативни активи, но включва inter alia данъчни активи, редица дялови участия (наред с другите в Saudi Hollandi Bank) и останалия портфейл за частен капитал. Що се отнася до задълженията, имаше разпоредба за уреждане на задълженията по отношение на Министерството на правосъдието на САЩ, други разпоредби (частично свързани с персонала) и междуфирмено финансиране на активите на дружеството. Както беше посочено в бележка под линия 11, делът, притежаван от нидерландската държава, представлява 33,81 % от ABN AMRO Z.
(57)
В таблица 1 по-долу са обобщени редица проформа ключови финансови данни за ABN AMRO N:
Таблица 1
Ключови финансови данни ABN AMRO N (в млн. EUR)
2008 г.
2009 г.
Общо приходи от дейността (19)
5 189
4 899
Нетна печалба
471
(117)
Възвращаемост на собствения капитал
6,7 %
-2,7 %
Съотношение разход-приход
73 %
77,5 %
Общо активи
183 539
202 084
Общо собствен капитал
7 044
4 278 (20)
RWA (21)
91 700
74 973 (22)
Съотношение от първи ред
9,4 %
10,2 % (23)
Съотношение на общия капитал или съотношение на Банката за международни разплащания (БМР)
12,6 %
14,8 %
Стабилност на финансирането/неликвидни активи
107 %
110 %
Източник: ABN AMRO Bank NV, Годишен преглед 2009 г., консолидиране на предишно ABN AMRO Z и частен собствен капитал, включително New HBU.
(58)
За 2009 финансова година ABN AMRO N отчете загуба от 117 млн. EUR. Загубата се дължеше на по-високите обезценки на заемите, натиска върху лихвените маржове, по-високите такси, свързани с нидерландската схема за гарантиране на депозити и разходите за разделяне и за интегриране (24). Ако се изключат разходите за разделяне и за интегриране, ABN AMRO N би отчела малка нетна печалба за 2009 г. в размер на 52 млн. EUR.
2.2.2. Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
Самостоятелно FBN беше четвъртата най-голяма банка на нидерландския пазар (след Rabobank, ING и ABN AMRO N, но преди SNS REAAL).
(60)
Нидерландската държава (и преди това Fortis SA/NV) пряко притежава 92,6 % от FBN, като структурата за инвестиции Fortis FBN(H) Preferred Investments BV притежава оставащия дял от 7,4 % под формата на преференциални акции. Нидерландската държава притежава 70 % от акциите в тази структура за инвестиции, като оставащите 30 % се притежават от няколко на брой частни инвеститори (25). Притежаваните от частни инвеститори преференциални акции са с номинална стойност 210 млн. EUR и (некумулативен) дивидент в размер на 5,85 % (26).
(61)
Дейностите на FBN са подразделени на три сегмента - банкиране на дребно, частно банкиране и банкиране за стопански субекти.
(62)
Дейностите в областта на банкирането на дребно включват традиционните дейности по банкиране на дребно (с мрежа от 157 клона, [2 - 3] млн. индивидуални клиенти и [20 000 - 60 000] клиенти, които са МСП) и също така Directbank (която предлага ипотечни решения чрез посредници) и продуктите в областта на потребителското кредитиране и разплащателните карти, предлагани съответно от Alfam и ICS.
(63)
Частното банкиране е развито най-вече под търговското наименование Fortis Mees Pierson и предлага услуги по управление на благосъстоянието (планиране на имуществото, инвестиране, предоставяне на заеми и застраховане) на сегментирана основа на [15 000 - 40 000] клиенти в цяла Нидерландия.
(64)
В рамките на бизнес единицата „Банкиране за стопански субекти“ на FBN има седем различни подразделения. В подразделението „Търговско банкиране“ (1) FBN има 23 бизнес центъра, предлагащи множество продукти на дружества с оборот до 250 млн. EUR. Дружества с оборот над 250 млн. EUR и публичният сектор се обслужват от друго подразделение - „Корпоративно и публично банкиране“ (2). Съществуват и подразделения „Инвестиционно банкиране“ (3) (27), „Специализирани финансови услуги“ (4) (28), „Електроенергия, стоки и транспорт“ (5), „Глобални пазари и институционално банкиране“ (6) (29) и „Клирингови средства и попечителство“ (7) (30).
(65)
В таблица 2 по-долу са обобщени редица ключови финансови данни за FBN:
Таблица 2
Основни финансови данни за FBN
(в млн. EUR)
2006 г.
2007 г.
2008 г. (31)
2009 г.
Общо приходи от дейността
3 473
3 553
3 096
2 171
Нетна печалба
1 157
1 296
-18 486
406
Възвращаемост на капитала (обичайна) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Съотношение разход-приход
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Общо активи
209 749
272 378
184 203
189 785
Общо собствен капитал
5 910
21 763
2 944
4 716
RWA
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Съотношение от първи ред
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Съотношение на общия капитал
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Съотношение заем-депозит
167 %
237 %
208 %
Източник: Годишни доклади на FBN 2008/2009 г.
(66)
През 2008 г. FBN понесе загуба в размер на 18,5 млрд. EUR, но тази загуба беше до голяма степен свързана с извънредни елементи. Дружеството беше задължено да отчете нетна загуба в размер на 16,8 млрд. EUR по отношение на дела си в RFS Holdings и продажбата му и също така претърпя обезценка в размер на 922 млн. EUR (след данъчно облагане) в подразделението си Prime Fund Solutions поради измамата на Мадоф (34). Нетната базова печалба, с изключение на тези елементи, беше в размер на 604 млн. EUR, като беше почти изцяло реализирана през първата половина на 2008 г.
(67)
През 2009 г. FBN реализира нетна печалба в размер на 406 млн. EUR, подпомогната от две извънредни печалби (паричен сетълмент в размер на 362,5 млн. EUR с Fortis Capital Company) и възстановяване на провизии във връзка с Мадоф в размер на 16 млн. EUR. Нетната базова печалба намаля на 27 млн. EUR (35) (от 604 млн. EUR през 2008 г.).
2.2.3. Група ABN AMRO
(68)
На 1 юли 2010 г. група ABN AMRO, която беше създадена след сливането на FBN и ABN AMRO Bank (т.е. дейностите на ABN AMRO N), групира всички дейности на FBN и ABN AMRO N в две отделни бизнес единици: „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. През 2008 г. групата реализира проформа приходи от дейността в размер на 7,15 млрд. EUR и проформа активи на обща стойност 360 млрд. EUR. В съответствие с последните данни (36) група ABN AMRO има общ капитал в размер на 11,7 млрд. EUR съгласно МСФО (37).
(69)
Група ABN AMRO е добре диверсифицирана с приходи от дейността в размер на 4,2 млрд. EUR в „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и приходи от дейността в размер на 2,8 млрд. EUR в „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. От географска гледна точка по-голямата част от приходите на група ABN AMRO (а именно [65 - 95] % от общата стойност на приходите) са с произход от Нидерландия.
(70)
В „Банкиране на дребно и частно банкиране“ интегрираната група ABN AMRO има пазарни дялове в размер на [15 - 20] % и [15 - 20] % (38) съответно в сегмента на „масовите продажби на дребно“ и сегмента на „банкирането за преференциални клиенти“ (39), което я прави трета по размер на нидерландския банков пазар по отношение на пазарния дял. В частното банкиране (с търговското наименование ABN AMRO Mees Pierson) група ABN AMRO безспорно е най-голямата на нидерландския пазар с пазарен дял от приблизително [30 - 40] % (40). В „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“ пазарният дял на група ABN AMRO е около [15 - 25] % (41).
(71)
Група ABN AMRO вече не включва New HBU и факторинг дейностите на IFN, които бяха продадени в рамките на компенсацията за сливането на 1 април 2010 г.
(72)
Като част от процеса на преструктуриране, две малки подразделения на FBN (а именно Intertrust и Prime Fund Solutions („PFS“)) също бяха продадени и вече не са част от група ABN AMRO.
(73)
През септември 2009 г. FBN (и неговия партньор Banque Générale du Luxembourg („BGL“) (42) продаде Intertrust на Waterland - дружество, специализирано в областта на частния собствен капитал. Intertrust е една от най-големите компании в областта на доверителното и корпоративното управление в световен мащаб. В нея са наети 1 000 експерта в 19 държави, а приходите от дейността и RWA са съответно в размер на […] млн. EUR и […] млн. EUR.
(74)
През май 2010 г. FBN също така обяви продажбата на PFS на Credit Suisse. PFS предоставя услуги по финансиране на алтернативния отрасъл за управление на активи, включително например услуги по управление, банкиране, попечителство и финансиране. Неговите клиенти варират от малки специализирани дружества за управление на активи до големи институции в световен мащаб като пенсионни фондове и държавни инвестиционни фондове. PFS беше отговорно за провизията от 922 млн. EUR след данъчно облагане във връзка с измамата на Мадоф, която FBN регистрира през 2008 г. PFS има приходи в размер на […] млн. EUR и RWA в размер на […] млн. EUR.
(75)
На 4 март 2011 г. група ABN AMRO публикува резултатите си за 2010 данъчна година, които показаха нетна загуба от 414 млн. EUR. Като се изключат разходите за разделяне и за интегриране, група ABN AMRO отчете базова печалба в размер на 1 077 млн. EUR. Към 31 декември 2010 г. основното съотношение от първи ред, съотношението от първи ред и съотношението на общия капитал на група ABN AMRO бяха съответно 10,4 %, 12,8 % и 16,6 %. В консултация с нидерландската държава група ABN AMRO създаде дивидентна политика, насочена към изплащането на дивиденти в размер на 40 % от отчетената годишна печалба.
2.3. Описание на плана за преструктуриране от декември 2009 г. и на актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г.
(76)
На 4 декември 2009 г. нидерландската държава предостави на Комисията плана за преструктуриране от декември 2009 г. През март 2010 г. беше предоставена допълнителна информация (43). Сливането на FBN и ABN AMRO N е в центъра на бизнес концепцията, разработена в плана за преструктуриране от декември 2009 г. Група ABN AMRO, новата банка, възникваща в резултат на плана за преструктуриране от декември 2009 г., ще бъде насочена към средния пазарен сегмент в Нидерландия (44) и ще бъде активна в „Банкиране на дребно и частно банкиране“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“.
(77)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. се основава на констатацията, че капиталовите нужди не са били свързани с базовите резултати на FBN и ABN AMRO N, а по-скоро с необходимостта от финансиране на съответното им разделяне от техните дружества-майки и предварителните разходи за интегриране при сливането.
(78)
В един съпоставителен сценарий без наличието на държавна помощ в плана за преструктуриране от декември 2009 г. се отчита, че без координираните усилия на правителствата от Бенелюкс Fortis SA/NV би претърпяло срив, което също би повлякло надолу FBN и ABN AMRO N.
(79)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа финансови прогнози за периода 2009-2012 г. с разбивка в следните подразделения: „Банкиране на дребно“, „Частно банкиране (Нидерландия)“, „Частно банкиране (Международно)“ и „Търговско банкиране и банкиране за стопански субекти“. Конкретно за 2012 г. група ABN AMRO също така изчисли потенциални данни за печалба, в които се изключват разходите за преход и се приема, че синергиите между разходите вече са отчетени за цялата година. Тези прогнози бяха предоставени за базов сценарий и за най-лош възможен сценарий.
(80)
На 8 ноември 2010 г. нидерландската държава актуализира финансовите прогнози за периода до 2012 г., съдържащи се в плана за преструктуриране от декември 2009 г., като включи допълнителни прогнози за 2013 г. в плана за преструктуриране от ноември 2010 г.
(81)
При базовия сценарий нидерландската държава изхожда от предположението, че обемът на дейността ще нарасне в съответствие с инфлацията. Предполага се, че разходите за персонала ще се увеличат с [1 - 6] % годишно, а другите разходи с по-умерен процент от [1 - 5] % годишно. Нидерландската държава също така предвижда, че провизиите за загуби по заеми на групата ABN AMRO ще започнат да намаляват в сравнение с високото ниво, отчетено през 2009 г.
(82)
При базовия сценарий в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. група ABN AMRO реализира отрицателен нетен резултат в размер на […] млн. EUR през 2010 г. преди да се върне към реализирането на печалби от 2011 г. нататък (т.е. печалба в размер на […] млн. EUR през 2011 г.).
(83)
През 2012 г. и 2013 г. се очаква, че нетните печалби на група ABN AMRO ще се увеличат съответно на […] млн. EUR и […] млн. EUR, като ще се трансформират във възвръщаемост на собствения капитал (Return on Equity - ROE) (45) в размер на около […] %. Подобряването на рентабилността на група ABN AMRO ще бъде резултат от по-добри приходи от дейността (които би трябвало да се възстановят на предишното равнище след отчетената през 2009 г. слаба стойност), програмата за намаляване на разходите, която бавно следва да доведе до понижаване на разходите с 1,1 млрд. EUR преди данъчно облагане годишно и до нормализиране на провизиите за загуби по заеми след отбелязаната през 2009 г. висока стойност. През 2013 г. съотношението разход-приход на група ABN AMRO се очаква да бъде […] %.
(84)
Базов сценарий
Таблица 3
2009 г. (действителни данни)
2010 г. (П (46))
2011 г. (П)
2012 г. (П)
2012 г. потенциални данни (П)
2013 г. (П)
Приход от дейността
7 039
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетни приходи от лихви
4 528
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетни приходи от такси и комисиони
1 933
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Други приходи
849
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността
-5 568
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността - обичайна стопанска дейност
-5 258
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Разходи за дейността - разходи за преход
- 310
[…]
[…]
[…]
Оперативен резултат
1 471
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Обезценки на заемите
-1 585
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Печалба преди данъчно облагане
- 114
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Данъци и малцинствени участия
45
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Нетна печалба
-68
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Базова нетна печалба
(ex разходи за преход)
163
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
(85)
При най-лошия възможен сценарий в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. нидерландската държава изхожда от по-консервативни предположения, отколкото при базовия сценарий. Използвани са лихвени маржове, които са със 7,5 % по-ниски, отколкото при базовия сценарий, по-предпазливи прогнози за комисионите и таксите (растеж в размер на 4 % годишно за разлика от 7 % при базовия сценарий), по-ограничени синергии (въздействието на - […] млн. EUR върху печалбата за 2013 г.) и 15 % по-бавен темп на възстановяване на провизиите за загуби по заеми (въздействието на - […] млн. EUR върху печалбата за 2013 г.).
(86)
Въпреки че тези по-консервативни стойности биха довели до по-ниски резултати, група ABN AMRO все още би била в състояние да отчете печалба. При най-лошия възможен сценарий се предвижда базова нетна печалба в размер на […] млн. EUR и […] млн. EUR съответно за 2012 г. и 2013 г. (в сравнение със съответно […] млн. EUR и […] млн. EUR при базовия сценарий).
(87)
В плана си за преструктуриране от декември 2009 г. нидерландската държава също така засяга своята стратегия за излизане, като подчертава, че тя не възнамерява да остане дългосрочен инвеститор в група ABN AMRO.
(88)
С писмо от 20 август 2010 г. нидерландската държава предостави на Комисията по-подробна информация относно своята стратегия за излизане. Нидерландската държава обясни, че обмисля предлагане под формата на първично публично предлагане (IPO) (47), но си запазва отворени и други възможности, като например частна продажба на инвеститор или участник на пазара. В писмото си от 20 август 2010 г. нидерландската държава посочва, че първи дял в размер на между [0 - 50] - [10 - 60] % би могъл да бъде предложен за IPO най-рано през […], последван от вторично предлагане на други [0 - 50] - [10 - 60] % през 2015 г. Нидерландската държава иска да си възвърне обратно първоначалната инвестиция, увеличена с разходите за финансирането ѝ в размер на [2 - 5] %. Намерението на нидерландската държава е да намали дела си в група ABN AMRO на максимум [25 - 65] %, за предпочитане преди края на [2014 - 2018 г.]. Нидерландската държава изцяло се ангажира с пълно излизане от групата в крайна сметка. Окончателното решение относно IPO е оставено на нидерландския министър на финансите и ще зависи от пазарните обстоятелства, „готовността за IPO“ на група ABN AMRO и очакваните постъпления. На 24 януари 2011 г. нидерландското правителство също така представи публично своята стратегия за излизане (48).
(89)
Планът за преструктуриране от декември 2009 г. (както и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г.) показват, че - след прилагането на всички мерки за държавна помощ - група ABN AMRO е достатъчно капитализирана. През периода на преструктуриране предвижданите съотношения от първи ред следва стабилно да се задържат над […] % между 2009 г. и 2012 г. и да се увеличат допълнително на […] % през 2013 г.
(90)
В плана си за преструктуриране от декември 2009 г. нидерландската държава обяснява, че група ABN AMRO вече е продала редица предприятия. Освен продажбата на New HBU и IFN по време на процеса на компенсация за сливането, ABN AMRO N и FBN също така са продали Intertrust и PFS.
(91)
В сравнение с група ABN AMRO, Intertrust и PFS съвместно представляват [0 - 5] %, [0 - 5] % и [0 - 5] % съответно по отношение на предвижданите общи приходи от дейността, разходи и RWA.
(92)
По време на процеса на преструктуриране FBN също така осъществи придобиване, за да коригира несъответствие, произтичащо от разделянето на Fortis SA/NV. FBN беше законният собственик на БЕ „Брокерски услуги и услуги по клиринг и попечителство“ и на всички офиси, свързани с тази дейност, с изключение на офиса в Чикаго, който остана част от Fortis Bank SA/NV. С оглед да се коригира това несъответствие, свързано с разделянето, FBN придоби клона в Чикаго на Fortis Clearing Americas от Fortis Bank SA/NV на 31 юли 2009 г. на цена от приблизително […] млн. USD.
2.4. Описание на мерките
(93)
За идентифициране на отделните мерки за държавна помощ Комисията използва в настоящото решение същите буквени кодове както в решението си от 5 февруари 2010 г.
2.4.1. Мерки, обхванати от решението от 8 април 2009 г.
(94)
На 3 октомври 2008 г. нидерландската държава придоби FBN (включително и ABN AMRO N) от Fortis SA/NV срещу сумата от 12,8 млрд. EUR („мярка X“). Комисията не откри процедура по отношение на тази мярка, която като такава не е осигурила държавна помощ на FBN, дори и да е била част от сделка, с която на FBN да е била предоставена държавна помощ (виж съображение 32 от решението от 8 април 2009 г.).
(95)
По време на придобиването на FBN от нидерландската държава FBN в голяма степен е зависило от Fortis Bank SA/NV по отношение на своето финансиране. С оглед да се гарантира пълното разделяне на FBN от Fortis Bank SA/NV беше необходимо нидерландската държава да прекрати взаимоотношенията на финансиране между FBN и Fortis Bank SA/NV. За да прекрати съществуващите отношения, на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава предостави на FBN механизъм за краткосрочна ликвидност в размер на 45 млрд. EUR („мярка Y1“). Този механизъм за ликвидност позволи на FBN да изплати на Fortis Bank SA/NV краткосрочните заеми в размер на 34 млрд. EUR. Освен това нидерландската държава замени Fortis Bank SA/NV като кредитор по дългосрочни заеми, отпуснати на FBN с номинална стойност в размер на 16,1 млрд. EUR при така наречената „новация“ („мярка Y2“) (49).
(96)
Механизмът за краткосрочна ликвидност, обхванат от мярка Y1, продължи да бъде в сила до края на юни 2009 г., Възнаграждението беше променяно няколко пъти докато тази мярка беше в сила. В периода между 6 октомври 2008 г. и 23 октомври 2008 г. нидерландската държава предостави на FBN краткосрочно финансиране при EONIA (50) (за овърнайт кредитиране с максимален размер от 5 млрд. EUR) или EURIBOR (51) (за по-дългосрочна ликвидност с максимален размер от 40 млрд. EUR) без никакъв допълнителен спред. След 23 октомври 2008 г. имаше кратък период (до 5 ноември 2008 г.), през който нидерландската държава прилагаше EONIA + 50 базисни пункта и EURIBOR + 50 базисни пункта. През този втори период този механизъм все още се прилагаше за суми с максимален размер от 5 млрд. EUR за овърнайт ликвидност и 40 млрд. EUR за по-дългосрочна ликвидност. В периода между 5 ноември 2008 г. и 1 март 2009 г. нидерландската държава промени възнаграждението на EONIA + 25 базисни пункта за овърнайт заеми, EURIBOR + 25 базисни пункта за заеми с падеж (52), по-малък от 3 месеца, и EURIBOR + 50 базисни пункта за заеми с падеж, по-голям от три месеца (53). След 1 март 2009 г. нидерландската държава разработи система от два етапа, с който да насърчи FBN да намали зависимостта си от държавата. Първият транш на финансиране (независимо от падежа) беше предоставен при EURIBOR + 25 базисни пункта, но след достигане на този праг FBN можеше да получи допълнителна ликвидност само при EURIBOR + 50 базисни пункта (54). Размерът на механизма за обща ликвидност и граничната сума на първия праг бяха постепенно намалени. На 9 юли 2009 г. нидерландската държава уведоми Комисията, че FBN е изплатила всичките си краткосрочни заеми на държавата.
(97)
Дългосрочните заеми, поети чрез новация от нидерландската държава (мярка Y2), възлизаха на 16,1 млрд. EUR, включително 8,15 млрд. EUR капитал от втори ред (от които 3 млрд. EUR капитал от „горен“ втори ред) и 7,95 млрд. EUR заеми с първостепенен ранг.
(98)
На 24 декември 2008 г. нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN срещу сумата от 6,5 млрд. EUR („мярка Z“). Нидерландската държава не извърши плащане с парични средства в брой, а плати за закупуването чрез анулиране на дългосрочен дълг в размер на 6,5 млрд. EUR, който беше получен при интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. като част от мярка Y2. С други думи нидерландската държава се отказа от вземания в размер на 6,5 млрд. EUR от FBN като заплащане за ABN AMRO N (55).
2.4.2. Мерки, обхванати от решението от 5 февруари 2010 г.
(99)
Комисията беше уведомена през юли 2009 г. за някои от мерките, обхванати от решението от 5 февруари 2010 г. (56), а за останалите мерки беше уведомена през януари 2010 г. През юли 2009 г. нидерландската държава уведоми за инструмента за освобождаване на капитал или „CRI“ („мярка А“ с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR), задължителна конвертируема облигация с фиксиран падеж („MCS“) в размер на 500 млн. EUR („мярка Б1“) и втори транш на MCS в размер на 300 млн. EUR („мярка Б2“).
(100)
През януари 2010 г. нидерландската държава уведоми за допълнителни капиталови мерки на стойност 4,39 млрд. EUR. Нидерландската държава закупи допълнителни MCS инструменти в размер на 2,28 млрд. EUR, за да покрие допълнителните разходи за разделяне (780 млн. EUR, „мярка Б3“), недостига на капитал, породен от продажбата на New HBU (300 млн. EUR, „мярка Б4“), както и разходите за интегриране (1,2 млрд. EUR, „мярка Б5“). С оглед да приведе капитала от първи ред на FBN в съответствие с регулаторните изисквания, нидерландската държава също така конвертира 1,35 млрд. EUR от капитала от втори ред на FBN, който вече притежаваше, в капитал от първи ред („мярка В“). Нидерландската държава също така изплати на другите участници в консорциума 740 млн. EUR в брой („мярка Г“), както беше предвидено в САК, за да уреди задължения, произтичащи единствено в хода на процеса на разделяне. На последно място нидерландската държава също така предостави гаранция за кръстосаните задължения, породени от продажбата на New HBU („мярка Д“).
(101)
Нидерландското правителство продаде чрез CDS кредитна защита на нидерландски ипотечен портфейл на ABN AMRO N, представляващ около [30 - 80] % от общия портфейл жилищни кредити на ABN AMRO N. Тази мярка имаше ефекта на намаляване на претеглените спрямо риска активи на ABN AMRO N.
(102)
Като заплащане за кредитната защита нидерландската държава получаваше годишна такса от 51,5 базисни пункта (изчислена като процент от стойността на портфейла в началото на всеки референтен период).
(103)
Тази такса беше изчислена чрез използването на методиката за определяне на разходите в капиталово изражение. Нидерландската държава определи колко капитал може да освободи ABN AMRO N посредством инструмента за освобождаване на капитал (а именно 1,7 млрд. EUR въз основа на изискванията на Базел I, които все още се прилагаха по време на прилагането на споразумението за CRI), и след това изчисли възвръщаемост от 10 % върху това освобождаване на капитал (а именно 10 % от 1,7 млрд. EUR), което се равняваше на 51,5 базисни пункта от първоначалната стойност на портфейла в размер на 34,5 млрд. EUR.
(104)
Всяка година ABN AMRO N запазваше транш „първа загуба“ от 20 базисни пункта (изчислени като процент от първоначалната стойност на портфейла).
(105)
ABN AMRO N запазваше вертикална част в размер на 5 % от оставащия риск.
(106)
Ценообразуването на инструмента за кредитна защита не се коригира след като ABN AMRO N напълно прие капиталовите изисквания на Базел II, въпреки че ефектът на освобождаване на капитал, породен от CRI, щеше да бъде значително по-малък.
(107)
По принцип договорът за CDS имаше падеж от седем години, но ABN AMRO N имаше кол опции, позволяващи му да прекрати договора на редица предварително определени референтни дати (например октомври 2010 г., януари 2011 г. и януари 2012 г.) (57).
(108)
Съгласно САК тримата партньори в консорциума трябваше да гарантират, че ABN AMRO Z ще остане достатъчно капитализирано. В този контекст нидерландската държава трябваше да участва с 2,2 млрд. EUR по отношение на недостига на капитал на ABN AMRO Z. Целта на CRI беше да позволи на ABN AMRO N да участва в това участие от 2,2 млрд. EUR в ABN AMRO Z.
(109)
Нидерландската държава предпочете неконвенционалното решение за CRI пред традиционното увеличаване на капитала, тъй като преди разделянето то не би могло да обособи капиталовите вноски в ABN AMRO Bank. С други думи, тъй като ABN AMRO N не беше отделно юридическо лице, от евентуална капиталова инжекция в ABN AMRO Bank биха могли да се възползват и другите двама участници в консорциума. Този ход на действие би могъл да има сериозни последици, особено при сценариите с увеличени затруднения.
(110)
След разделянето ABN AMRO N стана отделно юридическо лице (новата ABN AMRO Bank). Нидерландската държава продължи да носи отговорност съгласно САК за запълването на капиталовия недостиг от 2,2 млрд. EUR на ABN AMRO Z. Нидерландската държава взе решение, че ABN AMRO N следва да използва парични средства в брой от MCS инструментите (а именно мярка Б3, доколкото тя се отнасяше до разумния марж от 500 млн. EUR и 1,2 млрд. EUR на мярка Б5), за да инжектира 1,7 млрд. EUR в ABN AMRO Z, като същевременно продължава да прилага CRI в новата ABN AMRO Bank за покриване на разумния марж от 500 млн. EUR и разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR.
(111)
На 15 октомври 2010 г. ABN AMRO Bank и нидерландската държава съобщиха, че прилагането на CRI ще бъде прекратено, считано от 30 октомври 2010 г. Действително, тъй като ABN AMRO Bank междувременно беше приложила изискванията на Базел II, привлекателността на и необходимостта от CRI намаля (58).
(112)
Тъй като CRI не беше достатъчен, за да се покрие целият капиталов недостиг в ABN AMRO Z в размер на 2,2 млрд. EUR, нидерландската държава предостави допълнителен капитал на ABN AMRO Bank чрез MCS.
(113)
Тази MCS беше категоризирана като хибриден капитал от първи ред с купон от 10 % и автоматично се конвертира в акции на ABN AMRO II по време на разделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank. От този момент нататък тя беше квалифицирана като основен капитал от първи ред. Конвертирането бе извършено по номинална стойност (59). Мярката позволи на ABN AMRO II (преименувано на ABN AMRO Bank) да участва с 500 млн. EUR в ABN AMRO Z.
(114)
С цел да се покрият разходите, свързани с разделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank, нидерландската държава закупи допълнителни MCS. През юли 2009 г. беше отправено уведомление за първия транш от около 300 млн. EUR (мярка Б2), а за останалите (а именно 780 млн. EUR) бе уведомено през януари 2010 г. (мярка Б3).
(115)
Цялата сума в размер на 1,08 млрд. EUR (а именно мерки Б2 и Б3 заедно) беше необходима за покриване на следните разходи:
-
480 млн. EUR за ясно определени разходи за разделяне;
-
90 млн. EUR за създаване на отдел „Парични пазари“; и
-
500 млн. EUR за осигуряване на разумен марж.
(116)
Нидерландската държава предостави допълнителна разбивка на разходите за разделяне, възлизащи на 480 млн. EUR. Те се отнасяха до излагането на кръстосани задължения ([0 - 200] млн. EUR), отмяната на договореностите за разпределение на риска ([0 - 200] млн. EUR), обратното изкупуване на секюритизирани облигации ([0 - 200] млн. EUR), прехвърлянето от ABN AMRO R на търговския пазарен риск на клиентите на ABN AMRO N ([0 - 200] млн. EUR), прекратяването на инструментите за освобождаване на капитал ([0 - 200] млн. EUR) и други разходи, свързани с разделянето и отмяната ([0 - 300] млн. EUR).
(117)
След разделянето от дружеството-майка ABN AMRO Bank, ABN AMRO II трябваше самостоятелно да създаде отдел „Парични пазари“, който струва 90 млн. EUR.
(118)
На последно място нидерландската държава инжектира още капитал в размер на 500 млн. EUR, за да се гарантира, че ABN AMRO N би могло да работи с известен марж над минималните регулаторни изисквания.
(119)
FBN и ABN AMRO N биха могли да се слеят само след решаването на проблемите с концентрацията, установени в решението за сливане. Поради това нидерландската държава реши да продаде New HBU и IFN на Deutsche Bank. Тази сделка обаче доведе до необходимост от допълнителен капитал в размер на 470 млн. EUR, с която ABN AMRO N не би могло да се справи самостоятелно. Нидерландската държава реши да помогне и инжектира 300 млн. EUR. под формата на MCS (60).
(120)
С оглед да се осъществи сливането ABN AMRO N и FBN (и след сливането - група ABN AMRO) трябваше да заплатят първоначалните разходи за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR (след данъчно облагане), свързани с разходите за съкращения, интегрирането на ИКТ платформи и преструктурирането на клоновата мрежа. Тъй като ABN AMRO N и FBN не бяха в състояние сами да финансират тези разходи, нидерландската държава реши да инжектира капитал под формата на MCS (61).
(121)
FBN бе задължено да увеличи капитала си от първи ред, след като DNB (62) беше посочил, че съществува капиталов недостиг от първи ред в размер на приблизително 1,26 млрд. EUR. След отделянето от неговото дружество-майка Fortis SA/NV, FBN също така трябваше да похарчи 90 млн. EUR за покриване на разходите за създаването на отдел „Ликвидност“, модели, свързани с Базел, лицензии и консултантски услуги.
(122)
Нидерландската държава предостави този допълнителен капитал чрез конвертирането на дълг от втори ред с номинална стойност 1,35 млрд. EUR в капитал от първи ред. Следователно сделката не включваше никакви нови парични средства в брой (63).
(123)
Когато участниците в консорциума договориха придобиването на ABN Amro Holding през 2007 г., те разбраха, че по онова време не всички факти са били известни. Поради това САК съдържаше редица общи принципи за уреждането на някои задължения за плащане, които биха станали ясни само по време на процес на разделяне. Конкретните суми произтичат от процес на договаряне, в който участваше нидерландската държава (а преди нея - Fortis SA/NV).
(124)
Общият размер от 740 млн. EUR се отнася до:
[…]
Тези изходящи парични потоци в известна степен се компенсират от факта, че нидерландското правителство получи […] от другите участници в консорциума, свързани с трудно възстановимите разходи.
(125)
Балансът на задълженията за плащане по отношение на другите участници в консорциума (а именно 740 млн. EUR) беше платен в брой, отчасти директно на другите участници в консорциума и отчасти на ABN AMRO Bank (сега RBS NV).
(126)
Дори и след продажбата на New HBU, ABN AMRO Bank (сега RBS NV) и ABN AMRO II (или неговите правоприемници) ще продължат да носят отговорност към кредиторите на New HBU, ако New HBU не е в състояние да изпълни задълженията си към своите кредитори. По същия начин New HBU ще трябва да поеме кръстосани задължения към кредиторите на ABN AMRO Bank и ABN AMRO II. Тъй като кръстосаните задължения произтичат от продажбата на New HBU, която беше резултат от решение на ABN AMRO II и неговите акционери, те носят отговорност и за намирането на решение. Предлаганото решение предполагаше, че нидерландската държава и Deutsche Bank (а именно купувачът на New HBU) са се договорили, че New HBU и ABN AMRO II взаимно ще се обезщетят за тези кръстосани задължения, като взаимно си предоставят обезпечение, така че да се намалят предизвиканите регулаторни капиталови изисквания до желаните 20 %. В резултат на това споразумение ABN AMRO II трябваше да предостави обезпечение на New HBU в размер до 950 млн. EUR (намаляващo с течение на времето с настъпването на падежа на базисните задължения) за задълженията на New HBU към ABN AMRO II и към ABN AMRO Bank (сега RBS NV). Тъй като ABN AMRO II не разполагаше със средствата за предоставяне на обезпечението, необходимо по отношение на задължението към ABN AMRO Bank (сега RBS NV), държавата предостави компенсация за изплатено обезщетение под формата на гаранция по дълга на ABN AMRO Bank (сега RBS NV).
(127)
Нидерландската държава оцени този риск, все едно е държавна гаранция върху подчинения дълг на ABN AMRO Bank (сега RBS NV). Ценообразуването - основано на препоръката на Европейската централна банка („ЕЦБ“) за рекапитализация (64) - беше определено на 200 базисни пункта плюс средния спред CDS (65).
(128)
В таблица 4 са обобщени мерките, оценени в настоящото решение. Колоната „Основание“ е същата като тази в таблица 1 в съображение (57) от решението от 5 февруари 2010 г. Както беше посочено в съображение 110, след разделянето на ABN AMRO N и ABN AMRO Bank на 6 февруари 2010 г. мерките и целите на мерките бяха променени. По-специално мярка А беше използвана от тази дата нататък за целите на мярка Б3 (доколкото се отнася до разумния марж) и мярка Б5 и обратното.
Таблица 4
Мерки за държавна подкрепа
Описание
Размер
(в млрд. EUR)
Основание
Правен субект, на който се предоставя мярката
Мерки, обхванати от решението от 8 април 2009 г.
Y1
Краткосрочно финансиране
45
FBN
Y2
Дългосрочно финансиране
16,1
FBN (за да се даде възможност за връщане на дълга към Fortis Bank SA/NV)
Z
Придобиване на ABN AMRO N
6,5
FBN (покупна цена, платена чрез опрощаване на задължение)
Капиталови мерки, за които е постъпило уведомление през юли 2009 г. и които са приведени в действие през юли/август 2009 г.
Мярка A
Инструмент за освобождаване на капитал
Защита чрез CDS върху портфейл от 34,5 млрд. EUR (с ефект на освобождаване на капитал в размер на 1,7 млрд. EUR)
За попълване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z
ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) на датата на разделяне
Мярка Б1
MCS
0,5
Мярка Б2
MCS
0,3
Първи транш разходи за разделяне
ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) при разделянето
Допълнителни капиталови мерки, за които е постъпило уведомление през януари 2010 г.
Мярка Б3
MCS
0,78
Втори транш разходи за разделяне и разумен марж в размер на 0,5 млрд. EUR
967 млн. EUR платени на ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и прехвърлена на ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank) при разделянето, като остатъкът е изплатен директно на ABN AMRO II
Мярка Б4
MCS
0,3
Въздействие върху капитала, произтичащо от продажбата на New HBU
Мярка Б5
MCS
1,2
Разходи за интегриране
Мярка В
Замяна на капитал от втори ред с базов собствен капитал
1,35
Недостиг на капитал от първи ред на равнище FBN
FBN
Мярка Г
Плащане в брой на партньорите в консорциума
0,74
Задължения за плащане, произтичащи от САК
Други партньори в консорциума/ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV)
Мярка Д
Гаранция за задължения в размер на 950 млн. EUR
0,95
Кръстосани задължения, произтичащи от продажбата на New HBU
ABN AMRO II (понастоящем ABN AMRO Bank)
3. ОСНОВАНИЯ ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРАТА
3.1. Основания за започване на процедурата, изложени в решението от 8 април 2009 г.
(129)
В решението от 8 април 2009 г. Комисията започна процедура, тъй като имаше основания да счита, че мерки Y1, Y2 и Z (66) представляват държавна помощ в полза на FBN и ABN AMRO N. Комисията счете, че тези мерки са дали възможност на FBN и ABN AMRO N да останат на пазара и да извършват своята стопанска дейност. Тя имаше основания да счита, че тези мерки предоставят селективно предимство на FBN и ABN AMRO N.
(130)
В съображения 29 и 30 от решението от 8 април 2009 г. Комисията отбеляза, че мерки X, Y1 и Y2 са част от един и същи договор за продажба, който има за цел да отдели FBN от Fortis SA/NV. В решението от 3 декември 2008 г. вече беше направено заключение, че при сключването на този договор на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава не е действала като нормален инвеститор в условията на пазарна икономика.
(131)
В съображение 33 от решението от 8 април 2009 г. Комисията заяви, че мярка Y1 изглежда предоставя предимство на FBN, тъй като то е получило финансиране в размер, какъвто не е могло да открие на пазарите, на които по това време е царял пълен безпорядък. Като отчита тези извънредни пазарни обстоятелства, Комисията също така изрази съмнение дали лихвените проценти, изисквани от нидерландската държава, биха били приемливи за частен инвеститор. Освен това Комисията отбеляза, че изглежда устойчивостта на новия доставчик на финансиране на FBN предоставя предимство на дружеството. FBN вече не е зависимо от дружество, изпитващо финансови затруднения и ограничения, свързани с ликвидността, каквото е Fortis SA/NV, а получава своето финансиране от нидерландската държава.
(132)
Комисията изрази съмнения дали мярка Y1 е съвместима със съобщението на Комисията „Прилагане на правила за държавна помощ към мерки, взети във връзка с финансовите институции в контекста на настоящата световна финансова криза“ („съобщението относно банковия сектор“) (67), тъй като тя не е нито пропорционална, нито ограничена до необходимия минимум. По-конкретни опасения бяха изразени в съображение 52 от решението от 8 април 2009 г. във връзка със съвместимостта на следните елементи: (1) възнаграждението, платено от FBN, (2) максималният период, през който FBN може да се възползва от финансирането, (3) максималният матуритет на въпросните инструменти и (4) размерът на механизма за ликвидност.
(133)
Освен това Комисията посочи, че мярка Y2 би могла да съдържа елементи на държавна помощ, ако към момента на придобиването Fortis Bank SA/NV се е намирало в положение, в което да изиска незабавно изплащане на дългосрочните заеми, в случай че собствеността на FBN се промени. Ако в действителност е била налице клауза за изплащане, свързана със собствеността, мярка Y2 е дала възможност на FBN да се възползва от дългосрочни заеми при предкризисни лихвени проценти. Мярка Y2 предполага, че FBN не е било задължено да намери алтернативен източник на финансиране при преобладаващите пазарни условия към този момент. Освен това, тъй като Fortis Bank SA/NV е имало право да поиска изплащане, изборът на нидерландската държава да предоставя по-скоро дългосрочни заеми, отколкото краткосрочни заеми, може да бъде поставен под въпрос. По тази причина в решението от 8 април 2009 г. Комисията изрази опасения, че мярка Y2 съдържа държавна помощ за по-дълъг период от този, който е строго необходим. С оглед да е в състояние да оцени елементите на държавна помощ, съдържащи се в мярка Y2, Комисията поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно договорните условия за предсрочно изплащане, предвидени в договорите за дългосрочни заеми.
(134)
В съображение 54 от решението от 8 април 2009 г. Комисията също така изрази съмнение дали нидерландската държава е предприела адекватни мерки за ограничаване на излишното нарушаване на конкуренцията в съответствие с точка (27) от съобщението относно банковия сектор.
(135)
Комисията изрази опасения и за това дали ABN AMRO N - евентуално непряко - се е възползвало от осигурените на FBN мерки за ликвидност. Поради това тя поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно ситуацията и стратегията на ABN AMRO N, свързани с финансирането.
(136)
По отношение на мярка Z Комисията изрази съмнение дали нидерландската държава е заплатила на FBN пазарната цена за придобиването на ABN AMRO N. Комисията подчерта, че нидерландската държава е заплатила по-висока стойност от стойността, посочена в оценката на „настоящите пазарни условия“ от 3 октомври 2008 г., извършена от назначения от нидерландската държава експерт по остойностяването […] в неговия доклад, посочен в съображение 2. Освен това Комисията подчерта, че нидерландската държава не е приложила коригиращ фактор, отразяващ спада на фондовия пазар, който се прояви в периода между октомври и декември 2008 г. и който беше особено ясно изразен при банковите акции. Ако нидерландската държава е заплатила по-висока стойност при закупуването на ABN AMRO N, мярка Z е била равнозначна на държавна помощ, подпомагаща рекапитализацията на FBN.
(137)
В общ смисъл Комисията също така подчерта в решението от 8 април 2009 г., че нидерландската държава все още не е предала оценка на FBN и ABN AMRO N, извършена от DNB. Освен това нидерландската държава не е предоставила план за жизнеспособност или план за преструктуриране с подробни финансови прогнози. Понеже не бяха налични нито план за жизнеспособност, нито план за преструктуриране, Комисията не беше в състояние да прецени дали ABN AMRO N и FBN са разполагали с достатъчно капитал и са били в състояние да реализират приемливо равнище на рентабилност в резултат от мерки X, Y1, Y2 и Z.
3.2. Основания за удължаване на процедурите в решението от 5 февруари 2010 г.
(138)
Когато на 17 юли 2009 г. и на 15 януари 2010 г. нидерландската държава отправи уведомление за предприемането на допълнителни мерки в полза на FBN и ABN AMRO N като мерки, които не представляват държавна помощ, Комисията изрази съмнение дали някои от тези допълнителни мерки не представляват допълнителна държавна помощ за FBN и ABN AMRO N.
(139)
В решението от 5 февруари 2010 г. Комисията подчерта, че съгласно САК нидерландската държава има редица задължения, които не са задължения на ABN AMRO N. Мерките, предприети от нидерландската държава за изпълнение на нейните задължения съгласно САК (и по-специално задължението за поемане на разходите на ABN AMRO Z и задължението за отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank), на пръв поглед не изглеждат държавна помощ, предоставена на ABN AMRO N.
(140)
Комисията посочи, че основното предназначение на мерки A и Б1 изглежда е покриване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z, но същевременно Комисията не беше наясно дали не е била налице и непряка полза за икономическите дейности на ABN AMRO N. Във връзка с това Комисията пожела да разбере дали ABN AMRO N и ABN AMRO Z - които нямат отделен правен статут - са били отделени едно от друго в достатъчна степен. Комисията също така пожела да получи повече информация относно причините за капиталовия недостиг на ABN AMRO Z, както и например във връзка с прехвърлянето на акции на Unicredito от ABN AMRO Z към ABN AMRO N. Комисията също така повдигна въпроси относно възнаграждението, което ABN AMRO N е заплатило на ABN AMRO Z за изпълнение на функциите на централен офис. Комисията изрази съмнение дали - поне отчасти - недостатъчната капитализация на ABN AMRO Z не е била свързана с факта, че ABN AMRO N не е заплатило пазарна цена за услугите, изпълнявани в централния офис на ABN AMRO Z.
(141)
Въпреки че съгласно САК отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank е задължение на нидерландската държава, Комисията не може да изключи варианта, че рекапитализацията от страната на държавата, която финансира разходите за отделянето, би могла да представлява държавна помощ. Комисията подчерта, че не всички разходи, категоризирани като разходи за отделянето, са свързани strictu senso със задълженията, свързани с отделянето, описани в САК. Комисията отчете, че категорията „разходи за отделянето“ включва сумата от 500 млн. EUR, необходими за снабдяването на група ABN AMRO с разумен марж, надвишаващ минималните пруденциални изисквания.
(142)
Комисията подчерта, че нидерландската държава е помогнала на FBN и на ABN AMRO N да платят разходите, свързани със сливането. За да разреши проблемите с концентрацията, възникнали в резултат от сливането, ABN AMRO N взе решение да продаде IFN и New HBU, което доведе до нов капиталов недостиг. Комисията констатира, че FBN и ABN AMRO N са били в състояние да се облагодетелстват от ползите, произтичащи от сливането (например синергии, свързани със сливането, предимството, което има една по-силна компания с по-голям брой пазарни дялове на нидерландския пазар, …), докато нидерландската държава е финансирала първоначалните разходи. Във връзка с това Комисията констатира, че нидерландската държава не е имала каквото и да било законно задължение за плащане на тези разходи, тъй като те са произтичали от решението на нидерландската държава от 21 ноември 2008 г. за сливането на FBN и ABN AMRO N, а не от САК.
(143)
Комисията отчете факта, че сливането и конкретните обстоятелства, свързани с разделянето, са довели до кръстосани задължения (мярка Д). В нидерландското корпоративно законодателство се предвижда, че ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и ABN AMRO II продължават да носят отговорност за притежателите на дългови ценни книжа на New HBU, в случай че New HBU (или неговият нов собственик Deutsche Bank) не успеят да изпълнят своите задължения за плащане. New HBU е имало подобни задължения към притежателите на дългови ценни книжа на ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV) и ABN AMRO II). Комисията не може да изключи варианта, че решението за обезщетение, което предполага, че нидерландската държава е предоставила гаранция на притежателите на дългови ценни книжа на ABN Amro Bank (сега RBS NV) чрез предоставяне на премия от 200 базисни пункта плюс осреднената стойност на спреда CDS, включва държавна помощ.
(144)
Комисията също така изрази опасения относно целта на инструмента за освобождаване на капитал (мярка A). Комисията потвърди, че мярка A се различава съществено от други мерки за обезценени активи, тъй като тя не е била въведена с цел защитаване на ABN AMRO N от допълнителен спад, свързани с несъбираеми активи с изключително несигурна стойност. Въпреки това Комисията счете, че за да бъде съвместима с вътрешния пазар, мярка А трябва да спазва общите принципи на съобщението на Комисията относно обработването на обезценените активи в банковия сектор (68) („съобщението относно обезценените активи“). По-конкретно трябва да бъдат налице достатъчно доказателства за подходящо ценообразуване, което означава, че банката не трябва да прехвърля очаквани загуби на държавата. В тази връзка Комисията пожела да разбере също така какво въздействие ще окажат редица конкретни договорни условия (например механизмът за възстановяване на изплатени суми и вертикалният дял) върху действителните парични потоци и ценообразуването. На последно място Комисията също така изрази съмнения, че не са налице достатъчно стимули, които да гарантират, че ABN AMRO N ще прекрати инструмента веднага, когато той вече не е крайно необходим.
(145)
Комисията изрази съмнение дали планът за преструктуриране от декември 2009 г. отговаря на критериите, изложени в съобщението на Комисията относно връщане на жизнеспособността и оценка на мерките за преструктуриране във финансовия сектор според правилата за държавна помощ в настоящата криза (69) („съобщението относно преструктурирането“) по отношение на жизнеспособността, споделянето на тежестта и излишното нарушаване на конкуренцията.
(146)
Комисията потвърди че на пръв поглед група ABN AMRO ще реализира достатъчно приходи, за да покрие всичките си оперативни разходи (включително разходите за обезценка) и ще осигури приемлива възвращаемост на собствения капитал. При все това Комисията също така отбеляза, че възвращаемостта на собствения капитал на група ABN AMRO зависи до голяма степен от реализирането на редица ключови предположения. На първо място, ако група ABN AMRO иска да бъде икономически ефективна и да има приемливо съотношение разход-приход, за група ABN AMRO е от решаващо значение да осъществи прогнозираните синергии (а именно стойността от 1,1 млрд. EUR преди данъчно облагане, която е съпоставима с нетната печалба през 2013 г. в размер на […] млрд. EUR). На второ място, както е посочено в съображение 118 от решението от 5 февруари 2010 г., от решаващо значение за жизнеспособността на група ABN AMRO е също така тя да може да подобри своите нетни лихвени маржове от ниските равнища на FBN и ABN AMRO N през втората половина на 2008 г. и първата половина на 2009 г. В своето решение от 5 февруари 2010 г. Комисията посочи, че се нуждае от повече информация по тези въпроси, за да прецени дали дългосрочната жизнеспособност е била действително възстановена.
(147)
Освен това Комисията отбеляза, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. все още не включва финансови прогнози за най-лош възможен сценарий, както се изисква по силата на точка (13) от съобщението относно преструктурирането. Поради това Комисията поиска такива финансови прогнози за най-лош възможен сценарий, които да ѝ позволят да провери как би се представила група ABN AMRO при по-стресови пазарни условия.
(148)
Освен това Комисията подчерта, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа твърде малко информация относно по-малките подразделения, поради което Комисията не може да прецени дали всички въпроси, свързани със жизнеспособността на това равнище, са били адекватно разгледани. По-специално Комисията изрази съмнения дали жизнеспособността на PFS, подразделение на FBN, което през 2008 г. отчете значителни загуби, свързани с измамата на Мадоф, е гарантирана в достатъчна степен.
(149)
Комисията изрази съмнение дали държавната помощ е била ограничена до необходимия минимум за възстановяване на жизнеспособността на група ABN AMRO. Във връзка с това тя отбеляза, че група ABN AMRO е посочила, че желае да извърши малки придобивания посредством сливане, които е счела за необходими с цел възстановяване на компетенциите за продукти, изгубени по време на процеса на разделяне от страна на Fortis SA/NV и ABN AMRO Holding. В решението от 5 февруари 2010 г. Комисията заяви, че държавната помощ не трябва да бъде използвана за финансиране на придобивания или нови инвестиции, освен когато това е от съществено значение за възстановяването на жизнеспособността на дадено предприятие. Комисията поиска от нидерландската държава да предостави повече информация относно политиката на придобиване на група ABN AMRO и inter alia да ѝ предостави подробен списък на дейностите, които група ABN AMRO трябва да възстанови, за да се запази жизнеспособността на предприятието.
(150)
Освен това Комисията изрази съмнения дали всички лица, които осигуряват хибриден капитал на FBN и ABN AMRO N, са направили своя принос за преструктурирането. Комисията изрази опасения, че например държателите на преференциални акции на FBN (70) не са допринесли в достатъчна степен да се гарантира, че намесата на нидерландската държава е била ограничена до необходимия минимум.
(151)
Освен това що се отнася до срока държавната помощ следва да бъде ограничена до необходимия минимум. Във връзка с това Комисията констатира, че са необходими редица мерки за справяне с временните проблеми, но изрази съмнение дали нидерландската държава е предприела достатъчни действия, за да гарантира, че мерките ще бъдат отменени от момента, в който вече не са необходими.
(152)
По отношение на мярка А Комисията подчерта, че CRI ще стане непривлекателен инструмент веднага щом на ABN AMRO N бъде разрешено да приложи изискванията на Базел II. Въпреки че CRI съдържа кол опции, което дава възможност за предсрочно прекратяване на договора, Комисията подчерта, че липсва какъвто и да било ясен график за излизането на нидерландската държава.
(153)
Освен това що се отнася до разумния марж в размер на 500 млн. EUR Комисията отбеляза, че намерението е било група ABN AMRO да замени тази сума със капитал, натрупан чрез самофинансиране. Комисията констатира още веднъж, че липсва какъвто и да било показател за времевия график.
(154)
По отношение на разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR (а именно мярка Б5) Комисията констатира, че нидерландската държава е заявила, че те ще доведат до важни синергии в размер на 1,1 млрд. EUR (преди данъчно облагане) годишно, които по принцип могат да се използват за изплащане на държавната помощ. При все това Комисията констатира, че нидерландската държава не е въвела механизъм, с който да се гарантира такова изплащане. По въпроса за капиталовите нужди, свързани с продажбата на New HBU, Комисията заключи, че капиталовите изисквания, свързани с кредитния чадър, ще намалеят бързо, тъй като постепенно ще настъпи падежът на заемите. Комисията още веднъж подчерта, че държавната помощ следва да бъде изплатена веднага след като престане да бъде необходима.
(155)
По отношение на нарушаването на конкуренцията Комисията отбеляза, че капиталовите нужди на FBN и ABN AMRO N до известна степен произтичат от отделянето им от техните предишни дружества-майки, както и от първоначалните разходи за интегриране, а не от прекомерното поемане на риск или нарушения в управлението в рамките на самите FBN и ABN AMRO N. При тези обстоятелства Комисията заключи, че е малко вероятно да са необходими допълнителни продажби.
(156)
Същевременно обаче Комисията изрази съмнения дали планът за преструктуриране от декември 2009 г. съдържа достатъчно поведенчески мерки, с които да се гарантира, че FBN и ABN AMRO N няма да използват държавната помощ, за да се разраснат за сметка на своите конкуренти, например чрез прилагане на неустойчива ценова политика или придобиване на други финансови институции, което би могло да отслаби стимулите за дружествата, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да осъществяват иновации и би могло да обезсърчи навлизането на нидерландския банков пазар.
(157)
По отношение на излизането Комисията заяви, че би било от полза, ако нидерландската държава разработи и ясно съобщи стратегия за излизане. В действителност системните и мащабни интервенции на нидерландската държава биха могли да се възприемат от вложителите като знак за постоянна подкрепа от нея.
4. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
4.1. Първи набор от мнения на Van Lanschot (писмо от 6 май 2009 г.)
(158)
Жалбоподателят заяви, че благодарение на държавната помощ и държавната собственост FBN и ABN AMRO N (включително техни дъщерни дружества като MoneYou и Mees Pierson) са предложили високи и неустойчиви лихвени проценти за индивидуални спестявания и депозитни сметки, което е дестабилизирало нидерландския банков пазар.
(159)
Жалбоподателят счита, че лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, са довели до загуби. В това отношение той се позова на факта, че ставките на EURIBOR са спаднали от 5 % през септември 2008 г. до по-малко от 2 % през януари/февруари 2009 г., докато лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, по спестовни сметки, всъщност са нараснали.
(160)
Жалбоподателят също така изтъква специфичните характеристики на нидерландския пазар за частно банкиране в сравнение с пазара за банкиране на дребно, които увеличават нарушаващото въздействие от предприетите мерки. Средният размер на сумите на спестяванията в частното банкиране е по-голям от този в банкирането на дребно. При малки суми на спестяванията клиентите не са толкова загрижени за рисковия профил на банката, тъй като са защитени от нидерландската схема за гарантиране на депозитите (в размер до 100 000 EUR). Информираността за риска нараства с надвишаването на този праг, което е доста обичайно при частното банкиране.
(161)
Жалбоподателят също така заяви, че FBN и ABN AMRO N са получили изгода от имплицитната държавна гаранция. Той заяви, че клиентите на FBN и ABN AMRO N са убедени, че нидерландската държава няма да позволи държавни банки да изпаднат в несъстоятелност.
(162)
Жалбоподателят - който се е справил по време на кризата без държавна помощ - подчерта, че е бил силно засегнат от водещото до нарушаване на конкуренцията поведение на FBN и ABN AMRO N, тъй като традиционно е разчитал до голяма степен на нидерландския пазар на спестяванията за финансирането на своите активи (71). В абсолютно изражение жалбоподателят е имал спестявания и депозити в размер на 15 млрд. EUR, което предполага, че увеличение на лихвените проценти с 1 % би могло да струва на дружеството приблизително 150 млн. EUR на година (72). В допълнение към това увеличение на разходите е било налице и въздействие върху обема, тъй като Van Lanschot е загубил клиенти.
4.2. Последващо мнение на Van Lanschot (писма от 21 и 28 август 2009 г.)
(163)
Според жалбоподателя необичайното поведение на FBN anиd ABN AMRO N е продължило през летните месеци на 2009 г.
(164)
Като допълнителен аргумент жалбоподателят посочи необичайно големия обем и промените в пазарния дял на традиционно стабилния нидерландски пазар на спестяванията. В това отношение жалбоподателят посочи съобщенията за пресата на FBN и ABN AMRO N, в които е отчетен приток на депозити съответно в размер на 9 млрд. EUR и 21 млрд. EUR през първата половина на 2009 г. (73). Жалбоподателят е счел тези стойности за значителни предвид факта, че общата стойност на нидерландския пазар на спестяванията е приблизително 287 млрд. EUR.
(165)
Като друг пример за необичайното ценообразуване жалбоподателят посочи факта, че лихвените проценти по спестовните сметки в съседни държави като Белгия, Франция и Германия са последвали спада на ставките на EURIBOR, докато лихвените проценти по нидерландските спестовни сметки са останали високи по неясни причини.
4.3. Мнение на ABN AMRO Bank (писмо от 6 юли 2009 г.)
(166)
В отговор на решението от 8 април 2009 г. за откриване на официална процедура по разследване ABN AMRO Bank (т.е. дружеството-майка на ABN AMRO N) предостави повече информация относно своето положение и стратегия за финансиране. ABN AMRO Bank отрече да е получило изгода - пряко или непряко - от финансовата помощ, отпусната на FBN (мерки Y1 и Y2). ABN AMRO Bank отбеляза, че не се е нуждаело от помощ, за да се финансира по време на кризата, благодарение на своята диферсифицирана стратегия за финансиране. То също така подчерта, че статистическите данни за неговата ликвидност са останали както в рамките на регулаторните граници, така и в неговите собствени вътрешни рамки.
5. МНЕНИЕ НА НИДЕРЛАНДСКАТА ДЪРЖАВА
5.1. Мнение на нидерландската държава относно решението от 8 април 2009 г.
(167)
Нидерландската държава призна, че FBN е било в състояние да осъществява своите дейности поради придобиването му от държавата (74), но заяви, че придобиването е било в съответствие с т. нар. „принцип на инвеститора в условията на пазарна икономика“ (ПИУПИ). В резултат на това според нидерландската държава не е съществувало селективно предимство и следователно не е имало държавна помощ. Нидерландската държава заяви, че -макар основната цел на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. да е била предотвратяване на дестабилизирането на FBN и ABN AMRO N и на нидерландската банкова система като цяло - чрез купуването на участие в FBN и ABN AMRO N тя се е стремила да постигне положителна дългосрочна възвращаемост. Нидерландската държава подчерта, че цената за FBN (включително ABN AMRO N) е била в рамките на оценката, направена от нейния външен експерт по оценяването.
(168)
Нидерландската държава заяви, че е платила справедлива пазарна цена за FBN, но отбеляза, че дори ако беше платила повече, това плащане щеше да представлява държавна помощ за Fortis SA/NV (което е дружеството продавач), а не за FBN.
(169)
По отношение на мярка Y1 нидерландската държава заяви, че е предоставила краткосрочно финансиране на FBN при пазарни условия. Тя заяви, че преди кризата FBN е получило финансиране от своето дружество-майка по ставки на EONIA или EURIBOR без допълнителен спред. Нидерландската държава заяви, че ценообразуването, което е приложила (както е описано в съображение 96), е било в съответствие с пазарната практика. Освен това тя по-специално заяви, че нейната система за ценообразуване, използвана за периода след 5 ноември 2008 г. (със спред от 50 базисни пункта за заеми за повече от три месеца), е съгласувана с нидерландската гаранционна схема (75).
(170)
По отношение на периода, през който механизмът за ликвидност е станал достъпен за FBN, нидерландската държава обясни, че е започнала преговори за прекратяване на този механизъм през януари 2009 г. с цел пълното му прекратяване във възможно най-кратък срок. С тази цел през март 2009 г. нидерландската държава е въвела нова двуетапна система за ценообразуване, която е оскъпявала финансирането в случай на надвишаване на предварително определен праг. Нидерландската държава е допускала, че FBN е имало възможност да изплати механизма за ликвидност чрез вноски от 4 до 5 млрд. EUR на месец и е възнамерявала да прекрати този механизъм до края на 2009 г. В действителност FBN е изплатило механизма за ликвидност по-бързо от очакваното. Механизмът за ликвидност вече беше прекратен на 1 юли 2009 г.
(171)
Нидерландската държава заяви, че максималният матуритет на ликвидността, предоставена в рамките на механизма за ликвидност, е бил пропорционален. В това отношение нидерландската държава обясни, че през първия период (т.е. от 6 до 23 октомври 2008 г.) тя е осигурила ликвидност с матуритет от не повече от няколко седмици. Когато впоследствие механизмът за ликвидност бе коригиран, максималният матуритет беше удължен на девет месеца, за да се избегне пиково откупуване.
(172)
Нидерландската държава обясни, че общият размер на механизма за ликвидност (а именно 5 млрд. EUR овърнайт финансиране и 40 млрд. EUR по-дългосрочно финансиране) е базиран на реалните нужди от финансиране на FBN и следователно е бил с минималния необходим размер. При краткосрочния механизъм за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR е взета предвид нормалната волатилност на паричната наличност на FBN и с него на FBN е била дадена възможност незабавно да изплати на Fortis SA/NV приблизително 34 млрд. EUR.
(173)
По отношение на дългосрочните заеми (а именно мярка Y2) нидерландската държава призна, че Fortis Bank SA/NV би могло да изиска изплащането на заемите с фиксиран лихвен процент (но не и на заемите с променлив процент) (76). Нидерландската държава заяви обаче, че тя само е заменила Fortis Bank SA/NV, като е оставила непроменени всички условия на съществуващите договори. Според нидерландската държава договорът между Fortis Bank SA/NV и FBN е представлявал обичаен пазарен договор между частни пазарни оператори. Нидерландската държава заяви, че - тъй като е заменила инвеститор в условията на пазарна икономика - нейното поведение е съгласувано автоматично с ПИУПИ. При тези обстоятелства нидерландската държава счита, че не е било необходимо да обосновава защо лихвените проценти са можели да бъдат по-високи или защо е следвало да замени тези дългосрочни заеми с краткосрочни заеми (77).
(174)
Нидерландската държава също така заяви, че при придобиване на нови дъщерни дружества е обичайна практика дружествата да осигурят едновременно с това ликвидност на новопридобитите дъщерни дружества.
(175)
Що се отнася до това дали е предоставена пряка или непряка държавна помощ на ABN AMRO N, нидерландската държава отрече ABN AMRO N да е получавало финансиране от нидерландската държава или FBN. Нидерландската държава обясни, че ABN AMRO N е разполагало с достатъчно собствено финансиране със своя мащабен франчайз за банкиране на дребно и за частно банкиране.
(176)
По отношение на мярка Z нидерландската държава заяви, че цената на сделката в размер на 6,5 млрд. EUR е била справедлива пазарна цена. Тя подчерта, че цената е била между оценката на „текущите пазарни условия“ в размер на [4 - 6,5] млрд. EUR и оценката „за обхващане на целия цикъл“ в размер на [6,5 - 9] млрд. EUR, както е изчислена от нейния външен експерт по оценяването в началото на октомври 2008 г. (преди сделката от 3 октомври 2008 г.). Що се отнася до факта, че придобиването (мярка Z) е осъществено два и половина месеца след извършването на оценката, нидерландската държава счете, че не са били необходими корекции, тъй като несигурността вече е била отразена в оценката от началото на октомври 2008 г. (78) Нидерландската държава също така заяви, че обикновено инвестиционното банкиране и несъбираемите активи са били в основата на проблемите с доверието в другите банки и са водели до съществен за тези банки спад на цените на акциите. За разлика от тях ABN AMRO N, със своя стабилен профил на банкиране на дребно и търговско банкиране, се е различавало напълно от останалите банки. Предвид този контекст нидерландската държава заяви, че коригиране на цените по аналогия с другите банки е било безсмислено.
(177)
Нидерландската държава също така подчерта, че останалите участници в консорциума, и по-конкретно RBS, е трябвало да одобрят сделката и че […]. Освен това нидерландската държава се позовава на точки (166) и (177) от предварителния доклад на експертите пред Общото събрание на акционерите на Fortis SA/NV, проведено на 11 февруари 2009 г. в Брюксел (79), като заявява, че тези точки подкрепят довода на нидерландската държава, че е платила справедлива цена за FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance и Fortis Corporate Insurance на 3 октомври 2008 г., която следователно представлява валидна референтна цена за продажбата от декември 2008 г.
(178)
Нидерландската държава е изпълнила мярка Z, като се е отказала от исковете, които е имала по отношение на FBN. Освен това нидерландската държава заяви, че ако Комисията стигне до заключението, че мярка Z включва държавна помощ, тя следва да приложи корекция. Тъй като подобни инструменти на други банки са търгувани при съществена отстъпка спрямо номиналната стойност (80), логично е, че пазарната стойност на дълговите инструменти, от която нидерландската държава се е отказала, също да бъде под номиналната стойност. С други думи, преобладаващите пазарни обстоятелства предполагат, че нидерландската държава не е имала право на номинална стойност, а на по-ниска пазарна стойност. Нидерландската държава заяви, че като се вземат предвид преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, тя е имала право единствено на пазарна стойност в размер на [4,55 - 5,85] млрд. EUR (така номиналната стойност на заемите в размер на 6,5 млрд. EUR е коригирана с пазарна отстъпка от [0,65 - 1,95] млрд. EUR).
(179)
На 18 юни 2009 г. нидерландското министерство на финансите изпрати на Комисията оценката на FBN, направена от DNB, както бе изискано в решението от 8 април 2009 г. […] (81), (82), (83)
(180)
DNB също така информира Комисията относно […] ABN AMRO N с писмо от 20 януари 2010 г. […]
5.2. Мнение на нидерландската държава относно решението от 5 февруари 2010 г.
(181)
Като цяло нидерландската държава заяви, че предприетите мерки не представляват държавна помощ, тъй като:
i)
не предоставят ползи на ABN AMRO N или на FBN,
ii)
са били необходими за разделяне на ABN AMRO N и FBN от съответните им предишни дружества-майки и са произтичали от договорните задължения на нидерландската държава като наследник на Fortis SA/NV по силата на САК, или
iii)
са били икономически обосновани от гледната точка на частен инвеститор.
(182)
Нидерландската държава заяви, че Комисията следва да приложи ПИУПИ към всяка индивидуална мярка, предприета от нидерландската държава. По-конкретно по отношение на мерките, свързани със сливането (а именно мерки Б4 и Б5), нидерландската държава подчерта, че сливането е представлявало инвестиция с положителна настояща нетна стойност („ННС“) и следователно е съвместимо с ПИУПИ.
(183)
С други думи нидерландската държава не прие предварителната позиция на Комисията, изложена в съображение 96 от решението от 5 февруари 2010 г., че ПИУПИ не се прилага по отношение на мерките след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г., тъй като тези мерки са били част от по-голяма операция за оздравяване и преструктуриране.
(184)
Нидерландската държава призна, че правилата за държавната помощ предполагат, че ПИУПИ не се прилага, когато в кратък период от време са направени няколко взаимосвързани капиталови инжекции. Независимо от това тя заяви, че този анализ не е правилен по отношение на FBN и ABN AMRO N, тъй като интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. - според нея - не са съдържали мерки за държавна помощ и в допълнение към това последващите мерки не са били свързани с първоначалната сделка.
(185)
Нидерландската държава заяви, че Комисията следва да вземе предвид много специфичните обстоятелства, при които нидерландската държава е била задължена да купи FBN. Нидерландската държава отбеляза също така, че продажбата на New HBU е била много обременяваща за нидерландската държава и за ABN AMRO N с отрицателно въздействие върху капитала в размер на 470 млн. EUR.
(186)
Нидерландската държава заяви, че е основала всички свои мерки на принципите, определени в съобщението относно банковия сектор (84) и съобщението на Комисията - Рекапитализация на финансовите институции в условията на настоящата финансова криза: ограничаване на помощта до необходимите минимални равнища и предпазни мерки срещу излишното нарушаване на конкуренцията (85) („съобщението относно рекапитализацията“). Като цяло нидерландската държава заяви, че нейните мерки са били правилно насочени, пропорционални на срещнатите предизвикателства и изготвени така, че да сведат до минимум отрицателното въздействие върху конкурентите.
(187)
Нидерландската държава заяви, че мярка A и мярка Б1 не представляват държавна помощ, тъй като държавата е била задължена по договор да реши капиталовите проблеми, пред които е било изправено ABN AMRO Z. Нидерландската държава е била задължена по договор съгласно САК да извърши разделянето на ABN AMRO Holding. DNB е позволил да започне отделянето на ABN AMRO II единствено при условие че всички участници в консорциума са внесли своя дял за отстраняване на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z. Нидерландската държава призна, че е предоставила капитал на ABN AMRO Z чрез ABN AMRO N, но подчерта, че ABN AMRO N е имало единствено междинна роля. В крайна сметка ABN AMRO N единствено е прехвърлило капитала на ABN AMRO Z и мярка A не е предоставила селективно предимство на ABN AMRO N.
(188)
По въпроса дали капиталовият недостиг на ABN AMRO Z е резултат от селективните предимства, предоставени на ABN AMRO N, нидерландската държава заяви, че участниците в консорциума вече са гарантирали, че към момента на придобиването на ABN AMRO Holdings от консорциума (виж съображение 33) дейностите на различните проследяващи дялови участия (както е определено в съображение 35) са били отделени една от други в достатъчна степен. Тази договореност означава, че е налице ясно разграничение между дейностите на ABN AMRO N и ABN AMRO Z. Това означава, че ABN AMRO N има своя собствена структура на корпоративно управление и своя собствена отчетност. Освен това нидерландската държава насочи вниманието на Комисията към факта, че ABN AMRO N е имало отделен правен статут, считано от 6 февруари 2010 г. (86).
(189)
Освен това нидерландската държава предостави доказателства, че капиталовият недостиг на ABN AMRO Z вече е съществувал към момента на придобиването на 3 октомври 2008 г. На 3 октомври 2008 г. началното салдо на ABN AMRO Z вече е било с отрицателна стойност в размер на 7,4 млрд. EUR, а дяловото участие на Fortis SA/NV в него е било в размер на приблизително 2,5 млрд. EUR. По отношение на източниците на капиталовия недостиг нидерландската държава призна, че е било осъществено прехвърляне на стойност 1 млрд. EUR на акции на Unicredito от ABN AMRO Z към оперативните проследяващи дялови участия (включително приблизително 300 млн. EUR към ABN AMRO N), но предостави информация, която показва, че прехвърлянето на акциите на Unicredito е било извършено през февруари 2008 г., много преди нидерландската държава да се намеси. Поради това прехвърлянето на акциите на Unicredito не може да бъде счетено за държавна помощ.
(190)
По отношение на разходите, поети от ABN AMRO Z, свързани с изпълнението на функциите на централен офис, нидерландската държава подчерта, че тези разходи са намалели значително след придобиването на ABN AMRO Holding от участниците в консорциума, както е описано в съображение 33. Тъй като участниците в консорциума не са имали какъвто и да било интерес да се поддържа голям и интегриран централен офис, било е логично разходите да бъдат във възможно най-нисък размер. Данните, предоставени от нидерландската държава, показват, че разходите за функциониране на групата, поети от ABN AMRO Z, са в размер на [0 - 0,5] млрд. EUR през 2008 г. и [0 - 0,2] млрд. EUR през 2009 г., които по мнение на нидерландската държава са незначителни. Освен това нидерландската държава подчерта, че е поела задължението за покриване на тези разходи, когато е заменила Fortis SA/NV като страна по САК след придобиването на FBN (включително и ABN AMRO N) на 3 октомври 2008 г.
(191)
Нидерландската държава заяви, че съобщението относно обезценените активи (87) не би трябвало да се прилага, в случай че Комисията счете, че мярка A е държавна помощ. По мнение на нидерландската държава няма несигурност, свързана със защитените активи, които следователно не могат да бъде счетени за „обезценени“ в смисъла, използван в съобщението. Нидерландското правителство поддържа становището, че CDS на ABN AMRO N независимо от всичко все пак спазват общите принципи на това съобщение, в случай че Комисията не споделя нейната гледна точка. Освен това нидерландската държава заяви, че инструментът за кредитна защита е необходимо и пропорционално средство, което същевременно свежда до минимум нарушенията на конкуренцията,
(192)
Нидерландската държава настоя, че възвращаемостта върху CRI - 10 % възвращаемост на освободения капитал - е достатъчно висока. Освен това тя предостави доказателства, че траншът „първа загуба“ от 20 базисни пункта е бил значително по-висок от очакваната загуба. Нидерландската държава заяви, че загубите от предишни периоди (а именно [0 - 15] базисни пункта) и загубите, прогнозирани за 2010 г. (а именно [0 - 30] базисни пункта) по ипотечния портфейл на ABN AMRO N, са осигурили добра прогноза за редица бъдещи очаквани загуби. Освен това информацията за пазара, която се съдържа в рейтингови доклади (88), потвърди, че траншът „първа загуба“ надвишава очакваните загуби. Освен това нидерландската държава се позова на документ на инвестиционната банка […], в който се симулира какво развитие могат да претърпят паричните потоци на нидерландската държава при различни стресови сценарии.
(193)
Освен това нидерландската държава счете, че CRI съдържа достатъчно стимули за излизане. Нидерландската държава насочи вниманието на Комисията към коловете, включени в CRI, както и към факта, че CRI ще стане доста непривлекателен инструмент веднага щом на ABN AMRO N бъде разрешено да работи съгласно изискванията на Базел II. При тези обстоятелства нидерландската държава вярва, че ABN AMRO N вероятно ще използва кол опцията по отношение на CRI през януари 2011 г., когато се очаква преходът към изискванията на Базел II да доведе до намаляване на освободения капитал.
(194)
Нидерландската държава поясни, че разходите за разделянето (а именно мерки Б2 и Б3) са резултат от САК, по което нидерландската държава de facto е страна от 3 октомври 2008 г. Съгласно условията на САК държавата - за разлика от ABN AMRO N - е задължена да раздели ABN AMRO Holding на три части. Нидерландската държава отрече, че тези разходи са осигурили полза за ABN AMRO N и освен това разясни, че е платила разходите за разделянето, тъй като извършването на разделянето е било нейно договорно задължение.
(195)
По отношение на разумния марж в размер на 500 млн. EUR - който също е поместен в статията „разходи за разделяне“ - нидерландската държава заяви, че това е обичайна практика в банковия сектор. Банките не могат да осъществяват дейността си само с минималния изискван капитал, а се нуждаят от допълнителен поддържащ марж. В противен случай, ако банките бъдат изправени дори и пред малка пречка, те незабавно ще изпаднат във финансово затруднение. Нидерландската държава обаче посочи, че нейният принос към разумния марж ще бъде временен, както и че в по-дългосрочен план ABN AMRO N следва да генерира разумния марж самостоятелно без каквато и да било помощ от страна на нидерландската държава.
(196)
По отношение на мярка Б4 нидерландската държава заяви, че мярката не представлява държавна помощ. Нидерландската държава заяви, че когато е придобила FBN решението за сливане на двете банки вече е било взето и частично осъществено. Нидерландската държава подкрепи своето твърдение, като се позова на факта, че ABN AMRO Asset Management вече е било отделено и интегрирано във Fortis SA/NV към датата на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. Освен това нидерландската държава подчерта, че Комисията я е задължила да приложи компенсация за сливането с цел решаване на неуредени проблеми с концентрацията, както и че тя е наследила от Fortis SA/NV компенсацията за сливането, предоставена от New HBU. Освен това нидерландската държава посочи, че в крайна сметка финансовите средства на ABN AMRO N няма да се увеличат и поради това защити позицията, че мярка Б4 не представлява държавна помощ.
(197)
Нидерландската държава посочи, че държавните средства, предоставени за финансиране на разходите за интегриране (мярка Б5), следва да бъдат разглеждани като разумна инвестиция, която води до възвращаемост в съществен размер под формата на синергии. Нидерландското правителство изчисли, че размерът на тези синергии е приблизително 1,1 млрд. EUR (преди данъчно облагане) годишно, докато първоначалните разходи за интегриране възлизат на 1,2 млрд. EUR (след данъчно облагане). По мнение на нидерландската държава общата ННС на сливането (при отчитане на синергиите, разходите за интегриране и разходите за компенсацията за сливането) следва да възлиза на положителната стойност от 2,88 млрд. EUR (89).
(198)
По мнение на нидерландската държава, конвертирането на хибриден капитал от втори ред в капитал от първи ред (мярка В) не е предоставило селективно предимство на FBN. Нидерландската държава заяви, че конвертирането е било в интерес на нидерландската държава, тъй като тя е била в състояние да конвертира заеми с купон на средна стойност от 2,976 % в собствен капитал, който по нейно мнение има привлекателна възвращаемост. Във връзка с това нидерландската държава се позова на прогнозираната нормализирана стойност на възвръщаемостта на собствения капитал на група ABN AMRO, която е приблизително […] %, както е посочено в плана за преструктуриране от декември 2009 г.
(199)
Нидерландската държава заяви, че Комисията не би трябвало да отчете всички заеми с отменено плащане за държавна помощ, в случай че Комисията счете, че мярка В е държавна помощ. Тя разясни, че конвертирането може да бъде разбито на възстановяване на капитал от втори ред по номинална стойност в съчетание с капиталова инжекция с основен капитал от първи ред (без елементи на нетни парични средства в брой). По мнение на нидерландската държава по това време тя не е можела основателно да очаква възстановяване на капитал от втори ред по номинална стойност, тъй като сравнимите инструменти на други банки са били търгувани при съществени отстъпки спрямо номиналната стойност, което е отразявало нестабилните пазарни обстоятелства. Нидерландската държава посочи, че отстъпка от [135 - 405] млн. EUR е била основателна на базата на съпоставими данни.
(200)
Нидерландската държава посочи, че плащането на 740 млн. EUR (мярка Г) е било едно от нейните задължения, произтичащи от САК. Освен това нидерландската държава подчерта, че са били извършени плащания само към другите участници в консорциума, а не към ABN AMRO N, поради което не е налице предоставяне на държавна помощ към ABN AMRO N.
(201)
По отношение на мярка Д нидерландската държава заяви, че ABN AMRO II не се е възползвало от компенсацията за изплатено обезщетение (описана в съображение 126), а че мярка Д просто е поставила ABN AMRO II в позиция, в която то е било в състояние да предостави компенсация за изплатено обезщетение на Deutsche Bank. Тя заяви, че компенсацията за изплатено обезщетение не може да бъде използвана от банката за развитие на нов бизнес и поради това тя няма да доведе до каквото и да било нарушаване на конкуренцията.
(202)
Нидерландската държава счете, че компенсацията за изплатено обезщетение съответства на съобщението на Комисията относно рекапитализацията. Нидерландската държава подчерта, че е базирала своето ценообразуване на препоръката на ЕЦБ за рекапитализацията.
(203)
Освен това нидерландската държава изрази мнението си относно съмнението на Комисията, че държателите на преференциални акции на FBN (90) не са допринесли за споделянето на тежестта в достатъчна степен. Нидерландската държава разясни, че инвеститорите в преференциални акции не са получили дивиденти през 2008 г. (нито в брой, нито с натрупване), както и че преференциалните акции са били търгувани под номинална стойност. Нидерландската държава добави, че възможността на FBN да плаща или запазва фиксирани дивиденти за бъдещи периоди зависи от това дали FBN има достатъчно печалби съгласно МСФО. Нидерландската държава отбеляза, че клаузата за дивидентите, която регулира преференциалните акции на FBN, включва текст за т.нар. механизъм за задействане/стопиране на дивидентите (dividend stopper/pusher) (91), както и че несигурността, свързана с дивидентната политика на група ABN AMRO, намалява спокойствието, което може да даде текста за механизма за задействане/стопиране на дивидентите на инвеститорите в преференциални акции.
(204)
По въпроса дали капиталът ще бъде изплатен веднага след като изчезнат (временните) капиталови нужди, нидерландската държава заяви, че възнамерява да използва дивидентната политика на група ABN AMRO по такъв начин, че група ABN AMRO няма да разполага с никакъв свръхкапитал, който би могъл да доведе до нарушаване на конкуренцията (92).
(205)
По въпроса за нарушаването на конкуренцията нидерландската държава посочи, че не е съгласна с позицията на Комисията, че положението на ABN AMRO N и FBN е било укрепено в Нидерландия в резултат на сливането, нито с позицията, че това развитие заплашва да създаде излишно нарушаване на конкуренцията. Тя беше по-скоро на противоположното мнение и в тази връзка изтъкна факта, че отделянето на FBN и ABN AMRO N от техните съответни дружества-майки и последващото сливане са били много трудоемки и предположи, че ръководството на FBN и ABN AMRO N е трябвало да отдели по-малко време на ежедневната търговска дейност, поради което според нидерландската държава отделянето и последващото сливане са оказали отрицателно въздействие върху конкурентната позиция на FBN и ABN AMRO N (или позицията на група ABN AMRO след сливането).
5.3. Мнение на нидерландската държава относно мненията на заинтересованите страни
5.3.1. Мнение на нидерландската държава относно писмото на жалбоподателя от 6 май 2009 г.
(206)
Като цяло нидерландската държава подчерта, че по нейно мнение мерките в полза на FBN и ABN AMRO N не отговарят на определението на ЕС за държавна помощ и следователно не оказват нарушаващо въздействие. Тя счете, че пазарното поведение на FBN и ABN AMRO N на пазара на спестяванията и депозитите съответства на поведението на разумен участник на пазара, който защитава своите търговски интереси. Нидерландската държава счита, че лихвените проценти, предложени от FBN и ABN AMRO N, не са имали нарушаващо въздействие. В резултат на това тя заяви, че не е налице каквото и да било нарушаване на конкурентното право на Европейския съюз.
(207)
Нидерландската държава представи редица сравнителни таблици с лихвени проценти, предложени за конкретни депозитни и спестовни продукти. Нидерландската държава отрече FBN и ABN AMRO N да са предлагали съгласувано най-високите лихвени проценти, особено ако се направи сравнение с по-малките нидерландски банки като SNS, NIBC и DSB. Освен това нидерландската държава подчерта, че лихвените проценти по спестовните сметки вече са били високи в Нидерландия преди финансовата криза, отчасти в резултат от поведението на по-малките банки с агресивна ценова политика. Нидерландската държава счита, че по време на финансовата криза банките са се опитвали да защитят своите франчайзи за спестявания чрез предлагане на относително високи лихвени проценти по спестовните продукти за клиенти.
(208)
Освен това нидерландската държава изрази мнение относно ценовата стратегия на MoneYou, интернет марката на ABN AMRO N, която беше въведена на пазара през септември 2008 г. Нидерландската държава заяви, че MoneYou представлява специален интернет продукт, който се различава значително от повечето традиционни продукти по отношение на основата на разходите и нивото на обслужване. Нидерландската държава посочи, че MoneYou е трябвало да се повиши информираността за марката през първите шест месеца от пускането ѝ на пазара и поради това е трябвало да определи лихвени проценти, които да са малко по-ниски или равни на вече определените от подобни участници на пазара, занимаващи се с интернет банкиране (93). От второто тримесечие на 2009 г. нататък лихвените проценти, предложени от MoneYou, са отбелязали спад и MoneYou е заело позиция в т.нар. сегмент на средните дружества (94). По отношение на MoneYou нидерландската държава добави, че компанията е привлякла само ограничен размер средства (а именно [0 - 5] млрд. EUR), които представляват приблизително [0 - 5] % от общия обем на средствата на нидерландския пазар на спестяванията. Нидерландската държава добави, че предишните клиенти на Van Lanschot са представлявали само малка част от клиентелата на MoneYou (а именно [0 - 5 000] сметки или [0 - 5] % от сметките, открити в MoneYou).
(209)
Освен това нидерландската държава отрече, че ABN AMRO N и FBN са разчитали единствено на нидерландския пазар на спестяванията, за да финансират собствения си бизнес. Нидерландската държава предостави нова информация, която показва, че на 6 юли 2009 г. ABN AMRO N е емитирала облигация с покритие на стойност 2 млн. EUR и че FBN е емитирала дългови инструменти, гарантирани от държавата на стойност 15,5 млрд. EUR. По мнение на нидерландската държава, твърденията на жалбоподателя са неправилни и прибързани. Тя посочи, че на FBN просто е било необходимо известно време, за да започне да осъществява касови операции и да емитира дългови инструменти, гарантирани от държавата. Освен това нидерландската държава уточни, че депозитните и спестовните продукти също така са важни за създаването на отношения с клиентите и имат различна и по-широкообхватна цел в сравнение с целта на други финансови инструменти. Във връзка с това нидерландската държава отбеляза, че загуба в пазарния дял на спестяванията и депозитите на банката може да доведе до загуби в пазарния дял на други банкови продукти.
(210)
Освен това нидерландската държава отрече, че потребителите и участниците на пазара са възприели ABN AMRO N и FBN като по-надеждни банки от конкурентите. Тя се позова на рейтингите на FBN и ABN AMRO N, отчетени от рейтинговите агенции, които са били по-ниски например от тези на Rabobank с рейтинг ААА. Техните относителни спредове CDS показаха подобни резултати. Нидерландската държава също така счете, че наличието на държавна собственост не е направило ABN AMRO N или FBN по-надеждни в очите на потребителите и участниците на пазара. Във връзка с това нидерландската държава отбеляза, че много ad-hoc държавни намеси са показали, че при възможност нидерландската държава ще се намеси по отношение на която и да е частна банка. По тази причина тя счете, че de facto не е съществувала осезаема разлика между надеждността, предлагана от частните банки в Нидерландия, в сравнение с надеждността на държавните банки в Нидерландия.
(211)
За да изчисли дали предложените лихвени проценти по отношение на спестовните продукти са довели до загуба, нидерландската държава заяви, че те не трябва да бъдат сравнявани със ставките на EURIBOR, а по-скоро със ставките, които са резултат от т.нар. „методология на съответстващия портфейл“ (95). Като използва тази методология, нидерландската държава призна, че за някой продукти е налице временен отрицателен марж. При все това тя заяви, че точно в този момент пазарното поведение е било разумно и е съответствало на пазарното поведение на конкурентите (които са частна собственост).
5.3.2. Мнение на нидерландската държава относно аргументите на жалбоподателя от 21 и 28 август 2009 г.
(212)
Нидерландската държава заяви, че изразеното от нея по-рано мнение, обобщено в съображения 206-211, във връзка с жалбоподателя, продължава да е валидно.
(213)
Освен това нидерландската държава отбеляза, че искът, предявен от жалбоподателя за това, че пазарният дял на ABN AMRO N и FBN се е увеличил, е бил базиран на грешни статистически данни. По отношение на предполагаемото увеличение на депозитите, събрани от ABN AMRO N, с 21 млрд. EUR нидерландската държава заяви, че само 5,1 млрд. EUR от тях могат да бъдат приписани на спестявания на нидерландския пазар на дребно, а останалите произтичат главно от спестявания на корпоративни клиенти и чуждестранни депозити. Нидерландската държава също така предостави данни, които показаха, че голяма част от увеличението на обема на депозитите и спестяванията в FBN е резултат от корпоративно банкиране, а не на банкиране на дребно и на частно банкиране.
(214)
Нидерландската държава подчерта, че причината клиентите в Нидерландия да инвестират повече в спестяванията си е продиктувана от несигурната макроикономическа среда. Тя се позова на данни, предоставени от Централното статистическо бюро („CBS“), които показват, че през първата половина на 2009 г. спестяванията са се повишили със 7,7 % в сравнение със същия период през предходната година. Спестяванията на клиентите на ABN AMRO N са се повишили с 7,5 % в сравнение със същия период през предходната година, което показва, че пазарният дял на ABN AMRO N по-скоро е отбелязал спад. Освен това FBN представи доказателства, които показват, че спестяванията на клиентите му са претърпели развитие в съответствие с пазарната обстановка.
5.3.3. Мнение на нидерландската държава относно мнението на ABN AMRO Bank
(215)
Нидерландската държава потвърди, че не е осигурила механизъм за ликвидност на ABN AMRO N, като по този начин потвърди в широк смисъл аргументите на ABN AMRO Bank.
6. ОЦЕНКА
6.1. Наличие на помощ
(216)
В член 107, параграф 1 от ДФЕС се предвижда, че всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар. От това следва, че една държавна мярка се определя като държавна помощ, ако изпълнява следните четири (кумулативни) критерия:
-
държавни средства;
-
селективно предимство;
-
нарушаващо въздействие върху конкуренцията; и
-
въздействие върху търговията между държавите-членки.
(217)
Първият критерий е изпълнен за мерки (Y1)-(Д), посочени в таблица 4 в съображение 128, тъй като всички тези мерки са пряко финансирани със средства на нидерландската държава.
(218)
В съображения 220-278 се анализира дали дадена мярка представлява селективно предимство за FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO след сливането (вторият критерий), като всяка мярка се разглежда поотделно.
(219)
Ако в този случай е налице селективно предимство, третият и четвъртият критерий също ще бъдат изпълнени. Всички мерки нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията, тъй като поставят FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO след сливането в по-изгодна позиция спрямо другите конкурентни банки (трети критерий). Освен това мерките оказват и въздействие върху търговията между държавите-членки. След сливането FBN, ABN AMRO N и група ABN AMRO са банки, ориентирани към международните пазари, които осъществяват своите дейности извън Нидерландия, като същевременно се конкурират на вътрешния пазар с дъщерни дружества на чуждестранни банки (четвърти критерий).
6.1.1. Мерки Y1 и Y2 от 3 октомври 2008 г.
(220)
Уместно е да се припомни, че в настоящото решение се оценява единствено наличието на потенциална помощ за FBN, ABN AMRO N или група ABN AMRO Group след сливането. Наличието на потенциална помощ за Fortis Bank SA/NV, която произтича от мерки Y1 и Y2, е било оценено в решението от 3 декември 2008 г.
(221)
Както е посочено в съображение 52 от решението от 3 декември 2008 г. (96) и в първоначалната оценка на помощ по отношение на тези мерки, която се съдържа в решението от 8 април 2009 г., мерките, предприети на 3 октомври 2008 г. (а именно мерки X, Y1 и Y2), са неразривно свързани. Нидерландската държава е отделила FBN и ABN AMRO N от тяхното дружество-майка, което изпитва финансови затруднения, посредством придобиването на FBN, но с оглед да може напълно да изолира FBN от проблемите с ликвидността на неговото дружество-майка нидерландската държава е трябвало освен това да поеме и ролята на доставчик на финансиране на FBN. Тази цел е била изпълнена под формата на мерки Y1 и Y2. Освен това на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава е поела задълженията по САК на Fortis Bank SA/NV.
(222)
Както е посочено в съображение 50 от решението от 3 декември 2008 г., Комисията не може да приеме, че ПИУПИ е спазен за интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г., посредством които нидерландската държава е придобила FBN (включително ABN AMRO N) срещу сумата от 12,8 млрд. EUR и освен това е предоставила на FBN финансиране с много голям размер. Като се вземат предвид преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, нито един купувач е нямало да бъде в състояние и е нямало да желае да предложи такава висока сума за запазването на FBN (97). Освен това допълнителната информация, предоставена от нидерландската държава, показа, че на 3 октомври 2008 г. нидерландската държава също така се е съгласила да компенсира Fortis SA/NV за неговите задължения по САК. Това САК е щяло да направи интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. дори още по-малко приемливи за инвеститор в условията на пазарна икономика. Без подходяща комплексна проверка нито един инвеститор е нямало да поеме задълженията на Fortis SA/NV съгласно САК, което е довело до задължения със значителен размер на по-късен етап (за които нидерландската държава вече е била осведомена отчасти на 3 октомври 2008 г.).
(223)
За нидерландската държава интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. са били необходими с цел избягване на големи отрицателни верижни реакции в нидерландската банкова система и икономика (98). Обикновено инвеститорите в условията на пазарна икономика не взимат под внимание тези верижни реакции.
(224)
Желанието за избягване на сериозни смущения в нидерландската банкова система и икономика също така изяснява причината, поради която нидерландската държава е взела своето решение толкова бързо. На един инвеститор в условията на пазарна икономика би му отнело много повече време да оцени потенциалната необходимост от допълнителни капиталови инжекции и освен това той би проучил финансовите показатели на дружествата много по-подробно. В резултат на това един инвеститор в условията на пазарна икономика - който разполага с достатъчно време за извършване на надлежна комплексна проверка - би получил по-добра представа за последващите инвестиции и би взел тази информация предвид в своята оценка. Нидерландската държава, която е трябвало да действа бързо, за да запази финансовата стабилност в Нидерландия, не е могла да има поведение на инвеститор в условията на пазарна икономика и да отдели повече време за по-задълбочено разглеждане на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. и свързаните със САК задължения.
(225)
Поради това Комисията потвърждава своята оценка, че интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. не са в съответствие с ПИУПИ (това заключение вече беше направено в решението от 3 декември 2008 г., в което се посочва, че тези сделки представляват държавна помощ, предоставена на Fortis Bank SA/NV).
(226)
По отношение наличието на предимство мерките от 3 октомври 2008 г., взети заедно, са позволили отделянето на FBN и ABN AMRO N от Fortis SA/NV и следователно са предоставили важно селективно предимство на FBN, като това дружество е било интегрирано в голяма степен във Fortis Bank SA/NV и по-специално силно е разчитало на последното дружество за финансиране. В плана за преструктуриране от декември 2009 г. (виж също така съображение 78), нидерландската държава призна, че ако тя не се е била намесила, FBN е щяло да претърпи срив, причинен от Fortis SA/NV. Без мерките за държавна помощ FBN е щяло да остане отговорно за задълженията на Fortis SA/NV, което е било много близо до изпадане в несъстоятелност, като това излагане е щяло да възпрепятства дейностите на FBN в съществена степен. Чрез отделяне на своите дейности от Fortis SA/NV, FBN е било в състояние да избегне до голяма степен проблемите и разходите, типични за (финансово) дружество, изпитващо финансови затруднения (например по-високи разходи за финансиране, по-лоши условия на плащане от страна на доставчиците и контрагентите, по-високи разходи за персонала с цел запазване на персонала, намаляване на дейностите и претеглените спрямо риска активи с цел запазване на капитала) (99). Въпреки че на оперативно равнище ABN AMRO N е останало отделно дружество, нидерландската държава се е страхувала от предаване на проблемите, произтичащо от факта, че е възможно клиентите на пазара да свързват ABN AMRO N с бъдещия му собственик Fortis SA/NV.
(227)
Мярка Y1 - важен компонент на интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. - също е предоставила значително предимство на FBN, особено като се има предвид размерът на сделката и преобладаващите тогава пазарни обстоятелства.
(228)
Големият механизъм за ликвидност в размер на 45 млрд. EUR (100) е бил предоставен, когато пазарите на едро фактически са били затворени, по-специално за големи суми и за дружества с относително високо съотношение заем-депозит, каквото е FBN. Фактът, че тази висока ликвидност не е била леснодостъпна на пазара, се потвърждава от факта, че на FBN са били нужни няколко тримесечия като период от време, за да замени краткосрочния механизъм за ликвидност с други източници на финансиране. В крайна сметка FBN е изплатило целия размер на краткосрочното финансиране от нидерландската държава през юни 2009 г., девет месеца след предоставяне на помощта за осигуряване на ликвидност. Рефинансирането е било извършено отчасти чрез емитирани дългови инструменти, гарантирани от държавата (101).
(229)
Поради това следва да бъде направено заключение, че мярка Y1 представлява държавна помощ, тъй като тя е предоставила на FBN предимство под формата на финансиране, което то не е могло да намери на пазара при преобладаващите тогава пазарни обстоятелства.
(230)
По отношение на мярка Y2, новацията на дългосрочни заеми, извършена от Fortis Bank SA/NV, Комисията счита, че тази мярка предоставя селективно предимство на FBN. Информацията, предоставена от нидерландската държава, показва, че Fortis Bank SA/NV е имало право на незабавно изплащане на дългосрочните заеми с фиксиран лихвен процент (с номинална стойност от 7,9 млрд. EUR) поради промяната на собствеността на равнище FBN. Благодарение на мярка Y2 FBN не е трябвало да намери нов източник на финансиране на пазара, за да изплати тези дългосрочни заеми. То е можело да продължи да извлича полза от съществуващите заеми при предкризисни лихвени проценти.
(231)
Като прие новацията, нидерландската държава предостави на FBN дългосрочен дълг при предкризисни лихвени проценти. Инвеститор в условията на пазарна икономика е нямало да предостави тези заеми при предкризисни лихвени проценти, а е щял да договори лихвени проценти, които по-добре биха отразили преобладаващите тогава пазарни обстоятелства, особено що се отнася до заеми със значителен размер.
(232)
Поради това следва да бъде направено заключение, че мярка Y2 представлява държавна помощ за FBN, тъй като тя е предоставила на FBN селективно предимство под формата на заем при предкризисни лихвени проценти. Нидерландската държава не се е опитала да приведе лихвените проценти на заемите, подлежащи на погасяване, в съответствие със следкризисните лихвени проценти като по този начин не се е държала като инвеститор в условията на пазарна икономика.
(233)
Комисията е получила достатъчно информация, въз основа на която да заключи, че ABN AMRO N не е получило финансиране посредством мерки Y1 и Y2. Поради това то не е извлякло предимство от тези мерки.
(234)
Следователно интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. не съответстват на ПИУПИ и предоставят на FBN селективно предимство. Тези мерки са дали възможност на FBN да остане на пазара и да осъществява своята стопанска дейност без допълнително предаване на проблеми от страна на неговото дружество-майка. Освен това FBN е получило финансова помощ с много голям размер, която не е била налична на пазара в рамките с толкова кратко предизвестие. Следователно мерки Y1 и Y2 представляват държавна помощ, докато, както е изложено в съображение 32 от решението от 8 април 2009 г., мярка X като такава не представлява държавна помощ, предоставена на FBN, а е част от сделка с по-широк мащаб - отделянето на FBN от Fortis Bank SA/NV - която включва държавна помощ, предоставена на FBN.
6.1.2. Приложимост на ПИУПИ за мерките, приложени след първоначалната помощ от 3 октомври 2008 г.
(235)
Нидерландската държава е предприела голям брой мерки в полза на FBN и ABN AMRO N, разпределени в рамките на период на приблизително 18 месеца. Нидерландската държава твърди, че тестът за ПИУПИ следва да бъде приложен спрямо всяка от тези мерки поотделно (и по-специално спрямо мерки Б4 и Б5, които са свързани със сливането). При все това, въз основа на хронологията на мерките (I), общата цел на мерките (II) и положението, в което се намират дружествата към момента на въвеждането на всяка мярка (III), Комисията прави заключение, че те не са достатъчно обособени, за да бъдат оценени поотделно по отношение на ПИУПИ. Комисията счита, че всички мерки са част от един продължителен процес на преструктуриране (102), (103).
(236)
Хронологията на мерките (I), описани по-рано в раздел 2.1 и раздел 2.4 от настоящото решение, показва, че всички мерки са взаимно свързани и са предприети в рамките на кратък период от време.
(237)
Освен това мерките, свързани със сливането, са ясно свързани с предходните намеси. Когато на 21 ноември 2008 г. - малко повече от шест седмици след намесата за оздравяване от 3 октомври 2008 г. - нидерландската държава е решила да слее FBN и ABN AMRO N, тя е можела да направи това, само защото току що е била спасила две дружества от обявяване в несъстоятелност. С други думи, в един съпоставителен сценарий без намесата от 3 октомври 2008 г. осъществяването на сливането е нямало да бъде възможен вариант, тъй като или двете дружества вече е нямало да съществуват, или те са щели да съществуват в съществено намален състав, което е щяло да доведе до много по-малко и по-малко привлекателно слято образувание, както нидерландската държава също допуска в своя план за преструктуриране от декември 2009 г. (виж съображение 78).
(238)
Всички мерки са имали общата цел да (II) възстановят в пълна степен жизнеспособността на FBN и ABN AMRO N. Непосредствено след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. беше ясно, че нидерландската държава просто е стабилизирала ситуацията, като все пак са останали важни оперативни проблеми, очакващи решение, особено поради отделянето на всяко предприятие от неговото предишно дружество-майка.
(239)
Освен това сливането е било мярка, необходима за постигане на тази обща цел, а именно възстановяване на жизнеспособността в пълна степен. Самостоятелно позицията за финансиране на FBN е била слаба, тъй като то е имало относително малък франчайз за банкиране на дребно и е зависело до голяма степен от финансирането на едро (104). ABN AMRO N е изгубило важни компетенции за продукти и голяма част от своята международна мрежа. И двете дружества са били изправени пред оперативни проблеми, свързани например с ИТ, управление на данъците и риска, като освен това не е било сигурно дали дружествата са разполагали с достатъчно голям мащаб във всички стопански дейности, попадащи в техния предмет на дейност. Нидерландската държава е разгледала редица алтернативи и бързо е решила, че сливането в съчетание с допълнителни увеличения на капитала е най-добрият начин за възстановяване на жизнеспособността в пълна степен. При сценарий на сливане свързаните с множество депозити дейности на дребно на ABN AMRO N са компенсирали слабата позиция за финансиране на FBN, докато FBN е могло да допринесе за разрастването на ABN AMRO N и създаването на международни клонове към него. Освен това комбинираното образувание е било в по-добра позиция за справяне с практически проблеми и също така е било в състояние да се възползва от допълнителни икономии от мащаба. Чрез сливането е била избегната необходимостта за ново изграждане на всяко предприятие поотделно,
(240)
По отношение на ситуацията, в която са се намирали дружествата към момента на всяка мярка (III), Комисията отбелязва, че жизнеспособността на дружествата е била възстановена напълно само когато са били приложени всички мерки. Те не са били жизнеспособни в междинния етап, например към 21 ноември 2008 г., когато е било взето решението за сливане. Във връзка с това Комисията подчертава, че в края на декември 2008 г. и съответно след датата на решението за сливане FBN е било застрашено да мине под минималните капиталови изисквания на DNB, тъй като то е трябвало да поеме отписване във връзка с ABN AMRO N. ABN AMRO N все още фигурира в счетоводните книги на FBN за оценка, която вече не е реалистична (105) след оценката, използвана по отношение на мярка X, и следователно отписването е станало неизбежно. С оглед да реши капиталовия проблем на FBN нидерландската държава придоби ABN AMRO N от FBN срещу сумата от 6,5 млрд. EUR и в края на 2009 г. предприе допълнително действие за коригиране на капитала, което се изразява в конвертирането на капитал от втори ред в капитал от първи ред (виж съображение 121 и бележка под линия 52 от настоящото решение). Декларациите на нидерландската държава, […] и […] потвърждават, че FBN и ABN AMRO N все още са били изправени пред важни проблеми, свързани с жизнеспособността, след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г. (106)
(241)
Освен това Комисията подчерта, че нидерландската държава е представила изчерпателен план за преструктуриране едва след като е било взето решение за всички мерки, което е показател за това, че жизнеспособността е била напълно възстановена едва в този момент. По време на процедурата Комисията неведнъж е искала подробен план за преструктуриране (виж например съображение 137), който е от първа необходимост, за да може да бъде преценено дали жизнеспособността е била възстановена в пълна степен.
(242)
Нидерландската държава представи плана за преструктуриране от декември 2009 г. на 4 декември 2009 г., но в този първи план все още липсваха важни елементи, споменати в съобщението относно преструктурирането, например финансови прогнози за най-лош възможен сценарий. Необходимите допълнителни елементи пристигнаха на 23 март 2010 г. В отговор на по-ранните искания от Комисията за представяне на план за преструктуриране нидерландската държава отговори, че сливането между FBN и ABN AMRO N е изиграло ключова роля за преструктурирането на тези дружества. По нейно мнение екипът по управление на прехода на група ABN AMRO се е нуждаел от време за изготвяне на план и не е можел да има цялостна представа относно бъдещата форма на групата преди да бъде извършено сливането.
6.1.3. Наличие на предимство и заключение относно наличието на помощ по отношение на мерките, приложени след интегрираните сделки от 3 октомври 2008 г.
(243)
Мярка Z е била необходима, за да се избегне спадът на съотношението на капитала на FBN под нивото на минималните изисквания към регулаторния капитал.
(244)
Проблемът с капитала на FBN се дължи на високата оценка на ABN AMRO N в неговите отчети. Симулациите в докладa от комплексната проверка на […] показват, че ако балансовата стойност на ABN AMRO N спадне на 6,5 млрд. EUR, това ще доведе до съотношение от първи ред и съотношение на общия капитал съответно от 3,8 % и 7,6 % за FBN (107). С други думи, съществувал е риск FBN да падне под минимума на общото регулаторно съотношение, при което се изисква минимално съотношение на общия капитал от 8 % (с максимум половината от него във втори ред). Според доклада на […], продажбата на ABN AMRO N на нидерландската държава на стойност от 6,5 млрд. EUR е повишила съотношението от първи ред и съотношение на общия капитал на FBN съответно до 7,8 % и 15,7 %, като по този е начин разрешила проблема с капитала на FBN и е позволила на дружеството да остане на пазара.
(245)
Мерките са предоставили на FBN предимство във вид на капитал, който то не би могло да намери на пазара. Освен това дружеството не е било в състояние да използва вътрешно генерираните базови печалби, за да разреши (част от) проблема, отчасти понеже е понесло загуби на стойност от 922 млн. EUR през 2008 г., свързани с измамата на Мадоф. Тъй като е съществувал риск FBN да падне под минималните капиталови изисквания, мерките са позволили на дружеството да спази регулаторните изисквания и да осъществява своята стопанска дейност.
(246)
Комисията стигна до заключението, че покупката на ABN AMRO N от нидерландската държава не е била извършена при пазарни условия, поради причините изброени по-долу.
(247)
Инвеститор в условия на пазарна икономика (108), който е имал интерес към придобиването на ABN AMRO N през декември 2008 г., би се съобразил с пазарната цена, като вземе предвид пазарните условия в този момент. В доклада на […] нидерландската държава е направила две оценки: „обхващаща цикъла“ оценка на стойност [5 - 9] млрд. EUR, при която се допуска нормализиране на пазарите, и оценка на „настоящите пазарни условия“ на стойност от [4 - 6,5] млрд. EUR, които е основана на пазарните условия през първите дни на октомври 2008 г. (109). Инвеститор в условията на пазарна икономика е щял да използва „настоящите пазарни условия“ като отправна точка.
(248)
Корекция на пазарната оценка на „настоящите условия“ би била необходима във всеки случай, за да се вземе под внимание влошаването на пазарните условия в периода между 3 октомври 2008 г. (а именно от датата, на която е издаден докладът за оценката от […]), и действителната дата, на която е взето решение за придобиването на ABN AMRO N от нидерландската държава. През този период индексът Euro Stoxx 50 се е понижил с 22,2 %, а индексът Euro Stoxx Banks се е понижил с 45,3 %.
(249)
Аргументът на нидерландската държава, че не е необходима каквато и да е корекция предвид консервативния рисков профил на ABN AMRO N (а именно липса на несъбираеми активи, добра позиция за финансиране и т.н.), не може да бъде приет. Спадът на пазара беше широко разпространен, по-специално сред банковите акции, което сочи, че спадът не е бил свързано толкова със специфичните характеристики на акциите, колкото с влошените икономически и финансови условия на пазара и свързаното с това увеличение на изисканите рискови премии. Предвид този контекст е необходимо оценката на „настоящите пазарни условия“ от 3 октомври 2008 г. да бъде коригирана надолу, за да се получи разумна оценка за стойността на ABN AMRO N на 14 декември 2008 г. Прилагането на наблюдаваните процентни спадове на индекса Euro Stoxx 50 и индекса Euro Stoxx Banks (22,2 % и 45,3 %) води до установяване на диапазон на пазарните цени за декември 2008 г. между [2,2 - 3,6] млрд. EUR и [3,1 - 5,1] млрд. EUR (а именно [4 - 6,5] млрд. EUR, понижени с 22,2 % и с 45,3 %) (110).
(250)
Комисията може да приеме, че, както е заявено от нидерландските власти, трябва да бъде направена корекция, за да се вземе под внимание фактът, че нидерландската държава не е извършила плащане по сделката в брой. В резултат от мярка Y2 нидерландската държава е притежавала дълг, емитиран от FBN, и след това е заплатила на FBN за ABN AMRO N, като е опростила част от този дълг с номинална стойност от 6,5 млрд. EUR. Тъй като дълговете, емитирани от други банки в този момент са се търгували с отстъпка от номиналната стойност, Комисията може да приеме, че стойността на дълговите инструменти е била по-ниска от номиналната стойност. Въз основа на наличната пазарна информация Комисията може да приеме корекция от [10 - 30] % или [0,65 - 1,95] млрд. EUR.Това предполага действителна стойност на транзакцията от [4,55 - 5,85] млрд. EUR (6,5 млрд. EUR минус [0,65 - 1,95] млрд. EUR), а не 6,5 млрд. EUR (111).
(251)
В такъв случай размерът на помощта в мярка Z ще представлява разликата между заплатената цена и пазарната стойност на ABN AMRO N. В този случай тя ще бъде между [0 - 2,75] млрд. EUR ([4,55 - 5,85] млрд. EUR минус [3,1 - 5,1] млрд. EUR) и [0,95 - 3,65] млрд. EUR ([4,55 - 5,85] млрд. EUR минус [2,2 - 3,6] млрд. EUR).
(252)
Комисията не вижда никакво основание за твърденията на нидерландската държава, че нейната оценка от 6,5 млрд. EUR е била убедително потвърдена с одобрението на другите участници в консорциума и от доклад на […]. Заплащането на завишена цена за ABN AMRO N не е повлияло на другите участници в консорциума, което означава, че тяхното одобрение на продажбата не е представлявало одобрение на самата стойност. Освен това липсват признаци, че самите участници в консорциума са извършили нова оценка. Освен това писмото на […] не подкрепя твърдението на нидерландска държава. […] просто е потвърдило, че методологията и процесът и краткият доклад за тях не могат да бъдат приети като надеждно средство за определяне на стойността. Освен това в доклада на […] като основа се използва цената, заплатена от нидерландската държава за FBN и ABN AMRO N на 3 октомври 2008 г. Както е изложено по-горе, сделката, извършена на 3 октомври 2008 г., не е сделка, основана на пазара. Сделка, която съдържа помощ, не може да бъде използвана за установяване на пазарна цена.
(253)
Докладът на експертите, които работят за акционерите на Fortis SA/NV, също не поддържа хипотезата, че нидерландската държава не е заплатила завишена цена. Докладът представлява единствено вторичен анализ на оценките и методите на оценяване, които са били използвани по време на процеса, а не нова оценка. Освен това докладът трябва да бъде тълкуван в собствения си контекст. Акционерите на Fortis SA/NV са изразили опасения, че са получили прекалено ниска цена за придобитите от нидерландската държава акции и основният предмет на доклада е това твърдение, т.е. че нидерландската държава е заплатила прекалено ниска цена. На последно място трябва да бъде посочено също така, че параграфите, на които се позовава нидерландската държава, не съдържат нищо за самото дружество ABN AMRO N поотделно, а в тях се споменава единствено пълният пакет от активи, придобити от нидерландската държава.
(254)
Поради това трябва да бъде заключено, че мярка Z представлява мярка за държавна помощ в полза на FBN, тъй като тя предоставя на FBN капитал, който му дава възможност да остане на пазара. Определеният размер на помощта попада в диапазона между [0 - 2,75] млрд. EUR и [0,95 - 3,65] млрд. EUR.
(255)
Комисията достигна до заключението, че покриването на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z е отговорност на нидерландската държава, а не на ABN AMRO N. От 3 октомври 2008 г. насам нидерландската държава е обвързана от условията на САК. В съответствие с това тя е била задължена да извърши разделянето на ABN AMRO Holding, като се придържа към условията, описани в САК. Тъй като финансовият надзорен орган е разрешил процесът на разделянето да започне едва щом бъде решен проблемът с капитала на ABN AMRO Z, нидерландската държава и другите участници в консорциума не са имали друг избор, освен да запълнят капиталовия недостиг на ABN AMRO Z.
(256)
ABN AMRO N просто е действало като посредник в структура, като е осигурило необходимия капитал на ABN AMRO Z, което не е имало никакви оперативни дейности.
(257)
Комисията не е открила никакво доказателство за наличието на непряка помощ, предоставена на ABN AMRO N. Предоставените от нидерландската държава пояснения са потвърдили, че всички значими финансови сделки между ABN AMRO Z и ABN AMRO N са се провели при пазарни условия или преди държавната намеса от 3 октомври 2008 г.
(258)
Както е споменато в съображение 110, CRI е бил запазен след отделянето на ABN AMRO II от ABN AMRO Bank с цел покриване на разумния марж на стойност 500 млн. EUR и разходите за интегриране в размер на 1,2 млрд. EUR, докато парични потоци от инструменти MCS са били инжектирани в ABN AMRO Z. По този начин от датата на отделянето на ABN AMRO II от ABN AMRO Bank (а именно 6 февруари 2010 г.) (до края на CRI през октомври 2010 г.) CRI е представлявало държавна помощ за ABN AMRO II, докато стойността в размер на 1,7 млрд. EUR от MCS, приходите от която са били прехвърлени на ABN AMRO Z, е престанала да бъде помощ за ABN AMRO N/ABN AMRO II на същата дата. Следователно тези промени не са променили количеството на помощта, а само инструментите, чрез които е била предоставена помощта, както и нейната продължителност. Тази промяна на формата не поражда никакви въпроси, които е необходимо да бъдат разгледани в останалата част от настоящото решение.
(259)
Поради това трябва да се заключи, че мярка А не представлява държавна помощ. Съгласно САК, разрешаването на проблемите с недостига на капитал на ABN AMRO Z е договорно задължение на нидерландската държава като правоприемник на Fortis SA/NV. Ето защо мерките не представляват селективно предимство за ABN AMRO N и не го освобождават от разходите, които то е щяло да поеме в обичайния случай.
(260)
Тъй като CRI не е бил достатъчен, за да покрие недостига на капитал на ABN AMRO Z, нидерландската държава е трябвало да инжектира допълнителен капитал посредством MCS. Обосновката, разработена по отношение на мярка A, важи и за мярка Б1.
(261)
Поради това се стига до заключението, че мярка Б1 не представлява държавна помощ, тъй като финансирането на капиталовия недостиг на ABN AMRO Z е било задължение на нидерландската държава според САК и не предоставя селективно предимство на ABN AMRO N.
(262)
Цялата сума от 1,08 млрд. EUR (а именно мерки Б2 и Б3, взети заедно) включва общи разходи за разделянето в размер на 480 млн. EUR, разходи в размер на 90 млн. EUR, свързани със създаването на отдел „Парични пазари“, и разумен буфер в размер на 500 млн EUR. Важно е да бъде направено разграничение между разумния буфер в размер на 500 млн. EUR и останалите разходи за разделянето в размер на 580 млн. EUR.
(263)
По отношение на останалите разходи за разделянето Комисията приема, че САК е задължило нидерландската държава да извърши разделянето на ABN AMRO Holding на три отделни части, като се придържа към насоките за САК. С други думи, разходите за разделянето са следствие от договорните задължения, които нидерландската държава е поела съгласно САК като правоприемник на Fortis SA/NV. В нетно изражение ABN AMRO N няма да има по-добра капиталова позиция заради настоящата мярка, тъй като нидерландската държава инжектира капитал, който незабавно се изразходва за разходите за разделянето.
(264)
Тази обосновка обаче не е валидна по отношение на разумния марж в размер на 500 млн. EUR, тъй като липсва каквато и да било договорно задължение на държавата да го осигури. Ако нидерландската държава не бе предоставила тази помощ, ABN AMRO N щеше да бъде в по-неблагоприятна финансова позиция и щеше да бъде задължено например да намали своите RWA, за да освободи капитал. С други думи, разумният марж представлява селективно предимство, което е подобрило конкурентната позиция на ABN AMRO N в сравнение със сценарий, в който мярката не е била осъществена.
(265)
Ето защо се стига до заключението, че макар общите разходи за разделянето да не представляват държавна помощ, разумният марж в размер на 500 млн. EUR (а именно част от мярка Б3) представлява такава помощ. Той предоставя на ABN AMRO N допълнителен капитал и представлява селективно предимство.
(266)
Комисията подчерта, че не е съществувало каквото и да било договорно или икономическо задължение за сливането на FBN и ABN AMRO N, когато нидерландската държава е придобила тези дружества.. Подразделението за управление на активите на ABN AMRO N наистина е било интегрирано в рамките на Fortis Bank SA/NV, но това подразделение не е задължителен отдел за банките, тъй като много други банки имат специализирани външни снабдители, които осигуряват продукти за управление на активите. Самата нидерландска държава реши на 21 ноември 2008 г. да изпълни сливането на ABN AMRO N и FBN, като предпочете този вариант пред другите алтернативи за преструктуриране, например самостоятелна стратегия за двете банки, бърза продажба на едното или и на двете дружества или бърза продажба на основни дъщерни дружества.
(267)
FBN и ABN AMRO N не са могли да заплатят сами първоначалните разходи за интегриране, свързани със сливането. Комисията констатира, че в общественото пространство нидерландската държава е защитила сливането, като е заявила, че „двете банки са по-силни заедно, отколкото самостоятелно“ (112). Сливането в действителност трябва да доведе до големи предимства под формата на синергии (оценени в размер на 1,1 млн. EUR преди данъчно облагане годишно) и по-силна конкурентна позиция (например по-високи пазарни дялове, по-добра база за финансиране и пр.).
(268)
С оглед да усвоят ползите от сливането FBN и ABN AMRO N е трябвало да поемат редица разходи (а именно разходи, свързани с компенсацията за сливането, разходи за интегриране). Нидерландската държава е заплатила тези разходи чрез рекапитализация (в момент, когато все още трудно се е намирал капитал), а FBN и ABN AMRO N са усвоили всички ползи. Поради това нидерландската държава предоставя ясно предимство на FBN и ABN AMRO N.
(269)
По мнение на нидерландската държава сливането е с положителна настояща нетна стойност (113). При все това, както вече обстойно е посочено в съображения 235-242, мерки Б4 и Б5 следват други мерки за държавна помощ и са част от по-голям план за преструктуриране, поради което ПИУПИ не се прилага.
(270)
Поради това се стига до заключението, че мерки Б4 и Б5 представляват държавна помощ съответно в размер на 300 млн. EUR и 1,2 млрд. EUR. Те предоставят на FBN и ABN AMRO N селективно предимство, като им осигуряват капитал.
(271)
Мярка В предоставя на дружество FBN капитал, който му дава възможност да спази минималните регулаторни изисквания на финансовия надзорен орган. Ако нидерландската държава не беше конвертирала капитала от втори ред в капитал от първи ред, на FBN шеще да се наложи да преустанови своите операции или щеше да бъде задължено да търси алтернативни решения, например намаляване на неговите RWA с цел освобождаване на капитал от първи ред. Благодарение на мярката FBN е разполагало с повече капитал и се е намирало по-силна конкурентна позиция, отколкото при сценарий, в който не се предоставя помощ.
(272)
Нидерландската държава е конвертирала дългови инструменти от втори ред с номинална стойност в размер на 1,35 млрд. EUR в капитал от първи ред с еквивалентна стойност. Това конвертиране е довело до същите парични потоци като в сценария, при който FBN изкупува по номинална стойност инструментите от втори ред, притежавани от държавата, последвано от повишаване на капитала на същата стойност. По аналогия на съображение 250 Комисията би могла да приеме, че пазарната стойност на дълговите инструменти, от която нидерландската държава се е отказала, е била под номиналната стойност. Като се имат предвид отстъпките за подобни инструменти на конкурентните банки, е оправдана отстъпка в размер на [135 - 405] млн. EUR (или [10 - 30] %). С други думи, FBN непряко е заплатило на нидерландската държава сума, която е с [135 -- 405] млн. EUR повече от исканата, като косвено е откупило инструментите по номинална стойност. Поради това стойността на помощта е щяла да бъде [0,945 - 1,215] млрд. EUR, а не 1,35 млрд. EUR.
(273)
Твърдението на нидерландската държава, че мярката съответства на ПИУПИ, не може да бъде прието. Мярката следва други мерки, в които е налице държавна помощ, както е пояснено в съображения 235-242, поради което ПИУПИ не се прилага.
(274)
Поради това трябва да бъде направено заключение, че мярка В представлява държавна помощ в размер на [0,945 - 1,215] млрд. EUR, тъй като тя предоставя на FBN предимство под формата на допълнителен капитал.
(275)
По отношение на плащанията към другите участници в консорциума Комисията е заключила, че плащанията наистина са част от свързаните със САК задължения. Участниците в консорциума са очаквали появата на някои непредвидени проблеми по време на процеса на разделянето и САК описва процедурите, които трябва да бъдат използвани за решаване на тези проблеми. Комисията не е открила никакви доказателства, че плащанията от страна на нидерландската държава към другите участници в консорциума са довели до допълнително прехвърляне на нетни активи към ABN AMRO N или до каквито и да било друго предимство за дружеството.
(276)
Поради това се стига до заключението, че мярка Г не представлява държавна помощ, тъй като мярка Г е била задължение по САК на държавата, а не на ABN AMRO N. Мярка Г не включва предоставянето на селективно предимство на ABN AMRO N.
(277)
Комисията стигна до заключението, че до голяма степен кръстосаните задължения са свързани със специфичния контекст на отделянето на ABN AMRO N от неговото дружество-майка ABN AMRO Bank (понастоящем RBS NV). Съгласно нидерландския закон за дружествата Deutsche Bank като купувач на New HBU носи отговорност за дълговете на ABN AMRO Bank, ако последното не изпълни своите задължения. Ето защо Deutsche Bank иска да получи обезщетение за риска, на който е изложено заради ABN AMRO Bank. Ако ABN AMRO N не беше отделено от ABN AMRO Bank, тези кръстосани задължения между New HBU и ABN AMRO Bank нямаше да съществуват. Поради това нидерландската държава предостави гаранция по отношение на кръстосаните задължения, които съществуват единствено заради отделянето на ABN AMRO N. Нидерландската държава не е предоставила гаранция по отношение на кръстосаните задължения между New HBU и ABN AMRO N.
(278)
Поради това се заключава, че може да бъде прието, че мярка Д не представлява държавна помощ, тъй като съгласно САК отделянето на ABN AMRO N от ABN AMRO Bank е задължение на нидерландската държава.
6.1.4. Количествено определяне на държавната помощ
(279)
Група ABN AMRO (или FBN и ABN AMRO N преди сливането) се е облагодетелствала от помощ за рекапитализация, която попада в диапазона между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR. Тази стойност преминава в диапазона 2,75 %-3,5 %, когато бъде сравнена с претеглените спрямо риска активи на група ABN AMRO.
(280)
Комисията подчерта, че FBN също така се е облагодетелствало от помощ за осигуряване на ликвидност в доста значителен размер както в относително, така и в абсолютно изражение.
Таблица 5
Държавна помощ: Обобщена таблица за помощта за рекапитализация и помощта за осигуряване на ликвидност
Помощ за рекапитализация
(всички стойности са в млрд. EUR)
Минимален размер на държавната помощ
Максимален размер на държавната помощ
RWA на комбинираното образувание ABN AMRO N
мин. % на RWA
макс. % на RWA
Мярка Z: Нидерландската държава придобива AA от FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0-1,7] %
[0,6 - 2,25] %
Мярка Б3: Разходи за разделяне (разумен марж)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Мярка Б4: Капиталов недостиг, свързан с продажбата на HBU
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Мярка Б5: Разходи за интегриране
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Мярка В: Конвертиране на капитал от втори ред == капитал от първи ред
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82] %
Общ размер на помощта за рекапитализация
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Финансова помощ/Помощ за осигуряване на ликвидност
Мярка Y1: Механизъм за краткосрочна ликвидност
45
Мярка Y2: Дългосрочни заеми
7,9
Емитиране на нов дългов инструмент, гарантиран съгласно нидерландската гаранционна схема
18,8
Общ размер на финансовата помощ/помощ за осигуряване на ликвидност
71,7 (или 52,9 след коригиране на двойното отчитане) (116)
6.2. Съвместимост на различните мерки за помощ
(281)
Член 107, параграф 3, буква б) от Договора дава право на Комисията да обяви дадена помощ за съвместима с вътрешния пазар, ако тя е предназначена „за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката на държава-членка“. По отношение на нидерландската икономика рискът от сериозни затруднения е бил потвърден в редица одобрения на Комисията относно мерките, предприети от нидерландските власти за борба с финансовата криза, каквато мярка е например гаранционната схема.
(282)
Във връзка с това обаче е важно да се подчертае, че Първоинстанционният съд е изтъкнал, че член 107, параграф 3, буква б) от Договора трябва да се прилага ограничително (117), така че затруднението в икономиката да окаже влияние върху цялата държава-членка, а не само в регионален мащаб. Комисията отбелязва, че ABN AMRO N и FBN са водещи нидерландски банки с клонова мрежа в национален мащаб и челни позиции на пазара в широка гама от сегменти на нидерландския пазар за банкиране на дребно и банкиране за МСП. В контекста на редица колебания, свързани с възстановяването от глобалната финансова и икономическа криза, прекратяването на дейността на тези банки би причинило сериозни затруднения за нидерландската икономика и поради това държавна помощ от нидерландското правителство може да бъде оценена по силата на член 107, параграф 3, буква б) от Договора.
(283)
Комисията изложи повече подробности относно съвместимостта на специфичните мерки в своето съобщение относно банковия сектор, в съобщението относно рекапитализацията и в съобщението относно обезценените активи, както и относно изискваното преструктуриране в своето съобщение относно преструктурирането.
(284)
Индивидуалните мерки трябва да бъдат проучени в контекста на съответните съобщения на Комисията. Инструментът за освобождаване на капитал не обхваща обезценените активи и de facto е заместител на мярка за рекапитализация. При все това съгласно общите принципи, които се съдържат в съобщението относно обезценените активи, инструментът за освобождаване на капитал трябва да бъде в съответствие с вътрешния пазар. С оглед да поддържа равни условия Комисията трябваше да провери дали CRI не е бил използван за пренасочване на очаквани загуби към портфейла на държавата. Мярка A също така следва да съдържа достатъчно стимули за излизане и в случай че икономическата ситуация се влоши, ABN AMRO N все пак трябва да поеме известни загуби чрез вертикална част. Мерките за осигуряване на ликвидност (мерки Y1 и Y2) трябва да бъдат оценени в контекста на съобщението относно банковия сектор, а мерките за рекапитализация (и по-специално мерки Z, Б4 и Б5, както и разумния марж в размер на 500 млн. EUR, който беше част от мерки Б3 и В) - в контекста на съобщението относно рекапитализацията.
6.2.1. Съвместимост на мерки Y1 и Y2 съгласно съобщението относно банковия сектор
(285)
С цел да се спази съобщението относно банковия сектор мерки Y1 и Y2 трябва да бъдат добре насочени, пропорционални и предназначени да избегнат необосновано нарушаване на конкуренцията.
(286)
Комисията повтаря заключението, съдържащо се в съображение 51 от решението от 8 април 2009 г., че предприетите мерки за прекъсване на всички връзки между FBN и неговото дружество-майка Fortis SA/NV са били необходими, за да може FBN да се защити от тогавашните сериозни затруднения на неговото дружество-майка. Поради това мерките могат да бъдат счетени за добре насочени с цел постигане на оздравяване на FBN.
(287)
Мерки Y1 and Y2 също така трябва да бъдат пропорционални и да не нарушават необосновано конкуренцията. Във връзка с това Комисията има благоприятно мнение относно ценовата система, разработена от нидерландската държава, която цели да създаде равни условия с гаранционната схема (вж. съображение 169). По отношение на гаранционните схеми Комисията последователно е искала от държавите-членки да начисляват премия от най-малко 50 базисни пункта за гаранции със срок, по-дълъг от три месеца (и не по-дълъг от 12 месеца). Комисията заключи, че нидерландската държава не е прилагала системно EURIBOR + 50 базисни пункта за заемите, по-дълги от три месеца. Поради това Комисията може да обяви мярка Y1 за съвместима с вътрешния пазар единствено ако бъде извършено корективно плащане в размер на 18,2 млн. EUR, за да се гарантира, че заемите с матуритет от повече от три месеца са ефективно изплатени при стойност от EURIBOR + 50 базисни пункта. Комисията отбелязва, че всички механизми за ликвидност са били изплатени и приключени през юни 2009 г.
(288)
По отношение на мярка Y2 Комисията констатира, че понеже нидерландската държава не е променила лихвения процент и матуритета на заемите, FBN е получило изгода от сравнително евтини заеми, които биха могли да нарушат конкуренцията. Поради това Комисията може да обяви мярката за съвместима със съобщението относно банковия сектор само при правилно прилагане на всички условия, изложени по-нататък в настоящото решение, и по-конкретно мерките за ограничаване на нарушаването на конкуренцията.
6.2.2. Съвместимост на мерки Z, Б3 (а именно 500 млн. EUR), Б4, Б5 и В съгласно съобщението относно рекапитализацията
(289)
Комисията стигна до заключението, че въпросните мерки са били въведени, за да отговорят на реална потребност и представляват необходимия минимум за цялостно възстановяване на жизнеспособността на въпросните дружества.
(290)
По отношение на възнаграждението Комисията констатира, че държавата вече е била собственик на 100 % от обикновените акции на FBN (и непряко на 100 % на акциите на ABN AMRO N). Всички тези мерки са били абсолютно необходими с цел запазване на стойността на това дялово участие.
(291)
Група ABN AMRO ще реализира възвръщаемост на собствения капитал от приблизително […] % през 2013 г., което е признак, че благодарение на всички държавни намеси е било създадено жизнеспособно и рентабилно предприятие.
(292)
Всички налични оценки на група ABN AMRO са много над размера на помощта в мерки Z, Б3, Б4, Б5 и В (а именно между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR). По този начин държавата ще получи подходящо възнаграждение по отношение на помощта, предоставена на ABN AMRO N и FBN (118).
(293)
Предвид изложеното по-горе Комисията стигна до заключението, че Мерки Z, Б3, Б4, Б5 и В са съвместими със съобщението относно рекапитализацията, ако бъдат надлежно изпълнени условията, изложени по-долу в решението.
6.2.3. Съвместимост на инструмента за освобождаване на капитал с принципите, изложени в съобщението за обезценени активи
(294)
Комисията потвърждава, че инструментът за освобождаване на капитал, въведен от нидерландската държава, се различава от традиционните мерки за обезценени активи, приложени в други случаи. Докато другите мерки за обезценени активи имат за цел да освободят банките от обезценени активи, портфейлът, защитен от CRI, е традиционен нидерландски ипотечен портфейл, от който нито ABN AMRO N, нито външни експерти са очаквали съществено влошаване на резултатите.
(295)
Комисията отбеляза, че традиционна рекапитализация на равнището на ABN AMRO N не е благоприятна за нидерландската държава, понеже то не е било отделно юридическо лице в съответния момент и нидерландската държава е нямало да бъде в позиция да обособи капиталовите си вноски, което би довело до отрицателни последствия, особено при сценарии, свързани със затруднения. Освен това инструментите за освобождаване на частния капитал не са били осъществими, като се има предвид размерът на сделката и усложненията, свързани с отделянето на ABN AMRO Bank NV, дружеството-майка на ABN AMRO N и ABN AMRO Z.
(296)
Предвид тези особени обстоятелства Комисията може да приеме, че CRI е алтернативно средство на традиционното увеличаване на капитала, а не за защита срещу несъбираеми активи и поради това той е необходима и подходящо насочена мярка, целяща решаване на специфичния проблем с капитала на ABN AMRO Z.
(297)
Въпреки факта, че мярката е основно заместваща мярка за рекапитализация, тя трябва да бъде съвместима с другите схеми за освобождаване на капитал, така че да защитава вътрешния пазар, както е пояснено в съображение 284.
(298)
Комисията заключи, че нидерландската държава е предоставила достатъчно доказателства, за да покаже, че оценката е била такава, че ABN AMRO N или неговите законни правоприемници ще понесат очакваните загуби. Пазарните данни (по-конкретно рейтинговите доклади), данните от предишни периоди и последните доказателства от ABN AMRO N показват, че годишният транш „първа загуба“ от 20 базисни пункта трябва да е достатъчен за покриването на очакваните загуби.
(299)
Възнаграждението, което ABN AMRO N плаща, не е по-ниско от изискването в съобщението относно обезценените активи и съобщението относно рекапитализацията. Възнаграждението предполага, че ABN AMRO N ще заплати 10 % от стойността на капитала, който е освободен от сделката като резултат на намаляването на RWA. Тази ставка е благоприятна в сравнение с минималните ставки, изложени в точка (27) от съобщението относно рекапитализацията. Поради относително високото възнаграждение вертикалният дял от 5 % и механизмът за дължими възстановявания могат да бъдат проучени в съответствие с точка (24) и бележка под линия 15 от съобщението относно обезценените активи.
(300)
Освен това мярка A съдържа достатъчно стимули за излизане. Кол опциите, описани в съображение 107, показват, че за ABN AMRO N (или понастоящем група ABN AMRO) е лесно да прекрати мерките. Освен това ценообразуването е такова, че мерките стават все по-скъпи с течение на времето. В договорните условия се предвижда, че ценообразуването няма да бъде регулирано, когато група ABN AMRO започне да изчислява своите капиталови изисквания въз основа на Базел II. Тази липса на регулиране ще намали ефекта от освобождаването на капитал от мярката, докато гаранционната такса няма да се понижи. Освен това траншът „първа загуба“ е изчислен като процент от началната стойност на портфейла, така че като процент траншът „първа загуба“ от неизплатения портфейл (а именно коригираният начален портфейл inter alia за плащания) постепенно ще се повиши с времето.
(301)
С оглед на характеристиките на CRI и с оглед плана за преструктуриране от декември 2009 г. и актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г., както е описано в дял 2.3 от решението, Комисията счита, че мярка А е съвместима с основните принципи на мярката относно обезценените активи и с принципите на вътрешния пазар, както е обяснено в съображение 284.
(302)
Фактът, че група ABN AMRO се е възползвала от кол опцията по отношение на CRI скоро след изпълняването на изискванията на Базел II, подтвърждава ex-post анализа, направен в съображения 294-301.
6.3. Оценка на помощта и на плана за преструктуриране от декември 2009 г., както и на актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г. съгласно съобщението относно преструктурирането
(303)
Поради стойността и обхвата на помощта, както е описано в предходните параграфи, и по-конкретно факта, че помощта за рекапитализация е превишила 2 % от RWA, Комисията счита, че е нужно всеобхватно преструктуриране в съответствие с точка (4) от съобщението относно преструктурирането.
6.3.1. Жизнеспособност
(304)
В плана за преструктуриране трябва да се демонстрира, че стратегията на банката е основана на съгласувана концепция и да се покаже, че банката е възстановила своята жизнеспособност в дългосрочен план без да разчита на държавна подкрепа.
(305)
Както вече бе заключено в решението от 5 февруари 2010 г., в търговските модели на FBN и ABN AMRO N не се разчита на поемането на прекомерен риск и на неустойчиви практики за кредитиране. При все това двете образувания са били оставени уязвими и не са били снабдени в някои основни области като последствие от отделянето им от групите на техните съответни дружества-майки. След разбиването на неговото дружество-майка ABN AMRO N е имало ограничен достъп до по-големи дружества, вече е нямало достъп до международна мрежа и са му липсвали редица продукти и ИТ капацитет. Освен това FBN е било сериозно засегнато от отделянето му от дружеството-майка и неговите финансови средства са били генерирани изключително на пазара за продажби на едро. Планът за преструктуриране на група ABN AMRO от декември 2009 г. (както и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г.) показва, че интегрирането на ABN AMRO N и FBN значително е намалило слабостите на всяко от отделните предприятия. Комбинацията между FBN и ABN AMRO N е спомогнала за облекчаването на някои от тези проблеми. Големият франчайз за банкиране на дребно и частно банкиране на ABN AMRO N е включвал множество депозити, което е създало по-добър финансов профил за интегрираната група, FBN е разрешило част от проблемите с международната мрежа на ABN AMRO N и двете групи заедно са били в състояние да разрешат по по-добър начин например проблемите, свързани с информационни технологии (а именно не всяка от тях е трябвало да възстановява поотделно ИТ-платформа и други инструменти за поддръжка).
(306)
Финансовите прогнози показват, че към края на периода за преструктуриране комбинираното образувание следва да бъде в състояние да покрие своите разходи и да реализира подходяща възвръщаемост на собствения капитал в размер на приблизително […] %. Дори и в „стресов“ сценарий дружеството ще продължи да реализира печалби, а съотношението на неговата капиталова адекватност ще се задържи над минималните регулаторни прагове. Следователно капиталовият буфер на дружество изглежда достатъчно висок - след неколкократните държавни намеси - за да издържи на бъдещи неблагоприятни обстоятелства без да се налага отново да се обръща за помощ към държавата.
(307)
Както показват данните от втората половина на 2008 г. и първата половина на 2009 г., изключително важно е да се реализират достатъчно високи нетни лихвени приходи, за да се създаде напълно жизнеспособно дружество. Поради това планът за преструктуриране от декември 2009 г. и актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г. могат да бъдат обявени за съвместими с изискванията за жизнеспособност, които се съдържат в съобщението относно преструктурирането само при условие че група ABN AMRO ще се стреми да реализира актуализираните нетни лихвени приходи, определени в плана за преструктуриране от ноември 2010 г. Група ABN AMRO трябва редовно да докладва за своя напредък на Комисията- поне веднъж на всяко тримесечие. Ако група ABN AMRO констатира отклонения в сравнение с тези прогнози, тя следва незабавно да предприеме корективни действия.
(308)
Планът за преструктуриране трябва да съдържа прогнозни стойности с нужната разбивка, а преструктурирането изисква също така и оттегляне от дейностите, оттегляне от дейности, които ще генерират структурни загуби в средносрочен план (119). В съображение 120 от решението от 5 февруари 2010 г. Комисията изрази съмнения дали проблемите с жизнеспособността на подразделението Prime Fund Solutions - което докладва значима загуба във връзка с Madoff от 2008 г. - са били решени по адекватен начин. Този проблем е бил решен с продажбата на PFS на Credit Suisse (виж също така съображение 74). Подробните прогнозни стойности на равнището на подразделението показват, че както при базов сценарий, така и при „стресов“ сценарии всички подразделения допринасят за резултатите по положителен начин. Поради това Комисията може да заключи, че няма други подразделения със структурни проблеми във връзка с рентабилността и с оглед на това заключение няма да бъдат необходими допълнителни продажби, за да се подобри жизнеспособността на дружеството.
6.3.2. Споделяне на тежестта/необходим минимум
(309)
Планът за преструктуриране следва ясно да показва, че помощта е останала ограничена до необходимия минимум. Разходите, свързани с преструктурирането, следва да се платят не само от държавата, а и в максимална степен от лицата, които са инвестирали в банката. С други думи, банката и притежателите на нейния капитал следва да направят възможно най-голям принос към преструктурирането със свои собствени ресурси. Помощта за преструктуриране следва да бъде ограничена до покриване на разходи, които са необходими за възстановяване на жизнеспособността. В съответствие с това на предприятията не следва да се отпускат публични ресурси, които биха могли да бъдат използвани за финансиране на дейности, които нарушават пазара и които не са свързани с процеса на преструктуриране, например придобивания (120).
(310)
В съобщението относно преструктурирането се припомня, че забраната за придобиване е необходима, за да се ограничи помощта до необходимия минимум. В точка (23) от съобщението относно преструктурирането се посочва изрично, че „не трябва да се предоставят на предприятието публични средства, които биха могли да бъдат използвани за финансиране на дейности, нарушаващи пазара и несвързани с процеса на преструктуриране. Например придобиване на дялове в други предприятия или нови инвестиции не може да бъде финансирано чрез държавна помощ, освен ако не е от основно значение за жизнеспособността на предприятието“.
(311)
Освен това в съобщението относно преструктурирането забраната за придобиване се свързва с нарушения на конкуренцията. В съображения (39) и (40) от съобщението се обяснява, че „Държавната помощ не трябва да бъде използвана в ущърб на конкуренти, които не получават подобна подкрепа с публични средства“ и че „банките не следва да използват държавна помощ за придобиване на конкурентни дружества. Това условие следва да се прилага най-малко три години и може да продължи до края на периода на преструктуриране в зависимост от обхвата и размера на продължителността на помощта“.
(312)
В съответствие с точка (40) от съобщението относно преструктурирането, помощта може да бъде обявена за съвместима единствено при условие че групата ABN AMRO стриктно прилага забраната за придобиване (121) през трите години след датата на настоящото решение. Срокът на забраната за придобиване следва да бъде удължен, ако нидерландската държава продължи да притежава повече от 50 % от групата ABN AMRO след три години. При все това срокът на забраната за придобиване не трябва да бъде по-дълъг от пет години. Въпреки че част от помощта вече е била възстановена, някои мерки (по-специално мерки Z и В) не могат да бъдат възстановени от банката поради формата, в която са били предоставени (т.е. не под формата на хибриден дългов инструмент). Преустановяването на държавната собственост е средство за преценка кога изтича преимуществото, получено от помощта.
(313)
Комисията констатира, че планът за преструктуриране от декември 2009 г. (допълнен с финансови прогнози за най-лош възможен сценарий на 23 март 2010 г.) вече е показал, че групата ABN AMRO се е превърнала в жизнеспособно предприятие, което следва да реализира добра възвръщаемост от собствения капитал и дори се очаква да реализира добри печалби при по-лоши икономически условия. Актуализираният план за преструктуриране от ноември 2010 г. потвърди този анализ. Това връщане на жизнеспособността не зависи от придобиванията. Поради това забраната за придобиване не пречи на връщането на жизнеспособността.
(314)
Комисията счита, че съгласно точка (26) от съобщението относно преструктурирането забраната на хибридни купони и забраната на хибридни кол опции са неизбежни (122). В контекста на преструктурирането мерките, които намаляват общия размер на собствените средства, не са съвместими с целта за споделяне на тежестта и изискването за необходимия минимум.
(315)
Както е посочено в точка (26) от съобщението относно преструктурирането, „Банките обаче не следва да използват държавна помощ за възнаграждаване на собствените си средства (собствен капитал и подчинен дълг), когато тези дейности не генерират достатъчни печалби“. Подробната оценка на плана за преструктуриране на групата ABN AMRO от декември 2009 г. (и актуализирания план за преструктуриране от ноември 2010 г.) позволява на Комисията да заключи, че след приблизително две години групата ABN AMRO следва да е възстановила своята жизнеспособност, както е илюстрирано от приемливата възвръщаемост на собствения капитал с приблизителен размер […] % съответно през 2012 г. и 2013 г. При тези обстоятелства срокът на забраната на хибридните купони и хибридните кол опции от 2 години (123) изглежда осигурява подходящо споделяне на тежестта от страна на притежателите на капитала на фирмата (124). По този начин помощта може да бъде обявена за съвместима единствено при условие на двегодишна забрана на хибридните купони и хибридните кол опции, както е описано подробно в член 8 от оперативната част на решението. Тази забрана на купоните и кол опции следва да се прилага и по отношение на притежатели на преференциални акции на FBNH, за да се разсеят съмненията, изразени от Комисията в съображение 130 от решението от 5 февруари 2010 г.
(316)
В други случаи мерките за споделяне на тежестта са необходими и за да се гарантира, че оздравените банки носят адекватна отговорност за последствията от предишното си поведение, така че да се създадат подходящи стимули както за тяхното бъдещо поведение, така и за това на другите. Този фактор е по-малко приложим в настоящия случай, тъй като проблемите на дружеството са били до голяма степен свързани с предишното дружество-майка Fortis SA/NV (виж раздел 6.3.3 „Мерки за ограничаване на нарушаването на конкуренцията“). Поради това от гледна точка на споделянето на тежестта може да бъде прието също така, че не съществуват големи продажби освен продажбите на PFS и Intertrust, които заедно възлизат на […] % от общия приход от дейността и […] % от RWA.
6.3.3. Мерки за ограничаване на нарушаването на конкуренцията
(317)
По отношение на мерките, необходими за ограничаване на нарушаването на конкуренцията, настоящият случай показва някои нетипични особености.
(318)
В точка (28) от съобщението относно преструктурирането се посочва видът на нарушаването на конкуренцията, което може да се прояви, когато се предоставя държавна помощ с цел поддържане на финансовата стабилност в периоди на системна криза: „Ако банките се конкурират въз основа на предимствата на продуктите и услугите си, тези, които натрупват прекомерен риск и/или се основават на неустойчиви бизнес модели, в крайна сметка ще загубят пазарния си дял и вероятно ще напуснат пазара, а същевременно по-ефикасни конкуренти ще разширят дейността си или ще навлязат на съответните пазари. Държавната помощ продължава минали нарушения на конкуренцията, предизвикани от поемане на прекомерен риск и неустойчиви бизнес модели, чрез изкуствена подкрепа за пазарната мощ на бенефициерите. По този начин тя може да създаде морален риск за бенефициерите, като отслабва стимулите за тези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират.“
(319)
Както е обяснено в решението от 3 декември 2008 г., затрудненията на Fortis SA/NV и Fortis Bank SA/NV са следствие на прекомерен риск: i) Fortis Bank SA/NV е инвестирало голяма сума в структуриран кредит, а ii) Fortis SA/NV е решило да купи ABN AMRO N на много висока цена. С цел да разреши отпускането на помощ на такива банки, Комисията изисква значително намаление на пазарното присъствие на бенефициера. В това отношение Комисията отбелязва, че Fortis SA/NV е било разделено на четири части: белгийските и международните застрахователни активи все още представляват част от регистрираното на борсата Fortis SA/NV (което след разпадането на Fortis SA/NV е било преименувано на Ageas); Fortis Bank SA/NV и BGL са били придобити от BNP Paribas; нидерландската държава е придобила FBN (включително ABN AMRO N); и нидерландската държава е придобила също така нидерландските застрахователни дейности (125). С други думи Fortis SA/NV е било разделено на по-малки субекти и самото Fortis Bank SA/NV е било разделено на две части (126).
(320)
Комисията отбелязва, че мерките в полза на FBN и ABN AMRO N, оценени в настоящото решение, имат специфични характеристики, които се различават от другите случаи на преструктуриране, които е трябвало да проучи по време на настоящата криза, включително онези на Fortis Bank SA/NV и Fortis SA/NV. В настоящия случай FBN и ABN AMRO N на първо място не се нуждаят от държавна помощ поради вземане на грешни управленски решения. Необходимостта от държавна помощ не произтича например от натрупването на прекомерни рискове в техните инвестиции, от тяхната политика на отпускане на заеми или от предприемане на неустойчива ценова политика. Освен това затрудненията на Fortis SA/NV и Fortis Bank SA/NV не са произтекли от рисково отпускане на заеми или ценовите политики при банкирането на дребно, частното или търговското банкиране, които всъщност са били печеливши. Ето защо Комисията счита, че помощта за FBN и ABN AMRO N има значително по-малко нарушаващ ефект отколкото помощта, одобрена в полза на финансови институции, които са натрупали прекомерни рискове. Поради това Комисията счита, че не са необходими допълнителни продажби.
(321)
При все това следва да се гарантира, че държавната помощ не се използва от FBN и ABN AMRO N за разрастване за сметка на конкурентите, например чрез прилагане на неустойчива ценова политика или придобиване на други финансови институции. Ако това се случи, помощта ще „отслаби стимулите за тези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират“ и би могла да попречи на „стимулите за трансгранични дейности“, като обезсърчи навлизането на нидерландския пазар.
(322)
Следователно държавната помощ може да бъде обявена за съвместима единствено ако съществуват достатъчни мерки, които да гарантират, че тя не се използва в ущърб на конкуренти, които не са получили подобна подкрепа с публични средства. Трябва да се съхранят равни условия между банките, които са получили подкрепа с публични средства и онези, които не са. Освен това трябва да не се допуска държавната помощ да отслабва стимулите за онези, които не получават помощ, да се конкурират, да инвестират и да иновират, и да не се създават пречки, които биха могли да попречат на трансграничната дейност.
(323)
В съобщението относно преструктурирането се предвижда естеството и формата на такива ограничения да зависят от размера на помощта и от условията и обстоятелствата, при които е предоставена, както и от характеристиките на пазара или пазарите, на които извършва дейност банката. Размерът на помощта е описан в раздел 6.1.3 „Количествено определяне на размера на помощта“. Специфичните условия и обстоятелства, при които е предоставена, бяха обсъдени в началото на настоящия раздел. Както е посочено в точка (32) от съобщението относно преструктурирането, роля играят и размерът и относителното значение на банката на нейния пазар или пазари. Ако преструктурираната банка разполага с ограничено оставащо пазарно присъствие, е по-малко вероятно да са необходими допълнителни мерки. Поради това условията, необходими за обявяване на помощта за съвместима, са свързани основно с банкирането на дребно и частното банкиране, тъй като дружеството вече значително е намалило своето присъствие в сферата на търговското банкиране чрез продажбата на New HBU.
(324)
Помощта може да бъде обявена за съвместима със съобщението относно преструктурирането, при условие че групата ABN AMRO приложи мерките, описани в съображения (325)-(329).
(325)
При банкирането на дребно и частното банкиране помощта може да бъде обявена за съвместима, при условие че групата ABN AMRO няма да бъде ценови лидер по отношение на стандартизираните спестявания и ипотечните продукти. В съответствие с точка (44) от съобщението относно преструктурирането, групата ABN AMRO следва да не предлага ценови условия, каквито не могат да бъдат предложени от конкурентите, които не получават помощ.
(326)
Тъй като забраната за заемане на лидерска позиция по отношение на цените може да е не толкова ефективна в сегменти с много нестандартизирани продукти като частното банкиране в Нидерландия, където е подадена специална жалба, съществува необходимост от допълнително условие в съответствие с точка (44) от съобщението относно преструктурирането, за да бъде обявена помощта за съвместима. Групата ABN AMRO трябва да се стреми да постигне нетните приходи от лихви, както бяха представени на Комисията на 8 ноември 2010 г. Ето защо групата ABN AMRO следва да предприеме подходящи действия веднага щом констатира, че не може да достигне своите прогнози, особено когато последните се дължат на ниски лихвени маржове.
(327)
Тъй като в частното банкиране е трудно да бъде изпълнена и контролирана забрана за заемане на лидерска позиция по отношение на цените, необходимо е да бъдат приложени други подходящи компенсации с цел гарантиране на ефективна конкуренция, каквито са мерките за насърчаване на навлизането на пазара, както е описано в точка (44) от съобщението относно преструктурирането. Във връзка с това, необходимо условие за обявяване на помощта за съвместима е група ABN AMRO да приложи мярка, която улеснява прехода. По-конкретно група ABN AMRO следва да покрие своите собствени административни разходи и разходи по прехвърляния и сделки за своите клиенти на „Частно банкиране Нидерландия“, които произтичат пряко от прекратяването на отношението на частно банкиране и прехвърлянето на портфейли (127). Тази мярка следва да бъде прилагана в рамките на период от два последователни месеца, които започват да текат от възможно най-скорошна дата и не по-късно от година след датата на решението. Веднага след започване на двумесечния период банката ще уведоми по ясен начин всички свои клиенти на частно банкиране за възможността, която им се предлага. Група ABN AMRO следва също така да предостави доказателства на Комисията за това, че банковите преводи на клиентите се извършват в съответствие с обичайните процедури, както и че не са налице каквито и да било забавяния в процеса на извършване на банкови преводи на клиенти.
(328)
Ако мерките за ограничаване на необоснованите нарушения на конкуренцията, и по-конкретно специфичните мерки в сектора на банкирането на дребно и частното банкиране са правилно приложени, те също така ще решат адекватно въпросите, повдигнати от жалбоподателя. При проучването на тези въпроси Комисията установи, че ABN AMRO временно е определяло цени на загуба за някои продукти, но че тази ценова политика е била осъществявана в среда със затруднена ликвидност, поради което всички банки са се конкурирали агресивно за спестовни продукти, като същевременно е налице и специфичният контекст на създаването на MoneYou (чието пускане на пазара е било решено преди разпадането на Fortis SA/NV).
(329)
В точка (44) от съобщението относно преструктурирането също така се споменава, че банките не трябва да изтъкват държавната подкрепа като конкурентно предимство, когато предлагат на пазара финансовите си оферти. Поради това за обявяване на помощта за съвместима се поставя условие група ABN AMRO да не използва държавната помощ в своите маркетингови кампании и в комуникацията си с инвеститори за период от три години. Срокът на тези забрани следва да бъде удължен до пет години, ако нидерландската държава все още притежава дялово участие от поне 50 % в група ABN AMRO.
(330)
От гледна точка на необоснованите нарушения на конкуренцията Комисията има положително отношение към продажбите на PFS и Intertrust. Продажбата на PFS намалява привлекателността на дружеството за институционалните клиенти, докато Intertrust inter alia е извършвало услуги, които са могли да направят франчайза за частно банкиране по-силен. В резултат на това неговата продажба е можела да улесни конкурентите да подобрят своите конкурентни позиции в сравнение с тази на ABN AMRO Mees Pierson. Освен това Комисията счита, че фактът, че част от помощта е била възстановена, допринася за ограничаване на нарушаването на конкуренцията. Освен това Комисията изразява положително становище относно дивидентната политика, описана в съображение 75.
6.3.4. Заключение
(331)
Следователно, ако всички условия, описани в раздели 6.2 и 6.3, са правилно изпълнени, планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от декември 2010 г., предоставя достатъчно доказателства за това, че дългосрочната жизнеспособност на група ABN AMRO е била възстановена. Планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г., осигурява достатъчно споделяне на тежестта и съдържа адекватни мерки за ограничаване на необоснованите нарушения на конкуренцията. Поради това Комисията може условно да обяви, че планът за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г., е в съответствие със съобщението относно преструктурирането.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
Комисията констатира, че Нидерландия неправомерно е привела в действие държавната помощ, посочена в раздел 6.1.2 „Количествено определяне на държавната помощ“ в противоречие с член 108, параграф 3 от Договора. При все това тази помощ може да се приеме за съвместима, ако се изпълнят условията, изложени в раздели 6.2 и 6.3 и описани по-подробно в постановителната част на настоящото решение.
Комисията отбелязва, че нидерландската държава е приела по изключение да получи текста на това решение само на английски език.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, предоставена от Нидерландия на ABN AMRO Group, е съвместима с вътрешния пазар при условията, определени в членове 3-9.
Тази държавна помощ е била предоставена по следния начин:
-
помощ за рекапитализация на стойност между 4,2 млрд. EUR и 5,45 млрд. EUR съответно в полза на FBN и ABN AMRO N, и
-
помощ за осигуряване на ликвидност в размер на 71,7 млрд. EUR.
Член 2
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
а)
„група ABN AMRO“ означава група ABN AMRO и изцяло притежаваните от нея преки или непреки дъщерни дружества, включително образуванията, върху които група ABN AMRO упражнява едноличен контрол по смисъла на Регламент (ЕО) № 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 г. относно контрола върху концентрациите между предприятия („Регламент на ЕО за сливанията“) (128).
б)
„класиране на първо място“ означава предлагане на най-атрактивната цена.
в)
„клиенти на дребно“ означава всички клиенти, които са физически лица (за разлика от корпоративните клиенти).
г)
„стандартизирани спестовни и депозитни продукти на пазара на дребно“ означава всички стандартизирани продукти на пазара на дребно и депозитни продукти, които във всеки един момент обхващат поне 85 % от обема на продуктите на група ABN AMRO на пазара на дребно на спестовни и депозитни продукти.
д)
„стандартизирани ипотечни продукти“ означава всички стандартизирани продукти на пазара на дребно и депозитни продукти, които във всеки един момент обхващат поне 85 % от обема на продуктите на група ABN AMRO на ипотечния пазар.
е)
„Частно банкиране Нидерландия“ означава всички клиенти на БЕ „Частно банкиране“, с изключение на онези от тях, които са част от „Частно банкиране (Международно)“ (129).
Член 3
1. Група ABN AMRO не се класира на първо място без предварително разрешение от страна на Комисията по отношение на стандартизираните спестовни и депозитни продукти на пазара на дребно за клиенти на дребно сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял от гледна точка на обем на нидерландския пазар на спестявания на дребно в който и да било от следните сегменти:
-
спестовни сметки;
-
депозити с фиксиран срок за период от 1 година;
-
депозити с фиксиран срок за период от 2 години;
-
депозити с фиксиран срок за период от 3 години;
-
депозити с фиксиран срок за период от 4 години; и
-
депозити с фиксиран срок за период от 5 години.
Независимо от първа алинея, когато три финансови институции съвместно се класират на първо място сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял в сегмент от нидерландския пазар на спестявания и депозити на дребно, група ABN AMRO може да съгласува своите лихвените проценти с лихвените проценти на тези три финансови институции по отношение на стандартизираните продукти в съответния сегмент.
2. Група ABN AMRO не следва да се класира на първо място без предварително разрешение от страна на Комисията по отношение на какъвто и да било вид стандартизирана ипотека сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял на нидерландския ипотечен пазар на дребно.
Независимо от първа алинея, когато три финансови институции съвместно се класират на първо място сред […] финансови институции, които имат най-голям пазарен дял на нидерландския ипотечен пазар на дребно, група ABN AMRO може да съгласува своите лихвените проценти с лихвените проценти на тези три финансови институции по отношение на съответния стандартизиран вид ипотека.
3. С оглед да гарантира спазване на параграфи 1 и 2 група ABN AMRO постоянно и поне всяка седмица извършва мониторинг на условията, предложени от […] другите финансови институции, които имат най-голям пазарен дял от гледна точка на обем на нидерландския пазар на спестявания, до степента, до която тези условия са обществено достъпни. Ако данните на всяка от тези […] други финансови институции не са обществено достъпни, те ще бъдат заменени с данните на следващите най-големи финансови институции от класацията на пазарните дялове.
Веднага щом група ABN AMRO установи, че тя предлага цена за който и да било от нейните продукти, която е по-благоприятна от цената, която ѝ е позволено да предлага на основание параграф 1 и параграф 2 от настоящия член, група ABN AMRO незабавно уведомява Комисията. Тя незабавно коригира цената на продуктите и извършва корекцията на цената възможно най-скоро.
По отношение на спестовните и депозитни продукти на пазара на дребно, група ABN AMRO извършва корекцията не по-късно от десет работни дни от датата, на която е забелязала промяната в условията. При все това, ако промяната засяга продукти, чиято цена може да бъде променена само в края на даден месец и има по-малко от десет работни дни от датата на забелязване на промяната и края на месеца, група ABN AMRO извършва корекцията при първа възможност от края на следващия месец.
По отношение на ипотеките група ABN AMRO коригира своята ценова политика в срок от десет работни дни от датата, на която е забелязала промяната в условията, а корекцията се извършва не по-късно от петнадесет работни дни от датата, на която е била забелязана промяната в условията.
4. Условието, определено в параграфи 1 и 2, се прилага за срок от три години, считано от датата на настоящото решение. Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад за спазване на това условие на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици от публикуването на финансовите резултати на група ABN AMRO за тримесечието.
Член 4
1. Група ABN AMRO полага максимални усилия, за да постигне прогнозните стойности (включително нетните приходи от лихви), предоставени на Комисията в плана за преструктуриране от декември 2009 г., актуализиран с плана за преструктуриране от ноември 2010 г. Прогнозните стойности от ноември 2010 г. се постигат на равнище консолидирана група ABN AMRO.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие, като посочва разбивка на прогнозните стойности и действителните данни (включително нетните приходи от лихви) на равнището на четирите сегмента, определени в плана за преструктуриране от декември 2009 г. и плана за преструктуриране от ноември 2010 г.: а именно „Банкиране на дребно“, „Частно банкиране (Нидерландия)“, „Частно банкиране (Международно)“ и „Търговско банкиране“.
Група ABN AMRO може да предяви обосновано искане към Комисията за преразглеждане на нейните прогнозни стойности (включително нетните приходи от лихви) с цел отчитане на външни развития.
2. Група ABN AMRO предоставя разбивка на прогнозните стойности за нетните приходи от лихви по обем и маржове на равнище консолидирана група и на равнище частно банкиране.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици след публикуването на нейните финансови резултати за тримесечието, като посочва дали нетните приходи от лихви, постигнати на равнище консолидирана група, съответстват на прогнозните стойности, посочени в параграф 1. В този доклад също така се прави сравнение между прогнозните маржове и действителните маржове на равнище консолидирана група и на равнище частно банкиране.
Ако нетните приходи от лихви, постигнати на равнище консолидирана група, не съответстват на тези прогнозни стойности, група ABN AMRO посочва в този доклад мерките, предприети за постигане на тези прогнозни стойности.
3. Задълженията, определени в параграфи 1 и 2, се прилагат за срок от три години, считано от датата на настоящото решение.
Член 5
1. Група ABN AMRO не придобива контрол върху повече от [0 - 7] % от всяко едно предприятие.
2. Чрез дерогация от разпоредбите на параграф 1 група ABN AMRO може да извършват придобивания, ако общата брутна кумулативна покупна цена (с изключение на поемането или прехвърлянето на дългови инструменти във връзка с тези придобивания), платена от група ABN AMRO за всички тези придобивания за период от три години, считано от датата на настоящото решение, е по-малко от [0 - 600] млн. EUR.
Забраната, изложена в параграф 1, не се прилага по отношение на придобивания на частен собствен капитал от страна на група ABN AMRO, ако те са подходящи за нейния бизнес план и планирания бюджет на нейното подразделение „Частен собствен капитал“, предоставени на Комисията на 5 октомври 2010 г.
Забраната, изложена в параграф 1, не се прилага и по отношение на […] дялове от собствения капитал, взети от подразделението на група ABN AMRO „Електроенергия, стоки и транспорт“ в подкрепа на нейната обичайна дейност по финансиране, ако те са подходящи за нейния бизнес план и планирания бюджет на това подразделение, предоставени на Комисията на 10 януари 2010 г.
Група ABN AMRO предоставя на Комисията доклад на всяко тримесечие и най-късно в срок от две седмици след публикуването на нейните финансовите резултати за тримесечието. В този доклад се изброяват действителните придобивания от страна на подразделенията „Частен собствен капитал“ и „Електроенергия, стоки и транспорт“. Освен това в доклада се посочва подробна информация относно другите придобивания на група ABN AMRO, които ѝ е разрешено да направи на основание на първа алинея.
3. Забраната, изложена в параграф 1, се прилага за срок от поне три години, считано от датата на настоящото решение, или до датата, на която дяловото участие на Нидерландия в група ABN AMRO падне под размер от 50 %, в зависимост кое от тези събития настъпи по-късно. Тази забрана престава да се прилага най-късно пет години от датата на настоящото решение.
В случай че забраната, изложена в параграф 1, се прилага за период, по-дълъг от три години, считано от датата на настоящото решение, общата брутна кумулативна покупна цена, приложима по алинея 1 от параграф 2, се увеличава с [0 - 200] млн. EUR на година.
Член 6
Група ABN AMRO не оповестява факта, че е държавна собственост, и не споменава в своята комуникация със съществуващите или потенциалните клиенти или инвеститори получаването на каквато и да било държавна подкрепа за период от поне три години, считано от датата на настоящото решение, или до датата, на която размерът на дяловото участие на Нидерландия спадне под 50 % от акциите в група ABN AMRO, в зависимост кое от тези събития настъпи по-късно. Тази забрана престава да се прилага най-късно пет години от датата на настоящото решение.
Независимо от тази забрана група ABN AMRO може да изтъква факта, че тя е държавна собственост, както и че е получена някаква друга държавна помощ, когато такова споменаване се изисква съгласно приложимите законодателни или нормативни разпоредби.
Член 7
1. Група ABN AMRO предлага на клиентите на „Частно банкиране Нидерландия“ вариант за прекратяване на тяхното отношение на частно банкиране с група ABN AMRO, както и за прехвърляне на техните инвестиционни портфейли на други банки. Това предложение е в сила за период от два последователни месеца („съответният период“).
Съответният период започва да тече възможно най-скоро след датата на настоящото решение, като се дава (ако това се изисква) разумен срок за подготовка, и най-късно в срок от една година от датата на настоящото решение. Група ABN AMRO предоставя на Комисията за одобрение начална дата за съответния период поне четири седмици преди предполагаемата начална дата на съответния период.
2. Група ABN AMRO предоставя по ясен начин на всички свои клиенти на „Частно банкиране Нидерландия“ условията на предложението, описани в параграф 1, най-късно на първия ден от съответния период. Информацията, която следва да бъде изпратена от група ABN AMRO на нейните клиенти, първо се предоставя на Комисията поне четири седмици преди изпращането на тази информация на клиентите.
3. Група ABN AMRO улеснява прекратяването на отношенията на частно банкиране, когато това бъде поискано от клиентите, като използва обичайните процедури при най-ниско възможно равнище на разходите. Ако клиентът реши да прехвърли своята позиция и/или (свързаните с нея) обезпечителни права, и ако това прехвърляне е възможно от гледна точка на получаващата банка, ABN AMRO улеснява това прехвърляне. Клиентите се уведомяват по-скоро за варианта за прехвърляне на позиции, отколкото за варианта за ликвидирането им, като се информират и за разходите, свързани с двата варианта.
Група ABN AMRO покрива своите собствени административни разходи и разходи по прехвърляния и сделки, които произтичат пряко от прекратяването на отношението на частно банкиране и прехвърлянето на портфейли (130).
Група ABN AMRO не е задължена да покрива други финансови последици за клиента.
Член 8
Група ABN AMRO не изплаща каквито и да било купони върху основния капитал от първи ред, капиталовите инструменти от първи и втори ред (включително хибридните капиталови инструменти и преференциалните акции), емитирани преди датата на настоящото решение, нито пък упражнява каквито и да било права на кол опции по отношение на тези капиталови инструменти до 10 март 2013 г. включително, освен когато е налице правно задължение за извършване на това.
Група ABN AMRO може да емитира нови капиталови инструменти след датата на настоящото решение или да изплаща купони върху тези нови капиталови инструменти, освен когато тези емисии и плащания доведат до задължение за изплащане на купони върху нейните собствени съществуващи капиталови инструменти.
Чрез дерогация от разпоредбите на първа алинея, група ABN AMRO може да използва кол опция по отношение на инструмент FCC (а именно 87,5 млн. EUR, некумулативни постоянни преференциални акции без право на глас с доходност 6,25 % от клас А, серия I, издадени от Fortis Capital Company Ltd).
До 10 март 2013 г. включително група ABN AMRO изплаща дивиденти върху своите обикновени акции единствено ако тези дивиденти надвишават 100 млн. EUR (131).
Член 9
Най-късно до 30 юни 2011 г. група ABN AMRO изплаща на Нидерландия коригиран лихвен процент върху заемите, посочени в писмо по електронната поща от Комисията до нидерландската държава от дата 24 юни 2010 г. Сумите, коригирани чрез начисляването на лихва, възлизат на 18 152 722 EUR.
Член 10
Нидерландия уведомява Комисията в срок от два месеца от уведомлението на настоящото решение за мерките, предприети за неговото спазване.
Член 11
Адресат на настоящото решение е Кралство Нидерландия.
Съставено в Брюксел на 5 април 2011 година.
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 5. apríla 2011
o opatreniach C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 a N 19/10), ktoré holandský štát prijal v prospech ABN AMRO Group NV (vytvorenej zlúčením Fortis Bank Nederland a ABN AMRO N)
[oznámené pod číslom K(2011) 2114]
(Iba anglické znenie je autentické)
(Text s významom pre EHP)
(2011/823/EÚ)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 108 ods. 2 prvý pododsek,
po vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky (1) podľa článku 108 ods. 2 zmluvy, a so zreteľom na tieto pripomienky,
keďže:
1. POSTUP
(1)
Dňa 3. októbra 2008 kúpil holandský štát Fortis Bank Nederland (ďalej len „FBN“) (konkrétne holandskú bankovú dcérsku spoločnosť finančnej holdingovej spoločnosti Fortis SA/NV (2)) vrátane majetku ABN AMRO Holding, ktorý FBN vlastnila, (ďalej len „ABN AMRO N“) za 12,8 mld. EUR. V rámci tej istej transakcie holandský štát prebral aj miesto Fortis Bank SA/NV (belgickej bankovej dcérskej spoločnosti Fortis SA/NV) ako veriteľ v prípade pôžičiek poskytnutých FBN v nominálnej hodnote 16,1 mld. EUR (3). Holandský štát takisto poskytol FBN krátkodobú facilitu likvidity vo výške 45 mld. EUR a súhlasil s odškodnením Fortis SA/NV za náklady a záväzky, ktoré vyplývali z dohody akcionárov konzorcia. V dohode sa uvádzali práva a povinnosti troch finančných inštitúcií [Fortis SA/NV, Banco Santander a Royal Bank of Scotland (ďalej len „RBS“ alebo traja „členovia konzorcia“)], ktoré spoločne predložili ponuku týkajúcu sa ABN AMRO Holding prostredníctvom novovytvorenej právnickej osoby „RFS Holdings“. Dňa 7. októbra 2008 Holandsko notifikovalo Komisii svoje opatrenia z 3. októbra 2008 (konkrétne kúpu FBN za 12,8 mld. EUR, novácie dlhodobých úverov v nominálnej hodnote 16,1 mld. EUR a krátkodobú facilitu likvidity vo výške 45 mld. EUR, ďalej len „integrované transakcie z 3. októbra 2008“) ako opatrenia, ktoré nepredstavujú štátnu pomoc s cieľom získať právnu istotu týchto opatrení. Keďže opatrenia už boli vykonané, Komisia ich zaevidovala ako vec NN (t. j. NN 53b/08).
(2)
V priebehu rokovaní vedúcich ku kúpe FBN 3. októbra 2008 sa holandský štát opieral o externú hodnotiacu správu vypracovanú […] (4), ktorej kópia bola Komisii zaslaná 15. októbra 2008.
(3)
Komisia informovala holandské ministerstvo financií listom z 30. októbra 2008 o svojom predbežnom stanovisku, že opatrenia z 3. októbra 2008 zrejme predstavujú štátnu pomoc v prospech FBN. Stretnutie útvarov Komisie a zástupcov holandského štátu sa konalo 20. novembra 2008.
(4)
Holandský štát oficiálne rozhodol 21. novembra 2008, že neponechá FBN a ABN AMRO N oddelené, ale že ich zlúči (ďalej len „koncentrácia“) v súlade s predchádzajúcimi plánmi Fortis SA/NV.
(5)
Komisia prijala 3. decembra 2008 rozhodnutie (5) (ďalej len „rozhodnutie z 3. decembra 2008“), na základe ktorého vyhlásila opatrenia holandského štátu z 3. októbra 2008 v prospech Fortis Bank SA/NV za štátnu pomoc zlučiteľnú so spoločným trhom. V odôvodnení 4 tohto rozhodnutia sa však výslovne uvádzalo, že Komisia v samostatnom konaní posúdi, či opatrenia prijaté 3. októbra 2008 takisto obsahujú pomoc v prospech FBN.
(6)
Dňa 17. decembra 2008 holandský štát informoval Komisiu o svojom zámere kúpiť ABN AMRO N od FBN za 6,5 mld. EUR. Kúpa sa uskutočnila 24. decembra 2008. Holandské orgány notifikovali 2. februára 2009 túto kúpu Komisii ako opatrenie, ktoré nepredstavuje štátnu pomoc z dôvodu právnej istoty.
(7)
RBS, Banco Santander a holandský štát podpísali 24. decembra 2008 dodatok k dohode akcionárov konzorcia, podľa ktorého bola spoločnosť Fortis SA/NV v dohode nahradená holandským štátom.
(8)
Dňa 6. marca 2009 holandský štát poslal Komisii správu z hĺbkového auditu (6) týkajúcu sa kúpených spoločností, ktorú vypracoval […] na žiadosť holandského štátu.
(9)
Rozhodnutím z 8. apríla 2009 (ďalej len „rozhodnutie z 8. apríla 2009“) Komisia začala konanie podľa článku 108 ods. 2 zmluvy v súvislosti s údajnou pomocou poskytnutou spoločnostiam FBN a ABN AMRO. Vec bola zaevidované pod číslom C 11/09 (ex-NN 53b/08).
(10)
Dňa 6. mája 2009 bola Komisii doručená sťažnosť od Van Lanschot Bank (ďalej len „sťažovateľ“), holandského konkurenta FBN a ABN AMRO N. Komisia tento list poslala ďalej holandskému štátu 22. júla 2009 so žiadosťou o vyjadrenie pripomienok. Holandský štát požiadal 20. augusta 2009 o predĺženie lehoty a 22. septembra 2009 poslal podrobnú odpoveď na sťažnosť. Sťažovateľ poskytol ďalšie informácie prostredníctvom listov z 21. a 28. augusta 2009. Tieto listy boli ďalej poslané holandskému štátu 23. septembra 2009 a holandský štát odpovedal 29. októbra 2009.
(11)
Dňa 15. mája 2009 poslal holandský štát list, v ktorom odpovedal na mnohé otázky nastolené v rozhodnutí z 8. apríla 2009. Podrobná odpoveď na podstatu, pri ktorej holandský štát požiadal o viac času, bola Komisii poslaná 11. augusta 2009.
(12)
Holandský štát informoval Komisiu prostredníctvom neoficiálneho dokumentu poslaného 15. júna 2009 a počas následného stretnutia s Komisiou 16. júna 2009 o svojom úmysle vykonať plán rekapitalizácie vo výške 2,5 mld. EUR, ktorý spoločnosti ABN AMRO N umožní oddeliť sa od materskej spoločnosti ABN AMRO Bank (7). Počas tohto stretnutia holandský štát uviedol, že po prvej kapitálovej injekcii vo výške 2,5 mld. EUR budú potrebné ďalšie, avšak ešte nevyčísliteľné opatrenia.
(13)
V rozhodnutí z 8. apríla 2009 Komisia vyzvala holandský orgán finančného dohľadu (ďalej len „DNB“), aby sa vyjadril k bonite spoločností FBN a ABN AMRO N. Komisia dostala požadované informácie týkajúce sa FBN listom z 18. júna 2009 a aktualizované informácie 5. januára 2010. Holandský štát poslal Komisii 20. januára 2010 aj list DNB týkajúci sa ABN AMRO N.
(14)
ABN AMRO Bank, materská spoločnosť ABN AMRO N, poslala Komisii 6. júla 2009 list, v ktorom predložila pripomienky k rozhodnutiu z 8. apríla 2009. Tento list bol ďalej poslaný holandskému štátu 22. júla 2009 a holandský štát naň odpovedal 22. septembra 2009.
(15)
Dňa 9. júla 2009 holandský štát informoval Komisiu, že FBN splatila všetky krátkodobé financovania, ktoré dostala od holandského štátu v rámci facility likvidity z 3. októbra 2008 vo výške 45 mld. EUR.
(16)
Dňa 15. júla 2009 holandský štát informoval Komisiu o plánoch FBN kúpiť Fortis Clearing Americas (ďalej len „FCA“) od Fortis Bank SA/NV.
(17)
Dňa 17. júla 2009 holandský štát oficiálne notifikoval plán obsahujúci opatrenia rekapitalizácie vo výške 2,5 mld. EUR (8), ktoré pozostávali zo swapu na kreditné zlyhanie (ďalej len „CDS“) s vplyvom na úľavu kapitálu vo výške 1,7 mld. EUR („nástroj kapitálovej úľavy“ alebo „CRI“) a z povinných prevoditeľných cenných papierov (ďalej len „MCS“) vo výške 800 mil. EUR. Tieto opatrenia boli pôvodne zaevidované ako vec N 429/09, keďže však opatrenia boli vykonané predtým, ako Komisia o nich rozhodla, vec bola presunutá z registra notifikovaných pomocí do registra nenotifikovaných pomocí (pod číslom NN 2/10).
(18)
Dňa 10. septembra 2009 holandský štát poslal Komisii neoficiálny dokument s aktuálnymi informáciami k procesu oddelenia a s naznačením, že budú nevyhnutné ďalšie (nevyčíslené) opatrenia štátnej pomoci.
(19)
Počas stretnutia s Komisiou 9. novembra 2009 holandský štát uviedol, že FBN a ABN AMRO N budú potrebovať dodatočné opatrenia vo výške 4,39 mld. EUR, čím sa celková suma vynaložená na opatrenia (vrátane opatrení notifikovaných 17. júla 2009) zvýši na 6,89 mld. EUR. Opatrenia boli ďalej podrobne uvedené v dodatku z 10. novembra 2009 k neoficiálnemu dokumentu z 10. septembra 2009 a dodatočne vo vysvetľujúcej poznámke z 13. novembra 2009.
(20)
Dňa 26. novembra 2009 holandský štát poskytol Komisii správu […], v ktorej sa uvádzali pripomienky k transakcii z 24. decembra 2008. Predložená správa obsahovala aj niektoré podkladové materiály objasňujúce […].
(21)
Dňa 4. decembra 2009 holandský štát predložil Komisii prvú verziu (9) plánu reštrukturalizácie skupiny ABN AMRO Group (ďalej len „plán reštrukturalizácie z decembra 2009“), nového subjektu, ktorý vznikol zlúčením FBN a ABN AMRO N. Plán opisoval stratégiu nového subjektu a obsahoval aj finančné projekcie pre základný scenár.
(22)
Dňa 14. januára 2010 holandský štát formálne notifikoval nové opatrenia štátnej pomoci vo výške 4,39 mld. EUR dodatočne k opatreniam, ktoré už boli notifikované v júli 2009. Komisia zaevidovala nové opatrenia pod číslom N 19/10.
(23)
Rozhodnutím z 5. februára 2010 (ďalej len „rozhodnutie z 5. februára 2010“) sa Komisia rozhodla rozšíriť vyšetrovacie konanie C 11/09 a zahrnúť doň opatrenia zaevidované pod číslami NN 2/10 a N 19/10. Komisia v tomto rozhodnutí dočasne schválila tieto opatrenia ako pomoc na záchranu do 31. júla 2010. Holandský štát zaslal Komisii list obsahujúci záväzok týkajúci sa zákazu cenového vodcovstva uplatňovaný do konca roku 2010.
(24)
Dňa 23. marca 2010 bola Komisii doručená odpoveď holandského štátu (so žiadosťou o predĺženie lehoty) na rozhodnutie z 5. februára 2010. Holandský štát poskytol aj dodatočné informácie o pláne reštrukturalizácie z decembra 2009 novej skupiny ABN AMRO Group, okrem iného aj finančné prognózy pre pesimistický scenár.
(25)
Komisia predložila doplňujúce otázky 8. apríla 2010, ktoré boli zodpovedané 7. mája 2010. Holandský štát poskytol Komisii 26. mája 2010 aj dodatočné informácie o krížových záväzkoch vyplývajúcich z uplatňovania nápravných opatrení súvisiacich s koncentráciami (10). Komisia v ten istý deň poslala elektronickou poštou ďalšie otázky, ktoré boli zodpovedané 9. júna 2010.
(26)
Dňa 20. júla 2010 požiadal holandský štát Komisiu o predĺženie dočasného schválenia opatrení pomoci na záchranu zaevidovaných pod číslami NN 2/10 a N 19/10. Holandský štát poslal Komisii aj list, v ktorom sa záväzok týkajúci sa zákazu cenového vodcovstva predĺžil najskôr do 30. júna 2011 alebo do prijatia konečného rozhodnutia Komisie.
(27)
Dňa 30. júla 2010 Komisia rozhodla o predĺžení dočasného schválenia opatrení pomoci na záchranu zaevidovaných pod číslami NN 2/10 a N 19/10, pokiaľ Komisia neukončí svoje vyšetrovanie C 11/09.
(28)
Dňa 20. augusta 2010 holandský štát poslal Komisii dokument, v ktorom podrobne vysvetľuje svoju stratégiu odchodu.
(29)
Dňa 5. októbra 2010 holandský štát predložil obchodný plán pre divíziu „Private equity (súkromný kapitál)“ v rámci skupiny ABN AMRO Group. Podobný plán pre divíziu skupiny ABN AMRO Group „Energetika, komodity a doprava“ bol Komisii poslaný 10. januára 2010.
(30)
Dňa 15. októbra 2010 ABN AMRO Group oznámila, že uplatní svoju nákupnú opciu s cieľom ukončiť nástroj kapitálovej úľavy k 31. októbru 2010.
(31)
Dňa 8. novembra 2010 poslal holandský štát aktualizáciu (datovanú 29. októbra 2010) plánu reštrukturalizácie skupiny ABN AMRO zo 4. decembra 2009 (ďalej len „plán reštrukturalizácie z novembra 2010“). Dňa 10. januára 2011 holandský štát poslal dokument, v ktorom sa objasňuje, ako ABN AMRO Group aktualizovala prognózy z 8. novembra 2010 v porovnaní s pôvodnými prognózami zo 4. decembra 2009.
(32)
V priebehu konania sa uskutočnili početné výmeny informácií, telekonferencie a stretnutia medzi zástupcami holandského štátu, ABN AMRO N a FBN a Európskou komisiou.
2. PODROBNÝ OPIS PRÍJEMCOV A OPATRENÍ
2.1. Vytvorenie skupiny ABN AMRO Group
(33)
Členovia konzorcia vytvorili na jar roku 2007 nový právny subjekt „RFS Holdings“ s cieľom kúpiť ABN AMRO Holding.
(34)
Členovia konzorcia mali v úmysle rozdeliť ABN AMRO Holding na tri časti a postupy pre tento proces oddelenia boli vymedzené v dohode akcionárov konzorcia.
(35)
Členovia konzorcia s cieľom uľahčiť rozdelenie vytvorili tzv. „tracking shares“, akcie ktoré predstavovali ekonomické vlastníctvo podnikov priradených každému členovi konzorcia. RBS, Banco Santander a Fortis SA/NV sa v dôsledku toho stali ekonomickými (11) vlastníkmi tzv. R-akcií, S-akcií, a N-akcií („ABN AMRO R“, „ABN AMRO S“ a „ABN AMRO N“).
(36)
Časť ABN AMRO R zahŕňala okrem iného organizačné útvary (ďalej len „BU“, Business Unit) Global Business & Markets, BU Ázia, BU Global Transaction Services a medzinárodnú sieť, pričom ABN AMRO S zahŕňala okrem iného BU Latinská Amerika a BU Antonveneta (Taliansko).
(37)
ABN AMRO N zahŕňala BU Holandsko a privátne bankovníctvo a takisto medzinárodnú skupinu pre diamanty a šperky (International Diamond and Jewelry Group).
(38)
Položky, ktoré neboli pridelené jednotlivým členom konzorcia, boli združené do tzv. ABN AMRO Z-akcií (ďalej len „ABN AMRO Z“), ktoré zostali napríklad zodpovedné za funkcie ústredia. Každý člen konzorcia držal pomerný podiel (12) v ABN AMRO Z.
(39)
Dňa 3. októbra 2008 holandský štát odkúpil spoločnosť FBN od Fortis Bank SA/NV za 12,8 mld. EUR. V dôsledku tejto kúpy sa holandský štát stal nepriamym vlastníkom ABN AMRO N, pretože FBN bola v rámci Fortis Bank SA/NV zákonným vlastníkom ABN AMRO N. Holandský štát sa takisto 3. októbra 2008 zaviazal odškodniť Fortis SA/NV za akékoľvek poplatky, ktoré by táto spoločnosť musela uhradiť v dôsledku svojej ďalšej účasti na dohode akcionárov konzorcia. Dňa 24. decembra 2008 podpísali RBS, Banco Santander a holandský štát dodatok k dohode akcionárov konzorcia, podľa ktorého bola spoločnosť Fortis SA/NV v dohode nahradená holandským štátom.
(40)
Dňa 24. decembra 2008 odkúpil holandský štát spoločnosť ABN AMRO N od FBN za 6,5 mld. EUR, čím sa stal priamym vlastníkom ABN AMRO N. Holandský štát pred touto kúpou nepriamo kontroloval ABN AMRO N prostredníctvom FBN.
(41)
Diagram 1:
Rozdelenie ABN AMRO N
(42)
Dňa 21. novembra 2008 sa holandský štát rozhodol zlúčiť ABN AMRO N s FBN (čo bolo nezrealizovaným zámerom Fortis SA/NV). Koncentrácia sa mohla vykonať iba po oddelení ABN AMRO N od jej materskej spoločnosti ABN AMRO Bank. V prvom kroku sa činnosti ABN AMRO N previedli na novú právnickú osobu v rámci ABN AMRO Bank, ktorá bola nazvaná ABN AMRO II.
(43)
ABN AMRO II sa 6. februára 2010 oddelila, ako sa opisuje v odôvodnení 41, a premenovala na ABN AMRO Bank. Právnická osoba predtým známa ako ABN AMRO Bank sa premenovala na „Royal Bank of Scotland NV“ (ďalej len „RBS NV“) (pozri diagram vyššie).
(44)
Predtým ako sa nový subjekt ABN AMRO Bank mohol zlúčiť s FBN, museli sa najprv vykonať nápravné opatrenia súvisiace s koncentráciami. Keď Fortis SA/NV kúpila ABN AMRO N v roku 2007, Komisia dospela k záveru (13) (ďalej len „rozhodnutie o koncentrácii“), že zlúčenie ABN AMRO N a FBN povedie k problémom na holandskom bankovom trhu, najmä v segmentoch komerčného bankovníctva a faktoringu.
(45)
S cieľom odstrániť tieto problémy súvisiace s koncentráciou sa Fortis SA/NV zaviazala predať spoločnosti Deutsche Bank celý rad činností (konkrétne divíziu faktoringu IFN a činnosti komerčného bankovníctva „nového HBU“). Keď 3. októbra 2008 holandský štát kúpil FBN a ABN AMRO N, spoločnosť Fortis SA/NV ešte neukončila plánovaný predaj nového HBU a IFN v prospech Deutsche Bank. Keď sa holandský štát rozhodol pristúpiť ku koncentrácii FBN a ABN AMRO N, začali sa znovu rokovania s Deutsche Bank (14). Predaj nového HBU a IFN v prospech Deutsche Bank sa ukončil 1. apríla 2010.
(46)
Nový HBU mal celkové aktíva vo výške [10 - 20] mld. EUR a zamestnával okolo [1 000 - 1 500] ekvivalentov plného pracovného času (ďalej len „FTE“). Nový HBU zahŕňal Hollandsche Bank Unie („HBU“) (komerčná banka vlastnená ABN AMRO N), niektoré predajné kancelárie ABN AMRO (13 z celkového počtu 78) a niektoré útvary pre firemných klientov ABN AMRO (2 z celkového počtu 5).
(47)
ABN AMRO Bank a FBN sa oficiálne zlúčili a vytvorili 1. júla 2010 skupinu ABN AMRO, ako sa opisuje v diagrame 2 v odôvodnení 49.
(48)
Holandský štát previedol správu svojho podielu v ABN AMRO Z na novú ABN AMRO Bank, pretože nechcel vynakladať prostriedky na každodenné riadenie tejto účasti. Holandský štát napriek tomu zostáva zákonným majiteľom ABN AMRO Z a má nárok na všetky potenciálne zisky a nesie zodpovednosť za všetky prípadné straty ABN AMRO Z (15).
(49)
Diagram 2:
Vytvorenie skupiny ABN AMRO Group
2.2. Príjemcovia
2.2.1. Ekonomické činnosti ABN AMRO N a ABN AMRO Z
(50)
ABN AMRO N - na samostatnom základe tretia najväčšia banka v Holandsku po Rabobank a ING - pozostávala z BU Holandsko a BU privátne bankovníctvo.
(51)
Prvý organizačný útvar, BU Holandsko, ponúkal služby retailového a komerčného bankovníctva prostredníctvom siete 510 pobočiek a 78 poradenských pobočiek a aj prostredníctvom alternatívnych kanálov, ako sú Internet, ATM (16) a call centrá. BU Holandsko zamestnával približne 19 000 FTE.
(52)
V oblasti retailového bankovníctva mal BU Holandsko silnú klientsku sieť segmentovanú v oblasti „masový retail“ (viac ako [3,5 - 5] mil. klientov) a „prioritné bankovníctvo“ (viac ako [250 000 - 420 000] klientov) (17), v ktorom ponúkal široké spektrum produktov (ako sú sporenie, investície, hypotéky, poistenie, pôžičky prostredníctvom kreditných kariet a platobné služby).
(53)
V oblasti komerčného bankovníctva ABN AMRO N obsluhovala [300 000 - 400 000] klientov z radov MSP (18) a [9 000 - 21 000] väčších firemných klientov (hoci na základe podmienok dohody akcionárov konzorcia boli väčší klienti ABN AMRO Bank pripísaní RBS) so širokou ponukou produktov (ako sú úvery, správa platieb a hotovosti, sporenie, finančná správa, riadenie rizík a poistenia, komplexné finančné riešenia a produkty, lízing a faktoring).
(54)
Druhý organizačný útvar, BU privátne bankovníctvo, sa zameriaval na fyzické osoby s čistým investovateľným majetkom vo výške viac ako 1 milión EUR prostredníctvom rôznych produktov riadenia aktív a plánovania majetku. BU privátne bankovníctvo vybudoval dobre rozvinutú sieť prostredníctvom organického rastu v Holandsku a vo Francúzsku a prostredníctvom akvizícií v Nemecku (Delbrück Bethmann Maffei) a v Belgicku (Bank Corluy). BU privátne bankovníctvo zahŕňal aj spoločný podnik s francúzskou poisťovňou Neuflize Vie.
(55)
Medzi podniky, ktoré holandský štát získal 3. októbra 2008, patrila aj medzinárodná skupina pre diamanty a šperky (International Diamond and Jewelry Group), ktorá je divíziou vyčlenenou pre spoločnosti zaoberajúce sa výrobou šperkov a obchodovaním s diamantmi.
(56)
ABN AMRO Z nezahŕňal prevádzkové aktíva, avšak okrem iného zahŕňal daňové aktíva, množstvo majetkových podielov (okrem iného v Saudi Hollandi Bank) a zostávajúce portfólio „private equity“. Pokiaľ ide o záväzky, existovalo ustanovenie vyrovnať záväzky voči ministerstvu spravodlivosti Spojených štátov amerických, ďalšie záväzky (týkajúce sa čiastočne zamestnancov) a medzipodnikové financovanie aktív spoločnosti. Ako sa uvádza v poznámke pod čiarou č. 11, podiel, ktorý v spoločnosti ABN AMRO Z vlastní holandský štát, predstavuje 33,81 %.
(57)
Viaceré pro-forma základné finančné údaje ABN AMRO N sú zhrnuté v tabuľke 1:
Tabuľka 1
Základné finančné údaje ABN AMRO N (v miliónoch EUR)
2008
2009
Čistý prevádzkový príjem (19)
5 189
4 899
Čistý zisk
471
(117)
Rentabilita vlastného kapitálu
6,7 %
-2,7 %
Pomer nákladov k príjmom
73 %
77,5 %
Celkové aktíva
183 539
202 084
Vlastný kapitál spolu
7 044
4 278 (20)
RWA (21)
91 700
74 973 (22)
Pomer Tier 1
9,4 %
10,2 % (23)
Pomer celkového kapitálu alebo pomer BIS
12,6 %
14,8 %
Stabilné financovanie/nelikvidné aktíva
107 %
110 %
Zdroj: ABN AMRO Bank NV, Annual Review 2009, ex ABN AMRO Z and private equity consolidation, but including New HBU.
(58)
ABN AMRO N vykázala za rozpočtový rok 2009 stratu vo výške 117 mil. EUR. Strata bola spôsobená vyššími znehodnoteniami úverov, tlakom na úrokové marže, vyššími poplatkami súvisiacimi s holandským systémom ochrany vkladov a nákladmi na oddelenie a integráciu (24). Bez nákladov na oddelenie a integráciu by ABN AMRO N v roku 2009 dosiahla nízky čistý zisk vo výške 52 mil. EUR.
2.2.2. Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
FBN sama o sebe bola štvrtou najväčšou bankou na holandskom trhu (po Rabobank, ING a ABN AMRO N, avšak pred SNS REAAL).
(60)
Holandský štát (a predtým Fortis SA/NV) vlastnil priamo 92,6 % FBN spolu s investičným nástrojom Fortis FBN(H) Preferred Investments BV, ktorý vlastní zvyšný podiel vo výške 7,4 % vo forme prioritných akcií. Holandský štát vlastnil 70 % akcií v tomto investičnom nástroji, pričom zvyšných 30 % bolo v rukách viacerých súkromných investorov (25). Súkromne vlastnené prioritné akcie mali nominálnu hodnotu 210 mil. EUR a (nekumulatívnu) dividendu vo výške 5,85 % (26).
(61)
Činnosti FBN boli rozdelené do troch segmentov - retailové bankovníctvo, privátne bankovníctvo a obchodné bankovníctvo.
(62)
Činnosti retailového bankovníctva zahŕňali tradičné činnosti retailového bankovníctva (so sieťou 157 pobočiek, [2 - 3] mil. klientov a [20 000 - 60 000] klientov z radov MSP), ale aj Directbank (ktorá ponúkala hypotekárne riešenia prostredníctvom sprostredkovateľov) a produkty spotrebiteľského financovania a platobné karty Alfam a ICS.
(63)
Privátne bankovníctvo sa rozvíjalo predovšetkým pod značkou Fortis Mees Pierson a ponúkalo služby správy majetku (realitné plánovanie, investície, pôžičky a poistenie) na segmentovanom základe [15 000 - 40 000] klientom v celom Holandsku.
(64)
V oblasti obchodného bankovníctva rozlišovala spoločnosť FBN sedem rôznych poddivízií. V divízii „Komerčné bankovníctvo“ (1), mala 23 obchodných centier, ktoré ponúkali početné produkty spoločnostiam s obratom do 250 mil. EUR. Spoločnosti s obratom vyšším ako 250 mil. EUR, ako aj verejný sektor obsluhovala ďalšia divízia „Firemné a verejné bankovníctvo“ (2). Existovali aj divízie „Investičné bankovníctvo“ (3) (27), „Špecializované finančné služby“ (4) (28), „Energetika, komodity a doprava“ (5), „Globálne trhy a inštitucionálne bankovníctvo“ (6) (29) a „Zúčtovacie fondy a správa“ (7) (30).
(65)
Viaceré základné finančné údaje spoločnosti FBN sú zhrnuté v tabuľke 2:
Tabuľka 2
Základné finančné údaje FBN
(v miliónoch EUR)
2006
2007
2008 (31)
2009
Celkový prevádzkový príjem
3 473
3 553
3 096
2 171
Čistý zisk
1 157
1 296
-18 486
406
Rentabilita vlastného kapitálu (norm.) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Pomer nákladov k príjmom
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Celkové aktíva
209 749
272 378
184 203
189 785
Vlastný kapitál spolu
5 910
21 763
2 944
4 716
RWA
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Pomer Tier 1
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Pomer celkového kapitálu
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Pomer úverov ku vkladom
167 %
237 %
208 %
Zdroj: výročné správy FBN 2008/2009.
(66)
FBN zaznamenala v roku 2008 stratu vo výške 18,5 mld. EUR, táto strata však vo veľkom rozsahu súvisela s mimoriadnymi položkami. Spoločnosť bola povinná oznámiť čistú stratu svojej účasti v spoločnosti RFS Holdings vo výške 16,8 mld. EUR a jej predaj a takisto jej vznikla škoda vo výške 922 mil. EUR (bez daní) v jej divízii Prime Fund Solutions kvôli podvodu Madoff (34). Čistý východiskový zisk bez týchto prvkov dosiahol 604 mil. EUR a bol takmer výhradne realizovaný v prvom polroku 2008.
(67)
FBN dosiahla v roku 2009 čistý zisk vo výške 406 mil. EUR, ku ktorému pomohli dva mimoriadne výnosy (362,5 mil. EUR vo forme hotovostného vyrovnania s Fortis Capital Company) a vrátenie rezerv súvisiacich s podvodom Madoff vo výške 16 mil. EUR. Čistý východiskový zisk klesol na 27 mil. EUR (35) (zo 604 mil. EUR v roku 2008).
2.2.3. ABN AMRO Group
(68)
ABN AMRO Group, ktorá vznikla zlúčením FBN a ABN AMRO Bank (teda činností ABN AMRO N) 1. júla 2010, zoskupuje všetky činnosti FBN a ABN AMRO N v dvoch oddelených BU, „Retailové a privátne bankovníctvo“ a „Komerčné a obchodné bankovníctvo“. Skupina mala v roku 2008 pro-forma prevádzkový zisk vo výške 7,15 mld. EUR a pro-forma celkové aktíva vo výške 360 mld. EUR. Podľa posledných údajov (36) bolo celkové vlastné imanie ABN AMRO Group podľa IFRS (37) vo výške 11,7 mld. EUR.
(69)
ABN AMRO Group je dobre diverzifikovaná s prevádzkovým ziskom vo výške 4,2 mld. EUR v prípade „Retailového a privátneho bankovníctva“ a s prevádzkovým ziskom vo výške 2,8 mld. EUR v prípade „Komerčného a obchodného bankovníctva“. Geograficky má väčšina výnosov skupiny ABN AMRO (konkrétne [65 - 95] % celkových výnosov) pôvod v Holandsku.
(70)
V prípade „retailového a privátneho bankovníctva“ má integrovaná skupina ABN AMRO Group podiel na trhu [15 - 20] % v prípade „masového retailu“ a [15 - 20] % (38) v prípade „prioritného bankovníctva“ (39), čím sa stáva treťou najväčšou na holandskom bankovom trhu z hľadiska podielu na trhu. V oblasti privátneho bankovníctva (pod značkou ABN AMRO Mees Pierson) je ABN AMRO Group zďaleka najväčšou na holandskom trhu s trhovým podielom približne [30 - 40] % (40). V prípade „komerčného a obchodného bankovníctva“ je trhový podiel skupiny ABN AMRO Group okolo [15 - 25] % (41).
(71)
ABN AMRO Group už nezahŕňa nový HBU a faktoringové činnosti IFN, ktoré boli 1. apríla 2010 zrušené v rámci nápravných opatrení súvisiacich s koncentráciou.
(72)
V rámci procesu reštrukturalizácie boli predané aj dve malé divízie FBN [konkrétne Intertrust a Prime Fund Solutions (ďalej len „PFS“)] a už nie sú súčasťou ABN AMRO Group.
(73)
FBN (a jej partner Banque Générale du Luxembursko (ďalej len „BGL“) (42) predala v septembri 2009 Intertrust špecialistovi v oblasti „private equity“, spoločnosti Waterland. Intertrust je jedným z najväčších aktérov v oblasti globálnej poručníckej a firemnej správy. Zamestnáva 1 000 odborníkov v 19 krajinách a má prevádzkový zisk vo výške […] mil. EUR a RWA […] mil. EUR.
(74)
FBN v máji 2010 oznámila aj predaj divízie PFS v prospech Credit Suisse. PFS poskytuje služby fondov pre alternatívne oblasti správy aktív vrátane napríklad správy, bankovníctva, úschovy a financovania. Jej klientmi sú manažéri malých podnikov, ale aj veľké globálne inštitúcie, ako sú penzijné fondy a štátne investičné fondy. PFS bola zodpovedná za 922 mil. EUR rezerv po zdanení súvisiacich s podvodom Madoff, ktorý FBN zaznamenala v roku 2008. PFS má príjem vo výške […] mil. EUR a RWA vo výške […] mil. EUR.
(75)
ABN AMRO Group uverejnila 4. marca 2011 výsledky za rozpočtový rok 2010, ktoré ukazujú čistú stratu vo výške 414 mil. EUR. ABN AMRO Group vykazovala bez nákladov na oddelenie a integráciu východiskový zisk vo výške 1 077 mil. EUR. K 31. decembru 2010 predstavoval ukazovateľ základného kapitálu Tier 1 v rámci ABN AMRO Group 10,4 %, kapitál Tier 1 predstavoval 12,8 % a pomer celkového kapitálu 16,6 %. Po konzultácii s holandským štátom zaviedla ABN AMRO Group dividendovú politiku zameranú na výplatu dividend vo výške 40 % vykázaného ročného zisku.
2.3. Opis plánu reštrukturalizácie z decembra 2009 a aktualizovaného plánu reštrukturalizácie z novembra 2010
(76)
Holandský štát poskytol 4. decembra 2009 Komisii plán reštrukturalizácie z decembra 2009. Ďalšie informácie boli poskytnuté v marci 2010 (43). Koncentrácia FBN a ABN AMRO N má zásadný význam pre podnikateľskú koncepciu navrhnutú v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009. ABN AMRO Group, nová banka vzniknutá na základe plánu reštrukturalizácie z decembra 2009, sa zameria na stredný segment trhu v Holandsku (44) a bude aktívna v oblasti „retailového a privátneho bankovníctva“ a „komerčného a obchodného bankovníctva“.
(77)
Plán reštrukturalizácie z decembra 2009 vychádza z predpokladu, že kapitálové potreby nesúviseli s východiskovou výkonnosťou FBN a ABN AMRO N, ale skôr s potrebou financovať ich príslušné oddelenie od materských spoločností a očakávané náklady na integráciu v rámci koncentrácie.
(78)
Podľa porovnávacieho scenára bez štátnej pomoci sa v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009 pripúšťa, že bez koordinovaného úsilia vlád Beneluxu by sa Fortis SA/NV zrútila, čo by stiahlo dolu aj FBN a ABN AMRO N.
(79)
Plán reštrukturalizácie z decembra 2009 obsahuje finančné prognózy na obdobie 2009 - 2012 s rozčlenením divízií na retailové bankovníctvo, privátne bankovníctvo NL, medzinárodné privátne bankovníctvo a komerčné a obchodné bankovníctvo. ABN AMRO osobitne pre rok 2012 vypočítala aj zisk „pri miere rozbehu“, ktorý nezahŕňa náklady na prechod a predpokladá sa pri ňom, že nákladové synergie sa už tvorili celý rok. Tieto prognózy boli poskytnuté pre základný scenár a najhorší scenár.
(80)
Holandský štát 8. novembra 2010 aktualizoval finančné prognózy v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009 na obdobie do roku 2012, pričom do plánu reštrukturalizácie z novembra 2010 zahrnul dodatočné prognózy na rok 2013.
(81)
V základnom scenári holandský štát vychádza z predpokladu, že objemy obchodov porastú v súlade s infláciou. Predpokladá sa, že osobné náklady sa zvýšia o [1 - 6] % ročne a ostatné náklady miernejším tempom o [1 - 5] % ročne. Holandský štát takisto predpokladá, že rezervy na straty pri úveroch ABN AMRO Group sa začnú znižovať z vysokej úrovne zaznamenanej v roku 2009.
(82)
Podľa základného scenára v pláne reštrukturalizácie z novembra 2010 ABN AMRO Group dosiahne negatívny čistý výsledok vo výške […] mil. EUR v roku 2010, a od roku 2011 začne byť opäť v zisku (t. j. zisk vo výške […] mil. EUR v roku 2011).
(83)
Očakáva sa, že v rokoch 2012 a 2013 sa čistý zisk ABN AMRO Group zvýši na […] mil. EUR v roku 2012 a […] mil. EUR v roku 2013, čo bude znamenať rentabilitu vlastného kapitálu (45) (ďalej len „RoE“, Return on Equity) vo výške približne […] %. Zvýšenie ziskovosti ABN AMRO Group je podmienené lepším prevádzkovým ziskom (ktorý by sa mal zlepšiť po slabom výsledku za rok 2009), programom znižovania nákladov (ktorý by mal pri rovnomernej rýchlosti znížiť náklady o 1,1 mld. EUR pred zdanením ročne) a normalizáciou rezerv na úverové straty po dosiahnutí vrcholu v roku 2009. Plánuje sa, že pomer nákladov k výnosom ABN AMRO Group v roku 2013 bude […] %.
(84)
Základný scenár
Tabuľka 3
2009 (Skutočnosť)
2010 (O (46))
2011 (O)
2012 (O)
2012 miera rozbehu (O)
2013 (O)
Prevádzkové výnosy
7 039
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Čisté úrokové výnosy
4 528
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Čisté výnosy z poplatkov a provízií
1 933
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Ostatné výnosy
849
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Prevádzkové náklady
-5 568
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Prev. náklady - podnikanie bez zmien
-5 258
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Prev. náklady - prechod
- 310
[…]
[…]
[…]
Prevádzkový výsledok
1 471
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Znehodnotenie úverov
-1 585
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Zisk pred zdanením
- 114
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Dane a menšinové účasti
45
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Čistý zisk
-68
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
Východiskový čistý zisk
(bez nákladov na prechod)
163
[…]
[…]
[…]
[…]
[…]
(85)
Pri najhoršom scenári v pláne reštrukturalizácie z novembra 2010 holandský štát vychádzal z konzervatívnejších predpokladov ako v základnom scenári. Použil úrokové marže, ktoré boli o 7,5 % nižšie ako v základnom scenári, opatrnejšie prognózy v prípade provízií a poplatkov (rast o 4 % ročne oproti 7 % v základnom scenári), nižšie synergie (vplyv - […] mil. EUR na zisk v roku 2013) a o 15 % nižšiu mieru návratnosti rezerv na úverové straty (vplyv - EUR […] mil. EUR na zisk v roku 2013).
(86)
Aj keby tieto konzervatívnejšie hodnoty viedli k nižším výsledkom, ABN AMRO Group by bola stále schopná dosiahnuť zisk. Podľa najhoršieho scenára sa predpokladá východiskový čistý zisk vo výške […] mil. EUR v roku 2012 a […] mil. EUR v roku 2013 (oproti […] mil. EUR a […] mil. EUR podľa základného scenára).
(87)
Holandský štát sa v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009 dotkol aj svojej stratégie odchodu, pričom zdôraznil, že nemá v úmysle zostať dlhodobým investorom v ABN AMRO Group.
(88)
Listom z 20. augusta 2010 holandský štát poskytol Komisii ďalšie podrobnosti o svojej stratégii odchodu. Holandský štát objasnil, že uvažuje o investíciách v podobe IPO (47), ponecháva si však otvorené ďalšie možnosti, ako sú súkromný predaj investorovi alebo účastníkovi trhu. Holandský štát vo svojom liste z 20. augusta 2010 uvádza, že prvý podiel vo výške od [0 - 50] do [10 - 60] % by mohol byť k dispozícii pre IPO najskôr […] a nasledovali by sekundárne ponuky na ďalších [0 - 50] až [10 - 60] % v roku 2015. Holandský štát chce získať späť svoje počiatočné investície zvýšené o náklady na financovanie vo výške [2 - 5] %. Zámerom holandského štátu je znížiť svoj podiel v ABN AMRO Group až do výšky [25 - 65] %, najlepšie do konca obdobia [2014 - 2018]. Napokon sa holandský štát zaviazal k úplnému odchodu. Konečné rozhodnutie o IPO zostáva na holandskom ministrovi financií a bude závisieť od trhových okolností, „pripravenosti“ ABN AMRO Group na IPO a očakávaných výnosov. Holandská vláda 24. januára 2011 uverejnila aj svoju stratégiu odchodu (48).
(89)
Plán reštrukturalizácie z decembra 2009 (aj aktualizovaný plán reštrukturalizácie z novembra 2010) ukazujú, že po vykonaní všetkých opatrení štátnej pomoci je ABN AMRO Group dostatočne kapitalizovaná. Počas obdobia reštrukturalizácie by mali plánované pomerové ukazovatele Tier 1 zostať dostatočne nad úrovňou […] % v rokoch 2009 až 2012 a v roku 2013 sa ďalej zvýšiť na úroveň […] %.
(90)
Holandský štát v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009 uvádza, že ABN AMRO Group už odpredala rad podnikov. Okrem predaja nového HBU a IFN v rámci procesu nápravných opatrení súvisiacich s koncentráciou, spoločnosti ABN AMRO N a FBN predali aj Intertrust a PFS.
(91)
V porovnaní s ABN AMRO Group predstavujú Intertrust a PFS spoločne [0 - 5] % odhadovaných celkových prevádzkových výnosov, [0 - 5] % odhadovaných nákladov a [0 - 5] % odhadovaných RWA.
(92)
FBN počas procesu reštrukturalizácie pristúpila aj ku kúpe s cieľom odstrániť nevyrovnanosť v dôsledku rozpadu Fortis SA/NV. FBN bola zákonným vlastníkom organizačného útvaru pôsobiaceho v oblasti maklérstva, zúčtovania a úschovy a všetkých kancelárií spojených s týmto podnikaním s výnimkou kancelárie v Chicagu, ktorá zostala súčasťou Fortis Bank SA/NV. FBN s cieľom odstrániť túto nevyrovnanosť spojenú s oddelením kúpila 31. júla 2009 od Fortis Bank SA/NV pobočku Fortis Clearing Americas v Chicagu za cenu približne […] mil. USD.
2.4. Opis opatrení
(93)
Komisia s cieľom určiť jednotlivé opatrenia štátnej pomoci používa v tomto rozhodnutí rovnaké kódy listov ako vo svojom rozhodnutí z 5. februára 2010.
2.4.1. Opatrenia, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie z 8. apríla 2009
(94)
Dňa 3. októbra 2008 holandský štát odkúpil FBN (vrátane ABN AMRO N) od Fortis SA/NV za 12,8 mld. EUR (ďalej len „opatrenie X“). Komisia nezačala konanie v súvislosti s týmto opatrením, ktoré ako také neposkytovalo štátnu pomoc v prospech FBN, aj keď bolo súčasťou transakcie, na základe ktorej sa poskytovala štátna pomoc FBN (pozri odôvodnenie 32 rozhodnutia z 8. apríla 2009).
(95)
V čase kúpy FBN holandským štátom závisela FBN vo veľkej miere pri svojom financovaní od Fortis Bank SA/NV. S cieľom zabezpečiť úplné oddelenie FBN od Fortis Bank SA/NV musel holandský štát ukončiť vzťah financovania medzi FBN a Fortis Bank SA/NV. S cieľom ukončiť existujúce väzby holandský štát poskytol FBN 3. októbra 2008 krátkodobú facilitu likvidity vo výške 45 mld. EUR (ďalej len „opatrenie Y1“). Táto facilita likvidity umožnila FBN splatiť Fortis Bank SA/NV krátkodobé pôžičky vo výške 34 mld. EUR. Holandský štát takisto prebral miesto Fortis Bank SA/NV ako veriteľ v prípade dlhodobých pôžičiek FBN v nominálnej hodnote 16,1 mld. EUR v rámci tzv. „novácie“ (ďalej len „opatrenie Y2“) (49).
(96)
Krátkodobá facilita likvidity, na ktorú sa vzťahuje opatrenie Y1, zostala v platnosti až do konca júna 2009. Počas trvania platnosti tohto opatrenia sa odmeňovanie zmenilo niekoľkokrát. V období od 6. októbra 2008 do 23. októbra 2008 holandský štát poskytol FBN krátkodobé financovanie na báze EONIA (50) (pre jednodňové pôžičky v maximálnej výške 5 mld. EUR) alebo EURIBOR-u (51) (pre dlhodobú likviditu v maximálnej výške 40 mld. EUR) bez ďalšej dodatočnej marže. Po 23. októbri 2008 existovalo krátke obdobie (do 5. novembra 2008), počas ktorého holandský štát uplatňoval EONIA + 50 bázických bodov a EURIBOR + 50 bázických bodov. Počas tohto druhého obdobia stále platila dohoda pre maximálnu výšku 5 mld. EUR v prípade jednodňovej likvidity a 40 mld. EUR na dlhodobejšiu likviditu. V období od 5. novembra 2008 do 1. marca 2009 holandský štát zmenil odmeňovanie na EONIA + 25 bázických bodov pre jednodňové pôžičky, EURIBOR + 25 bázických bodov pre pôžičky so splatnosťou (52) kratšou ako 3 mesiace, EURIBOR + 50 bázických bodov úvery so splatnosťou dlhšou ako tri mesiace (53). Holandský štát po 1. marci 2009 vyvinul dvojstupňový systém podpory FBN s cieľom znížiť jej závislosť od štátu. Prvá tranža financovania (bez ohľadu na lehotu splatnosti) bola poskytnutá za EURIBOR + 25 bázických bodov, avšak po prekročení tejto hraničnej úrovne FBN mohla získať iba dodatočnú likviditu za EURIBOR + 50 bázických bodov (54). Výška celkovej facility likvidity a výška prvej hraničnej úrovne sa postupne znižovala. Holandský štát 9. júla 2009 informoval Komisiu, že FBN splatila všetky svoje krátkodobé pôžičky štátu.
(97)
Dlhodobé pôžičky, ktoré holandský štát obnovil (opatrenie Y2), predstavovali 16,1 mld. EUR vrátane 8,15 mld. EUR kapitálu Tier 2 (z toho 3 mld. EUR nad rámec Tier 2) a 7,95 mld. EUR prioritných pôžičiek.
(98)
Dňa 24. decembra 2008 holandský štát odkúpil ABN AMRO N od FBN za 6,5 mld. EUR (ďalej len „opatrenie Z“). Holandský štát nezaplatil v hotovosti, za kúpu však zaplatil zrušením dlhodobého dlhu vo výške 6,5 mld. EUR, ktorý získal pri integrovaných transakciách z 3. októbra 2008 v rámci opatrenia Y2. Inými slovami, holandský štát sa vzdal pohľadávok vo výške 6,5 mld. EUR voči FBN, a týmto spôsobom zaplatil za ABN AMRO N (55).
2.4.2. Opatrenia, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie z 5. februára 2010
(99)
Niektoré z opatrení, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie z 5. februára 2010 (56), boli notifikované Komisii v júli 2009 a zvyšok v januári 2010. Holandský štát v júli 2009 notifikoval nástroj na zníženie kapitálovej úľavy alebo „CRI“ (ďalej len „opatrenie A“ s vplyvom na úľavu kapitálu vo výške 1,7 mld. EUR), povinné prevoditeľné cenné papiere („MCS“) vo výške 500 mil. EUR (ďalej len „opatrenie B1“) a druhú tranžu MCS vo výške 300 mil. EUR (ďalej len „opatrenie B2“).
(100)
V januári 2010 holandský štát notifikoval ďalšie kapitálové opatrenia v hodnote 4,39 mld. EUR. Holandský štát schválil ďalšie nástroje MCS vo výške 2,28 mld. EUR na pokrytie dodatočných nákladov na oddelenie (780 mil. EUR, „opatrenie B3“), na pokrytie nedostatku kapitálu v dôsledku predaja nového HBU (300 mil. EUR, „opatrenie B4“) a na pokrytie nákladov na integráciu (1,2 mld. EUR, „opatrenia B5“). S cieľom zosúladiť kapitál Tier 1 so zákonnými požiadavkami holandský štát previedol aj kapitál Tier 2 spoločnosti FBN vo výške 1,35 mld. EUR, ktorý už vlastnil, do kapitálu Tier 1 („opatrenie C“). Holandský štát takisto vyplatil ostatným členom konzorcia 740 mil. EUR v hotovosti („opatrenie D“), ako bolo plánované v dohode akcionárov konzorcia s cieľom vyriešiť problémy, ktoré vznikli až v priebehu procesu oddelenia. Napokon, holandský štát poskytol aj záruku na krížové záväzky vyplývajúce z predaja nového HBU („opatrenie E“).
(101)
Holandský štát predal úverové zabezpečenie prostredníctvom CDS na holandské hypotekárne portfólio ABN AMRO N, ktoré predstavovalo približne [30 - 80] % celkového portfólia tuzemských úverov ABN AMRO N. Toto opatrenie malo za následok zníženie rizikovo vážených aktív ABN AMRO N.
(102)
Ako odmenu za úverové zabezpečenie holandský štát dostal ročný poplatok vo výške 51,5 bázických bodov (vypočítaný ako podiel z hodnoty portfólia na začiatku každého vykazovaného obdobia).
(103)
Tento poplatok sa vypočítal pri použití metodiky výpočtu nákladov na základe ekvivalentu kapitálu. Holandský štát určil, koľko kapitálu ABN AMRO N môže uvoľniť v dôsledku nástroja kapitálovej úľavy (t. j. 1,7 mld. EUR na základe požiadaviek Bazileja I, ktoré sa stále uplatňovali v čase realizácie dohody o CRI), a následne vypočítal výnos vo výške 10 % z tohto zníženia kapitálových požiadaviek (a to o 10 % z 1,7 mld. EUR), čo zodpovedalo 51,5 bázickým bodom z počiatočnej hodnoty portfólia vo výške 34,5 mld. EUR.
(104)
ABN AMRO N každý rok držala tranžu prvej straty vo výške 20 bázických bodov (vypočítanú ako percento z počiatočnej hodnoty portfólia).
(105)
ABN AMRO N držala vertikálny podiel zostávajúceho rizika v rozsahu 5 %.
(106)
Ocenenie nástroja úverového zabezpečenia by sa nemalo upravovať po tom, ako ABN AMRO N plne prijala kapitálové požiadavky podľa Bazileja II, hoci by tak bol vplyv CRI na zníženie kapitálu podstatne nižší.
(107)
Zmluva o CDS mala v zásade platnosť sedem rokov, ABN AMRO N však mala nákupnú opciu s možnosťou vypovedať zmluvu v určité vopred stanovené referenčné termíny (napríklad október 2010, január 2011 a január 2012) (57).
(108)
Podľa CSA museli traja partneri konzorcia zabezpečiť, že ABN AMRO Z zostane dostatočne kapitalizovaná. Holandský štát mal v tejto súvislosti prispieť sumou 2,2 mld. EUR na nedostatočný kapitál ABN AMRO Z. Cieľom CRI bolo umožniť, aby sa ABN AMRO N mohla podieľať na tomto príspevku vo výške 2,2 mld. EUR v prospech ABN AMRO Z.
(109)
Holandský štát uprednostnil netradičné riešenie v podobe nástroja kapitálovej úľavy (CRI) pred tradičným zvýšením kapitálu, pretože pred oddelením nemohol účelovo vyhradiť kapitálové príspevky v ABN AMRO Bank. Inými slovami, keďže ABN AMRO N nebola samostatným právnym subjektom, z kapitálovej injekcie v ABN AMRO Bank mohli mať prospech aj ďalší dvaja členovia konzorcia. Takýto postup by mal vážne dôsledky najmä v situáciách vyššej núdze.
(110)
Po uskutočnení rozdelenia sa ABN AMRO N stala samostatným právnym subjektom (nová ABN AMRO Bank). Holandský štát naďalej niesol na základe CSA zodpovednosť doplniť nedostatok kapitálu ABN AMRO Z vo výške 2,2 mld. EUR. Holandský štát rozhodol, že ABN AMRO N by mala používať hotovosť z nástrojov MCS (konkrétne opatrenie B3, pretože súviselo s obozretným rozpätím vo výške 500 mil. EUR a opatrenie B5 vo výške 1,2 mld. EUR) s cieľom poskytnúť ABN AMRO Z kapitálovú injekciu vo výške 1,7 mld. EUR, zatiaľ čo stále udržiaval CRI v novej ABN AMRO Bank na pokrytie nákladov na obozretné rozpätie vo výške 500 mil. EUR a nákladov na integráciu vo výške 1,2 mld. EUR.
(111)
ABN AMRO Bank a holandský štát 15. októbra 2010 oznámili, že CRI bude ukončený 30. októbra 2010. V skutočnosti, keďže ABN AMRO Bank medzitým zaviedla požiadavky podľa Bazileja II, CRI sa stal menej zaujímavý a menej potrebný (58).
(112)
Keďže CRI nestačil na pokrytie celého chýbajúceho kapitálu ABN AMRO Z vo výške 2,2 mld. EUR, holandský štát poskytol ďalší kapitál ABN AMRO Bank prostredníctvom povinných prevoditeľných cenných papierov (MCS).
(113)
Tieto MCS boli kvalifikované ako hybridný kapitál Tier 1, mali kupón vo výške 10 % a automaticky sa previedli na akcie ABN AMRO II v čase oddelenia ABN AMRO N od ABN AMRO Bank. Od tohto okamihu sa kvalifikovali ako kapitál Tier 1. Prevod sa uskutočnil za nominálnu hodnotu (59). Opatrenie umožnilo spoločnosti ABN AMRO II (premenovaná na ABN AMRO Bank) prispieť ABN AMRO Z sumou 500 mil. EUR.
(114)
Na pokrytie nákladov spojených s oddelením ABN AMRO N od ABN AMRO Bank holandský štát schválil dodatočné MCS. Prvá tranža vo výške približne 300 mil. EUR (opatrenie B2) bola notifikovaná v júli 2009 a zostávajúca časť (t. j. 780 mil. EUR) v januári 2010 (opatrenie B3).
(115)
Celková suma vo výške 1,08 mld. EUR (konkrétne na opatrenia B2 a B3 spolu) bola potrebná na pokrytie týchto nákladov:
-
480 mil. EUR na presne vymedzené náklady na oddelenie,
-
90 mil. EUR na zriadenie oddelenia pre peňažný trh a
-
500 mil. EUR na zabezpečenie obozretného rozpätia.
(116)
Holandský štát poskytol ďalšie členenie nákladov na oddelenie vo výške 480 mil. EUR. Náklady súviseli s krížovými záväzkami ([0 - 200] mil. EUR), uvoľnením zmeniek súvisiacich s rozdelením rizík ([0 - 200] mil. EUR), so spätným odkúpením sekuritizačných zmeniek [0 - 200] mil. EUR), prevodom trhových rizík súvisiacich s obchodovaním klientov z ABN AMRO R na ABN AMRO N ([0 - 200] mil. EUR), ukončením nástrojov kapitálovej úľavy (vo výške [0 - 200] mil. EUR) a ďalšími nákladmi na oddelenie a rozvoj ([0 - 300] mil. EUR).
(117)
ABN AMRO II po oddelení od svojej materskej spoločnosti ABN AMRO Bank potrebovala vytvoriť vlastné oddelenie peňažného trhu, ktoré stálo 90 mil. EUR.
(118)
Napokon holandský štát poskytol kapitálovú injekciu vo výške ďalších 500 mil. EUR s cieľom zabezpečiť, aby ABN AMRO N fungovala s určitou maržou vyššou ako minimálne regulačné požiadavky.
(119)
FBN a ABN AMRO N sa mohli zlúčiť iba po odstránení problémov súvisiacich s koncentráciou vymedzených v rozhodnutí o koncentrácii. Holandský štát sa preto rozhodol predať spoločnosti Deutsche Bank nový HBU a IFN. Táto transakcia však viedla k potrebe dodatočného kapitálu vo výške 470 mil. EUR, ktorý ABN AMRO N nemohla z vlastnej sily úplne vynaložiť. Holandský štát sa rozhodol pomôcť a poskytol kapitálovú injekciu vo výške 300 mil. EUR vo forme MCS (60).
(120)
Aby sa mohla vykonať koncentrácia, museli ABN AMRO N a FBN (a po koncentrácii ABN AMRO Group) uhradiť zálohové náklady na integráciu vo výške 1,2 mld. EUR (po zdanení) súvisiace s nákladmi na odstupné, integráciou platforiem IKT a reštrukturalizáciou pobočkovej siete. Keďže ABN AMRO N a FBN neboli schopné financovať tieto náklady samy, holandský štát sa rozhodol vložiť kapitál vo forme MCS (61).
(121)
FBN bola povinná zvýšiť svoj kapitál Tier 1 po tom, čo DNB (62) uviedol, že došlo k nedostatku kapitálu Tier 1 vo výške približne 1,26 mld. EUR. FBN po oddelení od svojej materskej spoločnosti Fortis SA/NV musela vynaložiť aj 90 mil. EUR na pokrytie nákladov spojených so zriadením oddelenia finančnej správy, s modelmi založenými na požiadavkách rámca Bazilej, licenciami a poradenskými službami.
(122)
Holandský štát poskytol dodatočný kapitál prostredníctvom prevodu dlhu Tier 2 v nominálnej hodnote 1,35 mld. EUR na kapitál Tier 1. V dôsledku toho transakcia nepredstavovala žiadne nové peniaze (63).
(123)
Keď členovia konzorcia rokovali o kúpe ABN AMRO Holding v roku 2007, uvedomili si, že v danom čase ešte neboli známe všetky skutočnosti. Dohoda akcionárov konzorcia preto obsahovala množstvo všeobecných zásad s cieľom vyrovnať určité platobné záväzky, ktoré by sa prejavili len v priebehu procesu oddelenia. Presné sumy vyplývajú z procesu rokovaní, na ktorých sa zúčastnil holandský štát (a predtým Fortis SA/NV).
(124)
Celková suma 740 mil. EUR sa vzťahuje na:
[…]
Tieto hotovostné toky čiastočne kompenzuje skutočnosť, že holandský štát dostal […] od ostatných členov konzorcia v súvislosti so vzniknutými nákladmi.
(125)
Vyrovnanie platobných záväzkov voči ostatným členom konzorcia (t. j. 740 mil. EUR) bolo uhradené v hotovosti, čiastočne priamo ostatným členom konzorcia a čiastočne ABN AMRO Bank (teraz RBS NV).
(126)
ABN AMRO Bank (teraz RBS NV) a ABN AMRO II (alebo jej právny nástupcovia) aj po odpredaji nového HBU budú mať naďalej zodpovednosť voči veriteľom nového HBU, ak nový HBU nebude schopný plniť svoje záväzky voči svojim vlastným veriteľom. Nový HBU bude rovnako čeliť krížovým záväzkom voči veriteľom ABN AMRO Bank a ABN AMRO II. Keďže krížové záväzky vznikli pri predaji nového HBU, ktorý bol výsledkom rozhodnutia ABN AMRO II a jej akcionárov, bolo ich zodpovednosťou aj nájsť riešenie. Navrhnuté riešenie znamenalo, že holandský štát a Deutsche Bank (t. j. kupujúci nového HBU) sa dohodli, že nový HBU a ABN AMRO II sa vzájomne odškodnia v prípade týchto krížových záväzkov, pričom si navzájom poskytnú zabezpečenie s cieľom znížiť vyvolané regulačné kapitálové požiadavky na požadovaných 20 %. ABN AMRO II mala v dôsledku tejto dohody poskytnúť zabezpečenie novému HBU vo výške až 950 mil. EUR (ktoré sa časom znižuje v súlade so splatnosťou podkladových záväzkov) za záväzky nového HBU voči ABN AMRO II a ABN AMRO Bank (teraz RBS NV). Keďže ABN AMRO II nemala prostriedky na poskytnutie potrebného zabezpečenia v súvislosti so záväzkami voči ABN AMRO Bank (teraz RBS NV), štát poskytol protiodškodnenie vo forme záruky za dlh ABN AMRO Bank (teraz RBS NV).
(127)
Holandský štát ocenil toto riziko, ako by išlo o štátnu záruku za podriadený dlh ABN AMRO Bank (teraz RBS NV). Ocenenie - na základe odporúčania pre rekapitalizáciu Európskej centrálnej banky (64) (ďalej len „ECB“) - bolo stanovené na 200 bázických bodov zvýšených o strednú hodnotu marže CDS (65).
(128)
V tabuľke 4 sú zhrnuté opatrenia posúdené v tomto rozhodnutí. Stĺpec „Dôvod“ je rovnaký ako stĺpec v tabuľke 1 v bode 57 rozhodnutia z 5. februára 2010. Ako sa uvádza v odôvodnení 110, po oddelení ABN AMRO N od ABN AMRO Bank 6. februára 2010 boli opatrenia a ciele opatrení prehodnotené. Konkrétnejšie opatrenie A sa používalo od uvedeného dátumu na dosiahnutie cieľov opatrenia B3 (pokiaľ ide o obozretné rozpätie) a opatrenia B5 a naopak.
Tabuľka 4
Opatrenia štátnej podpory
Opis
Rozsah
(v miliardách EUR)
Dôvod
Právny subjekt, ktorému sa opatrenie poskytuje
Opatrenia, na ktoré sa vzťahuje rozhodnutie z 8. apríla 2009
Y1
Krátkodobé financovanie
45
FBN
Y2
Dlhodobé financovanie
16,1
FBN (s cieľom umožniť vyplatenie Fortis Bank SA/NV)
Z
Kúpa ABN AMRO N
6,5
FBN (kúpna cena zaplatená prostredníctvom vzdania sa dlhu)
Kapitálové opatrenia notifikované v júli 2009 a vykonané v júli/auguste 2009
Opatrenie A
Nástroj kapitálovej úľavy
Ochrana CDS portfólia vo výške 34,5 mld. EUR (čo malo vplyv na úľavu kapitálu vo výške 1,7 mld. EUR)
Doplnenie nedostatočného kapitálu ABN AMRO Z
ABN AMRO Bank (teraz RBS NV) a presun na ABN AMRO II (teraz ABN AMRO Bank) v deň oddelenia
Opatrenie B1
MCS
0,5
Opatrenie B2
MCS
0,3
Prvá tranža nákladov na oddelenie
ABN AMRO Bank NV (teraz RBS NV) a presun na ABN AMRO II (teraz ABN AMRO Bank po oddelení)
Dodatočné kapitálové opatrenia notifikované v januári 2010
Opatrenie B3
MCS
0,78
Druhá tranža nákladov na oddelenie a obozretné rozpätie vo výške 0,5 mld. EUR
967 mil. EUR vyplatených ABN AMRO Bank (teraz RBS NV) a následne presunutých ABN AMRO II (teraz ABN AMRO Bank) pri oddelení, zostatok vyplatený priamo ABN AMRO II
Opatrenie B4
MCS
0,3
Vplyv na kapitál v dôsledku predaja nového HBU
Opatrenie B5
MCS
1,2
Náklady na integráciu
Opatrenie C
Premena kapitálu Tier 2 na vlastný kapitál
1,35
Nedostatok kapitálu Tier 1 na úrovni FBN
FBN
Opatrenie D
Hotovostné platby partnerom v konzorciu
0,74
Platobné záväzky vyplývajúce z CSA
Ostatní partneri z konzorcia/ABN AMRO Bank (teraz RBS NV)
Opatrenie E
Záruka za záväzky vo výške 950 mil.
0,95
Krížové záväzky vyplývajúce z predaja nového HBU
ABN AMRO II (teraz ABN AMRO Bank)
3. DÔVODY NA ZAČATIE KONANIA
3.1. Dôvody na prijatie rozhodnutia z 8. apríla 2009
(129)
Na základe rozhodnutia z 8. apríla 2009 Komisia začala konanie, pretože mala dôvody domnievať sa, že opatrenia Y1, Y2 a Z (66) predstavovali štátnu pomoc v prospech FBN a ABN AMRO N. Komisia sa domnievala, že tieto opatrenia umožnili FBN a ABN AMRO N zostať na trhu a pokračovať v činnosti. Mala dôvody k predpokladu, že tieto opatrenia predstavovali selektívnu výhodu pre FBN a ABN AMRO N.
(130)
Komisia v odôvodneniach 29 a 30 rozhodnutia z 8. apríla 2009 uviedla, že opatrenia X, Y1 a Y2 sú súčasťou rovnakej kúpnej zmluvy, ktorej cieľom bolo oddelenie FBN od zostávajúcej časti Fortis SA/NV. V rozhodnutí z 3. decembra 2008 sa už konštatovalo, že holandský štát uzatvorením tejto zmluvy 3. októbra 2008 nekonal ako bežný investor v trhovom hospodárstve.
(131)
V odôvodnení 33 rozhodnutia z 8. apríla 2009 Komisia tvrdila, že opatrenie Y1 bolo zjavne výhodné pre FBN, pretože dostala výšku financovania, akú by nezískala na trhoch, keďže na trhoch vládol v tom čase úplný chaos. Vzhľadom na tieto extrémne podmienky na trhu Komisia takisto spochybnila, že úrokové sadzby, ktoré požadoval holandský štát, by neboli prijateľné pre súkromného investora. Komisia takisto uviedla, že solídnosť nového poskytovateľa finančných prostriedkov zrejme predstavovala výhodu pre FBN. FBN už nebola závislá od spoločnosti v núdzi s obmedzenou likviditou, akou bola Fortis SA/NV, ale dostala financovanie od holandského štátu.
(132)
Komisia mala pochybnosti, či opatrenie Y1 bolo v súlade s oznámením Komisie - Uplatnenie pravidiel štátnej pomoci na opatrenia prijaté v prospech finančných inštitúcií v súvislosti so súčasnou globálnou finančnou krízou (ďalej len „oznámenie o bankách“) (67), pretože nebolo ani primerané ani obmedzené na nevyhnutné minimum. Konkrétnejšie obavy boli vznesené v odôvodnení 52 rozhodnutia z 8. apríla 2009 týkajúce sa zlučiteľnosti týchto prvkov: 1) odmena, ktorú FBN zaplatila; 2) maximálne obdobie, počas ktorého FBN mohla financovanie využívať; 3) maximálna lehota splatnosti príslušných nástrojov a 4) objem facility likvidity.
(133)
Komisia takisto uviedla, že opatrenie Y2 môže obsahovať prvky štátnej pomoci, ak Fortis Bank SA/NV bola v čase akvizície v pozícii požiadať o okamžité splatenie dlhodobých pôžičiek v prípade zmeny vlastníctva FBN. Ak v skutočnosti existovala doložka týkajúca sa splatenia v súvislosti s vlastníctvom, opatrenie Y2 umožnilo FBN ťažiť z dlhodobých pôžičiek za predkrízových úrokových sadzieb. Opatrenie Y2 znamenalo, že FBN nemusela hľadať alternatívne financovanie za bežných trhových podmienok v tom čase. Okrem toho, keďže Fortis Bank SA/NV mala právo požiadať o splatenie, je možné spochybniť rozhodnutie holandského štátu poskytnúť miesto krátkodobých pôžičiek dlhodobé pôžičky. Komisia v rozhodnutí z 8. apríla 2009 preto vyjadrila obavy, že opatrenie Y2 obsahovalo štátnu pomoc na dlhšie obdobie, ako bolo zjavne nevyhnutné. Komisia s cieľom posúdiť vplyv štátnej pomoci prostredníctvom opatrenia Y2 požiadala holandský štát, aby poskytol viac informácií o zmluvných podmienkach predčasného splatenia dlhodobých úverových zmlúv.
(134)
Komisia v odôvodnení 54 rozhodnutia z 8. apríla 2009 takisto spochybnila, či holandský štát prijal dostatočné opatrenia na obmedzenie neprimeraného narušenia hospodárskej súťaže v súlade s bodom 27 bankového oznámenia.
(135)
Komisia sa takisto obávala, že ABN AMRO N - prípadne nepriamo - získala výhody z opatrení likvidity poskytnutých v prospech FBN. Požiadala preto holandský štát, aby poskytol viac informácií o finančnej pozícii ABN AMRO N a stratégii financovania.
(136)
Pokiaľ ide o opatrenie Z, Komisia pochybovala o tom, že holandský štát zaplatil FBN trhovú cenu za kúpu ABN AMRO N. Komisia uviedla, že holandský štát zaplatil viac, ako sa uvádzalo v ocenení na základe „aktuálnych trhových podmienok“ z 3. októbra 2008 vlastného experta holandského štátu […] v jeho správe, ktorá bola spomenutá v odôvodnení 2. Okrem toho, Komisia poznamenala, že holandský štát neuplatnil korekčný faktor, aby odzrkadlil pokles akciového trhu, ku ktorému prišlo v období od októbra do decembra 2008 a ktorý bol obzvlášť výrazný v prípade bankových akcií. V prípade, že holandský štát zaplatil za kúpu ABN AMRO N vyššiu cenu, opatrenie Z zodpovedalo štátnej pomoci, ktorá pomohla rekapitalizácii FBN.
(137)
Komisia v rozhodnutí z 8. apríla 2009 takisto poznamenala, že holandský štát ešte nepredložil hodnotenie DBN týkajúce sa FBN a ABN AMRO N. Holandský štát takisto neposkytol plán životaschopnosti alebo plán reštrukturalizácie s podrobnými finančnými prognózami. Keďže plán životaschopnosti ani plán reštrukturalizácie neboli k dispozícii, Komisia nemohla určiť, či v dôsledku opatrení X, Y1, Y2 a Z, mali ABN AMRO N a FBN dostatočný kapitál a boli schopné dosiahnuť prijateľnú úroveň ziskovosti.
3.2. Dôvody na predĺženie konania v rámci rozhodnutia z 5. februára 2010
(138)
Keď holandský štát 17. júla 2009 a 15. januára 2010 notifikoval mimoriadne opatrenia v prospech FBN a ABN AMRO N ako opatrenia, ktoré nepredstavujú štátnu pomoc, Komisia sa obávala, že niektoré z týchto dodatočných opatrení predstavovali mimoriadnu štátnu pomoc v prospech FBN a ABN AMRO N.
(139)
Komisia v rozhodnutí z 5. februára 2010 poznamenala, že holandský štát mal podľa dohody akcionárov konzorcia množstvo záväzkov, ktoré neboli záväzkami ABN AMRO N. Opatrenia, ktoré prijal holandský štát s cieľom splniť svoje záväzky podľa tejto dohody (a najmä záväzok znášať náklady ABN AMRO Z a záväzok oddeliť ABN AMRO N od ABN AMRO Bank), na prvý pohľad nemožno považovať za štátnu pomoc v prospech ABN AMRO N.
(140)
Komisia uviedla, že opatrenia A a B1 sa zdali primárne určené na pokrytie nedostatku kapitálu ABN AMRO Z. Komisii však zároveň nebolo jasné, či neexistovali nepriame výhody aj pre hospodárske činnosti ABN AMRO N. Komisia v tomto ohľade chcela vedieť, či ABN AMRO N a ABN AMRO Z - bez osobitného právneho postavenia - boli navzájom dostatočne oddelené. Chcela takisto získať viac informácií o dôvodoch nedostatku kapitálu ABN AMRO Z a napríklad o prevode akcií Unicredito od ABN AMRO Z do ABN AMRO N. Mala aj otázky týkajúce sa odmeny. ktorú spoločnosť ABN AMRO N platila spoločnosti ABN AMRO Z za vykonávanie funkcií ústredia. Komisia mala podozrenie, že nedostatočná kapitalizácia ABN AMRO Z aspoň čiastočne súvisela so skutočnosťou, že ABN AMRO N neplatila trhovú cenu za služby ústredia ABN AMRO Z.
(141)
Hoci oddelenie ABN AMRO N od ABN AMRO Bank bolo podľa dohody akcionárov konzorcia povinnosťou holandského štátu, Komisia nemohla vylúčiť, že štátna rekapitalizácia na financovanie nákladov na oddelenie nebola štátnou pomocou. Komisia poznamenala, že nie všetky náklady klasifikované ako náklady na oddelenie boli stricto senso spojené so záväzkami v súvislosti s oddelením, ako sa uvádza v dohode. Komisia uviedla, že kategória „nákladov na oddelenie“ zahŕňala sumu vo výške 500 mil. EUR, ktorá sa musela poskytnúť skupine ABN AMRO za obozretnú maržu vyššiu ako minimálne požiadavky obozretného dohľadu.
(142)
Komisia poznamenala, že holandský štát pomohol FBN a ABN AMRO N uhradiť náklady spojené s koncentráciou. Aby vyriešila problémy vzniknuté v dôsledku koncentrácie, sa ABN AMRO N rozhodla predať IFN a nový HBU, čo viedlo k novému nedostatku kapitálu. Komisia poznamenala, že FBN a ABN AMRO N mohli ťažiť z výhod koncentrácie (napr. spojenie synergií, výhody vyplývajúce zo silnejšej spoločnosti s vyšším trhovým podielom na holandskom trhu,…), zatiaľ čo holandský štát financoval počiatočné náklady. Komisia v tejto súvislosti poznamenala, že holandský štát nemal žiadny právny záväzok uhradiť tieto náklady, pretože vznikli na základe rozhodnutia holandského štátu z 21. novembra 2008 o koncentrácii FBN a ABN AMRO N, a nie na základe dohody akcionárov konzorcia.
(143)
Komisia vzala na vedomie skutočnosť, že koncentrácia a špecifické podmienky sprevádzajúce oddelenie viedli ku krížovým záväzkom (opatrenie E). Z holandského práva obchodných spoločností vyplývalo, že ABN AMRO Bank (teraz RBS NV) a ABN AMRO II zostávajú zodpovedné voči veriteľom nového HBU, ak by si nový HBU (alebo jeho nový vlastník Deutsche Bank) prestal plniť svoje platobné záväzky. Nový HBU mal podobné záväzky voči veriteľom ABN AMRO Bank (teraz RBS NV) a ABN AMRO II. Komisia nemohla vylúčiť, že riešenie odškodnenia, ktoré znamenalo, že holandský štát ručil v prospech veriteľov ABN AMRO Bank (teraz RBS NV) za prémiu vo výške 200 bázických bodov plus strednú hodnotu marže CDS, nepredstavovalo štátnu pomoc.
(144)
Komisia takisto vyjadrila obavy týkajúce sa nástroja kapitálovej podpory (opatrenie A). Komisia uznala, že opatrenie A bolo podstatne odlišné od iných opatrení týkajúcich sa znehodnotených aktív, pretože jeho cieľom nebola ochrana ABN AMRO N proti ďalšiemu poklesu toxických aktív s veľmi neistým ocenením. Komisia sa však napriek tomu domnieva, že opatrenie A by malo, aby bolo zlučiteľné s vnútorným trhom, spĺňať všeobecné zásady uvedené v oznámení Komisie o zaobchádzaní so znehodnotenými aktívami v bankovom sektore Spoločenstva (68) (ďalej len „oznámenie o znehodnotených aktívach“). Konkrétnejšie by mali existovať dostatočné dôkazy o vhodnom oceňovaní, čo znamená, že banka by nemala prevádzať očakávané straty na štát. Komisia sa v tomto smere snažila pochopiť, aký vplyv by malo množstvo konkrétnych zmluvných prvkov (napríklad mechanizmus postupného odnímania a vertikálny podiel) na skutočné peňažné toky a ceny. Napokon Komisia takisto mala pochybnosti o tom, či existovali pre ABN AMRO N dostatočné podnety na ukončenie nástroja, ako náhle už nebude nevyhnutne potrebný.
(145)
Komisia vyjadrila pochybnosti o tom, či plán reštrukturalizácie z decembra 2009 spĺňa kritériá ustanovené v oznámení Komisie - Návrat k životaschopnosti a hodnotenie reštrukturalizačných opatrení vo finančnom sektore v podmienkach súčasnej krízy podľa pravidiel štátnej pomoci (69) (ďalej len „oznámenie o reštrukturalizácii“), pokiaľ ide o životaschopnosť, rozdelenie bremena a neprimerané narušenie hospodárskej súťaže.
(146)
Komisia uznala, že ABN AMRO Group by na prvý pohľad dosiahla dostatočné príjmy na pokrytie všetkých svojich prevádzkových nákladov (vrátane znehodnotených aktív) a dosiahla by dostatočnú rentabilitu vlastného kapitálu. Komisia však takisto poznamenala, že rentabilita vlastného kapitálu ABN AMRO Group závisela vo veľkom rozsahu od realizácie množstva základných predpokladov. Po prvé, ak sa ABN AMRO Group chce stať nákladovo efektívnou s prijateľným pomerom nákladov k výnosom, je dôležité, aby ABN AMRO Group zaviedla plánované synergie (t. j. 1,1 mld. EUR pred zdanením, čo je porovnateľné s čistým ziskom v roku 2013 vo výške […] mld. EUR). Po druhé, ako sa uvádza v odôvodnení 118 rozhodnutia z 5. februára 2010, pre životaschopnosť ABN AMRO Group bolo takisto veľmi dôležité, aby bola schopná zvýšiť svoju čistú úrokovú maržu z nízkych úrovní FBN a ABN AMRO N v druhej polovici roka 2008 a v prvej polovici roka 2009. Komisia vo svojom rozhodnutí z 5. februára 2010 uviedla, že potrebuje viac podrobných informácií o týchto záležitostiach, aby posúdila, či bola dlhodobá životaschopnosť naozaj obnovená.
(147)
Komisia takisto poznamenala, že plán reštrukturalizácie z decembra 2009 ešte nezahŕňal finančné prognózy pre najhorší možný scenár, ako sa to vyžaduje v bode 13 oznámenia o reštrukturalizácii. Komisia preto požiadala o takéto finančné prognózy pre najhorší prípad, aby si mohla overiť, ako by ABN AMRO Group fungovala v stresujúcejších trhových podmienkach.
(148)
Komisia takisto poznamenala, že plán reštrukturalizácie z decembra 2009 obsahoval málo informácií o menších poddivíziách, takže Komisia nemohla posúdiť, či sa dostatočne riešili všetky problémy spojené so životaschopnosťou na tejto úrovni. Komisia vyjadrila konkrétne pochybnosti o tom, či bola dostatočne zaručená životaschopnosť PFS, divízie FBN, ktorá zaznamenala veľké straty spojené s podvodom Madoff v roku 2008.
(149)
Komisia mala pochybnosti, či bola štátna pomoc obmedzená na minimum nevyhnutné na obnovenie životaschopnosti ABN AMRO Group. V tomto ohľade poznamenala, že ABN AMRO Group uviedla, že chcela vykonať malé dodatočné akvizície, ktoré považovala za potrebné na opätovné vybudovanie kompetencií v oblasti produktov stratených počas procesu oddelenia od Fortis SA/NV a ABN AMRO Holding. Komisia v rozhodnutí z 5. februára 2010 uviedla, že štátna pomoc by sa nemala používať na financovanie akvizícií ani nových investícií, pokiaľ nie sú nevyhnutné na obnovenie životaschopnosti podniku. Komisia požiadala holandský štát o objasnenie akvizičnej politiky ABN AMRO Group a okrem iného o poskytnutie podrobného zoznamu činností, ktoré ABN AMRO Group potrebuje na obnovu z dôvodov životaschopnosti.
(150)
Komisia takisto vyjadrila pochybnosti, či všetci poskytovatelia hybridného kapitálu FBN a ABN AMRO N zaplatili svoj podiel na reštrukturalizácii. Komisia sa obávala, že napríklad prioritní akcionári FBN (70) dostatočne neprispeli k tomu, aby intervencia holandského štátu bola obmedzená na nevyhnutné minimum.
(151)
Štátna pomoc by sa mala obmedziť na nevyhnutné minimum aj z hľadiska trvania. Komisia v tejto súvislosti poznamenala, že mnohé opatrenia boli potrebné na vyriešenie dočasných problémov, Komisia však vyjadrila pochybnosti, či holandský štát prijal dostatočné opatrenia s cieľom zabezpečiť, aby sa opatrenia ukončili, keď sa stanú nepotrebnými.
(152)
Pokiaľ ide o opatrenie A, Komisia poznamenala, že CRI sa stane neatraktívnym, keď sa spoločnosti ABN AMRO N umožní zaviesť požiadavky Bazilej II. Hoci CRI obsahoval blokovacie prvky, ktoré umožňovali predčasné ukončenie zmluvy, Komisia poznamenala, že neexistoval žiadny jasný časový harmonogram pre odchod holandského štátu.
(153)
Pokiaľ ide o obozretné rozpätie vo výške 500 mil. EUR, Komisia poznamenala, že zámerom bolo, aby ABN AMRO Group nahradila túto sumu kapitálom financovaným z vlastných zdrojov. Komisia opätovne poznamenala, že nebol uvedený žiadny konkrétny údaj týkajúci sa časového harmonogramu.
(154)
Pokiaľ ide o náklady na integráciu vo výške 1,2 mld. EUR (t. j. opatrenie B5), Komisia poznamenala, že holandský štát tvrdil, že tieto náklady by viedli k významným synergiám vo výške 1,1 mld. EUR (pred zdanením) ročne, ktoré by sa v zásade mohli použiť na splatenie štátnej pomoci. Komisia avšak poznamenala, že holandský štát nezaviedol mechanizmus na zabezpečenie takéhoto splatenia. V prípade kapitálových potrieb súvisiacich s predajom nového HBU Komisia dospela k záveru, že kapitálové požiadavky súvisiace s ochranou úverov by rýchlo klesali v dôsledku postupnej splatnosti pôžičiek. Komisia znovu zdôraznila, že štátna pomoc by sa mala splatiť, keď sa stane nepotrebnou.
(155)
Komisia z hľadiska narušenia hospodárskej súťaže poznamenala, že kapitálové potreby FBN a ABN AMRO N vyplývali v určitom rozsahu z ich oddelenia od ich bývalých materských spoločností a z počiatočných nákladov na integráciu, a nie z prevzatia nadmerného rizika alebo nesprávneho hospodárenia v rámci samotných FBN a ABN AMRO N. Komisia na základe týchto skutočností skonštatovala, že ďalšie odpredaje pravdepodobne nebudú potrebné.
(156)
Komisia však zároveň vyjadrila pochybnosti, či plán reštrukturalizácie z decembra 2009 obsahuje dostatočné opatrenia týkajúce sa zmeny správania s cieľom zabezpečiť, aby FBN a ABN AMRO N nevyužili štátnu podporu na svoj rast na úkor konkurentov, napríklad zavedením neudržateľnej cenovej politiky alebo kúpou iných finančných inštitúcií, ktoré by mohli oslabiť podnety subjektov, ktoré nie sú príjemcami, konkurovať, investovať a inovovať a ktoré by mohli odrádzať od vstupu na holandský bankový trh.
(157)
Pokiaľ ide o odchod, Komisia uviedla, že by bolo užitočné, keby holandský štát navrhol a jasne oznámil stratégiu odchodu. V skutočnosti by mohli opakované a masívne intervencie holandského štátu vkladatelia vnímať ako znak jeho trvalej podpory.
4. PRIPOMIENKY ZAINTERESOVANÝCH STRÁN
4.1. Prvý súbor pripomienok spoločnosti Van Lanschot (list zo 6. mája 2009)
(158)
Sťažovateľ tvrdil, že FBN a ABN AMRO N (vrátane svojich dcérskych spoločností, ako sú MoneYou a Mees Pierson) vďaka štátnej pomoci a štátnemu vlastníctvu ponúkajú neudržateľne vysoké úrokové sadzby pri individuálnych sporiacich a vkladových účtoch, čím sa destabilizuje holandský bankový trh.
(159)
Sťažovateľ sa domnieval, že úrokové sadzby, ktoré ponúkali FBN a ABN AMRO N boli stratové. V tomto ohľade poukázal na skutočnosť, že sadzby EURIBOR klesli z 5 % v septembri 2008 na menej ako 2 % v januári/februári 2009, zatiaľ čo úrokové sadzby, ktoré ponúkali FBN a ABN AMRO N na sporiacich účtoch v skutočnosti vzrástli.
(160)
Sťažovateľ takisto poukazuje na osobitosti holandského trhu privátneho bankovníctva v porovnaní s trhom retailového bankovníctva, ktorý má tendenciu zvýšiť rušivý účinok prijatých opatrení. Výška úspor v oblasti privátneho bankovníctva je v priemere vyššia než v oblasti retailového bankovníctva. V prípade nízkych úspor sa klienti menej zaujímajú o rizikový profil ich banky, pretože sú chránení holandskou schémou ochrany vkladov (až do výšky 100 000 EUR). Uvedomenie si rizík sa však zvyšuje v prípade prekročenia tejto hraničnej úrovne, čo je pomerne časté v oblasti privátneho bankovníctva.
(161)
Sťažovateľ takisto tvrdil, že FBN a ABN AMRO N majú výhody z implicitnej štátnej záruky. Tvrdil, že klienti FBN a ABN AMRO N sú presvedčení, že holandský štát nedovolí bankrot bánk vo vlastníctve štátu.
(162)
Sťažovateľ, ktorý prekonal krízu bez štátnej pomoci, zdôraznil, že bol vážne ovplyvnený správaním FBN a ABN AMRO N narúšajúcim hospodársku súťaž, pretože sa s cieľom financovať svoje aktíva (71) zvyčajne v značnom rozsahu spoliehal na holandský trh úspor. Sťažovateľ mal v absolútnom vyjadrení úspory a vklady vo výške 15 mld. EUR, čo znamenalo, že zvýšenie úrokových sadzieb o 1 % by spoločnosť mohlo stáť približne 150 mil. EUR ročne (72). Okrem tohto zvýšenia nákladov to ovplyvnilo aj objem, pretože spoločnosť Van Lanschot stratila klientov.
4.2. Následné pripomienky spoločnosti Van Lanschot (listy z 21. a 28. augusta 2009)
(163)
Podľa sťažovateľa pretrvávalo neobvyklé správanie FBN a ABN AMRO N počas letných mesiacov roku 2009.
(164)
Sťažovateľ ako ďalší argument uviedol neobvykle veľký objem a zmeny trhových podielov na tradične stabilnom holandskom trhu úspor. Sťažovateľ v tomto smere poukázal na tlačové správy FBN a ABN AMRO N, v ktorých sa uvádzal príliv vkladov vo výške 9 mld. EUR v prípade FBN a 21 mld. EUR v prípade ANB AMRO N v prvom polroku 2009 (73). Sťažovateľ považuje tieto údaje za vysoké vzhľadom na skutočnosť, že celkový holandský trh úspor predstavuje približne 287 mld. EUR.
(165)
Sťažovateľ ako ďalšie príklady neobvyklých cien poukázal na skutočnosť, že úrokové sadzby pri úsporách v susedných krajinách, ako je Belgicko, Francúzsko a Nemecko odzrkadľovali pokles sadzieb EURIBOR, zatiaľ čo holandské úrokové sadzby pri úsporách zostali neochvejne na vysokej úrovni.
4.3. Pripomienky spoločnosti ABN AMRO Bank (list zo 6. júla 2009)
(166)
ABN AMRO Bank (t. j. materská spoločnosť ABN AMRO N) pri pripomienkovaní rozhodnutia z 8. apríla 2009 o začatí konania vo veci formálneho zisťovania poskytla viac informácií o svojej finančnej situácii a stratégii financovania. ABN AMRO Bank poprela, že mala výhody - priamo alebo nepriamo - z akejkoľvek finančnej pomoci poskytnutej spoločnosti FBN (opatrenia Y1 a Y2). ABN AMRO Bank poukázala na to, že nepotrebovala pomoc na vlastné financovanie počas krízy vďaka svojej stratégii diverzifikovaného financovania. Zdôraznila takisto, že jej štatistiky likvidity boli stále v rámci regulačných obmedzení a rovnako v rámci jej vlastných interných limitov.
5. PRIPOMIENKY HOLANDSKÉHO ŠTÁTU
5.1. Pripomienky holandského štátu k rozhodnutiu z 8. apríla 2009
(167)
Holandský štát uznal, že FBN bola schopná pokračovať vo svojej činnosti, pretože bola kúpená štátom (74), tvrdil však, že kúpa bola v súlade s tzv. „zásadou investora v trhovom hospodárstve“ (ďalej len „MEIP“, Market economy investor principle). Podľa holandského štátu v dôsledku toho neprišlo k selektívnej výhode a teda ani k štátnej pomoci. Holandský štát tvrdil, že hoci boli integrované transakcie z 3. októbra 2008 v prvom rade zamerané na zabránenie destabilizácii FBN a ABN AMRO N a holandského bankového systému vo všeobecnosti, kúpou podielov v FBN a ABN AMRO N sa holandský štát zameral na dosiahnutie pozitívnej dlhodobej návratnosti. Holandský štát zdôraznil, že cena za FBN (vrátane ABN AMRO N) bola v rozmedzí ocenenia jeho externého znalca.
(168)
Holandský štát vyhlásil, že za FBN zaplatil trhovú cenu, poukázal však na to, že aj v prípade, že by bola nadhodnotená, táto platba by nepredstavovala štátnu pomoc pre Fortis SA/NV (ktorá bola predávajúcou spoločnosťou) ani štátnu pomoc pre FBN.
(169)
Pokiaľ ide o opatrenie Y1, holandský štát tvrdil, že poskytol spoločnosti FBN krátkodobé financovanie za trhových podmienok. Argumentoval tým, že FBN získala pred krízou financovanie od svojej materskej spoločnosti za sadzbu EONIA alebo EURIBOR bez ďalšej marže. Holandský štát tvrdil, že ceny, ktoré uplatnil (ako sa uvádzajú v odôvodnení 96) boli v súlade s trhovým postupom. Konkrétne uviedol, že jeho systém cien použitý pre obdobie po 5. novembri 2008 (marža vo výške 50 bázických bodov pre úvery s platnosťou dlhšou ako tri mesiace) bol zosúladený s holandským systémom ochrany vkladov (75).
(170)
V súvislosti s obdobím, počas ktorého bola facilita likvidity FBN k dispozícii, holandský štát vysvetlil, že začal rokovania o ukončení facility likvidity v januári 2009 s cieľom čo najrýchlejšie ukončiť facilitu likvidity. Holandský štát vzhľadom na tento cieľ zaviedol v marci 2009 nový dvojstupňový systém cien, na základe ktorého sa financovanie stalo drahším, ak prekročilo vopred stanovenú hraničnú úroveň. Holandský štát predpokladal, že FBN môže splácať facilitu likvidity sadzbou vo výške 4 až 5 mld. EUR mesačne a plánoval ukončiť facilitu likvidity do konca roka 2009. V skutočnosti FBN splatila facilitu likvidity rýchlejšie, než sa očakávalo. Facilita likvidity sa skončila už 1. júla 2009.
(171)
Holandský štát tvrdil, že maximálna lehota splatnosti likvidity poskytnutej v rámci facility likvidity bola primeraná. V tomto ohľade holandský štát objasnil, že v prvom období (t. j. od 6. do 23. októbra 2008) poskytol likviditu so splatnosťou nie viac ako niekoľko týždňov. Keď sa facilita likvidity následne upravila, maximálna lehota splatnosti sa predĺžila na deväť mesiacov, aby sa zabránilo vrcholom splatenia.
(172)
Holandský štát objasnil, že celkový objem facility likvidity (teda 5 mld. EUR vo forme jednodňového financovania a 40 mld. EUR vo forme dlhodobého financovania) sa zakladal na skutočných potrebách financovania FBN a predstavoval teda nevyhnutné minimum. Krátkodobá facilita likvidity vo výške 45 mld. EUR zohľadňovala bežnú volatilitu stavu hotovosti FBN a umožňovala FBN okamžite splatiť približne 34 mld. EUR Fortis SA/NV.
(173)
Vzhľadom na dlhodobé úvery (t. j. opatrenie Y2) holandský štát uznal, že Fortis Bank SA/NV by požiadala o splatenie úverov s pevnou úrokovou sadzbou (avšak nie úverov s premenlivou úrokovou sadzbou) (76). Holandský štát však tvrdil, že len prevzal miesto spoločnosti Fortis Bank SA/NV, pričom ponechal všetky podmienky existujúcich zmlúv nezmenené. Podľa holandského štátu bola zmluva medzi Fortis Bank SA/NV a FBN bežnou trhovou zmluvou medzi súkromnými účastníkmi trhu. Holandský štát tvrdil, že keďže nahradil investora v trhovom hospodárstve, jeho správanie bolo automaticky v súlade s MEIP. Holandský štát sa preto domnieval, že nemusí zdôvodňovať, prečo sadzby mohli byť vyššie alebo prečo nahradil tieto dlhodobé úvery úvermi s kratšou lehotou splatnosti (77).
(174)
Holandský štát takisto tvrdil, že je úplne bežné, že spoločnosti pri vykonávaní akvizícií poskytujú novozískaným dcérskym spoločnostiam zároveň aj likviditu.
(175)
Pokiaľ ide o to, či spoločnosti ABN AMRO N bola poskytnutá priama alebo nepriama štátna pomoc, holandský štát poprel, že ABN AMRO N získala finančné prostriedky od holandského štátu alebo FBN. Holandský štát objasnil, že ABN AMRO N so svojimi rozsiahlymi koncesiami v oblasti retailového a privátneho bankovníctva mala dostatočné vlastné finančné prostriedky.
(176)
Pokiaľ ide o opatrenie Z, holandský štát tvrdil, že cena transakcie vo výške 6,5 mld. EUR bola skutočnou trhovou cenou. Zdôraznil, že cena bola medzi ocenením na základe „existujúcich trhových podmienok“ vo výške [4 - 6,5] mld. EUR a ocenením „prostredníctvom konjunktúrneho cyklu“ vo výške [6,5 - 9] mld. EUR, ktoré vypočítal jeho externý znalec na začiatku októbra 2008 (pred uskutočnením transakcie z 3. októbra 2008). Pokiaľ ide o skutočnosť, že akvizícia (opatrenie Z) sa realizovala dva a pol mesiaca po vykonaní ocenenia, holandský štát sa domnieval, že neboli potrebné žiadne úpravy, pretože neistoty sa už odzrkadlili v ocenení zo začiatku októbra 2008 (78). Holandský štát takisto tvrdil, že základom problémov ostatných bánk súvisiacich s dôverou boli spravidla aktíva v rámci investičného bankovníctva a toxické aktíva, čo sa prejavilo vo významných poklesoch cien akcií týchto bánk. ABN AMRO N so svojím stabilným profilom retailovej a komerčnej banky bola naopak zásadne odlišná od ostatných bánk. Holandský štát v tejto súvislosti tvrdil, že úprava cien porovnaním s ostatným bankami nemala zmysel.
(177)
Holandský štát takisto zdôraznil, že ostatní členovia konzorcia, a najmä RBS, museli transakciu schváliť a že […]. Holandský štát odkazuje aj na body 166 a 177 predbežnej správy expertov pre valné zhromaždenie spoločnosti Fortis SA/NV, ktoré sa konalo 11. februára 2009 v Bruseli (79), pričom tvrdil, že tieto body podporujú tvrdenie holandského štátu, že 3. októbra 2008 zaplatil za spoločnosti FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance a Fortis Corporate Insurance spravodlivú cenu, ktorá teda predstavuje platnú referenčnú cenu za predaj v decembri 2008.
(178)
Holandský štát vykonal opatrenie Z tak, že sa vzdal vymáhania svojich pohľadávok voči FBN. Holandský štát ďalej tvrdil, že opravu by mala uskutočniť Komisia (pokiaľ by prišla k záveru, že opatrenie Z predstavovalo štátnu pomoc). Keďže sa podobné nástroje iných bánk obchodovali s výraznou zľavou z nominálnej hodnoty (80), bolo logické, že trhová hodnota dlhových nástrojov, ktorých sa holandský štát vzdal, bola takisto pod ich nominálnou hodnotou. Inými slovami, prevládajúce trhové podmienky naznačovali, že holandský štát nemal nárok na nominálnu hodnotu, ale na nižšiu trhovú hodnotu. Holandský štát tvrdil, že vzhľadom na vtedajšie prevládajúce trhové podmienky mal len nárok na trhovú hodnotu vo výške [4,55 - 5,85] mld. EUR (nominálna hodnota úverov vo výške 6,5 mld. EUR bola teda upravená o trhovú zľavu vo výške [0,65 - 1,95] mld. EUR).
(179)
Holandské ministerstvo financií predložilo Komisii 18. júna 2009 hodnotenie DNB týkajúce sa FBN, ako sa požadovalo v rozhodnutí z 8. apríla 2009 […] (81), (82), (83).
(180)
DNB takisto informoval Komisiu o […] ABN AMRO N listom z 20. januára 2010. […]
5.2. Pripomienky holandského štátu k rozhodnutiu z 5. februára 2010
(181)
Vo všeobecnosti holandský štát tvrdil, že prijaté opatrenia nepredstavujú štátnu pomoc, pretože opatrenia:
i)
neposkytovali výhody pre ABN AMRO N ani FBN;
ii)
boli nevyhnutné na oddelenie ABN AMRO N a FBN od ich príslušných materských spoločností a vyplývali zo zmluvných záväzkov holandského štátu ako nástupcu Fortis SA/NV v CSA alebo
iii)
boli ekonomicky racionálne z pohľadu súkromného investora.
(182)
Holandský štát tvrdil, že Komisia by mala uplatniť MEIP na každé jednotlivé opatrenie, ktoré holandský štát prijal. Predovšetkým pokiaľ ide o opatrenia súvisiace s koncentráciou (konkrétne opatrenia B4 a B5), holandský štát zdôraznil, že koncentrácia predstavovala investíciu s kladnou čistou súčasnou hodnotou (ďalej len „NPV“), a preto je v súlade s MEIP.
(183)
Inými slovami holandský štát nesúhlasil s predbežným stanoviskom Komisie, ako sa uvádza v odôvodnení 96 rozhodnutia z 5. februára 2010, že MEIP sa neuplatňujú na opatrenia v nadväznosti na integrované transakcie štátu z 3. októbra 2008, pretože tieto opatrenia boli súčasťou väčšej operácie na záchranu a reštrukturalizáciu.
(184)
Holandský štát uznal, že z pravidiel štátnej pomoci vyplýva, že MEIP sa neuplatňuje, ak sa v krátkom časovom období vykoná niekoľko vzájomne prepojených kapitálových injekcií. Napriek tomu tvrdil, že táto analýza neplatí pre FBN a ABN AMRO N, pretože podľa jeho názoru integrované transakcie z 3. októbra 2008 neobsahovali opatrenia štátnej pomoci a následné opatrenia okrem toho nesúviseli s počiatočnou transakciou.
(185)
Holandský štát tvrdil, že Komisia by mala zohľadniť veľmi špecifické okolnosti, za ktorých bol holandský štát povinný kúpiť FBN. Holandský štát takisto zdôraznil, že predaj nového HBU bol pre holandský štát a ABN AMRO N veľmi zaťažujúci a mal negatívny vplyv na kapitál vo výške 470 mil. EUR.
(186)
Holandský štát tvrdil, že pri všetkých svojich opatreniach vychádzal zo zásad ustanovených v oznámení o bankách (84) a oznámení Komisie - Rekapitalizácia finančných inštitúcií v súčasnej finančnej kríze: obmedzenie pomoci na nevyhnutné minimum a opatrenia proti neprimeranému narušeniu hospodárskej súťaže (85) (ďalej len „oznámenie o rekapitalizácii“). Holandský štát vo všeobecnosti tvrdil, že jeho opatrenia boli dobre cielené, primerané výzvam, ktorým čelil, a navrhnuté tak, aby minimalizovali negatívne vedľajšie účinky na konkurentov.
(187)
Holandský štát tvrdil, že opatrenie A a opatrenie B1 sa nepovažujú za štátnu pomoc, pretože štát bol zmluvne viazaný vyriešiť kapitálové problémy ABN AMRO Z. Holandský štát bol zmluvne viazaný podľa dohody akcionárov konzorcia vykonať oddelenie ABN AMRO Holding. DNB povolil začatie oddelenia ABN AMRO II len v prípade, že všetci členovia konzorcia zaplatili svoj podiel na chýbajúcom kapitáli ABN AMRO Z. Holandský štát pripustil, že poskytol prostredníctvom ABN AMRO N kapitál v prospech ABN AMRO Z, zdôraznil však, že ABN AMRO N vystupovala len ako sprostredkovateľ. Napokon ABN AMRO N len presunula kapitál v prospech ABN AMRO Z a opatrenie A selektívne nezvýhodnilo ABN AMRO N.
(188)
Pokiaľ ide o to, či nedostatok kapitálu ABN AMRO Z bol dôsledkom selektívnych výhod poskytnutých ABN AMRO N, holandský štát uviedol, že členovia konzorcia už v čase kúpy ABN AMRO Holdings konzorciom (pozri odôvodnenie 33) zaistili, aby aktivity s rôznymi kontrolnými akciami (ako sa vymedzujú v odôvodnení 35) boli dostatočne navzájom oddelené. Toto opatrenie znamenalo, že existovalo aj jasné rozlíšenie činností ABN AMRO N a ABN AMRO Z. To napríklad znamenalo, že ABN AMRO N mala vlastnú firemnú štruktúru riadenia a vlastné vykazovanie. Holandský štát takisto upriamil pozornosť Komisie na skutočnosť, že spoločnosť ABN AMRO N mala k 6. februáru 2010 samostatné právne postavenie (86).
(189)
Holandský štát poskytol aj dôkazy, že nedostatok kapitálu v spoločnosti ABN AMRO Z existoval už v čase akvizície 3. októbra 2008. Počiatočná súvaha ABN AMRO Z vykazovala už 3. októbra 2008 záporné saldo 7,4 mld. EUR a podiel spoločnosti Fortis SA/NV na ňom bol približne 2,5 mld. EUR. Pokiaľ ide o dôvody nedostatku kapitálu, holandský štát pripustil, že došlo k prevodu akcií Unicredito vo výške 1 mld. EUR z ABN AMRO Z na prevádzkové kontrolné akcie (vrátane približne 300 mil. EUR na ABN AMRO N), poskytol však informácie, ktoré ukazujú, že prevod akcií Unicredito sa uskutočnil vo februári 2008, dávno pred intervenciou holandského štátu. Prevod akcií Unicredito sa preto nemohol považovať za štátnu pomoc.
(190)
Pokiaľ ide o náklady, ktoré ABN AMRO Z znášala, súvisiace s funkciami ústredia, holandský štát zdôraznil, že tieto náklady sa výrazne znížili po kúpe ABN AMRO Holding členmi konzorcia, ako sa opisuje v odôvodnení 33. Keďže členovia konzorcia nemali záujem o zachovanie veľkého integrovaného ústredia, bolo logické držať tieto náklady na čo najnižšej možnej úrovni. Údaje, ktoré poskytol holandský štát, ukázali, že náklady na fungovanie skupiny, ktoré ABN AMRO Z znášala, predstavovali [0 - 0,5] mld. EUR v roku 2008 a [0 - 0,2] mld. EUR v roku 2009, čo holandský štát považoval za zanedbateľné. Holandský štát takisto zdôraznil, že mu vznikla povinnosť znášať tieto náklady, keď nahradil Fortis SA/NV ako zmluvnú stranu dohody akcionárov konzorcia po kúpe FBN (vrátane ABN AMRO N) 3. októbra 2008.
(191)
Ak by Komisia považovala opatrenie A za štátnu pomoc, holandský štát tvrdil, že by sa nemalo uplatňovať oznámenie o znehodnotených aktívach (87). Podľa holandského štátu neexistovala žiadna neistota týkajúca sa ocenenia chránených aktív, ktoré sa preto nemohli považovať za „znehodnotené“ v zmysle použitom v oznámení. Ak by Komisia nesúhlasila s týmto stanoviskom, holandská vláda tvrdila, že CDS ABN AMRO N sú stále v súlade so všeobecnými zásadami tohto oznámenia. Tvrdila okrem toho, že nástroj úverového zabezpečenia bol nevyhnutný a primeraný, pričom sa narušenia hospodárskej súťaže udržiavali na minime.
(192)
Holandský štát uviedol, že odmena za CRI - výnos vo výške 10 % z uvoľneného kapitálu - je dostatočne vysoká. Predložil aj dôkazy o tom, že tranža prvej straty vo výške 20 bázických bodov je podstatne vyššia než očakávaná strata. Holandský štát tvrdil, že historické straty (t. j. [0 - 15] bázických bodov) a predpokladané straty v roku 2010 (t. j. [0 - 30] bázických bodov) na hypotekárnom portfóliu ABN AMRO N poskytovali dobrú prognózu pre celý rad budúcich očakávaných strát. Aj informácie o trhu z ratingových správ (88) potvrdili, že tranža prvej straty prevyšuje očakávané straty. Holandský štát sa odvolal aj na dokument investičnej banky […], v ktorom sa simulovalo, ako sa môžu vyvíjať peňažné toky holandského štátu v rámci rôznych stresových scenárov.
(193)
Holandský štát sa takisto domnieval, že CRI obsahuje dostatočné podnety na odchod. Holandský štát upriamil pozornosť Komisie na nákupné opcie obsiahnuté v CRI a na skutočnosť, že CRI sa stane dosť neatraktívny, keď skupina ABN AMRO bude môcť vykonávať činnosť podľa požiadaviek Bazileja II. Holandský štát v tejto súvislosti veril, že ABN AMRO N pravdepodobne vypovie CRI v januári 2011, keď sa očakáva, že v dôsledku prechodu na požiadavky Bazileja II sa zníži uvoľnený kapitál.
(194)
Holandský štát objasnil, že náklady na oddelenie (a to opatrenia B2 a B3) boli výsledkom dohody akcionárov konzorcia, ktorej bol holandský štát de facto zmluvnou stranou od 3. októbra 2008. Podľa podmienok tejto dohody, štát - na rozdiel od ABN AMRO N - musel rozdeliť ABN AMRO Holding na tri časti. Holandský štát nesúhlasil s tým, že tieto náklady priniesli ABN AMRO N prospech a rovnako objasnil, že uhradil náklady na oddelenie, pretože vykonanie oddelenia bolo zmluvnou povinnosťou štátu.
(195)
Pokiaľ ide o obozretné rozpätie vo výške 500 mil. EUR - takisto zaradené do nákladov na oddelenie - holandský štát tvrdil, že išlo o bežnú bankovú prax. Banky nemôžu pracovať iba s minimálnym požadovaným kapitálom, ale potrebujú dodatočné komfortné rozpätie. Ak by inak banky čelili - hoci malej - prekážke, okamžite by sa dostali do finančných ťažkostí. Holandský štát však uviedol, že jeho príspevok k obozretnému rozpätiu bude dočasný a že v dlhodobom horizonte ABN AMRO N vytvorí sama obozretné rozpätie bez akejkoľvek pomoci zo strany holandského štátu.
(196)
Pokiaľ ide o opatrenie B4, holandský štát tvrdil, že opatrenie nepredstavuje štátnu pomoc. Holandský štát tvrdil, že rozhodnutie o koncentrácii oboch bánk bolo už prijaté a čiastočne realizované, keď kúpil FBN. Holandský štát podporil svoje tvrdenie odkazom na skutočnosť, že ABN AMRO Asset Management už bola oddelená a začlenená do Fortis SA/NV v čase integrovaných transakcií z 3. októbra 2008. Holandský štát takisto zdôraznil, že Komisia mu uložila povinnosť zaviesť nápravné opatrenia súvisiace s koncentráciou s cieľom vyriešiť zostávajúce problémy týkajúce sa koncentrácie a že po Fortis SA/NV zdedil nápravné opatrenia súvisiace s koncentráciou týkajúce sa nového HBU. Holandský štát takisto uviedol, že v konečnom dôsledku by sa finančné prostriedky ABN AMRO N nezvýšili, a preto obhajoval názor, že opatrenie B4 nepredstavuje štátnu pomoc.
(197)
Holandský štát uviedol, že štátne finančné prostriedky poskytnuté na financovanie nákladov na integráciu (opatrenie B5) treba považovať za racionálne investície, ktoré viedli k zdravej návratnosti vo forme synergií. Holandská vláda odhadla tieto synergie na úrovni okolo 1,1 mld. EUR ročne (pred zdanením), zatiaľ čo počiatočné náklady na integráciu predstavovali 1,2 mld. EUR (po zdanení). Podľa holandského štátu by mala celková NPV koncentrácie (pri zohľadnení synergií, nákladov na integráciu a nákladov na nápravné opatrenia súvisiace s koncentráciou) predstavovať kladnú hodnotu vo výške 2,88 mld. EUR (89).
(198)
Podľa holandského štátu premena kapitálu Tier 2 na kapitál Tier 1 (opatrenie C) predstavovalo selektívnu nevýhodu pre FBN. Holandský štát tvrdil, že prevod bol v záujme holandského štátu, pretože mohol previesť úvery s priemerným kupónom vo výške 2,976 % do základného imania, ktoré podľa jeho názoru malo atraktívnu odmenu. V tomto ohľade sa holandský štát odvolal na očakávané normalizované RoE ABN AMRO Group v roku 2012 na úrovni približne […] %, ako sa uvádza v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009.
(199)
Ak by Komisia považovala opatrenie C za štátnu pomoc, holandský štát tvrdil, že Komisia by nemala brať do úvahy všetky odpustené pôžičky za štátnu pomoc. Objasnil, že prevod by sa mohol rozdeliť na splatenie kapitálu Tier 2 za nominálnu hodnotu v kombinácii s kapitálovou injekciou Tier 1 (bez čistých hotovostných dôsledkov). Podľa holandského štátu nebolo možné v tom čase racionálne očakávať splatenie kapitálu Tier 2 na úrovni nominálnej hodnoty, pretože porovnateľné nástroje iných bánk sa obchodovali s výraznou zľavou z nominálnej hodnoty, čo odzrkadľovalo krehké trhové podmienky. Holandský štát uviedol, že zľava vo výške [135 - 405] mil. EUR bolo odôvodnená na základe porovnateľných údajov.
(200)
Holandský štát uviedol, že platba vo výške 740 mil. EUR (opatrenie D) bola jedným z jeho záväzkov vyplývajúcich z dohody akcionárov konzorcia. Holandský štát okrem toho zdôraznil, že existovali iba platby ostatným členom konzorcia, a nie v prospech ABN AMRO N, takže ABN AMRO N nebola poskytnutá žiadna štátna pomoc.
(201)
Pokiaľ ide o opatrenie E, holandský štát tvrdil, že ABN AMRO II nemohla využívať protiodškodnenie (opísané v odôvodnení 126), ale že opatrenie E uviedlo ABN AMRO II do pozície poskytnúť protiodškodnenie v prospech Deutsche Bank. Tvrdil, že banka nemohla protiodškodnenie použiť na rozvoj nových obchodov, a preto nemohlo viesť k narušeniu hospodárskej súťaže.
(202)
Holandský štát sa domnieval, že protiodškodnenie bolo v súlade s oznámením Komisie o rekapitalizácii. Holandský štát zdôraznil, že pri tvorbe svojich cien vychádzal z odporúčania ECB o rekapitalizácii.
(203)
Holandský štát sa vyjadril aj k podozreniu Komisie, že prioritní akcionári FBN (90) neposkytli dostatočný príspevok, pokiaľ ide o rozdelenie bremena. Holandský štát objasnil, že investori do prioritných akcií nedostali dividendy v roku 2008 (ani vyplatené ani prirátané do budúcnosti) a že prioritné akcie sa obchodovali pod nominálnou hodnotou. Holandský štát dodal, že schopnosť FBN vyplatiť alebo prirátať fixné dividendy v budúcnosti závisela od toho, či FBN dosiahne podľa IFRS dostatočný zisk. Holandský štát poznamenal, že doložka o dividendách, ktorou sa upravujú prioritné akcie FBN, obsahovala takzvaný systém pozastavenia výplaty dividend/systém povinnej výplaty dividend („dividend stopper/pusher“) (91) a že neistota okolo dividendovej politiky ABN AMRO Group znižuje komfort, ktorý by investorom do prioritných akcií plynul zo systému pozastavenia výplaty/povinnej výplaty dividend.
(204)
Pokiaľ ide o to, či sa kapitál splatí, keď (dočasné) kapitálové potreby zaniknú, holandský štát tvrdil, že má v úmysle využiť dividendovú politiku ABN AMRO Group takým spôsobom, že ABN AMRO Group nebude mať žiadny prebytok kapitálu, ktorý by mohol viesť k narušeniu hospodárskej súťaže (92).
(205)
Pokiaľ ide o narušenie hospodárskej súťaže, holandský štát uviedol, že nesúhlasí so stanoviskom Komisie, že ABN AMRO N a FBN boli v dôsledku koncentrácie posilnené v Holandsku ani s tým, že takýto vývoj hrozil vytvorením neprimeraného narušenia hospodárskej súťaže. Bol skôr presvedčený o opaku a v tejto súvislosti zdôraznil skutočnosť, že oddelenie FBN a ABN AMRO N od ich príslušných materských spoločností a následná koncentrácia boli veľmi prácne a znamenali, že manažment FBN a ABN AMRO N mohli venovať menej času každodennej obchodnej činnosti. Tvrdil preto, že oddelenie a následná koncentrácia mali negatívny vplyv na konkurenčné postavenie FBN a ABN AMRO N (alebo ABN AMRO Group po koncentrácii).
5.3. Pripomienky holandského štátu k pripomienkam zainteresovaných strán
5.3.1. Pripomienky holandského štátu k listu sťažovateľa zo 6. mája 2009
(206)
Holandský štát vo všeobecnosti zdôraznil, že podľa jeho názoru opatrenia v prospech FBN a ABN AMRO N nespĺňali definíciu Únie týkajúcu sa štátnej pomoci, a preto nemali rušivé vplyvy. Domnieval sa, že trhové správanie FBN a ABN AMRO N na trhu úspor a vkladov bolo v súlade so správaním racionálneho účastníka trhu, ktorý si chráni svoje obchodné záujmy. Holandský štát sa domnieval, že úrokové sadzby ponúkané spoločnosťami FBN a ABN AMRO N nenarúšali hospodársku súťaž. Tvrdil preto, že nedošlo k porušeniu právnych predpisov Únie v oblasti hospodárskej súťaže.
(207)
Holandský štát predložil množstvo porovnávacích tabuliek s úrokovými sadzbami ponúkanými na konkrétne vkladové a sporiace produkty. Holandský štát nesúhlasil s tým, že FBN a ABN AMRO N pravidelne ponúkali najvyššie úrokové sadzby, a to najmä v porovnaní s menšími holandskými bankami, ako sú SNS, NIBCO a DSB. Holandský štát takisto zdôraznil, že úrokové sadzby na sporiace účty boli už pred finančnou krízou v Holandsku vysoké, čiastočne v dôsledku správania menších bánk s agresívnou cenovou politikou. Holandský štát sa domnieval, že banky sa v čase finančnej krízy snažili chrániť svoj podiel na trhu úspor tým, že ponúkali klientom pomerne vysoké úrokové sadzby na sporiace produkty.
(208)
Holandský štát takisto vyjadril pripomienky k cenovej stratégii MoneYou, internetovej značke ABN AMRO N, ktorá bola uvedená na trh v septembri 2008. Holandský štát tvrdil, že MoneYou je účelový internetový produkt, ktorý sa podstatne líši od tradičných produktov z hľadiska nákladovej základne a úrovne služieb. Holandský štát uviedol, že MoneYou si musel v prvých šiestich mesiacoch roka svojej existencie vybudovať značkové meno, a preto musel ponúkať úrokové sadzby, ktoré boli väčšinou o niečo nižšie alebo rovnaké ako tie, ktoré ponúkali podobní trhoví účastníci pôsobiaci v oblasti internetového bankovníctva (93). Od druhého štvrťroku 2009 boli úrokové sadzby, ktoré ponúkal MoneYou, znížené a MoneYou sa sám zaradil do takzvaného segmentu strednej vrstvy (94). Pokiaľ ide o MoneYou, holandský štát dodal, že zvýšil len obmedzený objem prostriedkov (a to vo výške [0 - 5] mld. EUR), čo predstavuje približne [0 - 5] % z celkového objemu úspor na holandskom trhu. Holandský štát dodal, že bývalí klienti Van Lanschot predstavovali len malú časť obchodov MoneYou (a to [0 - 5 000] účtov alebo [0 - 5] % účtov MoneYou).
(209)
Holandský štát takisto nesúhlasil s tým, že ABN AMRO N a FBN sa pri samofinancovaní spoliehali iba na holandský trh úspor. Holandský štát poskytol nové informácie o tom, že ABN AMRO N vydala 6. júla 2009 kryté dlhopisy vo výške 2 mld. EUR a že FBN vydala dlhové nástroje zaručené štátom vo výške 15,5 mld. EUR. Podľa holandského štátu tvrdenia sťažovateľa boli nesprávne a predčasné. Uviedol, že FBN len potrebovala nejaký čas na nastavenie pokladničných operácií a vydanie dlhových nástrojov zaručených štátom. Holandský štát takisto uviedol, že vklady a sporiace produkty sú rovnako dôležité pre vytvorenie vzťahov s klientmi a majú odlišný a širší účel než v prípade iných finančných nástrojov. V tomto ohľade holandský štát zdôraznil, že strata podielu banky na trhu úspor a vkladov mohla viesť k stratám trhových podielov v prípade ďalších bankových produktov.
(210)
Holandský štát takisto nesúhlasil s tým, že klienti a účastníci trhu považovali banky ABN AMRO N a FBN za bezpečnejšie ako konkurenčné banky. Odvolal sa na ratingy FBN a ABN AMRO N ratingových agentúr, ktoré boli nižšie ako napríklad rating AAA Rabobank. Jeho relatívne marže CDS toto tvrdenie takisto potvrdili. Holandský štát sa takisto domnieval, že skutočnosť, že ABN AMRO N a FBN boli v štátnom vlastníctve, z nich v očiach klientov ani účastníkov trhu nerobila bezpečnejšie banky. V tejto súvislosti zdôraznil, že mnohé ad hoc intervencie štátu ukázali, že holandský štát v prípade potreby zasiahne v prospech akejkoľvek súkromnej banky. V dôsledku toho bol holandský štát presvedčený, že de facto nebol vnímaný žiadny rozdiel medzi zabezpečením, ktoré ponúkali holandské banky v súkromnom vlastníctve v porovnaní so zabezpečením holandských bánk v štátnom vlastníctve.
(211)
S cieľom vypočítať, či ponúkané úrokové sadzby na sporiace produkty boli stratové, holandský štát tvrdil, že by sa nemali porovnávať so sadzbami EURIBOR, ale skôr so sadzbami vyplývajúcimi z takzvanej „metodiky replikačného portfólia“ (95). Pomocou tejto metodiky holandský štát uznal, že pri niektorých produktoch bola dočasná záporná marža. Tvrdil však, že išlo o racionálne správanie na trhu a že bolo v súlade s trhovým správaním konkurentov (v súkromnom vlastníctve) v danom konkrétnom okamihu.
5.3.2. Pripomienky holandského štátu k tvrdeniam sťažovateľa z 21. a 28. augusta 2009
(212)
Holandský štát tvrdil, že jeho predchádzajúce pripomienky zhrnuté v odôvodneniach 206 až 211 týkajúce sa sťažovateľa sú stále platné.
(213)
Holandský štát okrem toho poznamenal, že tvrdenie sťažovateľa, že trhový podiel ABN AMRO N a FBN sa zvýšil, bolo založené na chybných štatistikách. So zreteľom na údajný nárast vkladov ABN AMRO N vo výške 21 mld. EUR holandský štát tvrdil, že len 5,1 mld. EUR bolo v dôsledku holandských retailových úspor a zostávajúca časť hlavne v dôsledku úspor firemných klientov a zahraničných vkladov. Holandský štát takisto poskytol údaje, ktoré ukazujú, že veľká časť zvýšenia objemu vkladov a úspor FBN vyplývala z firemného bankovníctva na rozdiel od retailového a privátneho bankovníctva.
(214)
Holandský štát poznamenal, že holandskí klienti investovali viac do svojich úspor kvôli neistému makroekonomickému prostrediu. Poukázal na údaje Ústredného štatistického úradu (ďalej len „CBS“), ktoré ukázali, že úspory sa zvýšili o 7,7 % medziročne v prvom polroku 2009. Úspory klientov ABN AMRO N sa zvýšili o 7,5 % medziročne, čo ukázalo, že trhový podiel ABN AMRO N skôr klesol. FBN predložila aj dôkazy o tom, že úspory jej klientov sa vyvíjali v súlade s trhom.
5.3.3. Pripomienky holandského štátu k pripomienkam ABN AMRO Bank
(215)
Holandský štát potvrdil, že neposkytol spoločnosti ABN AMRO N facilitu likvidity, čím v podstate potvrdil tvrdenia ABN AMRO Bank.
6. POSÚDENIE
6.1. Existencia pomoci
(216)
V článku 107 ods. 1 zmluvy sa ustanovuje, že pomoc poskytovaná v akejkoľvek forme členským štátom alebo zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná s vnútorným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi. Z toho vyplýva, že opatrenie štátu sa považuje za štátnu pomoc, ak spĺňa tieto štyri (kumulatívne) kritériá:
-
štátne zdroje,
-
selektívna výhoda,
-
rušivý vplyv na hospodársku súťaž a
-
vplyv na obchod medzi členskými štátmi.
(217)
Prvé kritérium je splnené v prípade opatrení Y1 až E v tabuľke 4 v odôvodnení 128, pretože všetky tieto opatrenia sú priamo financované zo zdrojov holandského štátu.
(218)
Či opatrenie predstavuje selektívnu výhodu pre FBN, ABN AMRO N alebo ABN AMRO Group po koncentrácii (druhé kritérium) sa analyzuje v odôvodneniach 220 až 278, pričom sa každé opatrenie skúma samostatne.
(219)
Ak existuje selektívna výhoda v tomto prípade, bude splnené aj tretie a štvrté kritérium. Všetky opatrenia narúšajú alebo hrozia narušením hospodárskej súťaže, pretože stavajú FBN, ABN AMRO N alebo ABN AMRO Group po koncentrácii do výhodnej pozície oproti iným konkurenčným bankám (tretie kritérium). Okrem toho majú opatrenia aj vplyv na obchod medzi členskými štátmi. FBN, ABN AMRO N a ABN AMRO Group po koncentrácii sú medzinárodne orientované banky s aktivitami mimo Holandska, pričom súťažia aj na domácom trhu s dcérskymi spoločnosťami zahraničných bánk (štvrté kritérium).
6.1.1. Opatrenia Y1 a Y2 z 3. októbra 2008
(220)
Je vhodné pripomenúť, že v tomto rozhodnutí sa posudzuje len prípadná pomoc pre FBN, ABN AMRO N alebo ABN AMRO Group po koncentrácii. Prípadná pomoc pre Fortis Bank SA/NV vyplývajúca z opatrení Y1 a Y2 bola posúdená v rozhodnutí z 3. decembra 2008.
(221)
Ako sa uvádza v odôvodnení 52 rozhodnutia z 3. decembra 2008 (96) a v prvotnom posúdení pomoci týchto opatrení v rozhodnutí z 8. apríla 2009, opatrenia prijaté 3. októbra 2008 (konkrétne opatrenia X, Y1 a Y2) sú neoddeliteľne spojené. Holandský štát oddelil FBN a ABN AMRO N od ich materských spoločnosti s obmedzenou likviditou prostredníctvom kúpy FBN, avšak s cieľom úplne izolovať FBN od problémov s likviditou jej materskej spoločnosti holandský štát musel prevziať aj úlohu poskytovateľa finančných prostriedkov FBN. Tento cieľ sa previedol do opatrení Y1 a Y2. Holandský štát ďalej 3. októbra 2008 prevzal záväzky Fortis SA/NV v rámci dohody akcionárov konzorcia.
(222)
Ako sa uvádza v odôvodnení 50 rozhodnutia z 3. decembra 2008, Komisia nemôže súhlasiť s tým, že MEIP je splnené v prípade integrovaných transakcií z 3. októbra 2008, na základe ktorých holandský štát získal FBN (vrátane ABN AMRO N) za 12,8 mld. EUR a takisto poskytol spoločnosti FBN veľmi veľké množstvo finančných prostriedkov. Vzhľadom na prevládajúce trhové podmienky v danom čase by už žiadny kupujúci nebol schopný a ochotný ponúknuť tak veľa na záchranu FBN (97). Navyše dodatočné informácie predložené holandským štátom, potvrdili, že holandský štát 3. októbra 2008 súhlasil aj s odškodnením Fortis SA/NV za jeho záväzky vyplývajúce z dohody akcionárov konzorcia. Táto dohoda konzorcia by spôsobila, že integrované transakcie z 3. októbra 2008 by boli ešte menej prijateľné pre investora v trhovom hospodárstve. Bez náležitého hĺbkového auditu by žiadny investor neprevzal záväzky Fortis SA/NV vyplývajúce z dohody akcionárov konzorcia, čo malo za následok významné záväzky v neskoršej fáze (ktorých si bol holandský štát 3. októbra 2008 už čiastočne vedomý).
(223)
Pre holandský štát boli integrované transakcie z 3. októbra 2008 nevyhnutné s cieľom zabrániť veľkým negatívnym vedľajším vplyvom na holandský bankový systém a hospodárstvo (98). Investor v trhovom hospodárstve obvykle takéto vedľajšie vplyvy nezohľadňuje.
(224)
Ochota zabrániť vážnemu narušeniu holandského bankového systému a hospodárstva takisto objasňuje, prečo holandský štát prijal svoje rozhodnutia tak rýchlo. Investor v trhovom hospodárstve by potreboval omnoho viac času na posúdenie prípadnej potreby ďalších kapitálových injekcií a podrobnejšie by preskúmal aj finančné výkazy spoločností. Investor v trhovom hospodárstve s dostatočným časom na vykonanie riadneho hĺbkového auditu by mal teda lepší prehľad o následných investíciách a tieto informácie by pri svojom posudzovaní vzal do úvahy. Holandský štát, ktorý musel konať rýchlo s cieľom zachovať finančnú stabilitu v Holandsku, sa nemohol správať ako súkromný investor v trhovom hospodárstve a ponechať si viac času, aby hlbšie posúdil integrované transakcie z 3. októbra 2008 a povinnosti vyplývajúce z dohody akcionárov konzorcia.
(225)
Komisia preto potvrdzuje svoje stanovisko, že integrované transakcie z 3. októbra 2008 neboli v súlade s MEIP (k tomuto záveru sa dospelo už v rozhodnutí z 3. decembra 2008, v ktorom sa tieto transakcie považovali za štátnu pomoc pre Fortis Bank SA/NV).
(226)
Pokiaľ ide o existenciu výhody, opatrenia z 3. októbra 2008 spoločne umožnili oddelenie FBN a ABN AMRO N od Fortis SA/NV, a preto poskytli významnú selektívnu výhodu pre FBN, ktorá bola v značnom rozsahu začlenená do Fortis Bank SA/NV a predovšetkým sa na ňu spoliehala v prípade financovania. Holandský štát v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009 (pozri odôvodnenie 78) pripustil, že bez jeho intervencie by Fortis SA/NV stiahla dole aj FBN. FBN by bez opatrení štátnej pomoci zostala vystavená záväzkom Fortis SA/NV, ktorá bola na pokraji bankrotu, a táto expozícia by výrazne bránila činnostiam FBN. FBN bola na základe oddelenia činností od Fortis SA/NV schopná do značnej miery zabrániť problémom a nákladom typickým pre (finančnú) spoločnosť v núdzi (napríklad vyššie finančné náklady, horšie platobné podmienky od dodávateľov a obchodných partnerov, vyššie osobné náklady na udržanie zamestnancov, obmedzenie činnosti a rizikovo vážených aktív na udržanie kapitálu) (99). Hoci ABN AMRO N zostala na prevádzkovej úrovni samostatnou spoločnosťou, holandský štát sa obával poškodenia vyplývajúceho zo skutočnosti, že trhy mohli ABN AMRO N spájať s jej budúcim majiteľom Fortis SA/NV.
(227)
Opatrenie Y1 - dôležitá súčasť integrovaných transakcií z 3. októbra 2008 - takisto poskytlo FBN veľkú výhodu, predovšetkým vzhľadom na veľkosť transakcie a prevažujúce trhové podmienky v tom čase.
(228)
Veľká facilita likvidity vo výške 45 mld. EUR (100) bola poskytnutá, keď boli veľkoobchodné trhy prakticky uzavreté, najmä pre veľké objemy a pre spoločnosti s pomerne vysokým pomerom úverov k vkladom, ako FBN. Skutočnosť, že takýto vysoký objem likvidity nebol bežne dostupný na trhu, potvrdzuje aj to, že FBN potrebovala niekoľko štvrťrokov, aby nahradila krátkodobú facilitu likvidity inými zdrojmi financovania. Napokon FBN splatila všetky krátkodobé financovania od holandského štátu v júni 2009, deväť mesiacov po poskytnutí pomoci vo forme likvidity. Refinancovanie sa vykonalo čiastočne prostredníctvom emisií štátom zaručených dlhopisov (101).
(229)
Preto je potrebné skonštatovať, že opatrenie Y1 predstavuje štátnu pomoc, pretože poskytlo výhodu spoločnosti FBN v podobe finančných prostriedkov, ktoré by nezískala na trhu za prevažujúcich trhových podmienok v tom čase.
(230)
Pokiaľ ide o opatrenie Y2 (nováciu dlhodobých pôžičiek poskytnutých Fortis Bank SA/NV) Komisia sa domnieva, že opatrenie poskytuje selektívnu výhodu pre FBN. Informácie, ktoré poskytol holandský štát, ukazujú, že Fortis Bank SA/NV mala nárok na okamžité splatenie dlhodobých pôžičiek s pevnou úrokovou sadzbou (v nominálnej hodnote vo výške 7,9 mld. EUR) z dôvodu zmeny vlastníctva na úrovni FBN. FBN vďaka opatreniu Y2 nemusela hľadať nové finančné prostriedky na trhu, aby splatila tieto dlhodobé pôžičky. Mohla naďalej využívať existujúce pôžičky za predkrízové sadzby.
(231)
Holandský štát odsúhlasením novácie poskytol FBN dlhodobý dlh za predkrízové úrokové sadzby. Investor v trhovom hospodárstve by neposkytol tieto pôžičky za predkrízové úrokové sadzby, ale dohodol by úrokové sadzby, ktoré by lepšie odzrkadľovali prevládajúce trhové podmienky v tom čase, najmä preto, že išlo o pôžičky v značnom objeme.
(232)
Preto by sa malo skonštatovať, že opatrenie Y2 predstavuje štátnu pomoc pre FBN, pretože FBN poskytlo selektívnu výhodu vo forme pôžičky za predkrízové sadzby. Holandský štát sa nesnažil zosúladiť úrokové sadzby splatiteľných pôžičiek s úrokovými sadzbami po kríze, a preto sa nesprával ako investor v trhovom hospodárstve.
(233)
Komisia získala dostatočné informácie, aby mohla vyvodiť záver, že ABN AMRO N nezískala finančné prostriedky prostredníctvom opatrení Y1 a Y2. Preto nezískala výhody z týchto opatrení.
(234)
Integrované transakcie z 3. októbra 2008 teda nie sú v súlade s MEIP a poskytujú spoločnosti FBN selektívnu výhodu. Tieto opatrenia umožnili FBN zostať na trhu a pokračovať v činnosti bez ďalšej kontaminácie vyplývajúcej z problémov svojej materskej spoločnosti. FBN dostala aj veľké množstvo finančnej pomoci, ktorá nebola na trhu dostupná v takom krátkom čase. Opatrenia Y1 a Y2 preto predstavujú štátnu pomoc, zatiaľ čo, ako sa uvádza v odôvodnení 32 rozhodnutia z 8. apríla 2009, opatrenie X ako také nepredstavuje štátnu pomoc pre FBN, je však súčasťou širšej transakcie (oddelenia FBN od Fortis Bank SA/NV), ktorá zahŕňala štátnu pomoc v prospech FBN.
6.1.2. Uplatniteľnosť MEIP na opatrenia prijaté po poskytnutí prvotnej pomoci z 3. októbra 2008
(235)
Holandský štát prijal veľký počet opatrení v prospech FBN a ABN AMRO N v období približne 18 mesiacov. Holandský štát tvrdí, že test MEIP by sa mal uplatniť na každé z týchto opatrení samostatne (a najmä na opatrenia B4 a B5 týkajúce sa koncentrácie). Komisia však na základe chronológie opatrení (I), spoločného účelu opatrení (II) a situácie spoločností v čase prijatia každého opatrenia (III) konštatuje, že opatrenia nie sú dostatočne odlíšené, aby sa mohli posúdiť na základe MEIP samostatne. Komisia považuje všetky opatrenia za súčasť jedného dlhého procesu reštrukturalizácie (102), (103).
(236)
Chronológia opatrení (I) opísaná v oddiele 2.1 a oddiele 2.4 tohto rozhodnutia naznačuje, že všetky opatrenia sú vo vzájomnom vzťahu a boli prijaté v krátkom časovom období.
(237)
Okrem toho opatrenia súvisiace s koncentráciou sú jasne spojené s predchádzajúcimi intervenciami. Keď sa holandský štát 21. novembra 2008 (o niečo neskôr ako šesť týždňov po intervencii na záchranu z 3. októbra 2008) rozhodol zlúčiť FBN a ABN AMRO N, mohol tak robiť len preto, že už zachránil obidve spoločnosti pred konkurzom. Inými slovami v hypotetickom scenári bez intervencie z 3. októbra 2008 by nebolo možné vykonať koncentráciu, pretože žiadna z týchto dvoch spoločnosti by už neexistovala alebo by existovali iba v značne obmedzenej podobe, čo by viedlo k oveľa menšiemu a menej atraktívnemu zlúčenému subjektu. Holandský štát to takisto pripúšťa vo svojom pláne reštrukturalizácie z decembra 2009 (pozri odôvodnenie 78).
(238)
Všetky opatrenia mali spoločný cieľ (II) v plnom rozsahu obnoviť životaschopnosť FBN a ABN AMRO N. Bezprostredne po vykonaní integrovaných transakcií z 3. októbra 2008 bolo jasné, že holandský štát iba stabilizoval situáciu, pričom významné prevádzkové problémy sa mali ešte vyriešiť, najmä z dôvodu oddelenia každého subjektu od jeho bývalej materskej spoločnosti.
(239)
Okrem toho išlo pri koncentrácii o opatrenie potrebné na dosiahnutie spoločného cieľa, úplného obnovenia životaschopnosti. Finančná pozícia samostatnej FBN bola slabá, pretože mala pomerne malú retailovú sieť a vo veľkom rozsahu závisela od veľkoobchodného financovania (104). ABN AMRO N stratila dôležité kompetencie v oblasti produktov a veľkú časť svojej medzinárodnej siete. Obidve spoločnosti čelili prevádzkovým problémom súvisiacim napríklad s informačnými technológiami, daňami a riadením rizík a takisto nebolo isté, či mali dostatočný rozsah vo všetkých obchodoch, v ktorých boli aktívne. Holandský štát zvážil množstvo alternatív a rýchlo sa rozhodol, že koncentrácia v kombinácii s dodatočným zvýšením kapitálu bola najlepším spôsobom ako plne obnoviť životaschopnosť. V scenári založenom na koncentrácii retailové činnosti ABN AMRO N bohaté na vklady kompenzovali slabé finančné postavenie FBN, zatiaľ čo FBN mohla priniesť ABN AMRO N väčšie a medzinárodné pobočky. Okrem toho bol zlúčený subjekt v lepšej pozícii vyriešiť praktické problémy a mohol takisto získať prospech z dodatočných úspor z rozsahu. Koncentráciou sa zabránilo nutnosti preorganizovať každý subjekt osobitne.
(240)
Vzhľadom na situáciu spoločností v čase prijatia každého opatrenia (III) Komisia poznamenáva, že životaschopnosť spoločností sa plne obnovila až po vykonaní všetkých opatrení. Spoločnosti neboli životaschopné v medzifáze, ako napríklad 21. novembra 2008, keď sa prijalo rozhodnutie o koncentrácii. Komisia v tomto smere zdôrazňuje, že na konci decembra 2008, a teda po rozhodnutí o koncentrácii, hrozilo, že FBN klesne pod minimálne kapitálové požiadavky DNB, pretože musela pristúpiť k odpísaniu ABN AMRO N. ABN AMRO N bola ešte stále v účtovníctve FBN vykazovaná s ocenením, ktoré už po ocenení použitom pri opatrení X nebolo viac reálne (105), a preto sa odpísanie stalo nevyhnutným. V snahe vyriešiť problém FBN spojený s kapitálom holandský štát kúpil ABN AMRO N od FBN za 6,5 mld. EUR a prijal ďalšie nápravné kapitálové opatrenia na konci roku 2009 s premenou kapitálu Tier 2 na kapitál Tier 1 (pozri odôvodnenie 121 a poznámku pod čiarou č. 52 tohto rozhodnutia). Vyhlásenia holandského štátu, […] a […] potvrdzujú, že FBN a ABN AMRO N stále čelili významným problémom spojeným so životaschopnosťou po vykonaní integrovaných transakcií z 3. októbra 2008 (106).
(241)
Komisia takisto poznamenáva, že holandský štát predložil plnohodnotný plán reštrukturalizácie až po rozhodnutí o všetkých opatreniach, čo naznačuje, že životaschopnosť bola až následne úplne obnovená. Komisia v priebehu konania opakovane žiadala o podrobný plán reštrukturalizácie (pozri napríklad odôvodnenie 137), ktorý bol nevyhnutný na posúdenie toho, či bola životaschopnosť podporovanej spoločnosti úplne obnovená.
(242)
Holandský štát 4. decembra 2009 predložil plán reštrukturalizácie z decembra 2009, avšak v tomto prvom pláne stále chýbali dôležité prvky uvedené v oznámení o reštrukturalizácii, ako sú finančné prognózy pre najhorší možný scenár. Potrebné doplnenia prišli 23. marca 2010. Holandský štát odpovedal na predchádzajúce žiadosti Komisie o vypracovanie plánu reštrukturalizácie, že pri reštrukturalizácii FBN a ABN AMRO N zohrala kľúčovú úlohu koncentrácia týchto spoločností. Podľa neho dočasný manažment ABN AMRO Group potreboval čas na prípravu plánu a nemohol mať komplexný pohľad na budúcu podobu skupiny pred vykonaním koncentrácie.
6.1.3. Existencia výhody a záver týkajúci sa existencie pomoci v prípade opatrení vykonaných po uskutočnení integrovaných transakcií z 3. októbra 2008.
(243)
Opatrenie Z bolo potrebné na to, aby sa zabránilo poklesu kapitálových pomerov FBN pod úroveň minimálnych regulačných kapitálových požiadaviek.
(244)
Problém FBN s kapitálom bol dôsledkom vysokého ocenenia ABN AMRO N v jej účtovníctve. Simulácie v správe z hĺbkového auditu […] ukazujú, že zníženie účtovnej hodnoty ABN AMRO N na 6,5 mld. EUR by viedlo k pomeru Tier 1 na úrovni 3,8 % a pomeru celkového kapitálu na úrovni 7,6 % v prípade FBN (107). Inými slovami, existovalo riziko, že FBN klesne pod úroveň minimálnych regulačných pomerov, pri ktorých sa vyžaduje minimálny pomer celkového kapitálu na úrovni 8 % (z čoho maximálne 50 % môže pripadať na kapitál Tier 2). Podľa správy z hĺbkového auditu […] sa predajom ABN AMRO N holandskému štátu za cenu vo výške 6,5 mld. EUR v prípade FBN zdvihol pomer Tier 1 na úroveň 7,8 % aj pomer celkového kapitálu na úroveň 15,7 %, čím sa vyriešil problém FBN spojený s kapitálom a spoločnosti sa umožnilo, aby zostala na trhu.
(245)
Opatrenia poskytli FBN výhodu v podobe kapitálu, ktorý by nezískala na trhu. Spoločnosť takisto nemohla využiť interne vytvorené východiskové zisky na vyriešenie (časti) problému, čiastočne v dôsledku vzniknutých strát vo výške 922 mil. EUR v roku 2008 v súvislosti s podvodom Madoff. Keďže FBN hrozil pád pod minimálne kapitálové požiadavky, opatrenie umožnilo spoločnosti dodržať regulačné požiadavky a pokračovať v činnosti.
(246)
Komisia dospela k záveru, že kúpa ABN AMRO N holandským štátom sa neuskutočnila za trhových podmienok z ďalej uvedených dôvodov.
(247)
Investor v trhovom hospodárstve (108) so záujmom o získanie ABN AMRO N v decembri 2008 by použil trhovú cenu, pričom by zohľadnil trhové podmienky v danom okamihu. V správe […] mal holandský štát dve ocenenia: ocenenie „prostredníctvom konjunktúrneho cyklu“ vo výške [5 - 9] mld. EUR, pri ktorom sa predpokladala normalizácia trhov, a ocenenie na základe „súčasných trhových podmienok“ vo výške [4 - 6,5] mld. EUR, ktoré sa zakladalo na trhových podmienkach v prvých dňoch októbra 2008 (109). Investor v trhovom hospodárstve by ako východisko použil ocenenie na základe „súčasných trhových podmienok“.
(248)
Ocenenie na základe „súčasných trhových podmienok“ malo však byť v každom prípade opravené, aby zohľadnilo zhoršenie trhových podmienok od 3. októbra 2008 (t. j. dátumu znaleckého posudku […]) po skutočný dátum, keď sa rozhodlo o kúpe ABN AMRO N holandským štátom. V tomto období klesol index Euro Stoxx 50 Index o 22,2 %, pričom index Euro Stoxx Banks klesol o 45,3 %.
(249)
Tvrdenie holandského štátu, že žiadna oprava nie je potrebná vzhľadom na konzervatívny rizikový profil ABN AMRO N (t. j. bez toxických aktív, dobrá finančná pozícia atď.), nemôže byť akceptované. Pokles na trhu bol ďalekosiahly, a to najmä medzi bankovými akciami, čo naznačuje, že nebol veľmi spojený so špecifikami akcií, ale skôr so zhoršenými hospodárskymi a finančnými podmienkami na trhu a súvisiacim zvýšením požadovaných rizikových prémií. Vzhľadom na tieto skutočnosti je potrebné opraviť ocenenie na základe „súčasných trhových podmienok“ z 3. októbra 2008 smerom nadol s cieľom získať primeraný odhad hodnoty ABN AMRO N k 14. decembru 2008. Pri uplatnení zaznamenaného percentuálneho poklesu indexov EURO STOXX 50 a Euro Stoxx BANKS (22,2 % a 45,3 %) to vedie k rozsahu trhových cien pre december 2008 vo výške od [2,2 - 3,6] mld. EUR do [3,1 - 5,1] mld. EUR (konkrétne [4 - 6,5] mld. EUR sa znížilo o 22,2 % a 45,3 %) (110).
(250)
Komisia môže akceptovať, že podľa požiadavky holandských orgánov by sa mala vykonať oprava s cieľom zohľadniť skutočnosť, že holandský štát nezaplatil transakcie v hotovosti. Holandský štát v dôsledku opatrenia Y2 vlastnil dlhopisy emitované FBN a zaplatil spoločnosti FBN za kúpu ABN AMRO N odpustením časti tohto dlhu v nominálnej hodnote vo výške 6,5 mld. EUR. Keďže sa dlhopisy emitované inými bankami obchodovali v tom čase za nižšiu cenu než ich nominálna hodnota, Komisia môže súhlasiť s tým, že hodnota odpustených dlhových nástrojov bola nižšia ako nominálna hodnota. Komisia na základe dostupných trhových informácií mohla súhlasiť s opravou vo výške [10 - 30] % alebo [0,65 - 1,95] mld. EUR. To by znamenalo súčasnú cenu transakcie vo výške [4,55 - 5,85] mld. EUR (6,5 mld. EUR mínus [0,65 - 1,95] mld. EUR) miesto 6,5 mld. EUR (111).
(251)
Celková výška pomoci v prípade opatrenia Z potom bude rozdiel medzi zaplatenou cenou a trhovou hodnotou ABN AMRO N. Tá by potom bola v rozpätí [0 - 2,75] mld. EUR ([4,55 - 5, 85] mld. EUR mínus [3,1 - 5,1] mld. EUR) a [0,95 - 3,65] mld. EUR ([4,55 - 5,85] mld. EUR mínus [2,2 - 3, 6] mld. EUR).
(252)
Komisia nevidí žiadny dôvod pre tvrdenie holandského štátu, že jeho ocenenie na úrovni 6,5 mld. EUR bolo presvedčivo potvrdené súhlasom ostatných členov konzorcia a správou […]. Zaplatenie príliš vysokej ceny za ABN AMRO N nemalo vplyv na ostatných členov konzorcia, čo znamená, že ich súhlas s predajom neznamenal súhlas so samotným ocenením. Neexistuje ani žiadny náznak, že členovia konzorcia sami vykonali nové ocenenie. List […] rovnako nepodporuje tvrdenia holandského štátu. […] len overil metodiku a proces a jeho krátku správu nemožno považovať za vierohodné posúdenie. Správa […] sa použila aj ako základ na stanovenie ceny, ktorú holandský štát zaplatil za FBN a ABN AMRO N 3. októbra 2008. Ako sa uviedlo, transakcia z 3. októbra 2008 nie je trhovou transakciou. Transakcia, ktorá obsahuje pomoc, sa nemôže použiť na stanovenie trhovej ceny.
(253)
Správa expertov, ktorí pracovali pre akcionárov Fortis SA/NV, rovnako nepodporuje hypotézu, že holandský štát nezaplatil príliš vysokú cenu. Správa je len sekundárnou analýzou ocenení a oceňovacích metód, ktoré sa použili v priebehu procesu, a nepredstavuje nové ocenenie. Okrem toho by sa správa mala vnímať v tomto kontexte. Akcionári Fortis SA/NV sa báli, že dostanú príliš nízku cenu za aktíva, ktoré kúpil holandský štát, a správa sa zaoberá hlavne týmto tvrdením, t. j., že holandský štát zaplatil príliš nízku cenu. Napokon by sa malo aj uviesť, že body, na ktoré odkazuje holandský štát nehovoria nič o ABN AMRO N samostatne, ale len odkazujú na celý balík aktív nadobudnutých holandským štátom.
(254)
Preto by sa malo skonštatovať, že opatrenie Z je štátnou pomocou v prospech FBN, pretože FBN poskytuje kapitál, ktorý jej umožnil zostať na trhu. Zistená výška pomoci sa nachádza v rozmedzí [0 - 2,75] mld. EUR a [0,95 - 3,65] mld. EUR.
(255)
Komisia skonštatovala, že povinnosťou holandského štátu bolo pokryť kapitálový deficit ABN AMRO Z a nie ABN AMRO N. Holandský štát bol od 3. októbra 2008 viazaný podmienkami dohody akcionárov konzorcia. V dôsledku toho bol povinný vykonať rozdelenie ABN AMRO Holding za podmienok uvedených v dohode. Keďže orgán finančného dohľadu povolil začatie procesu rozdelenia až po vyriešení problému s kapitálom ABN AMRO Z, holandský štát a ostatní členovia konzorcia nemali inú možnosť len doplniť chýbajúci kapitál ABN AMRO Z.
(256)
ABN AMRO N vystupovala len ako sprostredkovateľ v operácii s cieľom poskytnúť ABN AMRO Z, ktorá nemá žiadne prevádzkové činnosti, potrebný kapitál.
(257)
Komisia nenašla dôkazy o nepriamej pomoci ABN AMRO N. Objasnenia, ktoré poskytol holandský štát, potvrdili, že všetky významné finančné transakcie medzi ABN AMRO Z a N ABN AMRO sa uskutočnili za trhových podmienok alebo pred intervenciou štátu 3 októbra 2008.
(258)
Ako sa uvádza v odôvodnení 110, CRI zostal v platnosti po oddelení ABN AMRO II od ABN AMRO Bank s cieľom pokryť obozretné rozpätie vo výške 500 mil. EUR a náklady na integráciu vo výške 1,2 mld. EUR, pričom hotovosť pochádzajúca z nástrojov MCS bola vložená do ABN AMRO Z. CRI tak odo dňa oddelenia ABN AMRO II od ABN AMRO Bank (konkrétne 6. februára 2010) (až do ukončenia CRI v októbri 2010) predstavoval štátnu pomoc v prospech ABN AMRO II, pričom suma vo výške 1,7 mld. EUR pochádzajúca z výnosov MCS, ktorá bola prevedená do ABN AMRO Z, prestala byť pomocou pre ABN AMRO N/ABN AMRO II v rovnaký deň. Tieto zmeny preto nemenia výšku pomoci, ale len nástroje, na základe ktorých bola pomoc poskytnutá, a dĺžku jej trvania. Táto zmena formy nevyvoláva žiadne otázky, ktoré treba posudzovať vo zvyšnej časti tohto rozhodnutia.
(259)
Malo by sa preto skonštatovať, že opatrenie A nepredstavuje štátnu pomoc. Podľa dohody akcionárov konzorcia predstavovalo odstránenie kapitálových deficitov ABN AMRO Z zmluvný záväzok holandského štátu ako nástupcu Fortis SA/NV. Opatrenie preto nepredstavuje selektívnu výhodu pre spoločnosť ABN AMRO N a nezbavuje ju nákladov, ktoré by bežne znášala.
(260)
Keďže CRI nestačil na pokrytie chýbajúceho kapitálu ABN AMRO Z, holandský štát musel vložiť mimoriadny kapitál prostredníctvom MCS. Odôvodnenie týkajúce sa opatrenia A platí aj pre opatrenie B1.
(261)
Malo by sa preto skonštatovať, že opatrenie B1 nepredstavuje štátnu pomoc, pretože financovanie nedostatku kapitálu ABN AMRO Z bolo povinnosťou holandského štátu na základe dohody akcionárov konzorcia a neposkytlo selektívnu výhodu pre ABN AMRO N.
(262)
Celková výška 1,08 mld. EUR (t. j. opatrenia B2 a B3 spolu) zahŕňa všeobecné náklady na rozdelenie vo výške 480 mil. EUR, náklady spojené so zriadením oddelenia peňažného trhu vo výške 90 mil. EUR a obozretné rozpätie vo výške 500 mil. EUR. Je dôležité rozlišovať obozretné rozpätie vo výške 500 mil. EUR a ďalšie náklady na rozdelenie vo výške 580 mil. EUR.
(263)
Komisia v súvislosti s ostatnými nákladmi na rozdelenie uznáva, že na základe dohody akcionárov konzorcia bol holandský štát povinný vykonať rozdelenie ABN AMRO Holding na tri samostatné časti podľa usmernení v dohode. Inými slovami, náklady na rozdelenie sú dôsledkom zmluvných záväzkov holandského štátu ako nástupcu Fortis SA/NV. Spoločnosť ABN AMRO N nemala v dôsledku tohto opatrenia na čistom základe lepšiu kapitálovú pozíciu, pretože holandský štát vloží kapitál, ktorý sa okamžite vynaloží na náklady na rozdelenie.
(264)
Toto odôvodnenie však neopodstatňuje obozretné rozpätie vo výške 500 mil. EUR, keďže štát nemal zmluvnú povinnosť ho poskytnúť. Ak by holandský štát neposkytol túto podporu, ABN AMRO N by bola v horšej finančnej pozícii a musela by napríklad znížiť svoje RWA s cieľom uvoľniť kapitál. Inými slovami, obozretné rozpätie predstavuje selektívnu výhodu, ktorá zlepšila konkurenčné postavenie ABN AMRO N v porovnaní so scenárom, v ktorom by sa toto opatrenie neprijalo.
(265)
Malo by sa preto skonštatovať, že zatiaľ čo všeobecné náklady na rozdelenie nepredstavujú štátnu pomoc, obozretné rozpätie vo výške 500 mil. EUR (t. j. časť opatrenia B3) štátnu pomoc predstavuje. Poskytuje spoločnosti ABN AMRO N dodatočný kapitál a predstavuje selektívnu výhodu.
(266)
Komisia poznamenáva, že neexistoval žiadny zmluvný alebo ekonomický záväzok zlúčiť FBN a ABN AMRO N, keď holandský štát kúpil tieto spoločnosti. Divízia správy aktív ABN AMRO N sa v skutočnosti začlenila do Fortis Bank SA/NV, avšak táto divízia nie je nevyhnutná pre podnikanie bánk, keďže mnoho iných bánk používa produkty pre správu od špecializovaných externých poskytovateľov. Holandský štát sám 21. novembra 2008 rozhodol o koncentrácii ABN AMRO N a FBN, pretože uprednostnil túto možnosť pred inými alternatívami reštrukturalizácie, ako sú samostatná stratégia pre obidve banky, rýchly predaj jednej alebo obidvoch spoločností alebo rýchly predaj hlavných dcérskych spoločností.
(267)
FBN a ABN AMRO N samotné nemohli zaplatiť predbežné náklady na koncentráciu. Komisia poznamenáva, že holandský štát obhajoval koncentráciu na verejnosti, pričom tvrdil, že „dve banky spolu sú silnejšie ako jedna“ (112). Koncentrácia mala v skutočnosti viesť k veľkým výhodám vo forme synergií (odhadovaných na úrovni 1,1 mld. EUR pred zdanením ročne) a k silnejšiemu konkurenčnému postaveniu (napríklad vyššie trhové podiely, lepšie zdroje financovania atď.).
(268)
FBN a ABN AMRO N museli s cieľom získať výhody z koncentrácie vynaložiť rôzne náklady (najmä náklady spojené s nápravnými opatreniami súvisiacimi s koncentráciou, náklady na integráciu). Holandský štát uhradil tieto náklady prostredníctvom rekapitalizácie (v čase, keď bolo nadobudnutie kapitálu stále spojené s ťažkosťami), zatiaľ čo FBN a ABN AMRO N získali všetky výhody. Preto poskytuje jasnú výhodu pre FBN a ABN AMRO N.
(269)
Podľa holandského štátu má koncentrácia kladnú čistú súčasnú hodnotu (113). Avšak ako sa už vo veľkej miere uviedlo v odôvodneniach 235 až 242, opatrenia B4 a B5 vyplývajú z iných opatrení štátnej pomoci a sú súčasťou širšieho reštrukturalizačného plánu, preto sa MEIP neuplatňuje.
(270)
Malo by sa preto konštatovať, že opatrenia B4 a B5 predstavujú štátnu pomoc vo výške 300 mil. EUR a 1,2 mld. EUR a selektívnu výhodu pre FBN a ABN AMRO N tým, že im poskytli kapitál.
(271)
Na základe opatrenia C sa spoločnosti FBN poskytuje kapitál, ktorý jej umožnil splniť minimálne regulačné požiadavky orgánu finančného dohľadu. V prípade, že by holandský štát nepremenil svoj kapitál Tier na kapitál Tier 1, FBN by musela prerušiť svoju činnosť alebo by bola nútená hľadať alternatívne riešenia, ako je zníženie RWA s cieľom uvoľniť kapitál Tier 1. FBN vďaka tomuto opatreniu skončila s vyšším kapitálom a silnejšou konkurenčnou pozíciou ako v prípade scenáru „bez pomoci“.
(272)
Holandský štát previedol dlhové nástroje Tier 2 s nominálnou hodnotou vo výške 1,35 mld. EUR do kapitálu Tier 1 v rovnakej výške. Tento prevod vedie k rovnakým peňažným tokom ako v prípade scenára, v ktorom FBN odkúpila naspäť nástroje Tier 2 vo vlastníctve štátu za nominálnu hodnotu a potom nasledovalo zvýšenie kapitálu v rovnakej výške. Podobne ako v odôvodnení 250 Komisia mohla súhlasiť s tým, že trhová hodnota dlhových nástrojov, ktorých sa holandský štát vzdal, bola pod nominálnou hodnotou. Vzhľadom na zľavy pri podobných nástrojoch porovnateľných bánk je zľava vo výške [135 - 405] mil. EUR (alebo [10 - 30] %) opodstatnená. Inými slovami, FBN nepriamo zaplatila o [135 - 405] mil. EUR navyše holandskému štátu výhradne prostredníctvom spätného odkúpenia nástrojov za nominálnu hodnotu. Výška pomoci by preto mala byť [0,945 - 1,215] mld. EUR a nie 1,35 mld. EUR.
(273)
S tvrdením holandského štátu, že toto opatrenie je v súlade s MEIP, nemožno súhlasiť. Opatrenie vyplýva z iných opatrení s prvkami štátnej pomoci, ako sa objasňuje v odôvodneniach 235 až 242, takže MEIP sa neuplatňuje.
(274)
Malo by sa preto konštatovať, že opatrenie C predstavuje štátnu pomoc vo výške [0,945 - 1,215] mld. EUR, pretože poskytuje FBN výhodu v podobe dodatočného kapitálu.
(275)
Pokiaľ ide o platby ostatným členom konzorcia, Komisia dospela k záveru, že platby sú v skutočnosti súčasťou záväzkov súvisiacich s dohodou akcionárov konzorcia. Členovia konzorcia predpokladali, že v priebehu procesu rozdelenia vzniknú isté neočakávané problémy a v dohode sa opisujú postupy, ktoré sa majú použiť na vyriešenie týchto problémov. Komisia nenašla žiadne dôkazy o tom, že platby holandského štátu ostatným členom konzorcia viedli k dodatočným prevodom čistých aktív ABN AMRO N alebo akejkoľvek inej výhode pre spoločnosť.
(276)
Preto sa vyvodzuje záver, že opatrenie D nepredstavuje štátnu pomoc, keďže opatrenie D predstavovalo podľa dohody akcionárov konzorcia záväzok zo strany štátu a nie zo strany spoločnosti ABN AMRO N. Opatrenie nepredstavovalo žiadnu selektívnu výhodu pre ABN AMRO N.
(277)
Komisia dospela k záveru, že krížové záväzky do značnej miery súvisia s konkrétnymi súvislosťami oddelenia ABN AMRO N od jej materskej spoločnosti ABN AMRO Bank (teraz RBS NV). Podľa holandského práva obchodných spoločností Deutsche Bank, ktorá kupuje nový BU, zostáva zodpovedná za dlhy ABN AMRO Bank, ak si táto nebude plniť svoje záväzky. Deutsche Bank chce byť preto odškodnená za riziko, ktoré znáša voči ABN AMRO Bank. Ak by sa ABN AMRO N neoddelila od ABN AMRO Bank, tieto krížové záväzky medzi novým HBU a ABN AMRO Bank by neexistovali. Holandský štát preto poskytuje záruku za krížové záväzky, ktoré existujú výlučne v dôsledku oddelenia ABN AMRO N. Holandský štát neposkytuje záruku za krížové záväzky medzi novým HBU a ABN AMRO N.
(278)
Malo by sa preto konštatovať, že možno súhlasiť s tým, že opatrenie E nepredstavuje štátnu pomoc, pretože oddelenie ABN AMRO N od ABN AMRO Bank bolo povinnosťou holandského štátu na základe dohody akcionárov konzorcia.
6.1.4. Vyčíslenie štátnej pomoci
(279)
ABN AMRO Group (alebo FBN a ABN AMRO N pred koncentráciou) mala výhody z pomoci na rekapitalizáciu, ktorá bola v rozmedzí od 4,2 mld. EUR do 5,45 mld. EUR. Táto suma predstavuje 2,75 % - 3,5 % v porovnaní s rizikovo váženými aktívami ABN AMRO Group.
(280)
Komisia poznamenáva, že FBN mala prospech aj zo značnej pomoci vo forme likvidity v relatívnom aj v absolútnom vyjadrení.
Tabuľka 5
Štátna pomoc: Súhrnná tabuľka pomoci na rekapitalizáciu a pomoci vo forme likvidity
Pomoc na rekapitalizáciu
(všetky údaje v mld. EUR)
Štátna pomoc min. výška
Štátna pomoc max. výška
RWA zlúčeného subjektu FBN-ABN AMRO N
Min. % RWA
Max. % RWA
Opatrenie Z: holandský štát kúpi AA od FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0 - 1,7] %
[0,6 - 2,25] %
Opatrenie B3: náklady na rozdelenie (obozretné rozpätie)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Opatrenie B4: nedostatok kapitálu spojený s predajom HBU
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Opatrenie B5: náklady na integráciu
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Opatrenie C: premena kapitálu Tier 2 na Tier 1
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82] %
Celková pomoc na rekapitalizáciu
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Financovanie/pomoc vo forme likvidity
Opatrenie Y1: krátkodobá facilita likvidity
45
Opatrenie Y2: dlhodobé pôžičky
7,9
Emisia nových dlhových nástrojov zaručených v rámci holandskej záručnej schémy
18,8
Celkové financovanie/pomoc vo forme likvidity
71,7 (alebo 52,9 po oprave na dvojité zaúčtovanie) (116)
6.2. Zlučiteľnosť rôznych opatrení pomoci
(281)
Na základe článku 107 ods. 3 písm. b) zmluvy sa Komisia oprávňuje vyhlásiť pomoc za zlučiteľnú s vnútorným trhom, ak je pomoc určená na „nápravu vážnej poruchy fungovania v hospodárstve členského štátu“. Pokiaľ ide o holandské hospodárstvo riziko vážnej poruchy potvrdila aj skutočnosť, že Komisia schválila rôzne opatrenia, ktoré holandské orgány prijali v boji proti finančnej kríze, ako je systém záruk.
(282)
V tejto súvislosti je však potrebné vyzdvihnúť, že Súd prvého stupňa zdôraznil, že článok 107 ods. 3 písm. b) zmluvy by sa mal uplatňovať reštriktívne (117) tak, že porucha fungovania hospodárstva by mala mať vplyv na celý členský štát a nielen regionálny rozmer. Komisia poznamenáva, že ABN AMRO N a FBN sú vedúcimi holandskými bankami s celoštátnou sieťou pobočiek a najvyššími trhovými pozíciami v celom rade segmentov na holandskom trhu retailového bankovníctva a bankovníctva pre malé a stredné podniky. V súvislosti s rôznymi neistotami sprevádzajúcimi oživenie z globálnej finančnej a hospodárskej krízy, by prerušenie činnosti týchto bánk vytvorilo vážnu poruchu fungovania holandského hospodárstva, a preto sa štátna pomoc holandskej vlády môže posúdiť podľa článku 107 ods. 3 písm. b) zmluvy.
(283)
Komisia uviedla viac podrobných informácií o zlučiteľnosti konkrétnych opatrení v oznámení o bankách a oznámení o rekapitalizácii znehodnotených aktív a informácie o požadovanej reštrukturalizácii vo svojom oznámení o reštrukturalizácii.
(284)
Jednotlivé opatrenia by sa mali posúdiť na základe príslušných oznámení Komisie. Nástroj kapitálovej úľavy sa nevzťahuje na znehodnotené aktíva a je de facto náhradou opatrenia pre rekapitalizáciu. Všeobecné zásady uvedené v oznámení o znehodnotených aktívach by však mali platiť aj pre nástroj kapitálovej úľavy, aby bol v súlade s vnútorným trhom. V záujme zachovania rovnakých podmienok Komisia musela preveriť, či sa CRI nepoužil na presun očakávaných strát z portfólia na štát. Opatrenie A by malo obsahovať aj dostatočné stimuly pre odchod a v prípade zhoršenia hospodárskej situácie by ABN AMRO N mala prijať určité straty cez vertikálny podiel. Opatrenia likvidity (opatrenia Y1 a Y2) by sa mali posúdiť na základe oznámenia o bankách a opatrenia rekapitalizácie (a konkrétnejšie opatrenia Z, B4 a B5, ako aj obozretné rozpätie vo výške 500 mil. EUR, ktoré bolo súčasťou opatrení B3 a C) na základe oznámenia o rekapitalizácii.
6.2.1. Zlučiteľnosť opatrení Y1 a Y2 podľa oznámenia o bankách
(285)
Na dosiahnutie súladu s oznámením o bankách by opatrenia Y1 a Y2 mali byť dobre cielené, primerané a navrhnuté tak, aby sa zamedzilo neprimeranému narušeniu hospodárskej súťaže.
(286)
Komisia opakuje záver uvedený v odôvodnení 51 rozhodnutia z 8. apríla 2009, že opatrenie na ukončenie všetkých vzťahov medzi FBN a jej materskou spoločnosťou Fortis SA/NV s obmedzenou likviditou bolo nevyhnutné na ochranu FBN pred vtedajšími akútnymi problémami jej materskej spoločnosti. Opatrenia preto možno považovať za dobre cielené na dosiahnutie záchrany FBN.
(287)
Opatrenia Y1 a Y2 by mali byť takisto primerané a nemali by zbytočne narúšať hospodársku súťaž. Komisia má v tomto smere priaznivý názor na cenový systém vyvinutý holandským štátom, ktorý sa zameriaval na vytvorenie rovnakých podmienok na základe systému záruk (pozri odôvodnenie 169). Pokiaľ ide o systém záruk, Komisia dôrazne požiadala členské štáty, aby účtovali províziu vo výške aspoň 50 bázických bodov za záruky dlhšie ako tri mesiace (avšak nie dlhšie ako 12 mesiacov). Komisia zistila, že holandský štát dôsledne nepožadoval EURIBOR + 50 bázických bodov na pôžičky dlhšie ako tri mesiace. Komisia môže preto vyhlásiť len opatrenie Y1 za zlučiteľné s vnútorným trhom pod podmienkou, že sa vykoná opravná platba vo výške 18,2 mil. EUR s cieľom zabezpečiť, aby pôžičky so splatnosťou dlhšou ako tri mesiace boli skutočne úročené sadzbou EURIBOR + 50 bázických bodov. Komisia hodnotí pozitívne, že všetky facility likvidity boli splatené a ukončené v júni 2009.
(288)
Vzhľadom na opatrenie Y2 Komisia poznamenáva, že keďže holandský štát nezmenil úrokové sadzby a splatnosť pôžičiek, FBN získala výhodu z pomerne lacných pôžičiek, ktorá by mohla narušiť hospodársku súťaž. Komisia môže preto vyhlásiť opatrenie za zlučiteľné s oznámením o bankách len vtedy, ak sa správnym spôsobom uplatnia všetky podmienky uvedené ďalej v tomto rozhodnutí a predovšetkým opatrenia na obmedzenie narušení hospodárskej súťaže.
6.2.2. Zlučiteľnosť opatrení Z, B3 (konkrétne 500 mil. EUR), B4 a B5 a C podľa oznámenia o rekapitalizácii
(289)
Komisia dospela k záveru, že príslušné opatrenia boli zavedené na vyriešenie skutočných potrieb a predstavujú minimum, ktoré je nevyhnutné na úplne obnovenie životaschopnosti príslušných spoločností.
(290)
Pokiaľ ide o odmeny, Komisia poznamenala, že štát bol už vlastníkom 100 % kmeňových akcií FBN (a nepriamo 100 % ABN AMRO N). Všetky tieto opatrenia boli nevyhnutné na zachovanie hodnoty akciového podielu.
(291)
ABN AMRO Group dosiahne ROE približne na úrovni […] % v roku 2013, čo naznačuje, že vďaka všetkým štátnym intervenciám bol vytvorený životaschopný a ziskový subjekt.
(292)
Všetky dostupné ocenenia ABN AMRO Group vysoko prevyšujú výšku pomoci v rámci opatrení Z, B3, B4, B5 a C (a to v rozpätí od 4,2 mld. EUR po 5,45 mld. EUR). Štát teda dostane zodpovedajúcu odmenu za pomoc poskytnutú ABN AMRO N a FBN (118).
(293)
Komisia vzhľadom na uvedené skutočnosti dospela k záveru, že opatrenia Z, B3, B4, B5 a C sú v súlade s oznámením o rekapitalizácii, ak sa správne uplatnia podmienky uvedené ďalej v tomto rozhodnutí.
6.2.3. Zlučiteľnosť nástroja kapitálovej úľavy so zásadami uvedenými v oznámení o znehodnotených aktívach
(294)
Komisia uznáva, že nástroj kapitálovej úľavy, ktorý zaviedol holandský štát, sa líši od tradičných opatrení týkajúcich sa znehodnotených aktív posudzovaných v iných prípadoch. Zatiaľ čo ostatné opatrenia zamerané na znehodnotené aktíva sa usilovali o to, aby sa banky zbavili znehodnotených aktív, portfólio chránené na základe CRI je tradičné holandské hypotekárne portfólio, pri ktorom ABN AMRO N ani externí experti neočakávali zhoršenie výkonnosti v značnom rozsahu.
(295)
Komisia poznamenáva, že tradičná rekapitalizácia na úrovni ABN AMRO N nebola pre holandský štát vhodná, pretože v danom čase nebola spoločnosť samostatným právnym subjektom a holandský štát by nebol v pozícii ohraničiť svoj kapitálový vklad, čo by mohlo mať negatívne dôsledky, najmä v núdzových scenároch. Okrem toho súkromné nástroje kapitálovej úľavy neboli realizovateľné vzhľadom na veľkosť transakcie a komplikovanosť spojenú s rozdelením ABN AMRO Bank NV, materskej spoločnosti ABN AMRO N a ABN AMRO Z.
(296)
Komisia vzhľadom na tieto osobitné súvislosti môže súhlasiť s tým, že CRI je skôr alternatívou tradičného zvýšenia kapitálu ako ochranou pred toxickými aktívami, a preto predstavuje nevyhnutné a vhodne cielené opatrenie na vyriešenie osobitného problému spojeného s kapitálom ABN AMRO Z.
(297)
Napriek skutočnosti, že toto opatrenie je predovšetkým náhradou za rekapitalizáciu, opatrenie by malo byť v súlade s inými systémami kapitálovej úľavy a tým chrániť vnútorný trh, ako sa objasňuje v odôvodnení 284.
(298)
Komisia dospela k záveru, že holandský štát poskytol dostatočné dôkazy, ktoré ukazujú, že ocenenie sa zakladalo na tom, že ABN AMRO N alebo jej právny nástupca budú znášať očakávané straty. Trhové údaje (najmä ratingové správy), historické údaje a najnovšie dôkazy ABN AMRO N ukazujú, že ročná tranža prvej straty vo výške 20 bázických bodov by mala stačiť na pokrytie očakávaných strát.
(299)
Odmena, ktorú ABN AMRO N platí, nie je nižšia ako požadovaná odmena v oznámení o znehodnotených aktívach a v oznámení o rekapitalizácii. Odmena znamená, že ABN AMRO N zaplatí 10 % z kapitálu, ktorý je uvoľnený na základe transakcie v dôsledku zníženia RWA. Táto sadzba je priaznivá na základe porovnania s minimálnymi sadzbami uvedenými v bode 27 oznámenia o rekapitalizácii. Vzhľadom na pomerne vysokú odmenu možno vertikálny podiel vo výške 5 % a mechanizmy na postupné odňatie považovať za zlučiteľné s bodom 24 a poznámkou pod čiarou č. 15 oznámenia o znehodnotených aktívach.
(300)
Opatrenie A obsahuje aj dostatočné podnety na odchod. Nákupné opcie opísané v odôvodnení 107 naznačujú, že ukončenie opatrenia je pre ABN AMRO N (alebo teraz ABN AMRO Group) jednoduché. Okrem toho je cena taká, že opatrenie sa postupne stáva drahším. Zo zmluvných podmienok vyplýva, že cena sa neupraví, keď ABN AMRO Group začne vypočítavať svoje kapitálové požiadavky podľa Bazileja II. Chýbajúca úprava zníži vplyv kapitálovej úľavy opatrenia, zatiaľ čo poplatok za záruku neklesne. Okrem toho je tranža prvej straty vypočítaná ako percento z počiatočnej hodnoty portfólia tak, že tranža prvej straty vypočítaná ako percento z nesplateného portfólia (t. j. počiatočné portfólio upravené okrem iného o splátky) sa bude postupne v priebehu času zvyšovať.
(301)
Komisia vzhľadom na vlastnosti CRI a na plán reštrukturalizácie z decembra 2009 a aktualizovaný plán reštrukturalizácie z novembra 2010, ako sa opisujú v oddiele 2.3 tohto rozhodnutia, považuje opatrenie A za zlučiteľné so všeobecnými zásadami pre opatrenia zamerané na znehodnotené aktíva a so zásadami vnútorného trhu, ako sa uvádza v odôvodnení 284.
(302)
Skutočnosť, že ABN AMRO Group zrušila CRI hneď po tom, ako zaviedla požiadavky podľa Bazileja II, potvrdzujú následné analýzy vykonané v odôvodneniach 294 až 301.
6.3. Posúdenie pomoci a plánu reštrukturalizácie z decembra 2009 a aktualizovaného plánu reštrukturalizácie z novembra 2010 podľa oznámenia o reštrukturalizácii
(303)
Vzhľadom na sumu a rozsah pomoci, ako sa opisujú v predchádzajúcich odsekoch, a najmä na skutočnosť, že pomoc na rekapitalizáciu presahuje 2 % RWA, sa Komisia domnieva, že hĺbková reštrukturalizácia je potrebná v súlade s bodom 4 oznámenia o reštrukturalizácii.
6.3.1. Životaschopnosť
(304)
V pláne reštrukturalizácie by sa malo preukázať, že stratégia banky je založená na jednotnej koncepcii, a ukázať, že banka obnoví dlhodobú životaschopnosť bez spoliehania sa na podporu štátu.
(305)
Ako sa už konštatovalo v rozhodnutí z 5. februára 2010, obchodné modely FBN a ABN AMRO N sa nezakladali na prílišnom riskovaní a neudržateľných úverových praktikách. Obidva subjekty však zostali zraniteľné a nedostatočne vybavené v niektorých základných oblastiach v dôsledku oddelenia od svojich príslušných materských skupín. ABN AMRO N mala po oddelení od svojej materskej spoločnosti nedostatočný prístup k väčším spoločnostiam, nemala už medzinárodnú sieť a chýbalo jej množstvo produktov a výpočtovej techniky. FBN bola takisto ťažko postihnutá oddelením od svojej materskej spoločnosti a jej financovanie sa vo veľkej miere opieralo o veľkoobchodné trhy. V pláne reštrukturalizácie ABN AMRO Group z decembra 2009 (a takisto v aktualizovanom pláne reštrukturalizácie z novembra 2010) sa ukazuje, že integrácia ABN AMRO N a FBN výrazne odstraňuje nedostatky každého z jednotlivých subjektov. Zlúčenie FBN a ABN AMRO N pomohlo zmierniť niektoré z týchto obáv. Veľká sieť retailového a privátneho bankovníctva ABN AMRO N bola bohatá na vklady, čo vytvorilo lepší finančný profil zlúčenej skupiny, FBN vyriešila časť problému ABN AMRO N spojeného s medzinárodnou sieťou a obidve skupiny boli spoločne lepšie schopné riešiť napríklad problémy súvisiace s výpočtovou technikou (konkrétne nemuseli každá samostatne znovu budovať IT platformy a ďalšie podporné nástroje).
(306)
Finančné prognózy ukazujú, že na konci obdobia reštrukturalizácie by mal byť zlúčený subjekt schopný pokryť svoje náklady a dosiahnuť primeranú rentabilitu vlastného kapitálu vo výške približne […] %. Aj pri stresovom scenári bude spoločnosť naďalej dosahovať zisky, zatiaľ čo jej pomery kapitálovej primeranosti zostanú výrazne vyššie ako minimálne regulačné hraničné úrovne. Kapitálové rezervy spoločnosti sa teda po opakovaných intervenciách štátu zdajú dostatočne vysoké, aby prekonali nepriaznivé okolnosti v budúcnosti bez potreby opätovného návratu k štátnej pomoci.
(307)
Ako ukazujú údaje za druhý polrok 2008 a prvý polrok 2009, je veľmi dôležité dosahovať dostatočne vysoké čisté úrokové výnosy, aby bola vytvorená plne životaschopná spoločnosť. Plán reštrukturalizácie z decembra 2009 a aktualizovaný plán reštrukturalizácie z novembra 2010 sa preto môžu vyhlásiť za zlučiteľné s požiadavkami životaschopnosti uvedenými v oznámení o reštrukturalizácii pod podmienkou, že sa ABN AMRO Group bude usilovať o dosiahnutie aktualizovaných čistých úrokových výnosov uvedených v pláne reštrukturalizácie z novembra 2010. ABN AMRO Group by mala Komisii pravidelne predkladať správy o pokroku - aspoň každý štvrťrok. Ak ABN AMRO Group spozoruje rozdiely v porovnaní s prognózami, mala by bezodkladne prijať nápravné opatrenia.
(308)
Plán reštrukturalizácie by mal obsahovať prognózy s potrebnými členeniami a reštrukturalizácia si vyžaduje aj upustenie od činností, ktoré by v strednodobom horizonte zostali štrukturálne stratové (119). V odôvodnení 120 rozhodnutia z 5. februára 2010 Komisia vyjadrila pochybnosti o tom, či problémy súvisiace so životaschopnosťou divízie Prime Funds Solutions (PFS), ktorá v roku 2008 ohlásila významnú stratu v dôsledku podvodu Madoff, boli primerane vyriešené. Tento problém bol vyriešený predajom divízie PFS v prospech spoločnosti Credit Suisse (pozri aj odôvodnenie 74). Podrobné prognózy na úrovni divízií ukazujú, že všetky divízie pozitívne prispievajú k výsledkom v prípade základného aj stresového scenára. Komisia môže preto konštatovať, že neexistujú žiadne iné divízie so štrukturálnymi problémami ziskovosti a vzhľadom na tento záver nie sú potrebné žiadne ďalšie odpredaje pre zlepšenie životaschopnosti spoločnosti.
6.3.2. Rozdelenie bremena/nevyhnutné minimum
(309)
Plán reštrukturalizácie by mal jasne ukázať, že pomoc zostala obmedzená na nevyhnutné minimum. Náklady spojené s reštrukturalizáciou by nemal znášať len štát, ale v maximálnej miere aj tí, ktorí investovali do banky. Inými slovami, banka a jej kapitáloví vlastníci by mali prispieť na reštrukturalizáciu v maximálnej možnej miere vlastnými zdrojmi. Pomoc na reštrukturalizáciu by sa mala obmedziť na pokrytie nákladov, ktoré sú nevyhnutné na obnovenie životaschopnosti. Podnik by preto nemal byť dotovaný z verejných prostriedkov, ktoré by sa mohli použiť na financovanie činností narúšajúcich trh, ktoré nesúvisia s procesom reštrukturalizácie, ako sú napríklad akvizície (120).
(310)
V oznámení o reštrukturalizácii sa pripomína, že zákaz akvizícií je potrebný na to, aby pomoc ostala obmedzená na nevyhnutné minimum. V bode 23 oznámenia o reštrukturalizácii sa výslovne uvádza, že „podnik by nemal mať k dispozícii verejné zdroje, ktoré by sa mohli použiť na financovanie činností narúšajúcich trh, a ktoré nie sú spojené s procesom reštrukturalizácie. Napríklad nadobudnutie akcií iných podnikov alebo nové investície nemožno financovať prostredníctvom štátnej pomoci, pokiaľ to nie je nevyhnutné na obnovenie životaschopnosti podniku“.
(311)
V oznámení o reštrukturalizácii sa zákaz akvizícií spája s narušeniami hospodárskej súťaže. V bodoch 39 a 40 oznámenia sa objasňuje, že „štátna pomoc sa nesmie využívať na úkor konkurentov, ktorí nedostávajú podobnú verejnú podporu“ a že „banka nemala využívať štátnu pomoc na získanie konkurenčných podnikateľských aktivít. Táto podmienka by mala platiť najmenej tri roky a jej platnosť môže pokračovať až do konca obdobia reštrukturalizácie v závislosti od zamerania, výšky a časového trvania pomoci“.
(312)
V súlade s bodom 40 oznámenia o reštrukturalizácii sa pomoc môže vyhlásiť za zlučiteľnú pod podmienkou, že ABN AMRO Group striktne uplatní zákaz akvizícií (121) po dobu troch rokov odo dňa tohto rozhodnutia. Zákaz akvizícií by sa mal predĺžiť v prípade, že holandský štát po troch rokoch naďalej vlastní viac ako 50 % ABN AMRO Group. Zákaz akvizícií by sa však nemal predĺžiť na viac ako päť rokov. Zatiaľ čo časť pomoci sa už splatila, niektoré opatrenia (najmä opatrenia Z a C) banka nemôže splatiť kvôli forme, v ktorej boli poskytnuté (t. j. nie v podobe hybridných dlhových nástrojov). Ukončenie štátneho vlastníctva je náhradou za odhad, keď sa ukončí výhoda vyplývajúca z pomoci.
(313)
Komisia poznamenáva, že v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009 (doplnenom o finančné prognózy pre najhorší prípad 23. marca 2010) sa už uviedlo, že z ABN AMRO Group stal životaschopný subjekt, ktorý by mal dosiahnuť slušnú rentabilitu vlastného kapitálu a dokonca sa očakáva, že dosiahne slušné zisky v horších hospodárskych podmienkach. Aktualizovaný plán reštrukturalizácie z novembra 2010 potvrdil túto analýzu. Obnovenie životaschopnosti nezávisí od akvizícií. Zákaz akvizícií teda nebráni obnoveniu životaschopnosti.
(314)
Komisia sa domnieva, že podľa bodu 26 oznámenia o reštrukturalizácii zákaz hybridných kupónov a zákaz hybridných nákupov sú nevyhnutné (122). V súvislosti s reštrukturalizáciou sú opatrenia, ktoré znižujú celkovú výšku vlastných zdrojov, v rozpore s cieľom rozdelenia bremena a požiadavkou nevyhnutného minima.
(315)
Ako sa uvádza v bode 26 oznámenia o reštrukturalizácii, „banky by nemali použiť štátnu pomoc na tvorbu odmien prislúchajúcich vlastným finančným zdrojom (vlastný kapitál a podriadený dlh), ak tieto činnosti neprinášajú dostatočné zisky“. Podrobné posúdenie plánu reštrukturalizácie ABN AMRO Group z decembra 2009 (a aktualizovaného plánu reštrukturalizácie z novembra 2010) umožňuje Komisii konštatovať, že ABN AMRO Group by mala obnoviť svoju životaschopnosť približne o dva roky, čo dokazuje prijateľná ROE na úrovni približne […] % v rokoch 2012 a 2013. V tomto kontexte sa zdá, že zákaz hybridných kupónov a hybridných nákupov počas obdobia 2 rokov (123) zabezpečí primerané rozdelenie bremena zo strany vlastníkov kapitálu spoločnosti (124). Pomoc sa tak môže vyhlásiť za zlučiteľnú pod podmienkou dvojročného zákazu hybridných kupónov a nákupov, ako sa podrobne opisuje v článku 8 hlavnej časti rozhodnutia. Tento zákaz kupónov a nákupov sa uplatňuje aj na držiteľov prioritných akcií FBNH s cieľom odstrániť pochybnosti, ktoré Komisia vyjadrila v odôvodnení 130 rozhodnutia z 5. februára 2010.
(316)
V ostatných prípadoch sú opatrenia zamerané na rozdelenie bremena potrebné aj na to, aby sa zabezpečilo, že zachránené banky znášajú primeranú zodpovednosť za dôsledky svojho správania v minulosti tak, aby vytvorili vhodné podnety pre svoje správanie ako aj správanie ostatných v budúcnosti. Tento faktor je menej dôležitý v tomto prípade, pretože problémy spoločnosti vo veľkom rozsahu súviseli s bývalou materskou spoločnosťou Fortis SA/NV (pozri oddiel 6.3.3 „Opatrenia na obmedzenie narušenia hospodárskej súťaže“). Z hľadiska rozdelenia bremena možno preto akceptovať, že neexistujú žiadne veľké odpredaje okrem odpredaja divízií PFS a Intertrust, ktoré spoločne predstavovali […] % celkových prevádzkových výnosov a […] % z RWA.
6.3.3. Opatrenia na obmedzenie narušenia hospodárskej súťaže
(317)
Vzhľadom na opatrenia potrebné na obmedzenie narušenia hospodárskej súťaže v tomto prípade existujú určité netypické prvky.
(318)
V bode 28 oznámenia o reštrukturalizácii sa uvádzajú druhy narušení hospodárskej súťaže, ktoré môžu nastať, keď sa štátna pomoc poskytuje za účelom podpory finančnej stability v časoch systémovej krízy: „V prípade, že banky súťažia medzi sebou kvalitou svojich produktov a služieb, potom tie, ktoré si nahromadia nadmerné riziká a/alebo sa spoliehajú na neudržateľné obchodné modely, napokon strácajú svoj trhový podiel a pravdepodobne opustia trh, zatiaľ čo ich efektívnejší konkurenti rozširujú svoju činnosť na daných trhoch alebo na ne vstupujú. Štátna pomoc predlžuje narúšanie hospodárskej súťaže, ku ktorému došlo v minulosti prijímaním nadmerných rizík a používaním neudržateľných obchodných modelov, a to tým, že umelo podporuje trhovú silu príjemcov. Takto môže vytvárať morálny hazard pre príjemcov a zároveň oslabovať stimuly pre súťaž, investície a inovácie z hľadiska tých, ktorí nie sú príjemcami pomoci.“
(319)
Ako sa uvádza v rozhodnutí z 3. decembra 2008, ťažkosti Fortis SA/NV a Fortis Bank SA/NV vyplynuli z nadmerného rizika: i) Fortis Bank SA/NV investovala značné množstvo peňazí do štruktúrovaných úverov a ii) Fortis SA/NV sa rozhodla kúpiť ABN AMRO N za veľmi vysokú cenu. S cieľom schváliť pomoc takýmto bankám Komisia vyžaduje značné zníženie prítomnosti na trhu príjemcu. Komisia v tomto smere poznamenáva, že Fortis SA/NV bola rozdelená na štyri časti: belgické a medzinárodné poistné aktíva sú stále súčasťou uvedenej Fortis SA/NV (ktorá bola po kolapse Fortis SA/NV premenovaná na Ageas); Fortis Bank SA/NV a BGL bola kúpená bankou BNP Paribas; holandský štát kúpil FBN (vrátane ABN AMRO N) a holandský štát kúpil aj holandské poistné aktivity (125). Inými slovami, Fortis SA/NV bola rozdelená na menšie subjekty a samotná Fortis Bank SA/NV bola rozdelená na dve časti (126).
(320)
Komisia poznamenáva, že opatrenia v prospech FBN a ABN AMRO N posúdené v tomto rozhodnutí majú špecifické prvky, ktoré sa líšia od ostatných prípadov reštrukturalizácie, ktorými sa zaoberala počas súčasnej krízy, vrátane prípadov Fortis Bank SA/NV a Fortis SA/NV. V tomto prípade FBN a ABN AMRO N nepotrebovali štátnu pomoc hlavne preto, že prijali chybné riadiace rozhodnutia. Potreba štátnej pomoci nevyplýva napríklad z nahromadenia nadmerných rizík vyplývajúcich z ich investícií alebo ich úverovej politiky alebo preto, že prijali neudržateľnú cenovú politiku. Rovnako ťažkosti Fortis SA/NV a Fortis Bank SA/NV nevyplývali z rizikovej úverovej alebo cenovej politiky v oblasti retailového bankovníctva, privátneho bankovníctva alebo komerčného bankovníctva, ktoré boli naopak ziskové. Komisia sa preto domnieva, že pomoc pre FBN a ABN AMRO N podstatne menej narúša hospodársku súťaž ako pomoc schválená v prospech finančných inštitúcií, ktoré nahromadili nadmerné riziká. Komisia sa preto domnieva, že ďalšie odpredaje nie sú potrebné.
(321)
Malo by sa však zabezpečiť, aby FBN a ABN AMRO N nepoužili štátnu pomoc na svoj rast na úkor konkurentov, napríklad zavedením neudržateľnej cenovej politiky alebo kúpou iných finančných inštitúcií. Keby sa tak stalo, pomoc by mohla „oslabovať stimuly pre súťaž, investície a inovácie z hľadiska tých, ktorí nie sú príjemcami pomoci“ a podkopávať „stimuly pre cezhraničné činnosti“ tým, že odradí od vstupu na holandský trh.
(322)
Štátna pomoc sa preto môže vyhlásiť za zlučiteľnú, ak existujú dostatočné opatrenia, ktorý zabezpečia, že štátna pomoc sa nepoužije na úkor konkurentov, z ktorých niektorí nedostali podobnú verejnú podporu. Treba zachovať rovnaké podmienky medzi bankami, ktoré dostali verejnú podporu, a tými, ktoré ju nedostali. Malo by sa zabrániť aj tomu, aby štátna pomoc neoslabila stimuly pre súťaž, investície a inovácie z hľadiska tých, ktorí nie sú príjemcami pomoci, a aby nevznikli prekážky vstupu, ktoré by mohli ohroziť cezhraničnú činnosť.
(323)
V oznámení o reštrukturalizácii sa uvádza, že charakter a forma takýchto ohraničení závisia od výšky pomoci a podmienok a okolností, za ktorých bola poskytnutá, a takisto od charakteristík trhu(-ov), na ktorom(-ých) bude banka prijímajúca pomoc pôsobiť. Výška pomoci bola opísaná v oddiele 6.1.4 „Vyčíslenie štátnej pomoci“. Osobitné podmienky a okolnosti, za ktorých bola pomoc poskytnutá, boli rozoberané na začiatku tohto oddielu. Ako sa uvádza v bode 32 oznámenia o reštrukturalizácii, úlohu zohrávajú aj veľkosť a relatívna dôležitosť banky na jej trhu(-och). Ak reštrukturalizovaná banka obmedzila svoju prítomnosť na trhu, je menej pravdepodobné, že budú potrebné dodatočné opatrenia. Podmienky potrebné na vyhlásenie pomoci za zlučiteľnú preto hlavne súvisia s retailovým a privátnym bankovníctvom, pretože spoločnosť už podstatne obmedzila svoju prítomnosť v oblasti komerčného bankovníctva prostredníctvom odpredaja nového HBU.
(324)
Pomoc sa môže vyhlásiť za zlučiteľnú s oznámením o reštrukturalizácii pod podmienkou, že ABN AMRO Group zavedie opatrenia opísané v bodoch 325 až 329.
(325)
V oblasti retailového a privátneho bankovníctva sa môže pomoc môže vyhlásiť za zlučiteľnú pod podmienkou, že ABN AMRO Group nebude cenovým vodcom v prípade štandardizovaných sporiacich a hypotekárnych produktov. V súlade s bodom 44 oznámenia o reštrukturalizácii by ABN AMRO Group nemala ponúkať cenové podmienky, ktoré nemôžu ponúknuť konkurenti, ktorí nedostali pomoc.
(326)
Keďže zákaz cenového vodcovstva by mohol byť menej účinný v segmentoch s mnohými neštandardizovanými produktmi ako privátne bankovníctvo v Holandsku, kde bola konkrétna sťažnosť, je potrebná ďalšia podmienka v súlade s bodom 44 oznámenia o reštrukturalizácii na vyhlásenie pomoci za zlučiteľnú. ABN AMRO Group sa musí snažiť dosiahnuť čisté úrokové výnosy, ako boli predložené Komisii 8. novembra 2010. ABN AMRO Group by preto mala prijať vhodné opatrenia, hneď ako zistí, že nespĺňa svoje prognózy, najmä ak je to v dôsledku nízkych úrokových marží.
(327)
Keďže zákaz cenového vodcovstva je ťažké zaviesť a monitorovať v oblasti privátneho bankovníctva, je potrebné zaviesť iné vhodné nápravné opatrenia na zabezpečenie účinnej hospodárskej súťaže, ako sú opatrenia priaznivé pre vstup na trh, ako sa opisujú v bode 44 oznámenia o reštrukturalizácii. V tomto ohľade je nevyhnutnou podmienkou pre vyhlásenie pomoci za zlučiteľnú, aby ABN AMRO Group zaviedla opatrenie, ktoré uľahčí prechod. ABN AMRO Group by mala konkrétne uhradiť svoje vlastné administratíve náklady a náklady na prevody a transakcie pre klientov Private Banking NL, ktoré sú priamym dôsledkom ukončenia vzťahu v rámci privátneho bankovníctva a presunu portfólií (127). Toto opatrenie by sa malo uplatňovať po dobu dvoch po sebe nasledujúcich mesiacov, a to počínajúc čo najskôr, najneskôr však do jedného roka od dátumu tohto rozhodnutia. Ako náhle začne plynúť dvojmesačná lehota, banka jednoznačne informuje všetkých svojich zákazníkov v oblasti privátneho bankovníctva o možnosti, ktorá sa im ponúka. ABN AMRO Group by mala takisto Komisii predložiť dôkazy, že prevody klientov sa vykonávajú v rámci bežných konaní a že neprišlo k žiadnym oneskoreniam v procese prevodov klientov.
(328)
Ak sú opatrenia na zníženie neprimeraného narúšania hospodárskej súťaže, a konkrétnejšie osobitné opatrenia v oblasti retailového a privátneho bankovníctva správne vykonané, vyriešia sa aj dostatočne problémy, na ktoré upozornil sťažovateľ. Komisia pri prešetrovaní týchto problémov zistila, že ABN AMRO stanovovala pri niektorých produktoch dočasne ceny, ktoré viedli k strate, ale že cenová politika sa konala v prostredí s obmedzenou likviditou, kde si všetky banky agresívne konkurovali s cieľom získať úspory, pričom existovali aj osobitné súvislosti spojené so zavedením MoneYou (o čom sa rozhodlo ešte pred úpadkom spoločnosti Fortis SA/NV).
(329)
V bode 44 oznámenia o reštrukturalizácii sa takisto uvádza, že banky by nemali žiadať o štátnu podporu ako konkurenčnú výhodu pri predkladaní svojich finančných ponúk. Podmienkou pre vyhlásenie pomoci za zlučiteľnú je, aby ABN AMRO Group nepoužila štátnu pomoc pri svojich marketingových kampaniach a komunikácii s investormi po dobu troch rokov. Tieto zákazy by sa mali predĺžiť až na päť rokov, pokiaľ má holandský štát akciový podiel v ABN AMRO Group aspoň 50 %.
(330)
Z hľadiska neoprávneného narušenia hospodárskej súťaže Komisia pozitívne hodnotí odpredaje divízií PFS a Intertrust. Odpredaj PFS znižuje atraktivitu spoločnosti pre inštitucionálnych klientov, zatiaľ čo Intertrust poskytovala okrem iného služby, ktoré by mohli posilniť jej sieť privátneho bankovníctva. Jej predaj by preto mohol uľahčiť konkurentom zlepšiť svoju konkurenčnú pozíciu voči pozícii ABN AMRO Mees Pierson. Komisia sa takisto domnieva, že skutočnosť, že časť pomoci bola vrátená, prispieva k obmedzeniu narúšania hospodárskej súťaže. Komisia má takisto priaznivý názor na dividendovú politiku, ako sa opisuje v odôvodnení 75.
6.3.4. Záver
(331)
Ak sa teda správne uplatnia podmienky uvedené v oddieloch 6.2 a 6.3, plán reštrukturalizácie z decembra 2009 aktualizovaný plánom reštrukturalizácie z novembra 2010 poskytuje dostatočné dôkazy o tom, že dlhodobá životaschopnosť ABN AMRO Group bola obnovená. Plán reštrukturalizácie z decembra 2009 aktualizovaný plánom reštrukturalizácie z novembra 2010 zabezpečuje dostatočné rozdelenie bremena a obsahuje primerané opatrenia na obmedzenie neprimeraného narušenia hospodárskej súťaže. Komisia môže preto podmienečne vyhlásiť, že plán reštrukturalizácie z decembra 2009 aktualizovaný plánom reštrukturalizácie z novembra 2010 je v súlade s oznámením o reštrukturalizácii.
7. ZÁVER
Komisia konštatuje, že Holandsko neoprávnene poskytlo štátnu pomoc uvedenú v oddiele 6.1.4 „Vyčíslenie štátnej pomoci“ v rozpore s článkom 108 ods. 3 zmluvy. Táto pomoc sa však môže považovať za zlučiteľnú, ak sa uplatnia podmienky uvedené v oddieloch 6.2 a 6.3 a podrobnejšie opísané v hlavnej časti tohto rozhodnutia.
Komisia poznamenáva, že holandský štát výnimočne súhlasil s tým, že dostane znenie tohto rozhodnutia iba v anglickom jazyku,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Štátna pomoc, ktorú Holandsko poskytlo ABN AMRO Group, je zlučiteľná s vnútorným trhom s výhradou splnenia podmienok uvedených v článkoch 3 až 9.
Táto štátna pomoc bola poskytnutá takto:
-
pomoc na rekapitalizáciu vo výške od 4,2 mld. EUR v prospech FBN a 5,45 mld. EUR v prospech ABN AMRO N a
-
pomoc vo forme likvidity vo výške 71,7 mld. EUR.
Článok 2
Na účely tohto rozhodnutia sa uplatňujú tieto vymedzenia pojmov:
a)
„skupina ABN AMRO Group“ je ABN AMRO Group a jej priame alebo nepriame dcérske spoločnosti v 100 % vlastníctve vrátane subjektov, v ktorých má ABN AMRO Group výlučnú kontrolu v zmysle nariadenia Rady (ES) č. 139/2004 z 20. januára 2004 o kontrole koncentrácií medzi podnikmi („nariadenie ES o fúziách“) (128);
b)
„prvé miesto“ znamená ponúknuť najvýhodnejšiu cenu;
c)
„retailoví klienti“ sú všetci individuálni klienti (na rozdiel od firemných klientov);
d)
„štandardizované retailové sporiace a vkladové produkty“ sú všetky štandardizované retailové sporiace a vkladové produkty, ktoré kedykoľvek pokrývajú aspoň 85 % objemu produktov ABN AMRO Group na trhu retailových úspor a vkladov;
e)
„štandardizované hypotekárne produkty“ sú všetky štandardizované hypotekárne produkty, ktoré kedykoľvek pokrývajú aspoň 85 % objemu produktov ABN AMRO Group v oblasti hypotekárnych úverov;
f)
Private Banking NL znamená všetkých klientov BU Private Banking s výnimkou tých, ktorí sú súčasťou Private Banking International (129).
Článok 3
1. Bez predchádzajúceho schválenia Komisiou nesmie byť ABN AMRO Group na prvom mieste, pokiaľ ide o štandardizované retailové sporiace a vkladové produkty pre retailových klientov spomedzi […] finančných inštitúcií, ktoré majú najväčší trhový podiel z hľadiska objemu na holandskom trhu retailových úspor v žiadnom z týchto segmentov:
-
sporiace účty,
-
termínované vklady na obdobie 1 roka,
-
termínované vklady na obdobie 2 rokov,
-
termínované vklady na obdobie 3 rokov,
-
termínované vklady na obdobie 4 rokov a
-
termínované vklady na obdobie 5 rokov.
Bez ohľadu na prvý pododsek, keď sa tri finančné inštitúcie spoločne umiestnia na prvom mieste spomedzi […] finančných inštitúcií, ktoré majú najväčší trhový podiel v segmente holandského trhu retailových úspor a vkladov, ABN AMRO Group môže použiť sadzby týchto troch finančných inštitúcií, pokiaľ ide o štandardizované produkty v príslušnom segmente.
2. Bez predchádzajúceho schválenia Komisiou nesmie byť ABN AMRO Group na prvom mieste, pokiaľ ide o štandardizované druhy hypoték spomedzi […] finančných inštitúcií, ktoré majú najväčší trhový podiel na holandskom trhu retailových hypoték.
Bez ohľadu na prvý pododsek, keď sa tri finančné inštitúcie spoločne umiestnia na prvom mieste spomedzi […] finančných inštitúcií, ktoré majú najväčší trhový podiel na holandskom trhu retailových hypoték, ABN AMRO Group môže použiť sadzby týchto troch finančných inštitúcií, pokiaľ ide o zodpovedajúci štandardizovaný druh hypotéky.
3. S cieľom zabezpečiť súlad s odsekmi 1 a 2 ABN AMRO Group stále a aspoň každý týždeň monitoruje podmienky, ktoré ponúkajú […] iné finančné inštitúcie, ktoré majú najväčší trhový podiel na príslušnom holandskom trhu úspor, pokiaľ sú tieto podmienky k dispozícii vo verejnej oblasti. Ak nie sú údaje ktorejkoľvek z týchto […] iných finančných inštitúcií verejne dostupné, nahradia sa údajmi ďalších najväčších finančných inštitúcií v poradí podľa podielu na trhu.
Hneď ako ABN AMRO Group zistí, že ponúka výhodnejšie ceny za akýkoľvek zo svojich produktov, ako sú ceny, ktoré môže ponúkať na základe odseku 1 a odseku 2 tohto článku, ABN AMRO Group bezodkladne informuje Komisiu. Bezodkladne upraví ceny produktov a čo najskôr vykoná úpravu cien.
Pokiaľ ide o retailové sporiace a vkladové produkty, ABN AMRO Group vykoná úpravu najneskôr do desiatich pracovných dní odo dňa, keď si všimla zmenu podmienok. Ak sa však zmena týka produktov, pri ktorých sa cena môže zmeniť len na konci mesiaca a od času, keď bola zaznamenaná zmena, do konca mesiaca je menej ako desať pracovných dní, ABN AMRO Group vykoná úpravu pri prvej príležitosti od konca nasledujúceho mesiaca.
Pokiaľ ide o hypotéky, ABN AMRO Group upraví svoje ceny do desiatich pracovných dní odo dňa, keď si všimla zmenu podmienok a úpravu vykoná najneskôr do pätnástich pracovných dní odo dňa, keď bola zaznamenaná zmena podmienok.
4. Podmienka ustanovená v odsekoch 1 a 2 sa uplatňuje počas obdobia troch rokov od dátumu tohto rozhodnutia. ABN AMRO Group predloží Komisii správu o dodržiavaní tejto podmienky na štvrťročnom základe a najneskôr do dvoch týždňov po zverejnení štvrťročných finančných výsledkov ABN AMRO Group.
Článok 4
1. ABN AMRO Group vynaloží maximálne úsilie na dosiahnutie prognóz (vrátane čistých úrokových výnosov) predložených Komisii v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009 aktualizovanom plánom reštrukturalizácie z novembra 2010. Prognózy z novembra 2010 sa musia dosiahnuť na konsolidovanej úrovni ABN AMRO Group.
ABN AMRO Group predloží Komisii správy v štvrťročnej periodicite, v ktorých sa uvedú prognózy v príslušnom členení a skutočné výsledky (vrátane čistých úrokových výnosov) na úrovni štyroch segmentov vymedzených v pláne reštrukturalizácie z decembra 2009 a v pláne reštrukturalizácie z novembra 2010: retailové bankovníctvo, Private Banking NL (privátne bankovníctvo Holandsko), Private Banking International (medzinárodné privátne bankovníctvo), Commercial & Merchant Banking (komerčné a obchodné bankovníctvo).
ABN AMRO Group môže predložiť Komisii odôvodnenú žiadosť s cieľom zrevidovať svoje prognózy (vrátane čistých úrokových výnosov), aby sa zohľadnil vonkajší vývoj.
2. ABN AMRO Group zabezpečí členenie prognóz čistých úrokových výnosov podľa objemov a marží na konsolidovanej úrovni a na úrovni privátneho bankovníctva.
ABN AMRO Group predloží Komisii štvrťročne a to najneskôr do dvoch týždňov po uverejnení jej štvrťročných finančných výsledkov správu, v ktorej uvedie, či sú čisté úrokové výnosy dosiahnuté na konsolidovanej úrovni v súlade s prognózami uvedenými v odseku 1. V správe sa uvedie aj porovnanie plánovaných marží a skutočných marží na konsolidovanej úrovni a na úrovni privátneho bankovníctva.
Ak čisté úrokové výnosy dosiahnuté na konsolidovanej úrovni nie sú v súlade s týmito prognózami, ABN AMRO Group uvedie v tejto správe opatrenia prijaté na dosiahnutie týchto prognóz.
3. Povinnosti stanovené v odsekoch 1 a 2 sa uplatňujú počas obdobia troch rokov od dátumu tohto rozhodnutia.
Článok 5
1. ABN AMRO Group nezíska kontrolu nad viac než [0 - 7] % akéhokoľvek podniku.
2. Odchylne od odseku 1 môže ABN AMRO Group vykonať akvizície, ak celková hrubá kumulatívna kúpna cena (s výnimkou prevzatia alebo prevodu dlhu v súvislosti s takýmito akvizíciami), ktorú zaplatí ABN AMRO Group za všetky takéto akvizície počas obdobia troch rokov odo dňa tohto rozhodnutia je nižšia ako [0 - 600] mil. EUR.
Zákaz uvedený v odseku 1 sa neuplatňuje na súkromné kapitálové akvizície ABN AMRO Group, ak sú v súlade s jej obchodným plánom a plánovaným rozpočtom divízie „private equity“, ako bol predložený Komisii 5. októbra 2010.
Zákaz uvedený v odseku 1 sa neuplatňuje ani na […] akciové podiely divízie ABN AMRO Group „energia, komodity a doprava“ na podporu jej bežného financovania, ak sú v súlade s obchodným plánom ABN AMRO Group a plánovaným rozpočtom tejto divízie, ako bol predložený 10. januára 2010.
ABN AMRO Group predloží Komisii štvrťročne, a to najneskôr do dvoch týždňov po uverejnení jej štvrťročných finančných výsledkov, správu. V tejto správe sa uvedie zoznam aktuálnych akvizícií divízií „private equity“ a „energia, komodity a doprava“. V správe sa uvedú aj podrobné informácie o ďalších akvizíciách ABN AMRO Group, ktoré je na základe prvého pododseku oprávnená vykonať.
3. Zákaz uvedený v odseku 1 sa uplatňuje počas obdobia najmenej troch rokov od dátumu tohto rozhodnutia alebo do dňa, keď akciový podiel Holandska v ABN AMRO Group klesne pod 50 % podľa toho, čo nastane neskôr. Tento zákaz sa prestane uplatňovať najneskôr päť rokov od dátumu tohto rozhodnutia.
V prípade, že sa zákaz ustanovený v odseku 1 uplatňuje počas obdobia viac ako troch rokov od dátumu tohto rozhodnutia, celková hrubá kumulatívna kúpna cena platná podľa pododseku 1 odseku 2 sa zvyšuje o sumu [0 - 200] mil. EUR ročne.
Článok 6
ABN AMRO Group nesmie propagovať skutočnosť, že je vo vlastníctve štátu ani odkazovať na akúkoľvek prijatú štátnu podporu pri komunikácii so súčasnými a potenciálnymi klientmi alebo investormi počas obdobia najmenej troch rokov od dátumu tohto rozhodnutia alebo až do dňa, keď podiel Holandska klesne pod 50 % akcií ABN AMRO Group podľa toho, čo nastane neskôr. Tento zákaz sa prestane uplatňovať najneskôr päť rokov od dátumu tohto rozhodnutia.
Bez ohľadu na tento zákaz môže ABN AMRO Group poukázať na skutočnosť, že je vo vlastníctve štátu a na akúkoľvek inú prijatú štátnu podporu, keď sa takáto referencia vyžaduje na základe platných právnych alebo regulačných predpisov.
Článok 7
1. ABN AMRO Group ponúkne klientom Private Banking NL možnosť ukončiť ich vzťah v rámci privátneho bankovníctva ABN AMRO Group a previesť investičné portfóliá do iných bánk. Táto ponuka musí platiť po obdobie dvoch po sebe nasledujúcich mesiacov (ďalej len „príslušné obdobie“).
Príslušné obdobie začne čo najskôr po dátume tohto rozhodnutia, pričom umožní (v prípade potreby) primeranú lehotu na prípravu, najneskôr však do jedného roka odo dňa tohto rozhodnutia. ABN AMRO Group predloží Komisii na schválenie dátum začatia príslušného obdobia najmenej štyri týždne pred plánovaným začiatkom príslušného obdobia.
2. ABN AMRO Group poskytne všetkým svojim klientom Private Banking NL jednoznačne podmienky ponuky uvedenej v odseku 1, a to najneskôr k prvému dňu príslušného obdobia. Informácie, ktoré ABN AMRO Group zamýšľa zaslať svojim klientom, sa najprv predložia Komisii najmenej štyri týždne pred ich zaslaním klientom.
3. ABN AMRO Group uľahčí ukončenie vzťahov v rámci privátneho bankovníctva, keď o to klienti požiadajú, pričom použije bežné postupy za najnižších možných nákladov. Ak sa klient rozhodne previesť svoje pozície a/alebo (súvisiace) zabezpečovacie práva, a ak je tento prevod možný z pohľadu banky nadobúdateľa, ABN AMRO takýto prevod uľahčí. Klienti sú skôr informovaní o možnosti prevodu pozícií ako o ich likvidácii a budú informovaní o nákladoch obidvoch možností.
ABN AMRO Group pokryje vlastné administratívne náklady a náklady na prevod a transakcie, ktoré sú priamym dôsledkom ukončenia vzťahu v oblasti privátneho bankovníctva a prevodu portfólií (130).
ABN AMRO Group nie je povinná znášať ďalšie finančné dôsledky pre klienta.
Článok 8
ABN AMRO Group nevyplatí žiadny kupón z nástrojov základného kapitálu Tier 1, kapitálu Tier 1 a kapitálu Tier 2 (vrátane hybridných kapitálových nástrojov a prioritných akcií) vydaný pred dátumom tohto rozhodnutia ani neuplatní žiadne práva vyplývajúce z nákupných opcií vo vzťahu k takýmto kapitálovým nástrojom do 10. marca 2013 vrátane, pokiaľ neexistuje právny záväzok tak urobiť.
ABN AMRO Group môže emitovať nové kapitálové nástroje od dátumu tohto rozhodnutia alebo zaplatiť kupóny z týchto nových kapitálových nástrojov, pokiaľ takéto emisie alebo platby nevedú k povinnosti platiť kupóny zo svojich existujúcich kapitálových nástrojov.
Odchylne od prvého pododseku môže ABN AMRO Group predať nástroj FCC (konkrétne 87,5 mil. EUR, 6,25 % nekumulatívnych večných prioritných akcií bez hlasovacieho práva triedy A série I, ktoré emitovala Fortis Capital Company Ltd.).
ABN AMRO Group môže do 10. marca 2013 vrátane vyplácať len dividendy zo svojich kmeňových akcií v prípade, že sú tieto dividendy vyššie ako 100 mil. EUR (131).
Článok 9
ABN AMRO Group zaplatí najneskôr do 30. júna 2011 Holandsku upravenú úrokovú sadzbu z pôžičiek uvedených v e-maile, ktorý Komisia 24. júna 2010 zaslala holandskému štátu. Upravené sumy s úrokmi predstavujú 18 152 722 EUR.
Článok 10
Holandsko do dvoch mesiacov od oznámenia tohto rozhodnutia informuje Komisiu o opatreniach, ktoré prijalo na dosiahnutie súladu s týmto rozhodnutím.
Článok 11
Toto rozhodnutie je určené Holandskému kráľovstvu.
V Bruseli 5. apríla 2011