РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 25 февруари 2011 година
относно условията за предоговаряне на Паричното споразумение между правителството на Френската република, действаща от името на Европейската общност, и правителството на Негова светлост принца на Монако
(2011/190/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 219, параграф 3 от него,
като взе предвид препоръката на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейската централна банка,
като има предвид, че:
(1)
Съюзът е компетентен в областта на паричните и валутните въпроси от датата на въвеждането на еврото.
(2)
Съветът определя условията за водене на преговори и сключване на споразумения по въпросите на паричния или валутния режим.
(3)
На 26 декември 2001 г. бе сключено Парично споразумение между правителството на Френската република, действаща от името на Европейската общност, и правителството на Негова светлост принца на Монако (1) (наричано по-долу „споразумението“).
(4)
Франция има дълготрайни парични връзки с Княжество Монако (наричано по-долу „Монако“) - факт, отразен в редица правни инструменти. Финансовите институции, разположени в Монако, имат право да се рефинансират от френската национална банка (Banque de France), като също така участват в някои френски системи за плащания при същите условия като френските банки.
(5)
В заключенията от 10 февруари 2009 г. Съветът прикани Комисията да направи преглед на действието на съществуващите парични споразумения и да обмисли възможността за повишаване на таваните за монетни емисии.
(6)
В Съобщение относно действието на паричните споразумения с Монако, Сан Марино и Ватикана Комисията заключи, че е необходимо съществуващото споразумение да бъде изменено с оглед осигуряване на по-последователен подход в отношенията между Съюза и държавите, с които има подписано парично споразумение.
(7)
Следователно споразумението следва да бъде предоговорено с оглед корекция на тавана за монетни емисии, избиране на компетентна юрисдикция при уреждане на евентуални спорове и корекция на формàта с цел по-голямо доближаване до новия общ образец на парични споразумения. Споразумението следва да остане в сила до сключването на предоговорено споразумение между страните,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Франция уведомява Монако относно необходимостта от изменение на споразумението при първа възможност и предлага предоговаряне на съответните разпоредби на споразумението.
Член 2
Съюзът си поставя за цел внасянето на следните изменения при предоговарянето на споразумението:
а)
предоговореното споразумение се сключва между Съюза, представляван от правителството на Френската република и Комисията, и правителството на Негова светлост принца на Монако;
б)
преразглежда се методът за определяне на тавана за изсичаните от Монако евромонети. Новият таван се изчислява, като се използва метод, съчетаващ непроменлива част, която има за цел да предотврати прекомерните нумизматични спекулации с монети от Монако, като се задоволява търсенето на колекционерския пазар, и променлива част, изчислена, като средното емитиране на монети на човек от населението във Франция в годината n-1 се умножи по броя на жителите на Монако. Без да се засяга емитирането на колекционерски монети, предоговореното споразумение определя за евромонетите на Монако, които да бъдат пуснати в обращение по номинална стойност, минимален дял от 80 % от ежегодно изсечените евромонети;
в)
Съдът на Европейския съюз („Съдът“) се избира за орган, компетентен при уреждане на споровете, които могат да възникнат при прилагане на споразумението. Ако Съюзът или Монако считат, че другата страна не е изпълнила задължение по предоговореното споразумение, те могат да отнесат въпроса към Съда. Решението на Съда ще бъде задължително за страните, които ще вземат необходимите мерки, за да го изпълнят в определен от Съда срок. Ако Съюзът или Монако не успеят да вземат необходимите мерки, за да изпълнят решението в срок, другата страна може незабавно да прекрати предоговореното споразумение;
г)
коригира се форматът на предоговореното споразумение.
Член 3
Преговорите с Монако се водят от Франция и Комисията, действащи от името на Съюза. Европейската централна банка (ЕЦБ) участва пълноценно в преговорите, като е необходимо съгласието ѝ в областите на нейната компетентност. Франция и Комисията представят проект на споразумението на Икономическия и финансов комитет (ИФК) за становище.
Член 4
Франция и Комисията имат право да сключат предоговореното споразумение от името на Европейския съюз, освен ако ИФК или ЕЦБ считат, че предоговреното споразумение следва да бъде отнесено до Съвета.
Член 5
Настоящото решение поражда действие в деня на нотифицирането му.
Член 6
Адресати на настоящото решение са Френската република, Комисията и Европейската централна банка.
Съставено в Брюксел на 25 февруари 2011 година.
ROZHODNUTIE RADY
z 25. februára 2011
o opatreniach potrebných na opätovné prerokovanie menovej dohody medzi vládou Francúzskej republiky v mene Európskeho spoločenstva a vládou Jeho najjasnejšej Výsosti zvrchovaného monackého kniežaťa
(2011/190/EÚ)
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 219 ods. 3,
so zreteľom na odporúčanie Európskej komisie,
so zreteľom na stanovisko Európskej centrálnej banky,
keďže:
(1)
Menové a kurzové otázky sú od zavedenia eura v pôsobnosti Únie.
(2)
Rada má určiť opatrenia na prerokovanie a uzavretie dohôd o otázkach súvisiacich s menovým režimom alebo režimom výmenných kurzov.
(3)
Menová dohoda medzi vládou Francúzskej republiky v mene Európskeho spoločenstva a vládou Jeho najjasnejšej Výsosti zvrchovaného monackého kniežaťa (1) (ďalej len „dohoda“) bola uzavretá 26. decembra 2001.
(4)
Francúzsko má s Monackým kniežatstvom (ďalej len „Monako“) dlhoročné väzby v menovej oblasti, ktoré sa premietli do rôznych právnych nástrojov. Finančné inštitúcie so sídlom v Monaku majú právo využívať nástroje Banque de France na refinancovanie a zúčastňujú sa na niektorých francúzskych platobných systémoch za rovnakých podmienok ako francúzske banky.
(5)
Rada vo svojich záveroch z 10. februára 2009 vyzvala Komisiu, aby preskúmala fungovanie platných menové dohody a zvážila prípadné zvýšenie stropov vydávaných mincí.
(6)
Komisia vo svojom oznámení o fungovaní menových dohôd s Monakom, San Marínom a Vatikánom usúdila, že dohodu s Monakom treba v jej súčasnej podobe zmeniť a doplniť s cieľom zaistiť konzistentnejší prístup vo vzťahoch medzi Úniou a krajinami, ktoré menovú dohodu podpísali.
(7)
Dohoda by sa preto mala opätovne prerokovať s cieľom upraviť strop vydávaných mincí, zvoliť príslušný súd na prípadné riešenie sporov a upraviť formu dohody, aby sa priblížila novému spoločnému vzoru pre menové dohody. Dohoda by mala zostať v platnosti, kým zmluvné strany neuzavrú opätovne prerokovanú dohodu,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Francúzsko informuje Monako o potrebe čo najskôr zmeniť a doplniť dohodu a navrhne opätovné prerokovanie príslušných ustanovení dohody.
Článok 2
Pri opätovnom prerokovaní dohody sa Únia bude snažiť dosiahnuť tieto zmeny:
a)
Opätovne prerokovaná dohoda sa uzavrie medzi Úniou zastúpenou Francúzskou republikou a Komisiou a vládou Jeho najjasnejšej Výsosti zvrchovaného monackého kniežaťa.
b)
Metóda určenia stropu vydávaných monackých euromincí bude predmetom revízie. Nový strop sa vypočíta pomocou metódy, ktorá bude zahŕňať pevne určenú časť s cieľom predísť nadmerným špekuláciám s monackými mincami tým, že sa uspokojí dopyt numizmatického trhu, a premenlivú časť, ktorá sa vypočíta ako priemerný počet mincí na obyvateľa vydaných vo Francúzsku v roku n - 1, vynásobený počtom obyvateľov Monaka. Bez toho, aby bolo dotknuté vydávanie zberateľských mincí, sa v opätovne prerokovanej dohode stanoví minimálny podiel monackých euromincí, ktoré sa majú uviesť do obehu v nominálnej hodnote 80 % každoročne vydávaných euromincí.
c)
Súdny dvor Európskej únie (ďalej len „Súdny dvor“) sa zvolí za orgán zodpovedný za riešenie sporov, ktoré by mohli vzniknúť pri uplatňovaní dohody. Ak Únia alebo Monako usúdi, že druhá zmluvná strana nesplnila niektorú zo svojich povinností podľa opätovne prerokovanej dohody, môže vec podať na Súdny dvor. Rozsudok Súdneho dvora je pre zmluvné strany záväzný. Zmluvné strany prijmú potrebné opatrenia na dosiahnutie súladu s rozsudkom v lehote, ktorú v ňom stanoví Súdny dvor. Ak Únia alebo Monako neprijme v stanovenej lehote opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s rozsudkom, druhá zmluvná strana môže opätovne prerokovanú dohodu ihneď vypovedať.
d)
Forma dohody sa upraví.
Článok 3
Rokovania s Monakom bude viesť Francúzsko a Komisia v mene Únie. Európska centrálna banka (ECB) sa plne zapojí do rokovaní a bude sa vyžadovať jej súhlas pri otázkach v oblasti jej pôsobnosti. Francúzsko a Komisia predložia návrh opätovne prerokovanej dohody Hospodárskemu a finančnému výboru (HFV) na vyjadrenie stanoviska.
Článok 4
Francúzsko a Komisia sú oprávnené uzavrieť opätovne prerokovanú dohodu v mene Únie, pokiaľ sa HFV alebo ECB nevyjadria, že opätovne prerokovaná dohoda by sa mala predložiť Rade.
Článok 5
Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť dňom jeho oznámenia.
Článok 6
Toto rozhodnutie je určené Francúzskej republike, Komisii a Európskej centrálnej banke.
V Bruseli 25. februára 2011