ДИРЕКТИВА 2011/96/ЕС НА СЪВЕТА
от 30 ноември 2011 година
относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави-членки
(преработен текст)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 115 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 г. относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави-членки (3) е била неколкократно и съществено изменяна (4). Поради по-нататъшни изменения и с оглед постигане на яснота посочената директива следва да бъде преработена.
(2)
С оглед решението на Съда от 6 май 2008 г. по дело С-133/06 (5) се счита за необходимо да се преработи текстът на член 4, параграф 3, втора алинея от Директива 90/435/ЕИО, за да се уточни, че правилата, посочени в нея, се приемат от Съвета, който действа съгласно процедурата, предвидена в Договора. Освен това е целесъобразно да се актуализират приложенията към посочената директива.
(3)
Целта на настоящата директива е дивидентите и другите форми на разпределение на печалби, плащани от дъщерни дружества на техните дружества майки, да се освободят от данъци при източника и да се предотврати двойното данъчно облагане на този вид доход на ниво дружество майка.
(4)
Обединението на дружества от различни държави-членки може да е необходимо с цел създаване в Съюза на условия, които са аналогични на тези на вътрешен пазар и с цел по този начин да се гарантира ефикасното функциониране на този вътрешен пазар. Такива сделки не следва да бъдат препятствани от ограничения, неблагоприятно третиране или несъответствия, които произтичат в частност от данъчни разпоредби на държавите-членки. Следователно по отношение на такова обединение на дружества от различни държави-членки е необходимо да се създадат данъчни правила, които са неутрални от гледна точка на конкуренцията, за да се позволи на предприятията да се приспособят към изискванията на вътрешния пазар, да увеличат производителността си и да подобрят своята конкурентоспособност на международно ниво.
(5)
Подобно обединение може да доведе до образуване на групи от дружества майки и дъщерни дружества.
(6)
Преди влизането в сила на Директива 90/435/ЕИО данъчните разпоредби, които регулират отношенията между дружествата майки и дъщерните дружества от различни държави-членки, значително се различаваха между отделните държави-членки и като цяло бяха по-неблагоприятни от разпоредбите, които се прилагаха към дружества майки и дъщерни дружества в една и съща държава-членка. По тази причина сътрудничеството между дружествата от различни държави-членки беше в по-неблагоприятно положение в сравнение със сътрудничеството между дружества от една и съща държава-членка. Беше необходимо да бъде премахнато това неблагоприятно третиране чрез въвеждане на обща система, за да се улесни обединението на дружества на равнище на Съюза.
(7)
В случаите, когато едно дружество майка по силата на асоциирането си със своите дъщерни дружества получава разпределена печалба, държавата-членка по регистрация на дружеството майка трябва или да се въздържа от облагане на такава печалба, или да облага такава печалба, като даде право на дружеството майка да приспада от размера на дължимия данък частта от корпоративния данък, платена от дъщерното дружество, която е свързана с тази печалба.
(8)
Освен това е необходимо с цел гарантиране на фискална неутралност печалбата, която едно дъщерно дружество разпределя на дружеството майка, да бъде освободена от данък, удържан при източника.
(9)
Изплащането на разпределената печалба и получаването на такава от мястото на стопанската дейност на дружеството майка следва да подлежи на същото третиране като това, което се прилага между дъщерно дружество и дружество майка. Това следва да включва случаите, когато дружеството майка и неговото дъщерно дружество са в една и съща държава-членка и когато мястото на стопанската дейност е в друга държава-членка. От друга страна се оказва, че случаите, в които мястото на стопанската дейност и дъщерното дружество се намират в една и съща държава-членка, могат, без да се засяга прилагането принципите на Договора, да се разглеждат въз основа на националното законодателство на съответната държава-членка.
(10)
Във връзка с третирането на мястото на стопанска дейност на държавите-членки може да се наложи да определят условията и правните инструменти, с които да защитят националните данъчни приходи и да предотвратят заобикалянето на националното законодателство в съответствие с принципите на Договора и предвид международно приетите данъчни правила.
(11)
Когато корпоративни групи са организирани като вериги от дружества и печалбите се разпределят чрез веригата от дъщерни дружествата към дружеството майка, двойното данъчно облагане следва да бъде избегнато или чрез освобождаване от данъчно облагане, или чрез данъчен кредит. В случая с данъчния кредит дружеството майка следва да е в състояние да отчислява платените от дъщерни дружества във веригата данъци, при условие че се изпълняват изискванията, предвидени в настоящата директива.
(12)
Настоящата директива не следва да засяга задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране в националното право на директивите, които са посочени в приложение II, част Б,
ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ДИРЕКТИВА:
Член 1
1. Всяка държава членка прилага настоящата директива по отношение на:
а)
разпределението на печалба, получена от дружества от съответната държава-членка, която е била реализирана от техните дъщерни дружества в други държави-членки;
б)
разпределението на печалба от дружествата от съответната държава-членка на дружества в други държави-членки, на които те са дъщерни дружества;
в)
разпределението на печалбите, получавани от място на стопанска дейност, което се намира в съответната държава-членка, на дружествата от други държави-членки, които печалби се получават от техни дъщерни дружества от държава-членка, различна от тази, в която се намира мястото на стопанска дейност;
г)
разпределението на печалбите от дружествата от съответната държава-членка към място на стопанска дейност, което се намира в друга държава-членка, на дружествата от същата държава-членка, на които те са дъщерни дружества.
2. Настоящата директива не изключва прилагането на вътрешни разпоредби или такива, основаващи се на споразумения, които се изискват с цел предотвратяване на измамите и злоупотребите.
Член 2
За целите на настоящата директива се прилагат следните определения:
а)
„дружество от държава-членка“ означава всяко дружество, което:
i)
има една от формите, изброени в приложение I, част А;
ii)
съгласно данъчното законодателство на дадена държава членка се счита за регистрирано в нея за данъчни цели и според условията на споразумение за избягване на двойното данъчно облагане, сключено с трета държава, не се смята за регистрирано за данъчни цели извън територията на Съюза;
iii)
освен това подлежи на облагане с един от данъците, изброени в приложение I, част Б, без възможност за избор или за освобождаване от задължение за плащане, или с друг данък, който замества някой от тези данъци;
б)
„място на стопанска дейност“ означава установеното място на стопанска дейност в държава-членка, откъдето се извършва цялата или част от дейността на дружество от друга държава-членка, доколкото печалбите, реализирани в това място на дейност, подлежат на данъчно облагане с данъци в държавата-членка по местонахождение по силата на съответните двустранни данъчни спогодби или, при отсъствие на такива, в съответствие с националното право.
Член 3
1. За целите на прилагането на настоящата директива:
а)
статутъта на дружество майка се дава:
i)
поне на дружество от държава-членка, която отговаря на изискванията, предвидени в член 2, и участва с минимум 10 % в капитала на дружество от друга държава-членка, която отговаря на същите условия;
ii)
при същите условия - на дружество от държава-членка, което участва с минимум 10 % в капитала на дружество от същата държава-членка, като това участие се притежава изцяло или частично от място на стопанска дейност на първото дружество, което се намира в друга държава-членка;
б)
„дъщерно дружество“ означава дружество, чийто капитал включва участието, посочено в буква а).
2. Чрез дерогация от параграф 1 държавите-членки разполагат с възможността:
а)
чрез двустранно споразумение да заменят критерия за участие в капитала с този за правата на глас;
б)
да не прилагат настоящата директива по отношение на дружествата от съответната държава членка, които не притежават участия за непрекъснат период от поне две години, квалифициращи ги като дружества майки, или по отношение на онези техни дружества, в които дружество от друга държава-членка не притежава участие за непрекъснат период от поне две години.
Член 4
1. Ако дружество майка или негово място на стопанска дейност, по силата на сдружаването на дружеството майка с дъщерно дружество, получава разпределена печалба, държавата-членка на дружеството майка и държавата-членка на мястото на стопанска дейност, освен когато дъщерно дружество е в ликвидация, или:
а)
се въздържат от данъчно облагане на подобни печалби; или
б)
облагат печалбите, като разрешават на дружеството майка и на мястото на стопанска дейност да отчисляват от сумата на данъчното задължение тази част от корпоративния данък, която е свързана с конкретните печалби и е платена от дъщерно дружество и някое от по-нискостепенните подразделения до границата на сумата по съответното данъчно задължение, при условие че на всяка отделна степен дружеството и по-нискостепенните му подразделения са в съответствие с определенията, установени в член 2, и отговарят на условията, предвидени в член 3.
2. Нищо в настоящата директива не възпрепятства по никакъв начин държавата-членка на дружеството майка да разглежда дъщерно дружество като фискално прозрачно въз основа на извършената от тази държава оценка на правните характеристики, произтичащи от правото, по което въпросното дъщерно дружество е учредено, и следователно от данъчно облагане на дружеството майка относно неговия дял от печалбата на дъщерно дружество, когато такива печалби възникнат. В този случай държавата-членка на дружеството майка се въздържа от данъчно облагане върху разпределената печалба на дъщерно дружество.
При оценката на дела на дружеството майка в печалбата на дъщерно дружество в момента на реализирането ѝ държавата-членка на дружеството майка или освобождава от данъци тези печалби, или разрешава на дружеството майка да отчислява от сумата на данъчното задължение онази част от корпоративния данък, която е свързана с дела в печалбата на дъщерно дружество и е платена от него и някое от по-нискостепенните подразделения до границата на сумата по съответното данъчно задължение, при условие че на всяка отделна степен дружеството и по-нискостепенните му подразделения са в съответствие с определенията, установени в член 2, и отговарят на условията, предвидени в член 3.
3. Всяка държава-членка запазва възможността си да предвиди, че разноските, свързани, с участията и загубите, произтичащи от разпределението на печалбата на дъщерното дружество, няма да могат да се приспадат от облагаемата печалба на дружеството майка.
В случаите, когато разходите по управлението на участията представляват фиксирана сума, тя не може да надвишава 5 % от печалбата, разпределена от дъщерното дружество.
4. Параграфи 1 и 2 се прилагат до датата на влизане в сила на общата система за данъчно облагане на дружества.
5. Когато е целесъобразно, Съветът приема с единодушие и в съответствие със специална законодателна процедура, и след консултация с Европейския парламент и Икономическия и социален комитет правилата, които да се прилагат, считано от датата на действителното прилагане на общата система за данъчно облагане на дружества.
Член 5
Печалбите, които се разпределят от дъщерно дружество на дружеството майка, се освобождават от данък, удържан при източника.
Член 6
Държавата-членка на дружеството майка няма право да начислява данък, удържан при източника, върху печалбата, която такова дружество получава от свое дъщерно дружество.
Член 7
1. Терминът „данък, удържан при източника“, както е използван в настоящата директива, не обхваща авансовото плащане или предварително плащане на корпоративен данък на държавата членка на дъщерното дружество, извършено във връзка с разпределението на печалбата към неговото дружество майка.
2. Настоящата директива не засяга прилагането на национални разпоредби или на разпоредби, основаващи се на споразумения, предназначени да премахнат или да намалят двойното данъчно облагане на дивидентите, в частност на разпоредбите, свързани с плащането на данъчни кредити на получателите на дивидент.
Член 8
1. Държавите-членки въвеждат в сила законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими, за да се съобразят с настоящата директива, най-късно до 18 януари 2012 г. Те незабавно информират Комисията за това.
Когато държавите-членки приемат тези мерки, в тях се съдържа позоваване на настоящата директива или то се извършва при официалното им публикуване. Условията и редът на позоваване се определят от държавите-членки.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на основните разпоредби от националното законодателство, които те приемат в областта, уредена с настоящата директива, заедно с таблица на съответствието между посочените разпоредби и настоящата директива.
Член 9
Директива 90/435/ЕИО, изменена с актовете, посочени в приложение II, част А, се отменя, без да се засягат задълженията на държавите-членки относно сроковете за транспониране в националното право на директивите, които са посочени в приложение II, част Б.
Позоваванията на отменената директива се считат за позовавания на настоящата директива и се четат съгласно таблицата на съответствието в приложение III.
Член 10
Настоящата директива влиза в сила на двадесетия ден след публикуването ѝ в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 11
Адресати на настоящата директива са държавите-членки.
Съставено в Брюксел на 30 ноември 2011 година.
SMERNICA RADY 2011/96/EÚ
z 30. novembra 2011
o spoločnom systéme zdaňovania uplatňovanom v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch
(prepracované znenie)
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 115,
so zreteľom na návrh Európskej komisie,
po postúpení návrhu legislatívneho aktu národným parlamentom,
so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu (1),
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (2),
konajúc v súlade s mimoriadnym legislatívnym postupom,
keďže:
(1)
Smernica Rady 90/435/EHS z 23. júla 1990 o spoločnom systéme zdaňovania uplatňovanom v prípade materských spoločností a dcérskych spoločností v rozličných členských štátoch (3) bola opakovane (4) podstatným spôsobom zmenená a doplnená. Keďže sa majú vykonať ďalšie zmeny a doplnenia, v záujme jasnosti by sa mala prepracovať.
(2)
Vzhľadom na rozsudok Súdneho dvora zo 6. mája 2008 vo veci C-133/06 (5) je nevyhnutné upraviť znenie článku 4 ods. 3 druhého pododseku smernice 90/435/EHS na objasnenie, že pravidlá tam uvedené príjíma Rada v súlade s postupom ustanoveným v zmluve. Okrem toho je vhodné aktualizovať prílohy k uvedenej smernici.
(3)
Cieľom tejto smernice je oslobodiť dividendy a iné prerozdelenie ziskov, ktoré sú vyplácané dcérskymi spoločnosťami ich materským spoločnostiam, od zrážkovej dane a vylúčiť dvojité zdanenie týchto príjmov na úrovni materskej spoločnosti.
(4)
Zoskupovanie spoločností rozličných členských štátov môže byť potrebné na to, aby sa v rámci Únie vytvorili podmienky analogické s podmienkami vnútorného trhu a aby sa tak zabezpečilo efektívne fungovanie takéhoto vnútorného trhu. Takéto operácie by nemali byť brzdené obmedzeniami, nevýhodami alebo deformáciami vznikajúcimi najmä z daňových predpisov členských štátov. Je preto potrebné, vzhľadom na takéto vzájomné zoskupovanie spoločností v rozličných štátoch, stanoviť daňové pravidlá, ktoré by boli neutrálne z hľadiska súťaženia, aby sa umožnilo podnikom prispôsobiť sa požiadavkám vnútorného trhu s cieľom zvýšiť ich produktivitu a posilniť ich postavenie v hospodárskej súťaži na medzinárodnej úrovni.
(5)
Uvedené zoskupovanie môže viesť k vytváraniu skupín materských spoločností a ich dcérskych spoločností.
(6)
Pred nadobudnutím účinnosti smernice 90/435/EHS daňové predpisy upravujúce vzťahy medzi materskými spoločnosťami a dcérskymi spoločnosťami rozličných členských štátov sa v jednotlivých členských štátoch značne líšili a vo všeobecnosti boli menej výhodné než predpisy, ktoré sa vzťahujú na materské spoločnosti a ich dcérske spoločnosti z toho istého členského štátu. Týmto bola spolupráca spoločností rozličných členských štátov znevýhodnená v porovnaní so spoluprácou medzi spoločnosťami z toho istého členského štátu. Bolo potrebné odstrániť túto nevýhodu zavedením spoločného systému s cieľom uľahčiť zoskupovanie spoločností na úrovni Únie.
(7)
Tam, kde materská spoločnosť v dôsledku svojho zduženia so svojimi dcérskymi spoločnosťami prijíma rozdelené zisky, členský štát materskej spoločnosti musí buď upustiť od zdanenia takýchto ziskov, alebo zdaniť takéto zisky a súčasne oprávniť materskú spoločnosť, aby z hodnoty daňovej povinnosti odrátala tú časť dane z príjmov právnických osôb platenú dcérskou spoločnosťou, ktorá sa vzťahuje na tieto zisky.
(8)
S cieľom zabezpečiť rozpočtovú neutralitu je okrem toho potrebné, aby zisky, ktoré dcérska spoločnosť rozdeľuje svojej materskej spoločnosti, boli vyňaté zo zrážkovej dane.
(9)
Vyplácanie ziskov a ich prijímanie stálou prevádzkarňou materskej spoločnosti by malo viesť k rovnakému zaobchádzaniu, ako je zaobchádzanie medzi dcérskou a materskou spoločnosťou. Toto by malo zahŕňať aj situáciu, keď sú materská a dcérska spoločnosť v rovnakom členskom štáte a stála prevádzkareň je v druhom členskom štáte. Na druhej strane sa zdá, že v situácii, keď sa stála prevádzkareň a dcérska spoločnosť nachádzajú v tom istom členskom štáte, môže sa s nimi zaobchádzať na základe vnútroštátnej legislatívy dotknutého členského štátu bez toho, aby bolo dotknuté uplatňovanie zásad zmluvy.
(10)
V súvislosti so zaobchádzaním so stálymi prevádzkarňami môže vzniknúť potreba, aby členské štáty určili podmienky a právne nástroje na ochranu vnútroštátnych daňových príjmov a na zabránenie obchádzania vnútroštátnych zákonov v súlade s princípmi zmluvy a pri zohľadnení medzinárodne uznaných pravidiel o daniach.
(11)
Keď sú korporatívne skupiny organizované ako reťazce spoločností a zisky sa distribuujú cez reťazce dcérskych spoločností materskej spoločnosti, malo by sa vylúčiť dvojité zdanenie buď oslobodením od dane, alebo daňovým úverom. V prípade daňového úveru by materská spoločnosť mala byť schopná odrátať všetky dane platené ktoroukoľvek z dcérskych spoločností v reťazci, ak sú splnené všetky požiadavky uvedené v tejto smernici.
(12)
Táto smernica by sa nemala dotýkať povinností členských štátov týkajúcich sa lehôt na transpozíciu tých smerníc do vnútroštátneho práva, ktoré sú uvedené v časti B prílohy II,
PRIJALA TÚTO SMERNICU:
Článok 1
1. Každý členský štát uplatňuje túto smernicu:
a)
na rozdeľovanie zisku prijatého spoločnosťami tohto členského štátu, ktorý pochádza od dcérskych spoločností iných členských štátov;
b)
na rozdeľovanie zisku dcérskymi spoločnosťami z tohto členského štátu svojim materským spoločnostiam v iných členských štátoch;
c)
na rozdeľovanie zisku prijatého stálymi prevádzkarňami, ktoré sa nachádzajú v tomto členskom štáte, spoločností iných členských štátov, ktorý pochádza z ich dcérskych spoločností členského štátu, iného ako ten, kde sa nachádza stála prevádzkareň;
d)
na rozdeľovanie zisku spoločnosťami tohto členského štátu stálym prevádzkarňam, ktoré sa nachádzajú v inom členskom štáte, spoločností toho istého členského štátu, ktorého sú dcérskymi spoločnosťami.
2. Táto smernica nebráni uplatňovaniu vnútroštátnych alebo z dohôd vyplývajúcich ustanovení nevyhnutných k zamedzeniu daňových únikov a zneužívaniu daňového režimu.
Článok 2
Na účely tejto smernice sa uplatňujú tieto definície:
a)
„spoločnosť členského štátu“ znamená každú spoločnosť, ktorá:
i)
má jednu z foriem vymenovaných v časti A prílohy I;
ii)
podľa daňového práva členského štátu sa považuje na daňové účely za sídliacu v tomto členskom štáte a podľa podmienok dohody o dvojitom zdanení uzavretej s tretím štátom sa na daňové účely nepovažuje za sídliacu mimo Únie;
iii)
okrem toho podlieha jednej z daní vymenovaných v časti B prílohy I bez možnosti voľby alebo vyňatia, alebo akejkoľvek inej dani, ktorá môže ktorúkoľvek z uvedených daní nahradiť;
b)
„stála prevádzkareň“ znamená trvalé miesto na podnikanie, ktoré sa nachádza v členskom štáte, v ktorom sa úplne alebo čiastočne vykonáva činnosť spoločnosti z iného členského štátu, pričom zisky tohto miesta na podnikanie sú predmetom dane v členskom štáte, v ktorom sa miesto nachádza na základe príslušnej bilaterálnej daňovej zmluvy, alebo pri absencii takejto zmluvy na základe vnútroštátneho práva.
Článok 3
1. Na účely uplatňovania tejto smernice:
a)
štatút materskej spoločnosti sa prizná:
i)
aspoň spoločnosti členského štátu, ktorá spĺňa podmienky stanovené v článku 2 a ktorá má minimálne 10 % podiel kapitálu spoločnosti iného členského štátu, ktorá spĺňa rovnaké podmienky;
ii)
za rovnakých podmienok spoločnosti členského štátu, ktorá má minimálne 10 % podiel kapitálu spoločnosti toho istého členského štátu vlastnený ako celok alebo čiastkovo stálou prevádzkarňou prvej spoločnosti, ktoré sa nachádza v inom členskom štáte;
b)
„dcérska spoločnosť“ znamená spoločnosť, ktorej kapitál zahŕňa podiel uvedený v písmene a).
2. Odlišne od odseku 1, členské štáty majú možnosť:
a)
nahradiť prostredníctvom dvojstrannej dohody kritérium podielu na kapitále kritériom podielu na hlasovacích právach;
b)
neuplatňovať túto smernicu na spoločnosti členského štátu, ktoré neudržiavajú počas súvislého obdobia aspoň dvoch rokov podiely kvalifikujúce ich za materské spoločnosti, alebo na tie zo svojich spoločností, v ktorých spoločnosť iného členského štátu neudržiava takýto podiel počas súvislého obdobia aspoň dvoch rokov.
Článok 4
1. Keď materská spoločnosť alebo jej stála prevádzkareň na základe združenia materskej spoločnosti s jej dcérskou spoločnosťou dostáva prerozdelené zisky, štát materskej spoločnosti a členský štát jej stálej prevádzkarne, okrem prípadu likvidácie dcérskej spoločnosti buď:
a)
upustí od zdanenia takýchto ziskov, alebo
b)
zdaní tieto zisky, pričom oprávni materskú spoločnosť a stálu prevádzkareň odrátať si od dane zlomok dane z príjmu právnických osôb spojenú s týmito ziskami a platenú dcérskymi spoločnosťami a všetkými úrovňami, ktoré sú pod nimi, za podmienky, že všetky úrovne spadajú pod definície stanovené v článku 2 a že sa na všetkých úrovniach splnia požiadavky stanovené v článku 3, do výšky limitu zodpovedajúcej dane.
2. Nič v tejto smernici nezabraňuje členskému štátu materskej spoločnosti, aby považoval dcérsku spoločnosť za fiškálne transparentnú na základe hodnotenia, ktoré vypracuje členský štát, právnych charakteristík dcérskej spoločnosti vyplývajúcich z práva, na základe ktorého bola spoločnosť založená, a aby preto zdanil materskú spoločnosť pri podiele zo ziskov jej dcérskej spoločnosti, keď sa tieto zisky objavia. V tomto prípade členský štát materskej spoločnosti upustí od zdanenia prerozdelených ziskov dcérskej spoločnosti.
Pri hodnotení podielu materskej spoločnosti na ziskoch dcérskej spoločnosti v prípade, že sa objavia, členský štát materskej spoločnosti buď oslobodí tieto zisky od zdanenia, alebo povolí materskej spoločnosti odrátať si od dane zlomok dane z príjmu právnických osôb spojenú s podielom materskej spoločnosti na ziskoch a platenú dcérskymi spoločnosťami a všetkými úrovňami, ktoré sú pod nimi, za podmienky, že všetky úrovne spadajú pod definície stanovené v článku 2 a že sa na všetkých úrovniach splnia požiadavky stanovené v článku 3, do výšky limitu zodpovedajúcej dane.
3. Každému členskému štátu sa ponecháva možnosť stanoviť, že akékoľvek poplatky vzťahujúce sa na vlastníctvo a akékoľvek straty pochádzajúce z rozdelenia ziskov dcérskej spoločnosti nemožno odrátať zo zdaniteľných ziskov materskej spoločnosti.
Tam, kde sú náklady na riadenie týkajúce sa vlastníctva v takomto prípade určené paušálne, určené množstvo nemôže presiahnuť 5 % ziskov rozdelených dcérskou spoločnosťou.
4. Odseky 1 a 2 sa uplatňujú do dátumu, kedy nadobudne účinnosť jednotný systém zdaňovania spoločností.
5. Rada konajúc jednomyseľne v súlade s mimoriadnym legislatívnym postupom a po porade s Európskym parlamentom a Hospodárskym a sociálnym výborom v primeranom čase prijme pravidlá, ktoré sa budú uplatňovať od dátumu skutočného nadobudnutia účinnosti jednotného systému zdaňovania spoločností.
Článok 5
Zisky, ktoré dcérska spoločnosť rozdeľuje svojej materskej spoločnosti, sa oslobodzujú od zrážkovej dane.
Článok 6
Členský štát materskej spoločnosti nemôže vybrať zrážkovú daň zo zisku, ktorý takáto spoločnosť prijme od svojej dcérskej spoločnosti.
Článok 7
1. Pojem „zrážková daň“ použitý v tejto smernici sa nevzťahuje na preddavky na daň z príjmov právnických osôb členskému štátu dcérskej spoločnosti, ktorá sa uskutočňuje v súvislosti s rozdeľovaním jej zisku materskej spoločnosti.
2. Táto smernica sa nedotýka uplatňovania vnútroštátnych alebo z dohôd vyplývajúcich ustanovení, ktorých účelom je zamedziť alebo obmedziť dvojité hospodárske zdanenie dividend, najmä ustanovení týkajúcich sa preplácania daňových dobropisov príjemcom dividend.
Článok 8
1. Členské štáty prijmú do 18. januára 2012 zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice, ako aj tabuľku zhody medzi týmito ustanoveniami a touto smernicou.
Článok 9
Smernica 90/435/EHS zmenená a doplnená aktmi uvedenými v časti A prílohy II sa zrušuje bez toho, aby boli dotknuté povinnosti členských štátov týkajúce sa lehôt na transpozíciu do vnútroštátneho práva smerníc uvedených v časti B prílohy II.
Odkazy na zrušenú smernicu sa považujú za odkazy na túto smernicu a znejú v súlade s tabuľkou zhody uvedenou v prílohe III.
Článok 10
Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 11
Táto smernica je určená členským štátom.
V Bruseli 30. novembra 2011