РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 29 юни 2011 година
относно държавна помощ в сектора на екарисажа през 2003 г. Държавна помощ C 23/05 (ex NN 8/04 и ex N 515/03)
(нотифицирано под номер C(2011) 4425)
(само текстът на френски език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/651/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2 от него,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 7 ноември 2003 г. Постоянното представителство на Франция към Европейския съюз уведоми Комисията в съответствие с член 108, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-долу „ДФЕС“) (1) за освобождаване от такса „екарисаж“ на някои предприятия, които продават месо на дребно.
(2)
Първоначалното уведомление се отнасяше, от една страна, до помощта, отпусната през 2003 г., и, от друга страна, до помощта, предвидена за периода от 2004 г. нататък. Тъй като част от помощта беше вече отпусната, Комисията тогава реши да раздели досието. От помощта, отпусната през 2003 г., в рамките на настоящото решение се проучва само освобождаването от такса „екарисаж“.
(3)
Таксата „екарисаж“ беше премахната на 1 януари 2004 г. След това финансирането на публичната услуга за екарисаж беше осигурено чрез въвеждането на „такса клане“, по отношение на която Комисията не възрази (2).
(4)
В рамките на разследването на случая „такса клане“ (държавна помощ № N 515A/03) френските власти изпратиха на Комисията информация, отнасяща се и до разглеждания случай, по-специално с писмо от 29 декември 2003 г.
(5)
С писмо от 7 април 2005 г., регистрирано на 12 април 2005 г., френските власти предоставиха допълнителна информация, поискана от Комисията с писмо от 4 март 2005 г.
(6)
Комисията откри процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС относно въпросната помощ с писмо № SG(2005)D/ 202956 от 7 юли 2005 г.
(7)
Решението за откриване на процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (3). Комисията прикани другите държави-членки и заинтересованите трети страни да представят своите съображения относно въпросната помощ.
(8)
Френските власти изпратиха своите коментари с писма от 20 септември 2005 г. и 15 ноември 2005 г., регистрирани на 17 ноември 2005 г.
(9)
Комисията получи съображенията на Конфедерацията на месарите, колбасарите и месопреработвателите (Confédération de la boucherie, boucherie-charcuterie, traiteurs, наричана по-долу „CFBCT“) от 18 октомври 2005 г. и съображенията на едно частно дружество от 17 октомври 2005 г. (4) и от 11 юли 2008 г.
(10)
С писмо от 18 април 2011 г. френските власти потвърдиха, че освобождаването от плащане на таксата за закупуване на месо (наречена „такса екарисаж“), предоставено през 2003 г. на някои предприятия за търговия със селскостопански продукти, е в съответствие с Регламент (ЕО) № 1998/2006 на Комисията от 15 декември 2006 г. за прилагане на членове 87 и 88 от договора към минималната помощ (5).
II. ОПИСАНИЕ
(11)
Въпросната мярка се отнася до финансирането за 2003 г. на публичната услуга за екарисаж и за унищожаването на месни и костни брашна, които нямат вече търговска стойност.
(12)
Публичната услуга за екарисаж е била преди това финансирана от таксата „екарисаж“, учредена с член 302а ZD от Общия кодекс за данъците във Франция, въведен с член 1 от Закон № 96-1139 от 26 декември 1996 г. относно събирането и унищожаването на животински трупове и отпадъци от кланици (наричан по-долу „Законът от 1996 г.“).
(13)
Таксата „екарисаж“ се е отнасяла до закупуване на месо и други посочени продукти от всяко лице, което реализира продажби на дребно на тези продукти. Таксата се е налагала по принцип на всяко лице, което продава на дребно. Нейната основа е била образувана от стойността без данък върху добавената стойност (ДДС) на закупените продукти независимо от произхода им:
-
меса и карантии, пресни или варени, охладени или замразени, от птици, зайци, дивеч или от говеда, овце, кози, свине, коне, магарета и техни кръстоски,
-
солени специалитети, колбаси, свинска мас, месни консерви и преработени карантии,
-
фураж на базата на меса и карантии.
(14)
Предприятията, чийто оборот през предходната календарна година е бил под 2 500 000 френски франка (FRF) (6) (381 122 EUR) без ДДС, са били освободени от таксата. Ставките на таксите са били определени на 0,5 % върху закупени месечни количества на стойност без ДДС до 125 000 FRF (19 056 EUR) и на 0,9 % над 125 000 FRF. Член 35 от Финансовия закон за изменения през 2000 г. (Закон № 2000-1353 от 30 декември 2000 г.) е внесъл някои изменения в механизма на таксата „екарисаж“, влезли в сила на 1 януари 2001 г. Тези изменения са имали за цел да неутрализират последиците от кризата със спонгиформната енцефалопатия по говедата (СЕГ) и причинените от нея допълнителни разходи. По-късно основата на таксата е била разширена с „други месни продукти“. Ставката на таксата е била определена на 2,1 % върху закупени месечни количества на стойност до 125 000 FRF (19 056 EUR) и на 3,9 % - над 125 000 FRF. Освен това всички предприятия, чийто оборот през предходната календарна година е бил под 5 000 000 FRF (762 245 EUR) без ДДС, са били освободени от таксата.
(15)
Първоначално, т.е. считано от 1 януари 1997 г., приходът от таксата е постъпвал в специално създаден за тази цел фонд, чието предназначение е било да финансира услугата за събиране и унищожаване на животински трупове и отпадъци от кланици, признати за негодни за консумация от човека и животните, т.е. дейностите, определени като задача за обществена услуга от член 264 от Селскостопанския кодекс (Code rural). Фондът е бил управляван от Националния център за управление на структурите на земеделските стопанства (Centre national pour l’aménagement des structures des exploitations agricoles, CNASEA).
(16)
Считано от 1 януари 2001 г., приходът от таксата „екарисаж“ е бил внасян непосредствено в общия държавен бюджет, а не вече във фонда, създаден за тази цел. За 2003 г. са открити бюджетни кредити при Министерството на земеделието, храните, рибарството и селските въпроси (Ministère de l’agriculture, de l’alimentation, de la pêche et des affaires rurales) с Наредба № 2002-1580 от 30 декември 2002 г. относно прилагането на Финансовия закон за 2003 г. Те са вписани като основни разходи на това министерство в дял IV, „Публично подпомагане“, част 4, „Икономически мерки, поощрения и подпомагане“. За 2003 г. приходът от тази такса е достигнал 550 млн. EUR.
(17)
Уведомлението от 2003 г. е предвиждало помощ за съхраняването и унищожаването на животинските брашна, както и помощ за транспорта и унищожаването на животни, които са открити мъртви, и на отпадъци от кланици. Освен това Законът от 1996 г. е предвиждал освобождаването на предприятията, които продават месо на дребно и чийто годишен оборот е под 762 245 EUR. Според данните, с които разполага Комисията, Законът от 1996 г. е бил в сила през цялата 2003 година.
(18)
В решението си за откриване на процедура Комисията заключи, че мерките за помощ относно прибирането и унищожаването на животни, които са намерени мъртви, както и за съхраняването и унищожаването на животински брашна и отпадъци от кланици, не заплашват да се отразят неблагоприятно на условията за търговията до степен, която противоречи на общия интерес. Те могат следователно да се възползват от дерогацията, определена в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, като мерки, които могат да допринесат за развитието на сектора. От друга страна, Комисията реши да открие процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, във връзка с наличието и съвместимостта на помощта в полза на търговията, освободена от заплащането на таксата „екарисаж“.
(19)
При откриването на процедурата за разследване Комисията счете, че освобождаването от заплащане на таксата „екарисаж“ се очаква да доведе до загуба на ресурси за държавата и не изглежда оправдано от естеството и устройството на системата за данъчно облагане, чиято цел е да осигури приходите за държавата. В действителност, според данните, с които разполага Комисията, освобождаването не е било свързано с оборота, реализиран при продажби на месо, а с общата сума на продажбите.
(20)
Тъй като таксата „екарисаж“ се изчислява въз основата на стойността на месни продукти, не изглежда оправдано да бъде освободено от заплащането на таксата предприятие с оборот, който включва по-големи продажби на месо, докато неговият конкурент, който реализира по-малък оборот от продажба на месо, ще трябва да заплати таксата.
(21)
Следователно това освобождаване би представлявало избирателно предимство. Това би означавало помощ в полза на продавачите, които, освободени от таксата, ще получат облекчаване на данъчната тежест. Въз основа на числените данни за търговията с месо Комисията заключи, че освобождаването през 2003 г. от таксата на търговци с оборот под 762 245 EUR, е предимство, което би могло да представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(22)
Комисията не можеше да изключи, че освобождаването от таксата може да засегне търговията между държавите-членки, по-специално в пограничните райони.
(23)
Следователно изглеждаше, че освобождаването от тази такса на търговците с годишен оборот под 762 245 EUR представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(24)
В разглеждания случай изглеждаше, че освобождаването се състои в облекчаване на данъчната тежест, лишено от какъвто и да било стимулиращ елемент и от каквато и да било насрещна престация от страна на получателите, и чиято съвместимост с правилата за защита на конкуренцията не е доказана.
(25)
Комисията счете следователно, че помощта попада в обхвата на точка 3.5 от Насоките на Общността относно държавната помощ в селското стопанство (7), които бяха в сила през разглеждания период. Тази точка определяше, че за да бъде разглеждана като съвместима с общия пазар, всяка мярка за помощ трябва да съдържа известен стимулиращ елемент или да изисква насрещна престация от страна на получателя. Следователно, освен изключенията, предвидени изрично в законодателството на Общността или в нейните насоки, едностранната държавна помощ, предназначена просто за подобряване на финансовото положение на производителите, но без какъвто и да е принос за развитието на сектора, се разглежда като оперативна помощ, несъвместима с общия пазар.
(26)
За търговията, освободена от заплащане на таксата „екарисаж“, Комисията не можеше да изключи наличието на държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, нито това, че става въпрос за оперативна помощ, относно чиято съвместимост с вътрешния пазар Комисията имаше своите съмнения.
III. СЪОБРАЖЕНИЯ, ПРЕДСТАВЕНИ ОТ ФРАНЦИЯ
(27)
Френските власти представиха своите съображения с писма от 20 септември 2005 г. и 15 ноември 2005 г. В тези писма те потвърдиха, че не може да се отрече, че освобождаването от такса, от което са се възползвали неподлежащите на такса предприятия, представлява помощ по смисъла на Договора за ЕО. Комисията е включила впрочем подобно определение в своето Решение 2005/474/ЕО (8) относно освобождаването, прилагано между 1 януари 1997 г. и 31 декември 2002 г. (помощ NN 17/01, прекласифицирана C 49/02).
(28)
От друга страна, френските власти са изтъкнали преди влизането в сила на Регламент (ЕО) № 1998/2006, че помощта попада в обхвата на Регламент (ЕО) № 69/2001 на Комисията от 12 януари 2001 г. за прилагане на членове 87 и 88 от договора към минималната помощ (9). Те подчертаха, че броят на въпросните предприятия, който е възлизал средно на повече от 100 000 годишно, както и прагът на годишния оборот, определен за освобождаването (762 245 EUR), означават, че размерът на освобождаването, който би могъл да представлява държавна помощ, е във всички случаи под прага от 100 000 EUR за период от три години, определен от Регламент (ЕО) № 69/2001.
(29)
За да докажат, че размерът на освобождаването, предоставено на тези предприятия през 2003 г., е бил систематично под 100 000 EUR за три години, френските власти използваха два метода.
(30)
На първо място френските власти определиха годишния оборот на предприятие, което би заплатило такса от 100 000 EUR за три години, т.е. средно за една година 33 333 EUR. На базата на тази сума, разделена на части в зависимост от ставките на таксуване (2,1 % и 3,9 %), те пресметнаха основата на таксата, отговаряща на покупките на месо от предприятието. Накрая, въз основа на стойността на тези покупки на месо, френските власти стигнаха до оценка на годишния оборот, изхождайки от хипотезата (максималистична), че става въпрос за предприятие, което е специализирано за търговия с месо. Така този метод им дава възможност да стигнат до годишен оборот на предприятието, който е далеч над прага за освобождаване от таксата. Прагът на освобождаване от 762 245 EUR се оказва следователно далеч надхвърлен, което значи, че предприятие, което би заплатило такса от 100 000 EUR за три години, не може по никакъв начин да бъде освободено от таксата върху покупките на месо.
(31)
На второ място, френските власти определиха размера на таксата на предприятие, специализирано за месо, чийто годишен оборот е малко под прага на освобождаване от 762 000 EUR. На базата на съотношение между покупките и оборота 0,58 (10) френските власти изчислиха стойността на покупките на месо от това предприятие, а именно 441 960 EUR (762 000 × 0,58). Този втори метод доказва, че максималната сума на освобождаване е 13 132 EUR годишно за едно предприятие - т.е. сума, която остава във всички случаи по-малка от 100 000 EUR за три години.
(32)
След влизането в сила на Регламент (ЕО) № 1998/2006 френските власти потвърдиха, че освобождаването от плащане на таксата върху покупките на месо (наречена „такса екарисаж“), предоставено през 2003 г. на някои предприятия за търговия със селскостопански продукти, попада в обхвата на посочения регламент, и по-специално на член 5 от него във връзка с преходните мерки.
IV. СЪОБРАЖЕНИЯ, ПРЕДСТАВЕНИ ОТ ТРЕТИ СТРАНИ
(33)
На първо място Конфедерацията на месарите, колбасарите и месопреработвателите (наричана по-долу „CFBCT“) изтъкна, че въпросната мярка не отговаря на критериите за определяне на държавна помощ и че механизмът на таксуване, приложен към някои предприятия в зависимост от размера на техния оборот, е напълно обоснован от принципите на общото устройство на системата за облагане. Според CFBCT таксата върху покупките на месо се събира и контролира съгласно правилата, приложими към ДДС и приравнените към него данъци. Определянето на прага на освобождаване от таксата е направено въз основа на обективен и рационален критерий, както и при критериите, приложими при определянето на прага за други данъци. Законът от 1996 г. се вписва в логиката на френската система за събиране на ДДС. Той следователно не е имал за цел да предостави извънредно предимство на някои предприятия, а чрез въвеждането на праг на таксуване всъщност е бил насочен към отчитане на способността за плащане на предприятията, и по-специално на жизнеспособността на занаятчиите месари.
(34)
На второ място, според CFBCT тази мярка не засяга вътреобщностната търговия. Всъщност изключително малкият размер на предприятията, засегнати от въпросната мярка, както и изключително ограниченият от гледна точка на територията пазар, на който те действат, будят съмнения в наличието на държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(35)
Дори ако следва да се приеме, че предприятията, освободени от плащането на таксата, са получили наистина помощ, CFBCT твърди, че тази помощ е във всички случаи съвместима с правилата на Договора.
(36)
Комисията следва да има предвид, че освобождаването на малките месарници и занаятчиите месари е в случая оправдано от съображения от общ интерес: управлението на кризата с „лудата крава“ и необходимата преработка на опасните продукти. Освен това тази мярка засяга само малките и средните предприятия и попада потенциално в обхвата на регламентите за освобождаване, които са били в сила през въпросния период, а именно на Регламент (ЕО) № 70/2001 на Комисията от 12 януари 2001 г. за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за създаване на Европейската общност по отношение на държавните помощи за малките и средните предприятия (11) и на Регламент (ЕО) № 1/2004 на Комисията от 23 декември 2003 г. за прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към държавните помощи за малки и средни предприятия, които произвеждат, преработват и търгуват със селскостопански продукти (12).
(37)
Във всички случаи CFBCT твърди, че изискването за възстановяване на помощта, което би влязло в сила, ако мярката бъде определена като несъвместима държавна помощ, би нарушило член 14 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (13), тъй като евентуално отрицателно решение с възстановяване не би взело предвид оправданите правни очаквания на предприятията получатели.
(38)
При всички обстоятелства последващата оценка на размера на помощта въз основа на облагане със задна дата вероятно ще бъде под праговете на минималната помощ, тъй като потенциалните получатели на тази помощ са били в преобладаващата си част микропредприятия.
(39)
Според информацията, с която разполага Комисията, въпросното частно дружество развива търговия с хранителни продукти във Франция. Тъй като е изплатила таксата „екарисаж“ през периода 2001-2003 г. и е поискала възстановяване на сумата, изплатена на френските данъчни служби, дружеството счита, че е заинтересовано да представи своите съображения в рамките на настоящата процедура.
(40)
Дружеството твърди, че противно на заключението на Комисията в нейното решение за откриване на процедура от 5 юли 2005 г. (2005/C 228/06) (14), не липсва връзка между помощта в сектора на екарисажа и таксата върху покупките на месо. То счита, че таксата „екарисаж“, изплатена през 2003 г., се основава на член 302а ZD от Общия кодекс за данъците и финансира механизъм за държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС. Тъй като Комисията не е била предварително уведомена за този механизъм, той следва да бъде обявен за незаконосъобразен.
(41)
Освен това дружеството твърди, че освобождаването от таксата е несъвместимо съгласно член 107 от ДФЕС и че това би довело до несъвместимост на таксата с принципа на равнопоставеност пред публичните органи и съответно - с правилата за конкуренция.
V. ОЦЕНКА НА ПОМОЩТА
(42)
В съответствие с член 107, параграф 1 от ДФЕС, с изключение на дерогациите, определени от посочения Договор, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(43)
Членове 107-109 от ДФЕС се прилагат за сектора на свинското месо в съответствие с член 21 от Регламент (ЕИО) № 2759/75 на Съвета от 29 октомври 1975 г. относно общата организация на пазара на свинско месо (15). Те се прилагат за сектора на говеждото и телешкото месо в съответствие с член 40 от Регламент (ЕО) № 1254/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на говеждо и телешко месо (16). Преди приемането на Регламент (CE) № 1254/1999 членове 107-109 от ДФЕС се прилагаха за сектора на говеждото и телешкото месо в съответствие с член 24 от Регламент (ЕИО) № 805/68 на Съвета (17). Те се прилагат за сектора на овчето и козето месо в съответствие с член 22 от Регламент (ЕО) № 2467/98 на Съвета от 3 ноември 1998 г. относно общата организация на пазара на овче и козе месо (18). Същите членове се прилагат за сектора на птичето месо в съответствие с член 19 от Регламент (ЕИО) № 2777/75 на Съвета от 29 октомври 1975 г. относно общата организация на пазара на птиче месо (19). Регламент (ЕО) № 1234/2007 на Съвета от 22 октомври 2007 г. за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (Общ регламент за ООП) (20) отмени тези отделни регламенти и предвижда в своя член 180, че правилата в областта на държавната помощ се прилагат за посочените по-горе продукти.
(44)
Френските власти потвърдиха, че освобождаването от плащане на таксата за закупуване на месо (наречена „такса екарисаж“), предоставено през 2003 г. на някои предприятия за търговия със селскостопански продукти, попада в обхвата на Регламент (ЕО) № 1998/2006.
(45)
Съгласно Регламент (ЕО) № 1998/2006 помощта, която отговаря на условията, определени от него, се разглежда като неотговаряща на всички критерии на член 107, параграф 1 от ДФЕС и следователно като неподлежаща на задължението за уведомяване, предвидено в член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(46)
Регламент (ЕО) № 1998/2006 се прилага за помощта, отпусната на предприятията от всички сектори, но в случая с предприятията, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопанските продукти, посочени в приложение I към Договора за ЕО, той се прилага само ако размерът на помощта не е определен въз основа на цената или количеството на продуктите от този вид, закупени от първични производители или пуснати на пазара от въпросните предприятия, и ако помощта не зависи от това дали се предоставя частично или изцяло на първични производители.
(47)
В съответствие с член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 1998/2006 същият се прилага към помощите, предоставени преди влизането му в сила на предприятия, осъществяващи дейност по преработка и търговия със селскостопански продукти, ако съответната помощ изпълнява всички условия, посочени в член 1 и член 2. Регламент (ЕО) № 1998/2006 влезе в сила на 29 декември 2006 г.
(48)
В съответствие с член 2, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 1998/2006 общият размер на минималната помощ, предоставена на едно и също предприятие, не може да надхвърля 200 000 EUR за период от три данъчни години. Определеният таван се изразява като безвъзмездна помощ в паричен еквивалент. Всички използвани цифри са в брутно изражение, т.е. преди приспадане на данъци или други такси. Когато помощта се предоставя под форма, различна от безвъзмездна помощ, за размер на помощта се приема брутният еквивалент на помощта.
(49)
Въпросните предприятия са осъществявали дейност по преработка и търговия с продуктите, посочени в приложение I от Договора за ЕО, и с други продукти, и са били освободени от таксата „екарисаж“ през 2003 г. Съгласно преходните мерки, определени в член 5 от него, Регламент (ЕО) № 1998/2006 е следователно приложим в конкретния случай.
(50)
Френските власти установиха, че условията, поставени от Регламент (ЕО) № 1998/2006, са изпълнени, като доказаха, че брутният еквивалент на помощта, предоставена поотделно от всеки получател, не надхвърля в никой случай 200 000 EUR за период от три години, тъй като максималната сума на освобождаване е 13 132 EUR годишно за едно предприятие (вж. съображение 29).
(51)
Като има предвид изложеното по-горе, Комисията счита, че освобождаването на предприятията, които продават месо на дребно и чийто годишен оборот е под 762 245 EUR през 2003 г., попада в обхвата на Регламент (ЕО) № 1998/2006 и отговаря на определените в него условия. Ето защо освобождаването не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Освобождаването от таксата „екарисаж“ за 2003 година на предприятията, които продават месо на дребно и чийто годишен оборот е под 762 245 EUR, не представлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Френската република.
Съставено в Брюксел на 29 юни 2011 година.
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 29. júna 2011
o štátnej pomoci v odvetví spracovania uhynutých zvierat v roku 2003 štátna pomoc C 23/05 (ex NN 8/04 a N 515/03)
[oznámené pod číslom K(2011) 4425]
(Iba francúzske znenie je autentické)
(Text s významom pre EHP)
(2011/651/EÚ)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 108 ods. 2,
keďže:
I. POSTUP
(1)
Listom zo 7. novembra 2003 stále zastúpenie Francúzska pri Európskej únii oznámilo Komisii podľa článku 108 ods. 3 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ďalej len ZFEÚ) (1), že niektoré podniky, ktoré predávajú mäso na účely maloobchodu, budú oslobodené od kafilerickej dane.
(2)
Pôvodné oznámenie sa týkalo na jednej strane pomoci udelenej v roku 2003 a na strane druhej pomoci plánovanej na rok 2004. Keďže časť pomoci sa už udelila, Komisia sa rozhodla, že spis rozdelí. Z pomoci udelenej v roku 2003 je v rámci tohto rozhodnutia predmetom skúmania len oslobodenie od kafilerickej dane.
(3)
Kafilerická daň bola zrušená 1. januára 2004. Následne sa financovanie verejnej služby spracovania uhynutých zvierat zabezpečilo zavedením „jatočnej dane“, voči ktorej Komisia nevzniesla námietku (2).
(4)
V rámci prešetrenia spisu o „jatočnej dani“ (štátna pomoc č. N 515A/03) francúzske orgány zaslali Komisii informácie, ktoré sú relevantné aj v tomto osobitnom prípade, predovšetkým listom z 29. decembra 2003.
(5)
Listom zo 7. apríla 2005, zaevidovaným dňa 12. apríla 2005, francúzske orgány predložili doplňujúce informácie, ktoré si Komisia vyžiadala listom zo 4. marca 2005.
(6)
Komisia začala vo veci danej pomoci konanie súlade s článkom 108 ods. 2 ZFEÚ, a to listom č. SG(2005)D/202956 zo 7. júla 2005.
(7)
Rozhodnutie Komisie o začatí postupu bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (3). Komisia vyzvala ostatné členské štáty a iné zainteresované strany, aby k predmetnej pomoci vyjadrili svoje pripomienky.
(8)
Francúzske orgány poslali svoje pripomienky listami z 20. septembra 2005 a 15. novembra 2005, ktoré boli zaregistrované dňa 17. novembra 2005.
(9)
Komisii boli doručené pripomienky od Združenia mäsiarstva, mäsiarstva - údenárstva, lahôdkarstva (Confédération de la boucherie, boucherie-charcuterie, traiteurs, ďalej len „CFBCT“) z 18. októbra 2005 a pripomienky jednej súkromnej spoločnosti zo 17. októbra 2005 (4) a z 11. júla 2008.
(10)
Listom z 18. apríla 2011 francúzske orgány potvrdili, že oslobodenie od platenia dane z nákupu mäsa (takzvaná „kafilerická daň“) schválená na rok 2003 pre niektoré podniky, ktoré uvádzajú na trh poľnohospodárske výrobky, spadá do pôsobnosti nariadenia Komisie (ES) č. 1998/2006 z 15. decembra 2006 o uplatňovaní článkov 87 a 88 zmluvy na pomoc de minimis (5).
II. OPIS
(11)
Predmetné opatrenie sa týka financovania verejnej služby spracovania uhynutých zvierat na rok 2003 a likvidácie mäsokostnej múčky, ktorá už nemá obchodné využitie.
(12)
Verejná služba spracovania uhynutých zvierat sa najskôr financovala z kafilerickej dane zavedenej článkom 302a ZD francúzskeho všeobecného zákonníka o daniach, ktorý vyplynul z článku 1 francúzskeho zákona č. 96-1139 z 26. decembra 1996 o zbere a zneškodňovaní mŕtvych zvierat a odpadov z bitúnkov (ďalej len „zákon z roku 1996“).
(13)
Kafilerická daň sa týka nákupov mäsa a ďalších špecifických výrobkov akoukoľvek osobou, ktorá vykonáva maloobchodný predaj týchto výrobkov. Daň v zásade platí každá osoba, ktorá vykonáva maloobchodný predaj. Jej základom je hodnota bez dane z pridanej hodnoty (DPH) nákupov akéhokoľvek pôvodu:
-
čerstvého alebo tepelne spracovaného, chladeného alebo mrazeného mäsa a vnútorností z hydiny, králikov, diviny alebo hovädzieho dobytka, oviec, kôz, ošípaných, koní, oslov a ich krížencov,
-
soleného mäsa, údených mäsových výrobkov, masti, mäsových konzerv a spracovaných vnútorností,
-
krmivá pre zvieratá na základe mäsa a vnútorností.
(14)
Podniky, ktorých obrat bol v predchádzajúcom kalendárnom roku nižší ako 2 500 000 francúzskych frankov (FRF) (6) (381 122 EUR) bez DPH, sú oslobodené od dane. Sadzby dane boli stanovené na 0,5 % za mesačné nákupy bez DPH do 125 000 FRF (19 056 EUR) a na 0,9 % nad 125 000 FRF. Článok 35 opravného zákona o štátnom rozpočte na rok 2000 (zákon č. 2000-1353 z 30. decembra 2000) priniesol niektoré úpravy mechanizmu kafilerickej dane, ktoré nadobudli účinnosť 1. januára 2001. Tieto úpravy mali za cieľ čeliť účinkom krízy BSE a zvýšeným nákladom, ktoré z toho vyplývajú. Tak bol základ dane rozšírený aj na „iné výrobky na mäsovom základe“. Sadzba dane bola stanovená na 2,1 % za mesačné nákupy do 125 000 FRF (19 056 EUR) a na 3,9 % nad 125 000 FRF. Okrem toho všetky podniky, ktorých obrat bol v predchádzajúcom kalendárnom roku nižší ako 5 000 000 FRF (762 245 EUR) bez DPH, boli oslobodené od dane.
(15)
Pôvodne, teda od 1. januára 1997, bol výnos z dane poukázaný do fondu vytvoreného špeciálne na tento účel, ktorého cieľom bolo financovať službu zberu a zneškodňovania mŕtvych zvierat uznaných za nevhodné na spotrebu pre ľudí a zvieratá, teda činnosti vymedzené článkom 264 poľnohospodárskeho zákonníka ako úloha verejnej služby. Fond spravovalo Národné stredisko pre rozvoj štruktúr poľnohospodárskych podnikov (ďalej len „CNASEA“).
(16)
Od 1. januára 2001 bol výnos z kafilerickej dane poukazovaný priamo do všeobecného štátneho rozpočtu a už nie do fondu vytvoreného na tento účel. Na rok 2003 malo ministerstvo poľnohospodárstva, potravinárstva, rybolovu a vidieka k dispozícii prostriedky na základe vyhlášky č. 2002-1580 z 30. decembra 2002 o uplatňovaní finančného zákona v roku 2003. Spadali do bežných výdavkov tohto ministerstva v časti IV, Verejné opatrenia, 4. oddiel, Ekonomické opatrenia, podpory a intervencie. Na rok 2003 bol výnos z tejto dane ohodnotený na 550 miliónov EUR.
(17)
V oznámení na rok 2003 sa počítalo s pomocou na uskladnenie a likvidáciu mäsokostnej múčky a s pomocou na prevoz a likvidáciu uhynutých zvierat a na jatočný odpad. Okrem toho sa zákonom z roku 1996 oslobodili od dane podniky predávajúce mäso na účely maloobchodu, ktorých ročný obrat bol nižší ako 762 245 EUR. Podľa informácií, ktoré má Komisia k dispozícii, platil zákon z roku 1996 po celý rok 2003.
(18)
Komisia vo svojom rozhodnutí o začatí konania dospela k záveru, že v prípade opatrení pomoci týkajúcej sa zberu a likvidácie uhynutých zvierat, ako aj uskladnenia a likvidácie mäsokostnej múčky a odpadov z bitúnkov nehrozí, že by mali vplyv na podmienky obchodu v miere, ktorá by bola v rozpore so spoločným záujmom. Mohli teda využiť výnimku ustanovenú v článku 107 ods. 3 písm. c) ZFEÚ, nakoľko ide o opatrenia, ktoré môžu prispieť k rozvoju odvetvia. Komisia sa však rozhodla začať konanie podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ, pokiaľ ide o existenciu a zlučiteľnosť pomoci pre podniky oslobodené od kafilerickej dane.
(19)
V čase začatia postupu kontroly sa Komisia domnievala, že oslobodenie od kafilerickej dane spôsobilo stratu na štátnych príjmoch, a že toto oslobodenie sa tak vzhľadom na povahu a štruktúru daňového systému, ktorého zmyslom je zaisťovať štátu príjmy, javilo ako neodôvodnené. Podľa informácií, ktoré mala Komisia k dispozícii, sa oslobodenie skutočne neprejavuje len na obratoch realizovaných z predaja mäsa, ale aj na celkovom obrate z predaja.
(20)
Keďže kafilerická daň sa vypočíta z hodnoty produktov na základe mäsa, nezdá sa ako odôvodnené oslobodiť z platenia dane podnik majúci vyšší obrat z predaja mäsa, zatiaľ čo jeho konkurent, ktorý by mal nižší obrat z predaja produktov na základe mäsa, by podliehal dani.
(21)
Preto sa zdalo, že uvedené oslobodenie vytvára selektívnu výhodu. Jednalo by sa teda o pomoc pre predajcov, ktorých daňové zaťaženie by sa vďaka oslobodeniu zmiernilo. Na základe číselných údajov týkajúcich sa predaja mäsa sa Komisia vyjadrila, že v roku 2003 bolo oslobodenie od dane obchodníkov, ktorí mali obrat nižší ako 762 245 EUR, výhodou predstavujúcou štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
(22)
Komisia nemohla vylúčiť, že oslobodenie od dane nemá vplyv na obchod medzi členskými štátmi, najmä v pohraničných oblastiach.
(23)
V prípade obchodníkov, ktorí mali obrat nižší ako 762 245 EUR, sa oslobodenie od dane teda javilo ako štátna pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
(24)
Konkrétne sa zdalo, že oslobodením od dane sa znížilo zaťaženie bez akéhokoľvek stimulačného prvku a bez akejkoľvek protihodnoty pre príjemcov a že jeho zlučiteľnosť s pravidlami hospodárskej súťaže nebola preukázaná.
(25)
Komisia sa preto domnievala, že pomoc spadá do pôsobnosti bodu 3.5 Pokynov Spoločenstva o štátnej pomoci v odvetví poľnohospodárstva (7), ktoré boli v tom čase platné. Týmto bodom sa ustanovuje, že na to, aby sa akékoľvek opatrenie pomoci mohlo pokladať za zlučiteľné so spoločným trhom, musí mať istý stimulačný prvok alebo sa musí požadovať protihodnota od príjemcu. Okrem výnimiek vyslovene ustanovených v právnych predpisoch Spoločenstva alebo v uvedených pokynoch je jednostranná štátna pomoc určená len na zlepšenie finančnej situácie výrobcov, ktorá ale nijako neprispieva k rozvoju odvetvia, považovaná za prevádzkovú pomoc a je teda nezlučiteľná so spoločným trhom.
(26)
V prípade podnikov oslobodených od kafilerickej dane nemohla Komisia vylúčiť, že ide o štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ a o prevádzkovú pomoc, v prípade ktorej mala Komisia pochybnosti o zlučiteľnosti s vnútorným trhom.
III. PRIPOMIENKY PREDLOŽENÉ FRANCÚZSKOM
(27)
Francúzske orgány predložili pripomienky v listoch z 20. septembra 2005 a z 15. novembra 2005. Vo svojich listoch potvrdili, že v prípade oslobodenia od dane podnikov, ktoré nepodliehali dani, určite išlo o pomoc v zmysle Zmluvy o ES. Komisia okrem toho dospela k podobnému záveru vo svojom rozhodnutí 2005/474/ES (8), ktoré sa týkalo oslobodenia od dane od 1. januára 1997 do 31. decembra 2002 (pomoc NN 17/01, nové číslo C 49/02).
(28)
Francúzske orgány však pred vstupom nariadenia (ES) č. 1998/2006 do platnosti argumentovali tým, že pomoc spadá do pôsobnosti nariadenia Komisie (ES) č. 69/2001 z 12. januára 2001 o uplatňovaní článkov 87 a 88 Zmluvy ES pri pomoci de minimis (9). Podľa nich z počtu príslušných podnikov, ktorých bolo ročne v priemere viac než 100 000, a z hodnoty ročného obratu, z ktorého sa rátalo oslobodenie od dane (762 245 EUR), vyplývalo, že výška oslobodenia, ktorá sa mohla považovať za štátnu pomoc, bola v každom prípade nižšia ako maximálna suma 100 000 EUR počas trojročného obdobia, tak ako sa stanovuje v nariadení (ES) č. 69/2001.
(29)
S cieľom ukázať, že maximálna suma oslobodenia od dane, ktorú využili tieto podniky v roku 2003, bola počas 3 rokov systematicky nižšia ako 100 000 EUR, využili francúzske orgány dve metódy.
(30)
Najskôr sa pokúsili znovu určiť ročný obrat podniku, ktorý platil počas 3 rokov daň 100 000 EUR, čo je v priemere 33 333 EUR ročne. Na základe tejto sumy, rozdelenej podľa jednotlivých sadzieb dane (2,1 % a 3,9 %) stanovili daňový základ zodpovedajúci nákupom mäsa daného podniku. Nakoniec na základe hodnoty týchto nákupov mäsa francúzske orgány odhadli ročný obrat, pričom vychádzali z (nadnesenej) hypotézy, že sa daný podnik špecializuje na obchod s mäsom. Táto metóda im teda umožnila dospieť k omnoho vyššiemu obratu podniku, ako je hranica na oslobodenie od dane. Hranica pre oslobodenie od dane 762 245 EUR sa teda veľmi presiahla, čo znamená, že podnik, ktorý platil počas troch rokov daň 100 000 EUR, nemôže byť v žiadnom prípade oslobodený od dane z nákupov mäsa.
(31)
V druhom prípade sa francúzske orgány snažili opäť určiť výšku dane podniku, ktorý sa špecializuje na mäso a ktorého ročný obrat bol tesne pod hranicou pre oslobodenie od dane, teda 762 000 EUR. Na základe kvocientu nákupy/obrat, ktorý je 0,58 (10), vypočítali francúzske orgány hodnotu nákupov mäsa tohto podniku, teda 441 960 EUR (762 000 × 0,58). Táto druhá metóda dokazuje, že maximálna výška oslobodenia je 13 132 EUR/rok na podnik, čo je suma, ktorá je stále nižšia ako 100 000 EUR za tri roky.
(32)
Po nadobudnutí účinnosti nariadenia (ES) č. 1998/2006 francúzske orgány potvrdili, že oslobodenie od platenia dane z nákupov mäsa (takzvaná „kafilerická daň“) schválené na rok 2003 pre niektoré podniky, ktoré uvádzajú na trh poľnohospodárske výrobky, spadá do pôsobnosti uvedeného nariadenia, najmä jeho článku 5 o prechodných opatreniach.
IV. PRIPOMIENKY TRETÍCH STRÁN
(33)
V prvom rade Združenie mäsiarstva, mäsiarstva - údenárstva, lahôdkarstva (ďalej len „CFBCT“) poukázalo na to, že dané opatrenie nespĺňa kritériá vymedzenia štátnej pomoci a že daňový mechanizmus uplatnený na niektoré podniky v závislosti od výšky ich obratu sa dá plne zdôvodniť všeobecnou štruktúrou daňového systému. Podľa CFBCT sa daň z nákupov mäsa inkasovala a kontrolovala podľa pravidiel platných v oblasti DPH a podobných daní. Stanovenie hranice pre oslobodenie od dane sa zakladalo na objektívnom a racionálnom kritériu, ktoré je identické s hranicami uplatniteľnými na iné dane. Zákon z roku 1996 zodpovedal logike francúzskeho systému výberu DPH. Jeho cieľom teda nebolo poskytnúť výnimočnú výhodu niektorým podnikom, ale zaviesť hranicu zdanenia, pri ktorej sa má zohľadniť schopnosť podnikov platiť dane a najmä životaschopnosť mäsiarskych podnikov.
(34)
V druhom rade, toto opatrenie sa podľa CFBCT netýkalo obchodu v rámci Spoločenstva. Veľmi malé podniky, ktorých sa v skutočnosti príslušné opatrenie týkalo, ako aj veľmi zúžený geografický trh, na ktorom vykonávajú svoju činnosť, vytvárajú pochybnosť o tom, že opatrenie predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
(35)
Ak by sa aj mal vziať do úvahy fakt, že podniky oslobodené od dane v skutočnosti mali prospech z pomoci, CFBCT zastáva názor, že táto pomoc by bola v každom prípade zlučiteľná s pravidlami zmluvy.
(36)
Komisia by mala považovať vyňatie malých mäsiarskych a lahôdkarských podnikov za odôvodnené cieľom všeobecného záujmu: riadením krízy týkajúcej sa BSE a nevyhnutným spracovaním nebezpečných produktov. Okrem toho, toto opatrenie sa týkalo len malých a stredných podnikov a potenciálne by sa naň vzťahovali opatrenia o výnimke platné v danom čase, konkrétne nariadenie Komisie (ES) č. 70/2001 z 12. januára 2001 o uplatňovaní článkov 87 a 88 Zmluvy ES na štátnu pomoc malým a stredným podnikom (11) a nariadenie Komisie (ES) č. 1/2004 z 23. decembra 2003 o uplatňovaní článkov 87 a 88 zmluvy na štátnu pomoc udelenú malým a stredným podnikom aktívnym vo výrobe, spracovaní a uvádzaní poľnohospodárskych výrobkov na trh (12).
(37)
V každom prípade CFBCT zdôrazňuje, že vyžadovanie vrátenia pomoci, ku ktorému by došlo, ak by sa opatrenie po prehodnotení označilo za nezlučiteľnú štátnu pomoc, by predstavovalo porušenie článku 14 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (13) v tom zmysle, že v zápornom rozhodnutí spojenom s vrátením pomoci sa by nezohľadnila legitímna dôvera v podniky prijímajúce pomoc.
(38)
V každom prípade hodnotenie sumy pomoci a posteriori na základe spätného paušálneho zdanenia by mohlo viesť k umiestneniu pod hranice pomoci de minimis, keďže prípadní príjemcovia tejto pomoci boli prevažne mikropodniky.
(39)
Podľa informácií, ktoré má Komisia k dispozícii, príslušná súkromná spoločnosť pôsobí vo Francúzsku v oblasti distribúcie potravín. Vzhľadom na to, že za roky 2001 až 2003 uhradila táto spoločnosť kafilerickú daň a požiadala o preplatenie sumy uhradenej francúzskym daňovým orgánom, sa táto spoločnosť nazdáva, že je v jej záujme predložiť pripomienky k tomuto postupu.
(40)
Spoločnosť zastáva názor, že na rozdiel od záveru, ku ktorému dospela Komisia vo svojom rozhodnutí o začatí konania z 5. júla 2005 (2005/K 228/06) (14), štátna pomoc v odvetví spracovania uhynutých zvierat a daň z nákupov mäsa neboli oddelené. Tvrdí, že kafilerická daň hradená v roku 2003 sa zakladá na článku 302a ZD všeobecného zákonníka o daniach a financuje sa ňou mechanizmus štátnej pomoci podľa článku 107 ZFEÚ. Keďže tento mechanizmus nebol vopred Komisii oznámený, mal by sa vyhlásiť za nezákonný.
(41)
Okrem toho, spoločnosť zdôrazňuje, že výnimka z dane je nezlučiteľná vzhľadom na článok 107 ZFEÚ, čo by viedlo k nesúladu dane so zásadou rovnosti v oblasti daní a teda aj s pravidlami hospodárskej súťaže.
V. POSÚDENIE
(42)
Z článkom 107 ods. 1 ZFEÚ vyplýva, že, ak nie je v zmluve určené inak, je pomoc poskytovaná v akejkoľvek forme zo strany štátu alebo zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša alebo môže narušiť hospodársku súťaž tým, že zvýhodní určité podniky alebo určité výrobné odvetvia, ak ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi, nezlučiteľná so spoločným trhom.
(43)
Články 107, 108 a 109 ZFEÚ sa uplatňujú na odvetvie bravčového mäsa podľa článku 21 nariadenia Rady (EHS) č. 2759/75 z 29. októbra 1975 o spoločnej organizácii trhu s bravčovým mäsom (15). Uplatňujú sa na odvetvie hovädzieho mäsa podľa článku 40 nariadenia Rady (ES) č. 1254/1999 zo 17. mája 1999 o spoločnej organizácii trhu s hovädzím a teľacím mäsom (16). Pred prijatím nariadenia (ES) č. 1254/1999 sa články 107, 108 a 109 ZFEÚ uplatňovali na odvetvie hovädzieho a teľacieho mäsa v súlade s článkom 24 nariadenia Rady (EHS) č. 805/68 (17). Uplatňujú sa na odvetvie ovčieho a kozieho mäsa podľa článku 22 nariadenia Rady (ES) č. 2467/98 z 3. novembra 1998 o spoločnej organizácii trhu s ovčím a kozím mäsom (18). Uplatňujú sa na odvetvie hydinového mäsa podľa článku 19 nariadenia Rady (EHS) č. 2777/75 z 29. októbra 1975 o spoločnej organizácii trhu s hydinovým mäsom (19). Nariadením Rady (ES) č. 1234/2007 z 22. októbra 2007 o vytvorení spoločnej organizácie poľnohospodárskych trhov a o osobitných ustanoveniach pre určité poľnohospodárske výrobky (nariadenie o jednotnej spoločnej organizácii trhov) (20) sa zrušili tieto jednotlivé nariadenia a v jeho článku 180 sa ustanovuje, že pravidlá v oblasti štátnej pomoci sa uplatňujú na vyššie uvedené výrobky.
(44)
Francúzske orgány potvrdili, že oslobodenie od platenia dane z nákupov mäsa (takzvaná „kafilerická daň“) schválené na rok 2003 pre niektoré podniky, ktoré uvádzajú na trh poľnohospodárske výrobky, spadalo do pôsobnosti uvedeného nariadenia (ES) č. 1998/2006.
(45)
Podľa nariadenia (ES) č. 1998/2006 sa pomoc, ktorá spĺňa podmienky ustanovené v danom nariadení, považuje za pomoc, ktorá nespĺňa všetky kritériá článku 107 ods. 1 ZFEÚ a teda nepodlieha povinnosti notifikácie ustanovenej v článku 108 ods. 3 ZFEÚ.
(46)
Nariadenie (ES) č. 1998/2006 sa uplatňuje na pomoc udelenú podnikom vo všetkých odvetviach, ale v prípade podnikov, ktoré pôsobia v oblasti spracovania a uvádzania poľnohospodárskych výrobkov uvedených v prílohe I k Zmluve o ES na trh len v tom prípade, ak výška pomoci nie je stanovená na základe ceny alebo množstva výrobkov tohto typu kúpených od prvovýrobcov nebo uvedených na trh príslušnými podnikmi a ak poskytnutie pomoci nepodlieha podmienke, že bude sčasti alebo celkom postúpená prvovýrobcom.
(47)
V súlade s článkom 5 ods. 1 sa nariadenie (ES) č. 1998/2006 uplatňuje aj na pomoc udelenú skôr ako nadobudlo účinnosť, podnikom činným v odvetví spracovania a uvádzania poľnohospodárskych výrobkov na trh, ak pomoc spĺňa všetky podmienky ustanovené v článkoch 1 a 2. Nariadenie (ES) č. 1998/2006 nadobudlo účinnosť 29. decembra 2006.
(48)
V súlade s článkom 2 ods. 2 a ods. 3 nariadenia (ES) č. 1998/2006 nemôže celková výška pomoci de minimis poskytnutej tomu istému podniku v ktoromkoľvek trojročnom zdaňovacom období presiahnuť sumu 200 000 EUR. Stanovený strop je vyjadrený v podobe finančnej pomoci. V prípade všetkých použitých číselných údajov ide o sumy v hrubom, to znamená pred odrátaním dane alebo iných nákladov. Ak sa pomoc poskytuje inou formou ako formou finančnej pomoci, výška pomoci sa rovná ekvivalentu hrubej hotovostnej finančnej pomoci.
(49)
Dané podniky pôsobili v oblasti spracovania a uvádzania výrobkov uvedených v prílohe I k Zmluve o ES a iných výrobkov na trh a v roku 2003 boli oslobodené od kafilerickej dane. V súlade s prechodnými opatreniami uvedenými v článku 5 sa teda nariadenie (ES) č. 1998/2006 v tomto prípade uplatňuje.
(50)
Francúzske orgány preukázali splnenie podmienok uvedených v nariadení (ES) č. 1998/2006 tým, že dokázali, že ekvivalent finančnej pomoci, ktorú dostal jednotlivo každý príjemca ani v jednom prípade nepresiahol 200 000 EUR počas obdobia troch rokov, lebo maximálna suma oslobodená od dane bola 13 132 EUR ročne na podnik (pozri odôvodnenie 29).
(51)
Vzhľadom na uvedené skutočnosti sa Komisia nazdáva, že oslobodenie podnikov predávajúcich mäso na účely maloobchodu, ktorých ročný obrat bol v roku 2003 nižší ako 762 245 EUR, spadá do rozsahu pôsobnosti nariadenia (ES) č. 1998/2006 a spĺňa podmienky ustanovené v danom nariadení. Preto toto oslobodenie od dane nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Oslobodenie podnikov predávajúcich mäso na účely maloobchodu, ktorých ročný obrat je nižší ako 762 245 EUR, od kafilerickej dane na rok 2003 nie je pomocou v zmysle článku 107 ods. 1 ZFEÚ.
Článok 2
Toto rozhodnutie je určené Francúzskej republike.
V Bruseli 29. júna 2011