РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 24 май 2011 година
относно мярка за частична приватизация C 15/10 (ex NN 21/10), приведена в действие от Гърция в полза на казино Mont Parnès
(нотифицирано под номер C(2011) 3505)
(само текстът на гръцки език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2011/647/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби и като взе предвид техните мнения (1),
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писмо от 23 юни 2002 г. предприятието Egnatia AE, което бе придобито след сливане от предприятието Athinaiki Techniki и което е член на консорциума Casino Attikis (CA или „жалбоподателят“), подаде жалба пред Европейската комисия за предполагаемо нарушение на правилата на Европейския съюз за вътрешния пазар, относно предполагаема непрозрачна и дискриминационна тръжна процедура, към която са се придържали гръцките органи при продажбата на 49 % от капитала на Elliniko Kazino Parnithas AE (казино „Mont Parnès“) на участника, спечелил търга, консорциумът Hyatt Regency („HR“ или „предполагаемият получател“) (2).
(2)
С писмо от 3 октомври 2002 г. Генерална дирекция „Вътрешен пазар“ на Европейската комисия (ГД „Вътрешен пазар“) предаде копие от документа на Генерална дирекция „Конкуренция“ (ГД „Конкуренция“) за паралелен анализ на делото съгласно правилата на ЕС за държавна помощ.
(3)
С писмо по електронната поща от 9 декември 2002 г. законният представител на жалбоподателя предостави на съответните отдели на Комисията допълнителни разяснения относно делото.
(4)
С писмо от 24 януари 2003 г. Комисията съобщи на гръцките органи за жалбата във връзка с държавна помощ и призова Гърция да разясни въпросите, повдигнати в нея. Гръцките органи отговориха на 4 март 2003 г.
(5)
На 27 януари 2003 г. служители на Комисията се срещнаха със законния представител на жалбоподателя.
(6)
На 12 февруари 2003 г. и 22 август 2003 г. законният представител на предполагаемия получател предостави на службите на Комисията подкрепящи документи.
(7)
С писма от 31 март 2003 г. и 16 май 2003 г. жалбоподателят предостави на ГД „Конкуренция“ допълнителна информация.
(8)
На 10 април 2003 г. служители на Комисията се срещнаха с представителя на предполагаемия получател.
(9)
В периода между 15 юли 2003 г. и 16 септември 2003 г. Комисията обмени няколкократно информация с жалбоподателя относно отделно направена оценка на въпроси, свързани с държавната помощ, и напомни на жалбоподателя практиката си за вземане на решения, според която прехвърлянето на публична собственост в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка не представлява държавна помощ, когато тази процедура е проведена прозрачно и без дискриминация. Поради това Комисията уведоми жалбоподателя, че няма да се произнесе преди ГД „Вътрешен пазар“ да приключи прегледа на процедурата за възлагане на въпросната обществена поръчка.
(10)
С писма от 22 януари 2004 г. и 4 август 2004 г. ГД „Вътрешен пазар“ приключи разследването, като счете, че процедурата за възлагане на поръчката е редовна. С писмо от 2 юни 2004 г. ГД „Конкуренция“ информира жалбоподателя, че е прекратила разглеждането на жалбата във връзка с държавната помощ в съответствие с член 20, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (3).
(11)
На 18 февруари 2005 г. жалбоподателят подаде пред Първоинстанционния съд (сега Общия съд) жалба за отмяна на решението на Комисията за приключване на делото.
(12)
С определение от 26 септември 2006 г. Първоинстанционният съд отхвърли жалбата като недопустима, тъй като прецени, че писмото не представлява обжалваем акт съгласно член 230 от Договора за създаване на Европейската Общност (Договора за ЕО) (понастоящем член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) (4).
(13)
На 18 декември 2006 г. жалбоподателят подаде жалба пред Съда на Европейския съюз срещу определението на Първоинстанционния съд.
(14)
С решение от 17 юли 2008 г. (5) Съдът на Европейския съюз отмени определението. Съдът установи, че оспореният акт представлява обжалваем акт, което не е в съответствие със задълженията на Комисията съгласно процедурния регламент, и върна делото на Първоинстанционния съд.
(15)
С писмо от 26 септември 2008 г. ГД „Конкуренция“ оттегли писмото за приключване на процедурата от 2 юни 2004 г. и поднови делото.
(16)
С определение от 29 юни 2009 г. Първоинстанционният съд установи, че след оттегляне на писмото вече няма нужда от издаване на решение (6). Това определение на Първоинстанционния съд беше обжалвано от жалбоподателя на 7 септември 2009 г. на основание, че Съдът е следвало да счете изтеглянето на писмото за незаконно и следователно е трябвало да го отмени.
(17)
С писмо по електронната поща от 11 септември 2009 г. жалбоподателят предостави допълнителна информация на Комисията.
(18)
На 14 октомври 2009 г. служители на Комисията се срещнаха с представители на жалбоподателя. След срещата жалбоподателят няколкократно предостави допълнителна информация на Комисията.
(19)
С писмо от 21 октомври 2009 г. Комисията поиска от Гърция допълнителна информация. С писмо от 13 ноември 2009 г. Гърция поиска повече време, за да отговори, което ѝ беше предоставено от Комисията с писмо по електронната поща от 18 ноември 2009 г. На 11 и 14 януари 2010 г. Гърция изпрати отговор до Комисията.
(20)
С решение от 6 май 2010 г. Съдът на Европейския съюз отговори на преюдициално запитване, отправено на основание член 234 от ДЕО (понастоящем член 267 от ДФЕС) от Συμβουλίου της Επικρατείας („Държавен съвет“), по-специално по отношение на прилагането на правилата на ЕС за обществените поръчки за въпросната тръжна процедура. Съдът достигна до заключение, inter alia, че като цяло поръчка като тази, която трябва да бъде възложена след въпросния търг, не попада в приложното поле на директивите за обществените поръчки (7). В допълнение Съдът отбеляза, че това заключение не изключва факта, че при такава поръчка трябва да се вземат под внимание основните правила и общи принципи на Договора, и по-специално тези относно свободата на установяване и свободното движение на капитал.
(21)
С писмо от 6 юли 2010 г. Комисията информира Гърция, че е взела решение за откриване на процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, по отношение на съответната мярка („решението за откриване на процедурата“).
(22)
Решението на Комисията да се открие процедура беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (8). Комисията покани заинтересованите страни да представят мненията си относно мярката.
(23)
След откриване на процедурата Комисията получи мнения от две заинтересовани страни, а именно от представителите на предполагаемия получател (Athens Resort Casino Holdings (9), от името на HR) (10) и от представителите на жалбоподателя (Club Hotel Casino Loutraki, от името на CA) (11). С писмо от 6 август 2010 г. Гърция представи мненията си. Мненията на двете заинтересовани страни бяха изпратени на Гърция с писмо от 29 октомври 2010 г., а Гърция отговори с писмо от 25 ноември 2010 г.
(24)
На 16 декември 2010 г. (12) Съдът на Европейския съюз постанови, че Общият съд (бивш Първоинстанционен съд) неправилно е определил, че липсва основание за първоначалното обжалване на „административното приключване“ на делото от страна на Комисията.
2. ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
(25)
През октомври 2001 г. гръцките органи откриха процедура за възлагане на обществена поръчка, за да продадат 49 % от капитала на казино Mont Parnès (13). Имало е двама кандидати, а именно Kazino Attikis (Casino Attikis или CA) и консорциумът Hyatt Regency - Elliniki Technodomiki (консорциумът Hyatt Regency или HR), които са избрани да участват във втория етап на тръжната процедура (14) съгласно условията на съответните национални разпоредби. След процедура, за която се твърди, че е недействителна, поръчката е възложена на HR. В следващите параграфи 26-29 се описват събитията, довели до това решение за възлагане на поръчката, съгласно информацията, с която разполага Комисията.
(26)
В съответствие с приложимите национални разпоредби спечелилият кандидат се обявява чрез наддаване (възходяща тръжна цена), a първоначалната цена за продажба е определена на 80 млн. EUR. Тръжната комисия разпечатва пликовете, подадени от кандидатите, в които се съдържат финансовите оферти на всеки един от тях, и ги обявява по ред. Кандидатът, предложил най-ниската оферта, има право да предложи нова оферта в следващия кръг, която ще бъде в запечатан плик. Новата оферта трябва да бъде равна поне на първоначалната по-висока оферта, увеличена с 1 % (15). Това последващо наддаване продължава неопределено време в няколко различни етапа, докато един от участниците се оттегли, като в този случай последният участник се обявява за предложил временно най-високата цена. Протокол, съдържащ наименованието на участника, предложил временно най-високата цена, се предоставя от тръжната комисия на Съвета на директорите на Hellenic Tourism Development Authority (ETA).
(27)
По време на първия етап на 31 май 2002 г. двамата кандидати представиха офертите си по едно и също време в запечатани пликове в централата на ETA. Офертата на CA беше за 91 183 652 EUR, докато офертата на HR беше 80 075 000 EUR. В писмото на последния обаче освен офертата се съдържаше и изявление, оспорващо законността на участието на консорциума CA в тръжната процедура. CA възрази срещу това изявление, като посочи, че изразяването на резерви прави финансовата оферта на HR недопустима. Възражението на CA беше отхвърлено от Комисията по възражения, която реши, че изявлението на HR не оказва влияние върху валидността на офертата на предприятието.
(28)
През втория етап HR подаде своята оферта от 92 105 888 EUR в запечатан плик, в който отново се съдържаше същото писмено изявление. След приключване на втория етап законният представител на CA представи плик, съдържащ финансовата оферта за третия етап, като едновременно с това подаде и отделно изявление до Съвета на директорите на ETA относно нарушаване на условията за провеждане на търга по отношение на изискванията за валидност на тръжната процедура. Тръжната комисия отхвърли тази теза въз основа на това, че е допустимо да бъде изложена само ако е подадена под формата на възражение, което е от компетентността на Комисията по възраженията. В резултат на това законният представител на CA помоли Тръжната комисия за петминутно удължаване на срока, за да обмислят по-нататъшните си действия и след предоставянето му от масата на комисията бяха взети както писменото изявление, така и плика с офертата. След завръщането им в рамките на тези пет минути, те заявиха, че не възнамеряват да внасят възражение и подадоха офертата си. Впоследствие HR подаде възражение и поиска третият етап от търга да се счита за недопустим въз основа на това, че предприятието CA е подало оферта, която е оттеглило и в последствие е подало отново. Възражението на HR беше прието от Комисията по възраженията и офертата на CA (16) беше изключена от процедурата.
(29)
След изключването на офертата на CA в третия етап Тръжната комисия изпрати (17) до Съвета на директорите на ETA копие от протокола от осмата си среща, в който HR се определя за участника в търга, предложил временно най-висока цена (с оферта от 92 105 888 EUR), а CA - за участника в търга, предложил временно втора най-висока цена. Тръжната комисия очевидно не беше отворила офертата на CA за третия етап и не върна запечатания плик на CA, а го предостави на ETA, за да бъде съхраняван в техния сейф (18). Съветът на директорите на ETA свика извънредно общо събрание, в резултат на което на 5 юни 2002 г. управителят на ETA и законният представител на Kantor Capital, икономически съветник, отговарящ за съдебните производства, бяха упълномощени да поискат от HR да подобри офертата си. Съответно HR увеличи предложената сума на 110 млн. EUR. На 12 юни 2002 г. CA предостави на Съвета на директорите на ETA писмо, съдържащо оферта от 162 млн. EUR, която в последствие беше отхвърлена, тъй като беше направена след закриване на тръжната процедура. В заключение офертата на HR беше подобрена допълнително и достигна сумата от 120 млн. EUR (19).
3. РЕШЕНИЕ ЗА ОТКРИВАНЕ НА ОФИЦИАЛНАТА ПРОЦЕДУРА ПО РАЗСЛЕДВАНЕ
(30)
Комисията откри официалната процедура по разследване, тъй като продължаваше да се съмнява, че делът от 49 % от капитала на казино Mont Parnès е бил продаден от гръцката държава на участника с най-висока оферта при процедура за продажба, която отговаря на изискванията за откритост, прозрачност и недискриминация. По-специално, Комисията не беше сигурна дали при продажбата на купувача не е било предоставено незаконно преференциално третиране и дали впоследствие е била платена пазарната цена. Комисията счете, че изключването на CA от търга и на офертата им от 162 млн. EUR, направена след края на тръжната процедура, е възможно да е доказателство за продажба под стойността и следователно за съществуването на помощ под формата на съществуващи държавни средства.
4. МНЕНИЕ НА ГЪРЦИЯ
(31)
С писмо от 6 август 2010 г. Гърция представи становището си. Гърция оспорва съществуването на държавна помощ въз основа на това, че тръжната процедура за продажбата на нейния дял от капитала на казино Mont Parnès е проведена в съответствие с приложимото законодателство и че този дял от 49 % от казиното е продаден на пазарна цена.
(32)
На първо място гръцките органи подчертават, че изборът на участниците в търга и цялата тръжна процедура са напълно законни и проведени в съответствие с правилата относно поканите за участие в търг (20), които се уреждат от действащото законодателство, както и че поканите за участие в търга са били приети и от двамата кандидати без възражения.
(33)
Също така гръцките органи обясняват, че изявлението, направено от HR, което е поставено в плика с финансовата им оферта и на първия, и на втория етап на процедурата за подаване на оферти, не засяга валидността на финансовите оферти на HR, а се отнася само по себе си единствено до участието на CA в тръжната процедура и следователно финансовите оферти на HR съвсем правилно се счетени за законни от Комисията по възраженията.
(34)
Освен това гръцките органи по-подробно твърдят, че офертата, внесена от CA на третия етап на тръжната процедура, за която жалбоподателят твърди, че е в размер на 107 млн. EUR, е изключена, тъй като пликът е бил изнесен извън полезрението на Тръжната комисия. При тези обстоятелства Тръжната комисия не би могла да е сигурна, че офертата не е била променена. При всички случаи повторното представяне на офертата би означавало повторно подаване по време на същия етап, което противоречи на правилата.
(35)
Гръцките органи разясняват, че офертата от 92 105 888 EUR, направена от HR на втория етап, която е по-висока от първоначалната оферта от 91 183 652 EUR, направена от CA на първия етап, е в съответствие с правилата за провеждане на търга, тъй като съгласно правилата относно поканите за участие в търг всяка нова оферта трябва да бъде повишена с 1 %, а не с 10 %, както се предполага в решението на Комисията за откриване на процедурата. Следователно правилата за провеждане на търга са били спазени в това отношение.
(36)
Гръцките органи също твърдят, че последната оферта на CA за 162 млн. EUR - сума, която предприятието CA твърди, че е готово да плати, е невалидна, защото е направена след тръжната процедура и извън нея. Приемането на тази оферта би означавало нарушаване на принципа на законността, като се има предвид, че целта на публичната тръжна процедура не е само да обслужва финансовите интереси на страната, но и да служи и на широкия обществен интерес, т.е. да се осигури възможно най-високата цена при спазване на принципа на законност (т.е. законовите разпоредби, предвидени в правилата за поканите за участие в търг и в тръжните досиета, както и в други приложими законодателни актове).
(37)
Гръцките органи поясняват още, че те не просто са отменили търга и не са започнали нов, защото това би означавало да започнат отначало цялата процедура за четвърти път в рамките на осем години, което би увредило международната репутация на Гърция, без да е сигурно, че подновяването на тръжната процедура би осигурило цена от 162 млн. EUR. Във връзка с това Гърция дори поставя под въпрос надеждността на офертата от 162 млн. EUR, тъй като предприятието CA е било наясно, че приемането ѝ само би предизвикало отмяна на процедурата и започването на нова такава.
(38)
Освен това гръцките органи потвърждават (21), че окончателно платената цена (120 млн. EUR) е приемлива, тъй като е с 25,5 % по-висока от експертната оценката за 95,4 млн. EUR, направена преди тръжната процедура от независим оценител и държана запечатана до приключване на процедурата. Те твърдят, че тази оценка - която дори не е била необходима за тръжната процедура - е поискана, за да се защитят в по-голяма степен интересите на Гърция (22).
(39)
Що се отнася до твърденията на жалбоподателя, че първоначалните условия относно поканите за участие в търг са подобрени от последващия Закон № 3139/2003, с който се потвърждава приватизацията, гръцките органи разясняват, че уведомленията за поканите за участие в търг не са изменени нито от Закон 3139/2003, нито по някакъв друг начин. Според Гърция този закон просто регулира различни разрешения, които са свързани с инвестирането и управлението на казиното, и включва мерки за защита на работниците след приватизацията. Този закон не освобождава HR от задължението да инвестира 44 млн. EUR в казино Mont Parnès, а договорната клауза в договора относно връщането на HR на 70 % от цената, в случай че оперативният лиценз се предостави на друго казино преди 2012 г., вече е била изрична разпоредба в поканите за участие в търг.
(40)
Следователно гръцките органи отбелязват, че продажната цена представлява пазарната стойност на дяла от 49 % от капитала на казино Mont Parnès.
(41)
За да подсилят своето твърдение, че не се наблюдават нередности при тръжната процедура, гръцките органи посочват няколко решения на националните съдилища, в които се анализира законността на тръжната процедура съгласно националното законодателство. Към днешна дата националните съдилища не са открили нередности в търга и затова са отхвърлили различните молби, които са внесени от CA по този въпрос (23). Сред съдебните решения на националните съдилища, които потвърждават правилността на тръжната процедура, гръцките органи посочват по-специално следните:
а) Съдебно производство пред граждански съдилища:
(42)
В своето решение 8118/2002 (24) Атинският първоинстанционен съд отхвърли подадена от CA жалба и постанови, че:
-
Тръжната комисия и Комисията по възраженията считат с право, че офертите от HR на първия и втория етап са в съответствие с поканите за участие в търг. Изложението на HR, което е приложено към офертите им, не е засегнало безусловния им характер.
-
CA представя своя оферта в 15.30 ч., т.е. в началото на третия етап, както е определено от Тръжната комисия в края на втория етап. Офертата е взета обратно от представителя на CA по негово собствено желание, въпреки че председателят на Тръжната комисия се е опитал да го разубеди. Ако председателят на Тръжната комисия беше предупредил изрично представителя на CA за връщането на офертата, това би довело до дискриминационно третиране в полза на CA и срещу HR.
-
Втората оферта на CA на третия етап с право е счетена за недопустима от Комисията по възраженията. Всеки участник може да участва в търга само с една оферта на всеки етап. Освен това, ако втората оферта на CA на третия етап е била счетена за приемлива, това би довело до нарушаване на принципите на прозрачност. Представителят на CA е взел обратно първия запечатан плик, напуснал е мястото, където се е провеждал търга, и при завръщането си е представил запечатан плик, за който не може да се потвърди, че е същият като първия (25).
б) Съдебно производство пред административни съдилища
(43)
Според гръцките органи понастоящем пред Държавния съвет (Върховния административен съд) се гледа дело, отнасящо се до друга молба на CA, в която се твърди, че тръжната процедура (26) е незаконосъобразна, а окончателното решение предстои да бъде произнесено. Гръцките органи обаче отбелязват, че съдията докладчик е предложил молбата на CA да се отхвърли като недопустима въз основа на съдебната компетентност и неоснователна по същество (27).
в) Съдебно производство пред наказателни съдилища
(44)
След жалба, заведена през 2002 г. от CA срещу членове на Тръжната комисия, Комисията по възраженията, ETA, консултанта по оценяване (American Appraisal Hellas Ltd) и финансовия съветник (Kantor), относно поведението им по време на тръжната процедура, Съветът на съдиите от Апелативния съд, към който е препратено делото за отсъждане, издаде оправдателно решение (28) и по-конкретно установи, че:
-
И двете решения на Комисията по възражения са законни и няма достатъчно доказателства за неправомерно поведение от страна на членовете ѝ. Членовете на Комисията по възражения, като отхвърлят възражението на CA на първия и втория етап и приемат, от друга страна, това на HR на третия етап, не са нарушили условията на поканите за участие в търг и не са третирали по различен начин двамата участници.
-
Решенията на Тръжната комисия са законни и членовете ѝ не са третирали по различен начин двамата участници. Освен това Тръжната комисия е била длъжна съгласно условията на поканите за участие в търг да се придържа към констатациите на Комисията по възражения.
-
Представителят на ETA не е нарушил съответните национални разпоредби, като е помолилил участника, предложил временно най-висока оферта (HR), да я повиши. Представителят на ETA не е бил упълномощен да преговаря и не е имал правомощия да анулира или да прекрати тръжната процедура.
(45)
Горепосоченото оправдателно решение впоследствие е оспорено пред националните съдилища (29), а съвсем скоро Атинският апелативен съд издаде решение, с което оправдава всички обвинени лица (решение 466/2011). Пълният текст на решението все още не е достъпен.
(46)
В заключение, като се имат предвид всички горепосочени коментари, гръцките органи продължават да твърдят, че мярката, която се оценява, не включва държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС.
5. МНЕНИЯ НА ЗАИНТЕРЕСОВАНИТЕ СТРАНИ
(47)
С писмо от 4 август 2010 г. представителите на предполагаемия получател (т.е. Athens Resort Casino Holdings от името на HR) се включиха в откритото от Комисията производство като заинтересована страна. Предполагаемият получател представи същите мнения като Гърция, които са обобщени в раздел 4.
(48)
В допълнение предполагаемият получател твърди, че реално платената цена за дела в казиното е 120 млн. EUR, което е с 10 млн. EUR повече от първоначално договорената (30). Следователно тази сума е по-висока дори от професионалната оценка от 95,4 млн. EUR, направена преди започването на тръжната процедура (но която не е оповестена).
(49)
Предполагаемият получател също така твърди, че предприятието ETA не само не е било задължено, но дори е нямало право да покани участника в търга, предложил временно втора най-висока цена, защото това би означавало начало на нови етапи на наддаване, което е в нарушение на условията на поканите за участие в търг. Също така той твърди, че офертата от 162 млн. EUR, представена от CA извън тръжната процедура, не е можело да бъде приета сериозно и е била представена единствено, за да се стигне до отмяна на цялата процедура. Това потвърждава, че той със сигурност би оспорил всяко решение за приемане на тази оферта, като рискува отмяната на цялата процедура. Във връзка с това той посочва мнението на Правния държавен съвет, който потвърждава, че офертата на CA не би могла да бъде взета под внимание или да бъде приета (31).
(50)
Предполагаемият получател също така поставя под въпрос предположението на Комисията, изложено в решението за откриване на процедурата, относно нарушаване на конкуренцията и ефекта върху търговията, че хазартът е световна търговска дейност и дружествата в тази област упражняват икономическа дейност на международен пазар. Предполагаемият получател твърди, че Mont Parnès не развива международна дейност, а действа само на местно ниво и следователно не се конкурира с казината извън граница.
(51)
С писмо от 29 септември 2010 г. Club Hotel Casino Loutraki AE (от името на CA) (32) се включи в откритото от Комисията производство като заинтересована страна. В това писмо предприятието твърди, че по отношение на количественото определяне на предполагаемата помощ трябва също да се вземе под внимание разликата между офертите и въздействието на ратифицирания закон върху задълженията на купувача съгласно условията на публичната тръжна процедура.
6. ОЦЕНКА НА МЯРКАТА
6.1. Наличие на държавна помощ при прехвърляне на дялове чрез търговска продажба
(52)
В член 107, параграф 1 от ДФЕС се посочва, че освен когато е предвидено друго в Договора, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(53)
В съответствие с установената съдебна практика на Съда на Европейския съюз (33) и правилата и практиката на Комисията относно държавната помощ в контекста на приватизационни сделки (34), когато държава-членка придобива или продава дялове от предприятия, предимство не е налице, ако държавата-членка действа като частен инвеститор в условията на пазарна икономика.
(54)
По-специално, когато продажбата на дялове се реализира на фондовата борса, по правило се приема, че тя е осъществена при пазарни условия и не включва каквото и да е предимство. Когато обаче прехвърлянето е осъществено посредством търговска продажба, може да се приеме, че не е налице предимство, ако са изпълнени следните условия: първо, дяловото участие е продадено чрез прозрачен и недискриминационен търг, който е открит за участие на всички кандидати; второ, към продажбата не са наложени условия, които са необичайни при подобни сделки между частноправни субекти и които биха могли да понижат продажната цена; трето, дяловото участие е продадено на кандидата, предложил най-висока цена, и четвърто, на кандидатите в търга трябва да се предостави достатъчно време и информация, за да направят съответна оценка на активите, въз основа на която те изготвят своите оферти.
(55)
С други думи, когато приватизацията е реализирана посредством търговска продажба, показателят, с който се прави оценка дали една сделка с държавни активи включва предимство, е дали икономически оператор в условията на пазарна икономика, действащ при сходни обстоятелства, би постъпил по същия начин, т.е. дали би продал дружеството на същата цена. Неикономически съображения, като например причини, свързани с индустриалната политика, съображения, свързани със заетостта, или цели на регионалното развитие, които не биха били приемливи за оператор в условията на пазарна икономика, не могат да се приемат като основания за приемане на по-ниска цена, а напротив, свидетелстват за наличието на предимство. Този принцип многократно е излаган от Комисията и последователно потвърждаван от Съда (35).
(56)
Поради това, ако някое от горепосочените изисквания не е изпълнено, Комисията счита, че публичната продажба трябва да бъде разгледана за възможно наличие на елементи на помощ, поради което за нея трябва да бъде отправено уведомление. Като се изпълняват тези изисквания, е възможно да се гарантира, че държавата получава възможно най-високата цена, т.е. пазарната цена за своите активи, и следователно, че няма наличие на държавна помощ.
6.2. Продажбата на дял от 49 % от капитала на казино Mont Parnès
(57)
При откриване на производството съгласно член 108, параграф 2 от ДФЕС Комисията имаше съмнения дали продажбата на Mont Parnès е извършена чрез открита, прозрачна и недискриминационна тръжна процедура. Съгласно наличната информация на този етап Комисията счете, че са били налице значителни трудности да се определи дали е било незаконно предоставено някакво преференциално третиране и дали е била платена пазарната цена. Комисията беше загрижена, че нередностите в тръжната процедура може да са причина за наличие на държавна помощ.
(58)
След това Комисията извърши оценка на съответните факти в рамките на официално разследване. Тази оценка се основава на съвкупността от наличните доказателства по отношение на тази мярка.
(59)
През различните етапи на процедурата Комисията получи информация за редицата правни действия на национално ниво, които оправдават първоначалната тръжна процедура. Комисията отбелязва, че към днешна дата различните решения на национално ниво не подкрепят наблюденията на жалбоподателя относно нередности и неравно третиране при тръжната процедура (вж. също параграфи 41-46 по-горе). Досега националните съдилища по-скоро потвърждават законността и липсата на дискриминация в тръжната процедура, която се основава на национални правила.
(60)
Въпреки че оценката на Комисията не зависи от констатациите на националните съдилища, тя ги взима под внимание като един от факторите в своя анализ. Комисията обаче отбелязва, че с настоящата оценка по никакъв начин не се цели тълкуване на националното право, което е единствено от компетентността на държавата-членка.
(61)
В този контекст Комисията счита, че законността на тръжната процедура съгласно националното право, както е описано и обосновано чрез обстойно и задълбочено проучване, извършено дотук от различни национални съдилища, представлява важен признак за редовността и недискриминационното естество на тръжната процедура. Това явно потвърждаване на тръжната процедура съгласно националните правила може да бъде взето под внимание от Комисията наред с други фактори при нейната оценка съгласно правилата на ЕС за държавна помощ, че тръжната процедура е открита, безусловна и недискриминационна.
(62)
По отношение на повдигнатия в решението за откриване на процедурата въпрос, че една от офертите изглежда нарушава правилото в поканата за провеждане на търг относно минималното увеличаване в сравнение с предишната оферта, Комисията отбелязва, че този въпрос е решен, тъй като изискваното увеличение е било 1 %, а не 10 %, както е било обяснено на Комисията. Следователно Комисията счита, че правилата на тръжната процедура са били спазени в това отношение.
(63)
По отношение на предполагаемото различно третиране на различните възражения, повдигнати по време на тръжната процедура, Комисията отбелязва, че гръцките органи са предоставили приемливо обяснение за изключването на офертата на CA от тръжната процедура с оглед на приложимите правила, които забраняват второ представяне на оферта в един и същи етап на наддаване.
(64)
По отношение на предполагаемото неравностойно третиране на различните оферти, направени след приключване на тръжната процедура, Комисията счита, че различието в третирането при договаряне на по-висока цена с участника, спечелил търга, докато същевременно не се взема под внимание офертата на жалбоподателя от 162 млн. EUR, може, предвид съществуващите съмнения на законосъобразността на тази оферта, да бъде приета като допустима практика при тръжната процедура. Освен това Комисията не може да определи като надеждна недопустимата оферта от 162 млн. EUR на жалбоподателя, защото е направена едва след приключване на тръжната процедура, което е в нарушение на процедурните правила.
(65)
По отношение на предложението цялата процедура да бъде отменена гръцките органи заявиха, че това би означавало повторно започване на процедурата, като така потенциално се рискува допълнително намаляване на цената, която ще бъде получена.
(66)
Гръцките органи също така твърдят, че спецификациите на договора за обществена поръчка не са изменени със Закон 3139/2003 или по друг начин.
(67)
По отношение на получената цена Комисията отбелязва, че окончателно платената цена за казиното, която е 120 млн. EUR (36), е по-ниска от недопустимата оферта от 162 млн. EUR, която жалбоподателят твърди, че е бил готов да предложи след изключването си от процедурата, но все пак по-висока както от най-високата оферта от 107 млн. EUR, с която жалбоподателят изглежда е участвал в търга, така и дори с по-голяма разлика (25,5 %), от експертната оценка на дела за 95,4 млн. EUR, извършена преди процедурата.
6.3. Заключение
(68)
След откриването на официалната процедура за разследване гръцките органи опровергаха по задоволителен начин предварителните съмнения, изразени от Комисията в решението за откриване на процедурата. По-специално, Комисията не откри доказателство, което да води до заключението, че предполагаемият получател е получил преференциално третиране, което да доведе до предоставяне на някакво предимство. Чрез продажбата на дяловете си в казиното на участника, предложил най-висока цена в рамките на открита, безусловна и недискриминационна тръжна процедура, се предполага, че Гърция е получила възможно най-високата пазарна цена и не се е лишила от държавни ресурси. Следователно Комисията може да приеме, че при подобни обстоятелства оператор в условията на пазарна икономика би продал съответния дял от казиното на подобна цена. В резултат на това Комисията счита, че продажбата от страна на Гърция на притежаваните от нея 49 % от капитала на казино Mont Parnès не включва предимство и следователно не представлява държавна помощ.
7. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(69)
Комисията счита, че продажбата от страна на Гърция на дяла от 49 %, който Гърция притежава в капитала на казино Mont Parnès, не представлява помощ,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Продажбата от страна на Гърция на дяла от 49 %, който Гърция притежава в капитала на казино Mont Parnès, не представлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Член 2
Адресат на настоящото решение е Република Гърция.
Съставено в Брюксел на 24 май 2011 година.
ROZHODNUTIE KOMISIE
z 24. mája 2011
o opatrení čiastočnej privatizácie C 15/10 (ex NN 21/10), ktoré Grécko vykonalo v prípade kasína Mont Parnès
[oznámené pod číslom K(2011) 3505]
(Iba grécke znenie je autentické)
(Text s významom pre EHP)
(2011/647/EÚ)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie, a najmä na jej článok 108 ods. 2 prvý pododsek,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
po vyzvaní zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky v súlade s uvedenými ustanoveniami, a so zreteľom na tieto pripomienky (1),
keďže:
1. POSTUP
(1)
Listom z 23. júna 2002 spoločnosť Egnatia AE, ktorú po fúzii prevzala spoločnosť Athinaiki Techniki a ktorá je členom konzorcia Casino Attikis (ďalej len „CA“ alebo „sťažovateľ“), podala sťažnosť Európskej komisii o údajnom porušení pravidiel vnútorného trhu EÚ, ktorá sa týkala údajne netransparentného a diskriminačného postupu verejného obstarávania, ktorý grécke orgány použili pri predaji 49 % podielu spoločnosti Elliniko Kazino Parnithas AE (ďalej len „kasíno Mont Parnès“) úspešnému uchádzačovi - konzorciu Hyatt Regency (ďalej len „HR“ alebo „údajný príjemca“) (2).
(2)
Listom z 3. októbra 2002 Generálne riaditeľstvo Európskej komisie pre vnútorný trh a služby (ďalej len „GR pre vnútorný trh“) postúpilo kópiu spisu Generálnemu riaditeľstvu pre hospodársku súťaž (ďalej len „GR pre hospodársku súťaž“) na súbežnú analýzu tejto veci podľa pravidiel EÚ o štátnej pomoci.
(3)
Elektronickou poštou z 9. decembra 2002 právni zástupcovia sťažovateľa poskytli príslušným oddeleniam Komisie k veci doplňujúce vysvetlenia.
(4)
Listom z 24. januára 2003 Komisia informovala grécke orgány o sťažnosti týkajúcej sa štátnej pomoci a požiadala Grécko o objasnenie vznesených otázok. Grécke orgány poskytli odpoveď 4. marca 2003.
(5)
Dňa 27. januára 2003 sa útvary Komisie stretli s právnymi zástupcami sťažovateľa.
(6)
Dňa 12. februára 2003 a 22. augusta 2003 právni zástupcovia údajného príjemcu predložili doklady útvarom Komisie.
(7)
Listami z 31. marca 2003 a 16. mája 2003 sťažovateľ predložil dodatočné informácie GR pre hospodársku súťaž.
(8)
Dňa 10. apríla 2003 sa útvary Komisie stretli so zástupcami údajného príjemcu.
(9)
V období od 15. júla 2003 do 16. septembra 2003 si Komisia vymenila so sťažovateľom niekoľko listov týkajúcich sa osobitného posúdenia otázok štátnej pomoci a pripomenula sťažovateľovi svoju rozhodovaciu prax, podľa ktorej prevod verejného majetku v rámci postupu verejného obstarávania nepredstavuje štátnu pomoc, ak bol tento postup transparentný a nediskriminačný. Komisia preto sťažovateľa informovala, že sa k sťažnosti vyjadrí, až keď GR pre vnútorný trh preskúma uvedený postup zadávania verejnej zákazky.
(10)
Listami z 22. januára 2004 a 4. augusta 2004 GR pre vnútorný trh ukončilo vyšetrovanie so záverom, že v rámci postupu zadávania verejnej zákazky nedošlo k žiadnemu pochybeniu. Listom z 2. júna 2004 GR pre hospodársku súťaž informovalo sťažovateľa, že uzavrelo sťažnosť týkajúcu sa štátnej pomoci v zmysle článku 20 ods. 2 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999 ustanovujúceho podrobné pravidlá na uplatňovanie článku 93 Zmluvy o ES (3).
(11)
Dňa 18. februára 2005 podal sťažovateľ na Súd prvého stupňa (teraz Všeobecný súd) návrh na zrušenie rozhodnutia Komisie o odložení sťažnosti.
(12)
Uznesením z 26. septembra 2006 Súd prvého stupňa zamietol žalobu ako neprípustnú, keďže podľa jeho názoru list nepredstavoval napadnuteľný akt v zmysle článku 230 Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva (Zmluvy o ES) [teraz článok 263 Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ)] (4).
(13)
Dňa 18. decembra 2006 podal sťažovateľ na Súdny dvor odvolanie proti uzneseniu Súdu prvého stupňa.
(14)
Rozsudkom zo 17. júla 2008 (5) Súdny dvor zrušil uznesenie a konštatoval, že napadnutý akt predstavoval napadnuteľný akt, ktorý nebol v súlade s povinnosťami Komisie vyplývajúcimi z procesného nariadenia, a vrátil vec Súdu prvého stupňa.
(15)
Listom z 26. septembra 2008 GR pre hospodársku súťaž stiahlo list o odložení z 2. júna 2004 a opätovne vec otvorilo.
(16)
Uznesením z 29. júna 2009 Súd prvého stupňa konštatoval, že keďže došlo k stiahnutiu listu, konanie sa zastavuje (6). Dňa 7. septembra 2009 podal sťažovateľ proti tomuto uzneseniu Súdu prvého stupňa odvolanie s odôvodnením, že Súd mal považovať stiahnutie listu za nezákonné a zrušiť ho.
(17)
Elektronickou poštou z 11. septembra 2009 sťažovateľ poskytol Komisii ďalšie informácie.
(18)
Dňa 14. októbra 2009 sa útvary Komisie stretli so zástupcami sťažovateľa. Po tomto stretnutí sťažovateľ poskytol Komisii ďalšie informácie výmenou niekoľkých listov.
(19)
Listom z 21. októbra 2009 Komisia požiadala Grécko o dodatočné informácie. Listom z 13. novembra 2009 Grécko požiadalo o viac času na odpoveď, ktorý mu Komisia udelila elektronickou poštou z 18. novembra 2009. Grécko odpovedalo Komisii 11. a 14. januára 2010.
(20)
Rozsudkom zo 6. mája 2010 Súdny dvor reagoval na návrh na začatie prejudiciálneho konania v zmysle článku 234 Zmluvy o ES (teraz článok 267 ZFEÚ), ktorý podala Simvoulio tis Epikreatias (ďalej len „Štátna rada“), a to najmä pokiaľ ide o uplatňovanie pravidiel EÚ v oblasti verejného obstarávania v rámci uvedeného postupu verejného obstarávania. Súdny dvor dospel okrem iného k záveru, že taká zmluva, aká sa mala zadať na základe uvedeného verejného obstarávania, nepatrí ako celok do pôsobnosti smernice týkajúcej sa verejného obstarávania (7). Súd okrem toho poznamenal, že tento záver nevylučuje povinnosť takejto zmluvy dodržiavať základné pravidlá a všeobecné zásady zmluvy, najmä v oblasti slobody usadiť sa a voľného pohybu kapitálu.
(21)
Listom zo 6. júla 2010 Komisia informovala Grécko o svojom rozhodnutí začať konanie podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ v súvislosti s uvedeným opatrením (ďalej len „rozhodnutie o začatí konania“).
(22)
Rozhodnutie Komisie o začatí konania bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie (8). Komisia vyzvala všetky zainteresované strany, aby k tomuto opatreniu vyjadrili svoje pripomienky.
(23)
Po začatí konania Komisia dostala pripomienky od dvoch zainteresovaných strán, a to od zástupcov údajného príjemcu (Athens Resort Casino Holdings (9) v mene HR) (10) a od zástupcov sťažovateľa (Club Hotel Casino Loutraki v mene CA) (11). Grécko predložilo svoje pripomienky listom zo 6. augusta 2010. Pripomienky oboch zainteresovaných strán boli listom z 29. októbra 2010 poslané Grécku, ktoré na ne reagovalo listom z 25. novembra 2010.
(24)
Dňa 16. decembra 2010 (12) Súdny dvor rozhodol, že Všeobecný súd (predtým Súd prvého stupňa) nesprávne rozhodol, keď určil, že nebude konať vo veci napadnutia „administratívneho odloženia“ veci Komisiou.
2. OPIS OPATRENIA
(25)
V októbri 2001 začali grécke orgány postup verejného obstarávania s cieľom previesť 49 % podielu na základnom imaní kasína Mont Parnès (13). Súťažili dvaja záujemcovia, a síce Kazino Attikis (ďalej len „Casino Attikis“ alebo „CA“) a konzorcium Hyatt Regency - Elliniki Technodomiki (ďalej len „konzorcium Hyatt Regency“ alebo „HR“), z ktorých obaja boli na základe podmienok príslušných vnútroštátnych predpisov vybraní do druhého kola verejného obstarávania (14). Po údajne neplatnom konaní bola verejná zmluva uzavretá s konzorciom HR. V odôvodneniach 26 až 29 ďalej v texte sa opisujú udalosti, ktoré podľa informácií dostupných Komisii viedli k uzavretiu zmluvy.
(26)
Podľa príslušných vnútroštátnych predpisov sa víťazný záujemca určuje podľa výšky ponuky (aukcia so zvyšujúcou sa cenou ponuky), pričom vyvolávacia cena bola stanovená na 80 miliónov EUR. Výbor pre výzvy na predkladanie ponúk otvára obálky poskytnuté záujemcami, ktoré obsahujú finančnú ponuku každého záujemcu, a postupne vyhlasuje každú ponuku. Záujemca, ktorý ponúkol nižšiu ponuku, je oprávnený predložiť novú ponuku v zapečatenej obálke v ďalšom kole. Táto nová ponuka sa musí rovnať aspoň pôvodnej vyššej ponuke zvýšenej o 1 % (15). Takéto následné predkladanie ponúk sa odohráva v samostatných kolách, pokým jeden zo záujemcov svoju ponuku nestiahne, a vtedy sa za dočasného uchádzača s najvyššou ponukou vyhlási posledný uchádzač. Výbor pre výzvy na predkladanie ponúk predloží zápis, v ktorom sa uvádza dočasný uchádzač s najvyššou ponukou, predstavenstvu Helénskej spoločnosti pre rozvoj cestovného ruchu (ETA).
(27)
Počas prvého kola predložili títo dvaja záujemcovia svoje ponuky v zapečatených obálkach v rovnakom čase, a to 31. mája 2002 v sídle ETA. Ponuka CA bola 91 183 652 EUR a ponuka HR predstavovala 80 075 000 EUR. Obálka HR však okrem ponuky obsahovala aj vyhlásenie spochybňujúce zákonnosť účasti konzorcia CA na verejnom obstarávaní. CA vznieslo proti tomuto vyhláseniu námietku a tvrdilo, že finančná ponuka HR je pre formuláciu výhrad neprípustná. Námietka CA bola zamietnutá výborom pre námietky, podľa ktorej vyhlásenie HR neovplyvnilo platnosť jeho ponuky.
(28)
V druhom kole predložilo HR v zapečatenej obálke ponuku na 92 105 888 EUR spolu s rovnakým písomným vyhlásením. Po ukončení druhého kola predložil právny zástupca CA obálku s finančnou ponukou pre tretie kolo a súčasne predložil predstavenstvu ETA samostatné vyhlásenie o porušovaní podmienok verejného obstarávania so zreteľom na požiadavky nevyhnutné na platnosť verejného obstarávania. Výbor pre výzvy na predkladanie ponúk zamietol toto tvrdenie z dôvodu, že by bolo prípustné, iba ak by sa predložilo vo forme námietky, ktoré patria do pôsobnosti výboru pre námietky. Právny zástupca CA následne požiadal výbor o päť minút času na rozmyslenie ďalších krokov. Čas mu bol udelený a CA zobralo zo stola výboru písomné vyhlásenie, ako aj obálku s ponukou. Keď sa o päť minút vrátilo, povedalo, že nemá záujem o vznesenie námietky a predložilo svoju ponuku. Následne HR predložilo námietku a požadovalo vyhlásenie tretieho kola predkladania ponúk za neprípustné z dôvodu, že CA predložilo ponuku, ktorú následne stiahlo a potom opätovne predložilo. Výbor pre námietky prijal námietku HR a ponuka CA (16) bola vylúčená z postupu.
(29)
Po vylúčení ponuky CA pre tretie kolo, výbor pre výzvy na predkladanie ponúk postúpil (17) predstavenstvu ETA kópiu zápisnice zo svojho ôsmeho zasadnutia, v ktorom ako prvého dočasného uchádzača s najvyššou ponukou vymenoval HR (s ponukou 92 105 888 EUR) a ako druhého dočasného uchádzača s najvyššou ponukou konzorcium CA. Zdá sa, že výbor pre výzvy na predkladanie ponúk neotvoril ponuku CA z tretieho kola ani nevrátil zapečatenú obálku CA, ale ju doručil ETA, aby ju uložila do svojho trezora (18). Predstavenstvo ETA zvolalo mimoriadne valné zhromaždenie. Generálny riaditeľ ETA a právny zástupca Kantor Capital, ktorý pôsobil ako hospodársky poradca zodpovedný za toto konanie, boli potom 5. júna 2002 splnomocnení, aby požiadali HR o predloženie vyššej ponuky. HR nato zvýšilo navrhnutú sumu na 110 miliónov EUR. Dňa 12. júna 2002 predložilo CA predstavenstvu ETA list s ponukou na 162 miliónov EUR, ktorá bola ale následne zamietnutá, pretože bola podaná po uzavretí ponukového konania. Nakoniec HR svoju ponuku ešte viac zvýšilo, a to až na sumu 120 miliónov EUR (19).
3. ROZHODNUTIE O ZAČATÍ KONANIA VO VECI FORMÁLNEHO ZISŤOVANIA
(30)
Komisia rozhodla o začatí konania vo veci formálneho zisťovania, aby odstránila pochybnosti, pokiaľ ide o to, či grécky štát predal 49 % podiel na základnom imaní kasína Mont Parnès uchádzačovi s najvyššou ponukou v procese predaja, ktorý spĺňal podmienky otvorenosti, transparentnosti a nediskriminácie. Komisia si konkrétne nebola istá, či kupcovi počas procesu predaja nebolo neoprávnene poskytnuté prednostné zaobchádzanie a či následne bola alebo nebola zaplatená trhová cena. Podľa názoru Komisie vylúčenie CA z ponukového konania a vylúčenie ponuky CA vo výške 162 miliónov EUR, ktorú urobil po ukončení ponukového konania môžu byť dôkazom predaja pod cenu, a tým existencie pomoci vo forme zrieknutia sa štátnych prostriedkov.
4. PRIPOMIENKY GRÉCKA
(31)
Grécko predložilo svoje pripomienky listom zo 6. augusta 2010. Grécko popiera existenciu štátnej pomoci z dôvodu, že postup verejného obstarávania na predaj jeho podielu na základnom imaní kasína Mont Parnès prebehol v súlade s príslušnými právnymi predpismi a že 49 % podiel v kasíne bol predaný za trhovú cenu.
(32)
Grécke orgány v prvom rade zdôrazňujú, že výber uchádzačov v rámci verejného obstarávania a celý postup zadávania verejnej zákazky boli úplne zákonné a prebiehali v súlade s pravidlami výziev na predkladanie ponúk (20), ktoré sa riadia platnými právnymi predpismi, a že obaja uchádzači bez výhrad súhlasili s týmito výzvami na predkladanie ponúk.
(33)
Grécke orgány tiež vysvetľujú, že vyhlásenie HR, ktoré sa nachádzalo v obálke s finančnou ponukou HR v prvom aj druhom kole verejného obstarávania, neovplyvnilo platnosť jeho finančných ponúk, ale týkalo sa iba účasti CA v samotnom postupe verejného obstarávania, a preto sa výbor pre námietky nemýlil, keď uznal finančné ponuky HR za zákonné.
(34)
Grécke orgány ďalej podrobnejšie vysvetľujú, že ponuka predložená CA v treťom kole verejného obstarávania, o ktorej sťažovateľ tvrdí, že bola vo výške 107 miliónov EUR, bola vylúčená, pretože obálka bola zobraná z dohľadu výboru pre výzvy na predkladanie ponúk. Za takýchto okolností si výbor nemôže byť istý, či ponuka nebola zmenená. V každom prípade opätovné predloženie ponuky znamená druhé predloženie ponuky v rovnakom kole, čo je proti pravidlám.
(35)
Grécke orgány vysvetľujú, že ponuka podaná HR v druhom kole vo výške 92 105 888 EUR, vyššia od pôvodnej ponuky CA v prvom kole vo výške 91 183 652 EUR, bola v súlade s pravidlami verejnej súťaže, keďže podľa podmienok výzev na predkladanie ponúk musí byť každá nová ponuka vyššia o 1 %, a nie o 10 %, ako sa predpokladalo v rozhodnutí Komisie o začatí konania. Pravidlá verejnej súťaže boli preto v tomto ohľade dodržané.
(36)
Grécke orgány takisto tvrdia, že posledná ponuka CA vo výške 162 miliónov EUR, čo je suma, o ktorej CA tvrdí, že bolo pripravené zaplatiť, je neplatná, pretože bola podaná po postupe verejného obstarávania a mimo neho. Na to, aby bolo možné prijať túto ponuku, musela by sa porušiť zásada zákonnosti, ak uvážime, že účelom verejného ponukového konania nie je len slúžiť finančným záujmom štátu, ale aj slúžiť záujmom širokej verejnosti, t. j. zabezpečiť čo najvyššiu sumu pri dodržaní zásady zákonnosti (t. j. pravidiel ustanovených v pravidlách výzev na predkladanie ponúk, v súťažných dokumentáciách a v iných príslušných právnych predpisoch).
(37)
Grécke orgány ďalej vysvetľujú, že nechceli len jednoducho zrušiť tento postup verejného obstarávania a začať nový, pretože by to znamenalo opätovne zorganizovať celý postup štvrtýkrát za osem rokov, čo by poškodilo medzinárodnú reputáciu Grécka, pričom by nebolo zaručené, že opätovné ponukové konanie by zaistilo cenu 162 miliónov EUR. V tejto súvislosti Grécko dokonca spochybňuje vierohodnosť ponuky 162 miliónov EUR, pretože CA si bolo vedomé, že jej prijatím by sa iba spustil proces zrušenia tohto konania a naštartovania nového konania.
(38)
Grécke orgány okrem toho potvrdili (21), že cena, ktorá im bola nakoniec zaplatená (120 miliónov EUR), bola primeraná, keďže bola o 25,5 % vyššia ako odborné ocenenie na 95,4 milióna EUR, ktoré bolo vykonané nezávislým znalcom ešte pred verejným obstarávaním a ostalo zapečatené až do konca tohto konania. Tvrdia, že toto ocenenie, aj keď nepotrebné z hľadiska verejného obstarávania, sa vyžadovalo, aby sa ešte väčšmi chránili záujmy Grécka (22).
(39)
Pokiaľ ide o tvrdenia sťažovateľa, že pôvodné podmienky výzev na predkladanie ponúk boli upravené neskorším zákonom č. 3139/2003, ktorým sa potvrdzuje privatizácia, grécke orgány vysvetľujú, že oznámenia o výzvach na predkladanie ponúk neboli upravené ani zákonom č. 3139/2003, ani žiadnym iným spôsobom. Podľa Grécka sa týmto zákonom ustanovujú iba rôzne povolenia spojené s investovaním a prevádzkou kasína, ako aj opatrenia na ochranu zamestnancov po privatizácii. Zákonom sa neoslobodilo HR od povinnosti investovať 44 miliónov EUR do kasína Mont Parnès a zmluvné ustanovenie o vrátení konzorciu HR 70 % z ceny v prípade, že prevádzková licencia bude do roku 2012 udelená inému kasínu, bolo už výslovne ustanovené vo výzvach na predloženie ponuky.
(40)
Grécke orgány preto uvádzajú, že predajná cena predstavuje trhovú hodnotu 49 % podielu na základnom imaní kasína Mont Parnès.
(41)
Na podporu svojho tvrdenia, že počas postupu verejného obstarávania sa nevyskytli žiadne nezrovnalosti, grécke orgány poukazujú na niekoľko rozsudkov vnútroštátnych súdov, ktoré skúmali zákonnosť postupu verejného obstarávania podľa vnútroštátnych právnych predpisov. Do dnešného dňa vnútroštátne súdy neobjavili žiadne nezrovnalosti v tomto postupe, a preto už zamietli niekoľko návrhov predložených CA v tejto veci (23). Zo zistení vnútroštátnych súdov, ktorými sa potvrdila správnosť postupu verejného obstarávania, grécke orgány zdôrazňujú najmä tieto skutočnosti:
a) Súdne spory pred občianskoprávnymi súdmi
(42)
Súd prvého stupňa v Aténach vo svojom rozhodnutí č. 8118/2002 (24) zamietol návrh CA a rozhodol, že:
-
výbor pre výzvy na predkladanie ponúk a výbor pre námietky rozhodli správne, že ponuky HR v prvom a druhom kole boli v súlade s výzvami pre predkladanie ponúk. Vyhlásenie HR pripojené k jeho ponukám neovplyvnilo nepodmienenú povahu jeho ponúk,
-
CA predložilo ponuku o 15.30 hod., t. j. na začiatku tretieho kola, tak ako stanovil výbor pre výzvy na predkladanie ponúk na konci druhého kola. Zástupca CA zobral ponuku späť z vlastnej vôle a popudu napriek tomu, že sa ho predseda výboru pre výzvy na predkladanie ponúk snažil od toho odradiť. Ak by predseda výboru pre výzvy na predkladanie ponúk výslovne varoval zástupcu CA, aby nebral ponuku preč, viedlo by to k diskriminačnému zaobchádzaniu v prospech CA a proti HR,
-
výbor pre námietky správne posúdil druhú ponuku CA v treťom kole ako neprípustnú. Každý uchádzač mohol v každom kole predložiť iba jednu ponuku. Ak by sa okrem toho druhá ponuka CA v treťom kole uznala za prípustnú, znamenalo by to porušenie zásady transparentnosti. Zástupca CA zobral prvú zapečatenú obálku CA, odišiel z priestorov, kde sa konala verejná súťaž, a keď sa vrátil, predložil zapečatenú obálku, v prípade ktorej nebolo možné overiť, či je to tá istá prvá obálka (25).
b) Súdne spory pred správnymi súdmi
(43)
Podľa gréckych orgánov je v súčasnosti predmetom konania Štátnej rady (Najvyššieho správneho súdu) vec týkajúca sa ďalšieho návrhu podaného CA, ktorý je založený na nezákonnosti postupu verejného obstarávania (26). V súčasnosti ešte nebol vynesený konečný rozsudok, ale grécke orgány uvádzajú, že sudca spravodajca navrhol, aby bol návrh CA zamietnutý ako neprípustný z dôvodu príslušnosti súdov a ako neopodstatnený z vecných dôvodov (27).
c) Trestné súdne spory
(44)
Po podaní žaloby CA v roku 2002 proti členom výboru pre výzvy na predkladanie ponúk, výboru pre námietky, ETA, znalcovi ocenenia (American Appraisal Hellas Ltd) a finančnému poradcovi (Kantor) týkajúcej sa ich správania počas postupu verejného obstarávania, Rada sudcov odvolacích súdov, ktorej bola vec postúpená na posúdenie, vydala oslobodzujúce uznesenie (28) a konkrétne zistila, že:
-
ani prvé, ani druhé rozhodnutie výboru pre námietky nebolo nezákonné a nenašiel sa žiadny dostatočný dôkaz akéhokoľvek pochybenia na strane jej členov. Členovia výboru pre námietky neporušili podmienky výzev na predloženie ponuky a nezaobchádzali s dvoma uchádzačmi rôzne tým, že zamietli námietku CA v prvom a druhom kole a na druhej strane prijali námietku HR v treťom kole,
-
rozhodnutia výboru pre výzvy na predkladanie ponúk neboli nezákonné a členovia výboru pre výzvy na predkladanie ponúk nezaobchádzali s dvoma uchádzačmi rozdielne. Výbor pre výzvy na predkladanie ponúk bol okrem toho podľa podmienok výzev na predkladanie ponúk povinný riadiť sa zisteniami výboru pre námietky,
-
zástupca ETA neporušil príslušné vnútroštátne ustanovenia tým, že požiadal prvého dočasného uchádzača s najvyššou ponukou (HR), aby zvýšil svoju finančnú ponuku. Zástupca ETA nebol oprávnený vstúpiť do rokovania a nemal právomoc zrušiť alebo odvolať ponukové konanie.
(45)
Uvedené oslobodzujúce uznesenie bolo ďalej napadnuté na vnútroštátnych súdoch (29) a Odvolací súd v Aténach vyniesol nedávno rozsudok, ktorým oslobodil všetky obžalované osoby (rozsudok č. 466/2011). Úplne znenie tohto rozsudku ešte nie je k dispozícii.
(46)
Po zohľadnení všetkých uvedených pripomienok, grécke orgány naďalej trvajú na tom, že posudzované opatrenie nezahŕňa štátnu pomoc v zmysle článku 107 ZFEÚ.
5. PRIPOMIENKY ZAINTERESOVANÝCH STRÁN
(47)
Listom zo 4. augusta 2010 vstúpili zástupcovia údajného príjemcu (t. j. Athends Resort Casino Holdings v mene HR) do konania Komisie ako zainteresovaná strana. Údajný príjemca predložil rovnaké pripomienky ako Grécko, ktoré sú zhrnuté v oddiele 4.
(48)
Údajný príjemca okrem toho uvádza, že cena, ktorú skutočne zaplatil za podiel v kasíne, bola 120 miliónov EUR, teda o 10 miliónov EUR viac, ako sa predtým dohodlo (30). Bolo to teda ešte oveľa viac ako výška odborného ocenenia 95,4 milióna EUR, ktorá bola vykonaná (ale nezverejnená) ešte pred začatím postupu verejného obstarávania.
(49)
Údajný príjemca ďalej tvrdí, že ETA nielenže nebola povinná, ale nemala ani právo vyzvať druhého dočasného uchádzača s najvyššou ponukou na predloženie ponuky, pretože to by znamenalo začatie nového kola predkladania ponúk, čo by bolo v rozpore s podmienkami výzev na predkladanie ponúk. Ďalej tvrdí, že CA ponukou na 162 miliónov EUR, ktorú predložilo mimo ponukového konania, neriskovalo, že ju zoberú vážne, a že CA ju predložilo iba preto, aby zrušilo ponukové konanie. Potvrdzuje, že by určite napadol akékoľvek rozhodnutie prijať túto ponuku, čím by riskoval zrušenie celého konania. V tejto súvislosti poukazuje tiež na stanovisko Právnej štátnej rady, ktorá potvrdila, že ponuku CA nemožno zohľadniť ani prijať (31).
(50)
Údajný príjemca takisto spochybňuje domnienku Komisie, ktorú vyjadrila v rozhodnutí o začatí konania a ktorá sa týkala narušenia hospodárskej súťaže a vplyvu na obchod, pretože hranie hazardných hier je celosvetovou podnikateľskou činnosťou a spoločnosti z tohto odvetvia vykonávajú hospodársku činnosť na medzinárodnom trhu. Údajný príjemca tvrdí, že kasíno Mont Parnès nemá medzinárodný dosah, ale je prevádzkované iba lokálne, a preto nekonkuruje s kasínami v zahraničí.
(51)
Listom z 29. septembra 2010 vstúpila do konania Komisie ako zainteresovaná strana spoločnosť Club Hotel Casino Loutraki AE (v mene CA) (32). V tomto liste tvrdí, že pokiaľ ide o kvantifikáciu údajnej pomoci, je potrebné zohľadniť rozdiel medzi ponukami a vplyv zákona o ratifikácii na povinnosti kupujúceho v zmysle podmienok postupu verejného obstarávania.
6. POSÚDENIE OPATRENIA
6.1. Existencia štátnej pomoci pri prevode akcií prostredníctvom obchodného predaja
(52)
V článku 107 ods. 1 ZFEÚ sa ustanovuje, že ak nie je zmluvami ustanovené inak, pomoc poskytovaná v akejkoľvek forme členským štátom alebo zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná s vnútorným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.
(53)
V súlade s ustálenou judikatúrou Súdneho dvora EÚ (33) a pravidlami a praxou Komisie týkajúcimi sa štátnej pomoci v kontexte privatizácií (34), ak členský štát zakúpi alebo predá akcie podnikov, nejde o existenciu štátnej pomoci, ak je správanie členského štátu v súlade so správaním investora v trhovom hospodárstve.
(54)
Ak sa privatizácia uskutoční prostredníctvom predaja akcií na burze, všeobecne sa predpokladá, že je v súlade s podmienkami trhového hospodárstva a nepredstavuje štátnu pomoc. Ak sa však prevod uskutočnil prostredníctvom obchodného predaja, možno takisto predpokladať, že nedošlo k poskytnutiu žiadnej výhody, ak boli splnené tieto podmienky: i) akcie boli predané formou verejnej súťaže otvorenej všetkým záujemcom, transparentnej a nediskriminačnej; ii) k predaju nie sú pripojené žiadne iné podmienky, ktoré nie sú bežné pri transakciách porovnateľného charakteru medzi súkromnými zmluvnými stranami a ktoré by spôsobili zníženie predajnej ceny; iii) akcie sú predané uchádzačovi s najvyššou ponukou a iv) uchádzači musia mať k dispozícii dostatok času a informácií na uskutočnenie riadneho ocenenia majetku, od ktorého sa odvíja ich ponuka.
(55)
Inými slovami, keď sa privatizácia uskutočňuje prostredníctvom obchodného predaja, kritériom posúdenia skutočnosti, či transakcia, na ktorej sa zúčastňuje štát, poskytovala výhodu, je to, či by sa iný podnikateľský subjekt v trhovom hospodárstve správal v podobnej situácii rovnako, t. j. či by predal spoločnosť za rovnakú cenu. Iné dôvody ako hospodárske, napríklad zdôvodnenia týkajúce sa priemyselnej politiky, zamestnanosti či regionálneho rozvoja, ktoré by pre súkromného podnikateľa na trhu neboli akceptovateľné, sa nemôžu zohľadniť ako dôvody, pre ktoré treba súhlasiť s nižšou predajnou cenou. Skôr naopak, naznačujú existenciu výhody. Komisia túto zásadu opakovane vysvetlila a súd ju opätovne potvrdil (35).
(56)
Ak nie je žiadna z uvedených požiadaviek dodržaná, Komisia sa domnieva, že aukciu treba preskúmať z hľadiska možného zahrnutia pomoci a preto ju treba oznámiť. Dodržiavanie týchto požiadaviek by bolo zárukou, že štát získa najvyššiu cenu, respektíve trhovú cenu za svoj majetok, a v konečnom dôsledku to znamená, že nebola poskytnutá žiadna výhoda.
6.2. Predaj 49 % podielu na základnom imaní kasína Mont Parnès
(57)
Pri začatí konania podľa článku 108 ods. 2 ZFEÚ mala Komisia pochybnosti o tom, či predaj kasína Mont Parnès prebehol na základe otvoreného, transparentného a nediskriminačného postupu verejného obstarávania. Podľa informácií, ktoré boli vtedy k dispozícii, bolo podľa Komisie veľmi ťažké určiť, či bolo neoprávnene poskytnuté nejaké prednostné zaobchádzanie, ako aj či bola alebo nebola zaplatená trhová cena. Komisia vyjadrila obavy, že nezrovnalosti v postupe verejného obstarávania mohli viesť k poskytnutiu štátnej pomoci.
(58)
Komisia následne posúdila relevantné skutočnosti v rámci konania vo veci formálneho zisťovania. Toto posúdenie bolo založené na dôkazoch dostupných v súvislosti s opatrením.
(59)
V rôznych fázach konania dostávala Komisia informácie o mnohých právnych konaniach na vnútroštátnej úrovni, ktoré potvrdili správnosť pôvodného verejného obstarávania. Komisia poznamenáva, že do dnešného dňa zrejme žiadny rozsudok súdu na vnútroštátnej úrovni nepodporil pripomienky sťažovateľa o nezrovnalostiach a nerovnakom zaobchádzaní počas verejného obstarávania (pozri aj odôvodnenia 41 až 46). Skôr sa zdá, že vnútroštátne súdy dosiaľ potvrdzovali zákonnosť a nediskriminačnú povahu verejného obstarávania podľa vnútroštátnych právnych predpisov.
(60)
Napriek tomu, že posúdenie Komisie nezávisí od zistení vnútroštátnych súdov, Komisia vo svojej analýze môže takého zistenia zohľadniť ako jeden z faktorov. Komisia však poznamenáva, že úmyslom tohto posúdenia nie je v žiadnom prípade výklad vnútroštátneho práva, čo je výhradne v právomoci členského štátu.
(61)
V tejto súvislosti Komisia zastáva názor, že zákonnosť verejného obstarávania podľa vnútroštátnych právnych predpisov, ako bola opísaná a zdôvodnená v rozsiahlej hĺbkovej analýze, ktorú dosiaľ vykonali rôzne vnútroštátne súdy, predstavuje významný dôkaz správnosti a nediskriminačnej povahy verejného obstarávania. Toto jednoznačné potvrdenie platnosti verejného obstarávania podľa vnútroštátnych právnych predpisov môže Komisia popri iných faktoroch zohľadniť vo svojom posúdení verejného obstarávania ako otvoreného, nepodmieneného a nediskriminačného podľa pravidiel EÚ v oblasti štátnej pomoci.
(62)
Pokiaľ ide o otázku vznesenú v rozhodnutí o začatí konania, a skutočnosť, že jedna z ponúk zrejme porušila pravidlo výzev na predkladanie ponúk, ktoré sa týka minimálneho zvýšenia ponuky v porovnaní s predchádzajúcou ponukou, Komisia poznamenáva, že táto otázka sa vyriešila, keďže požadované zvýšenie bolo 1 %, a nie 10 %, ako pôvodne pochopila. Preto sa Komisia domnieva, že pravidlá verejného obstarávania boli v tomto ohľade splnené.
(63)
Pokiaľ ide o údajné rôzne zaobchádzanie s rôznymi námietkami vznesenými počas verejného obstarávania, Komisia takisto poznamenáva, že grécke orgány poskytli prijateľné vysvetlenie vylúčenia ponuky CA z verejného obstarávania vzhľadom na príslušné pravidlá, ktoré zakazujú predkladať dve ponuky v tom istom kole.
(64)
Pokiaľ ide o údajné nerovnaké zaobchádzanie s rôznymi ponukami, ktoré boli podané po verejnom obstarávaní, Komisia zastáva názor, že rôzne zaobchádzanie vzťahujúce sa na rokovanie o zvýšení ceny s víťazným uchádzačom a na zamietnutie zváženia ponuky sťažovateľa vo výške 162 miliónov EUR možno vzhľadom na existujúce pochybnosti o zákonnosti ponuky sťažovateľa považovať za prípustnú prax vo verejnom obstarávaní. Komisia okrem toho nemôže neprípustnú ponuku sťažovateľa vo výške 162 miliónov EUR označiť za vierohodnú, keďže ju predložil po ukončení verejného obstarávania a v rozpore s jeho procesnými predpismi.
(65)
Pokiaľ ide o návrh, že celý postup verejného obstarávania mohol byť zrušený, grécke orgány uviedli, že by to znamenalo začať postup úplne od začiatku a teoreticky riskovať ešte väčší pokles získanej ceny.
(66)
Grécke orgány tiež uviedli, že podmienky zadávania verejnej zákazky neboli nijakým spôsobom upravené zákonom č. 3139/2003.
(67)
Pokiaľ ide o získanú cenu, Komisia poznamenáva, že konečná cena 120 miliónov EUR (36), ktorá bola zaplatená za kasíno, je síce stále nižšia ako neprípustná ponuka vo výške 162 miliónov EUR, o ktorej sťažovateľ tvrdí, že bol pripravený zaplatiť po jeho vylúčení z verejného obstarávania, ale je vyššia ako najvyššia ponuka vo výške 107 miliónov EUR, ktorú sťažovateľ zrejme predložil počas verejného obstarávania, ako aj oveľa vyššia (o 25,5 %) ako odborné ocenenie podielu na 95,4 milióna EUR, ktoré sa vykonalo ešte pred verejnou súťažou.
6.3. Záver
(68)
Po začatí konania vo veci formálneho zisťovania grécke orgány uspokojivým spôsobom vyriešili predbežné pochybnosti vyjadrené Komisiou v rozhodnutí o začatí konania. Komisia nenašla dôkaz, z ktorého by vyplývalo, že bolo údajnému príjemcovi poskytnuté prednostné zaobchádzanie, ktoré by viedlo k udeleniu akejkoľvek výhody. Tým, že Grécko predalo svoj podiel kasína uchádzačovi s najvyššou ponukou v otvorenom, nepodmienenom a nediskriminačnom postupe verejného obstarávania, sa usúdilo, že získalo najvyššiu cenu na trhu a nezrieklo sa žiadnych štátnych prostriedkov. Komisia môže preto akceptovať, že za podobných okolností by podnikateľský subjekt v trhovom hospodárstve predal príslušný podiel kasína za podobnú cenu. Komisia vzhľadom na uvedené skutočnosti zastáva názor, že predaj 49 % podielu gréckeho štátu na základnom imaní kasína Mont Parnès neznamená žiadne zvýhodnenie a nepredstavuje teda štátnu pomoc.
7. ZÁVER
(69)
Komisia dospela k záveru, že predaj 49 % podielu gréckeho štátu na základnom imaní kasína Mont Parnès nepredstavuje štátnu pomoc,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Predaj 49 % podielu gréckeho štátu na základnom imaní kasína Mont Parnès nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 107 ods. 1 Zmluvy o fungovaní Európskej únie.
Článok 2
Toto rozhodnutie je určené Helénskej republike.
V Bruseli 24. mája 2011