РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 550/2011 НА КОМИСИЯТА
от 7 юни 2011 година
за определяне съгласно Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета на някои ограничения, приложими за използването на международни кредити за намалени емисии от проекти, отнасящи се за технологични газове
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 г. за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (1), и по-специално член 11а, параграф 9 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Крайната цел на Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации по изменение на климата (РКООНИК), която беше одобрена с Решение 94/69/ЕО на Съвета от 15 декември 1993 г. за сключване на Рамковата конвенция на Обединените нации по изменение на климата (2), е да стабилизира концентрациите на парникови газове в атмосферата на равнище, което би предотвратило опасна антропогенна намеса в климатичната система. С оглед постигането на тази цел общото повишение на световната средногодишна температура на повърхността не трябва да е повече от 2 °C в сравнение със стойностите преди началото на индустриализацията, както бе прието на Конференцията по изменението на климата в Канкун през декември 2010 г. и в Копенхагенската спогодба. Последният доклад за оценка на Междуправителствения комитет по изменение на климата (IPCC) показва, че за постигането на тази цел емисиите на парникови газове в световен мащаб трябва да достигнат върхова стойност и да престанат да се увеличават най-късно до 2020 г. Това предполага повишаване на усилията в световен мащаб на всички страни с големи емисии.
(2)
Пазарите за права на емисии ще трябва да изиграят ключова роля, за да можем да посрещнем това предизвикателство. Те ще осигурят възможност за постигане на целите ни на по-ниска цена и за насърчаване на по-голяма амбиция. Освен това пазарите за права на емисии могат да бъдат ефективен начин за прехвърляне на финансови средства към развиващите се страни, така че да постигнем международния финансов пакет от 100 млрд. USD, договорен в Копенхаген. Това е свързано със сериозно увеличаване на мащаба на съществуващите механизми, в т.ч. реформа на Механизма за чисто развитие (CDM), с цел по-широко използване на стандартизирани базови линии и създаване на нови пазарни механизми.
(3)
Протоколът от Киото, който е одобрен с Решение 2002/358/ЕО на Съвета от 25 април 2002 г. за одобрение от името на Европейската общност на Протокола от Киото към Рамковата конвенция на Организацията на обединените нации за промените на климата и съвместното изпълнение на ангажиментите, произтичащи от нея (3), определи целите за намаляване на емисиите на парникови газове за 39 страни по конвенцията за периода 2008-2012 г. и въведе два механизма за създаване на международни кредити за намалени емисии, които страните по конвенцията могат да използват за компенсиране на своите емисии. При съвместното изпълнение (JI) се създават единици редуцирани емисии (ERU), а при Механизма за чисто развитие (CDM) - съответно сертифицирани единици редуцирани емисии (CER).
(4)
JI и CDM са познати като „чисто компенсационни механизми“, при които намаляването на емисиите на парникови газове с един тон дава право за емитиране на един тон парникови газове на друго място. Въпреки че подобни системи като цяло помагат за понижаване на цената на снижаване на емисиите в световен мащаб, като позволяват действия в страни, където това е икономически по-целесъобразно, те не помагат за такова намаляване на емисиите, което е необходимо за постигане на целта за ограничаване на глобалното затопляне до 2 °C.
(5)
За да се ограничи глобалното затопляне до не повече от 2 °C, ЕС прие позицията, че ангажиментите на индустриализираните страни следва да бъдат допълнени от подходящи действия за смекчаване на последиците от страна на развиващите се страни, особено най-напредналите измежду тях. Паралелно с това постепенно следва да се създаде широк международен пазар за права на емисии на парникови газове (carbon market), който да може да доведе до необходимото глобално намаляване на емисиите по ефикасен начин, като се генерират международни кредити за намалявания на емисии под специфичен показател (benchmark), определен така, че да е под прогнозните емисии при липса на мерки за тяхното снижаване. Това изисква подходящи действия на развиващите се страни за смекчаване на въздействието върху климата. Въпреки че участието на най-слабо развитите страни в CDM би следвало да се засили, по-напредналите измежду развиващите се страни следва постепенно да преминат към участие в секторни пазарни механизми, а накрая и към системи за лимити и търговия с емисии (4).
(6)
Участието в JI и CDM, както и решенията за позволяване на използването на придобити по такива механизми кредити в системите за търговия с емисии, е доброволно. Следователно има разлика между кредитите за намалени емисии, които могат да бъдат генерирани в системите за търговия с емисии, и кредитите за намалени емисии, които страните по Протокола от Киото може да са решили да разрешат да бъдат използвани съгласно своето национално законодателство. Във връзка с това с Директива 2003/87/ЕО вече бе изключено използването на предписани емисионни единици, а с Директива 2004/101/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (5) бе разрешено използването на някои кредити по JI и CDM, но с хармонизирани ограничения относно използването на международни кредити за намалени емисии по проекти от областта на ядрената енергетика, земеползването и горскостопанските дейности, и беше предвидена възможност държавите-членки да могат да позволяват на операторите да използват определени количества други видове международни кредити за намалени емисии. Директива 2003/87/ЕО предвижда да бъдат приети хармонизирани разпоредби за прилагане по отношение на ограниченията за използване на международни кредити за намалени емисии.
(7)
Използването на международни кредити за намалени емисии по проекти, отнасящи се за трифлуорометана (HFC-23) и диазотния оксид (N2O) от производството на адипинова киселина (по-долу „проекти, отнасящи се за технологични газове“), следва да бъде ограничено. Това е в съответствие със заключенията на Европейския съвет от октомври 2009 г. за насърчаване на развиващите се страни, и по-специално по-напредналите измежду тях, да предприемат подходящи действия за смекчаване на въздействието. По-голямата част от проектите, отнасящи се за технологични газове, се осъществяват в напредналите развиващи се страни, които имат достатъчно възможности сами да финансират тези нескъпоструващи намаления на емисии, а вече придобитите приходи от тези проекти в миналото би следвало да са достатъчни за тяхното по-нататъшно финансиране. Въвеждането на ограничения за използването на кредити за намалени емисии във връзка с технологични газове, по-специално ако то е последвано от съответните решения на международно равнище, би следвало да доведе до по-равномерно географско разпределение на ползите от механизмите, създадени по Протокола от Киото.
(8)
Проектите, отнасящи се за технологични газове, повдигат въпроси относно опазването на околната среда. Извънредно високите нива на възвращаемост от разграждането на HFC-23 водят до стимулиране на продължаващото производство и използване на хлородифлуорометан (HCFC-22) - вещество със силно разрушително действие върху озоновия слой, което представлява и парников газ - в регистрирани инсталации и при максималните нива, разрешени съгласно методиката за този вид проекти. В резултат на това производството на HCFC-22 вероятно е по-високо, отколкото би било при липса на такъв вид проекти. Това от своя страна поставя под въпрос възможността на „Корекцията на производството и потреблението на халогенирани въглеводороди (HCFC) от Монреал - 2007 г.“ съгласно Монреалския протокол относно веществата, които разрушават озоновия слой (6), да сложи началото на ускорено постепенно преустановяване на използването на HCFC-22 за употреби, различни от изходни суровини. То е несъвместимо и с финансирането от държавите-членки на постепенното преустановяване на производството на HCFC-22 чрез вноски към многостранния фонд по Монреалския протокол. Въпросните високи нива на възвръщаемост водят до изкривяване на икономическите стимули и на конкуренцията, както и до преместване на производството от производители на адипинова киселина, установени в ЕС, към регистрирани производители от трети държави. Много по-благоприятното третиране на производителите на адипинова киселина, участващи в механизмите от Киото, в сравнение с производителите, които се присъединяват към схемата на Съюза от 2013 г. нататък, ще повиши риска от подобно изместване на производството, както и от нетно повишаване на глобалните емисии. С оглед намаляване на изкривяването на икономическите стимули и на конкуренцията и избягване на изместването на емисиите на парникови газове са оправдани ограничения в използването на споменатите международни кредити за намалени емисии.
(9)
Международните кредити за намалени емисии по проекти, отнасящи се за технологични газове, нямат принос за преноса на технологии или за необходимата дългосрочна трансформация на енергийните системи в развиващите се страни. Снижаването на емисиите на посочените технологични газове чрез JI или CDM няма принос за намаляване по най-ефективен начин на глобалните емисии на парникови газове, защото високата възвръщаемост за разработващите проектите лица не се използва за намаляване на емисиите.
(10)
Прилагането на цялостно ограничаване на използването на специфични видове кредити за намалени емисии е предвидено в член 11а, параграф 9 от Директива 2003/87/ЕО. Подобно ограничаване е уместно да се прилага за проекти, отнасящи се за технологични газове. Цялостното ограничаване на използването най-добре решава въпроса с нежеланите последствия за конкуренцията и околната среда по отношение на въпросните кредити за намалени емисии, подобрява икономическата ефективност от намаляването на емисиите в световен мащаб и екологичните характеристики на пазара за права на емисии, като насърчава инвестициите в технологии с ниска въглеродна интензивност.
(11)
В съответствие с член 11а, параграф 9 от Директива 2003/87/ЕО мерките, предвидени в настоящия регламент, следва да се прилагат от 1 януари 2013 г., което съгласно цитирания член е повече от шест месеца и по-малко от три години от датата на тяхното приемане. Посочените мерки не засягат използването на кредити за намалени емисии във връзка с технологични газове с цел спазване на задълженията за намаляване на емисиите през 2012 г.
(12)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по изменение на климата,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Използването на международни кредити за намалени емисии от проекти, отнасящи се за разграждане на трифлуорометан (HFC-23) и диазотен оксид (N2O) от производството на адипинова киселина, за целите на член 11а от Директива 2003/87/ЕО, се забранява от 1 януари 2013 г., освен ако не става въпрос за използването на кредити за намалени емисии преди 2013 г. по съществуващи проекти от тези видове, използвани за емисии на инсталации по СТЕ на ЕС от 2012 г., което използване се разрешава до 30 април 2013 г. включително.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 7 юни 2011 година.
NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 550/2011
zo 7. júna 2011,
ktorým sa podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES stanovujú určité obmedzenia vzťahujúce sa na využívanie medzinárodných kreditov z projektov priemyselných plynov
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKA KOMISIA,
so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 2003/87/ES z 13. októbra 2003 o vytvorení systému obchodovania s emisnými kvótami skleníkových plynov v Spoločenstve, ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 96/61/ES (1), a najmä na jej článok 11a ods. 9,
keďže:
(1)
Prvoradým cieľom Rámcového dohovoru Organizácie Spojených národov o zmene klímy (United Nations Framework Convention on Climate Change - UNFCCC), ktorý bol schválený rozhodnutím Rady 94/69/ES z 15. decembra 1993 o uzavretí Rámcového dohovoru Organizácie Spojených národov o klimatických zmenách (2), je dosiahnuť stabilizáciu koncentrácií skleníkových plynov v atmosfére na úrovni, ktorá zabráni nebezpečnému antropogénnemu zasahovaniu do klimatického systému. Aby sa splnil tento cieľ, celková globálna ročná teplota zemského povrchu by sa v priemere nemala zvýšiť o viac ako 2 °C v porovnaní s predindustriálnou úrovňou, čo bolo potvrdené aj na konferencii o zmene klímy v Kankúne v decembri 2010 a v Kodanskej dohode. Z najnovšej správy Medzivládneho panelu pre zmenu klímy (Intergovernmental Panel on Climate Change - IPCC) vyplýva, že na dosiahnutie tohto cieľa musia globálne emisie skleníkových plynov dosiahnuť maximum do roku 2020. To si vyžaduje zvýšené globálne úsilie všetkých hlavných producentov emisií.
(2)
Ak máme túto požiadavku splniť, kľúčovú úlohu budú musieť hrať trhy s uhlíkom. Vďaka nim sa nám podarí splniť ciele, ktoré sme si stanovili, pri nižších nákladoch, ako aj presadiť ešte ambicióznejšie projekty. Okrem toho môžu trhy s uhlíkom predstavovať účinný spôsob, ako nasmerovať finančné prostriedky do rozvojových krajín a dodržať ciele medzinárodného finančného balíka vo výške 100 miliárd USD, ktorý bol odsúhlasený v Kodani. To si bude vyžadovať výrazné posilnenie existujúcich mechanizmov vrátane reformy mechanizmu čistého rozvoja (Clean Development Mechanism - CDM), ktorej cieľom je intenzívnejšie využívanie štandardizovaných referenčných hodnôt a vytvorenie nových trhových mechanizmov.
(3)
Kjótskym protokolom, ktorý bol schválený rozhodnutím Rady 2002/358/ES z 25. apríla 2002, ktoré sa týka schválenia Kjótskeho protokolu k Rámcovému dohovoru Organizácie Spojených národov o klimatických zmenách a spoločnom plnení z neho vyplývajúcich záväzkov v mene Európskeho spoločenstva (3), sa stanovili ciele zníženia emisií pre 39 zmluvných strán na obdobie rokov 2008 - 2012 a zaviedli sa dva mechanizmy na vytvorenie medzinárodných kreditov, ktoré môžu zmluvné strany využívať na kompenzovanie emisií. V rámci spoločného plnenia (Joint Implementation - JI) sa zaviedli jednotky zníženia emisií (Emission Reduction Units - ERU), kým v rámci CDM sa zaviedli certifikované zníženia emisií (Certified Emission Reductions - CER).
(4)
JI a CDM sú takzvanými čistými kompenzačnými mechanizmami, pomocou ktorých zníženie emisií skleníkových plynov o jednu tonu vytvára právo na vypustenie tony skleníkových plynov niekde inde. Takéto systémy síce v zásade pomáhajú znížiť náklady na globálne znižovanie emisií tým, že umožňujú vykonať opatrenia v krajinách, kde je to nákladovo efektívnejšie, no nepomáhajú pri úsilí o zníženie emisií, ktoré je potrebné na dosiahnutie cieľa 2 °C.
(5)
Aby sa globálne otepľovanie udržalo pod úrovňou 2 °C, mali by sa podľa názoru Únie záväzky priemyselných krajín doplniť primeranými zmierňujúcimi opatreniami rozvojových krajín, najmä tých najvyspelejších. Súčasne by sa mal postupne vybudovať široký medzinárodný trh s uhlíkom, vďaka ktorému bude možné účinným spôsobom dosiahnuť nevyhnutné celosvetové zníženie emisií a v rámci ktorého sa vytvoria medzinárodné kredity na také zníženie emisií, ktoré sa dosiahne v rámci referenčnej hodnoty, ktorá je nižšia ako emisie predpovedané pre prípad, že neexistujú opatrenia na zníženie emisií. To si vyžaduje, aby rozvojové krajiny prijali primerané zmierňujúce opatrenia. Účasť najmenej rozvinutých krajín na CDM by sa mala posilniť a v prípade vyspelejších rozvojových krajín by mala postupne smerovať k účasti na sektorových trhových mechanizmoch a napokon na systémoch typu „cap-and-trade“ (systém stropov a obchodovania) (4).
(6)
Účasť na JI a CDM je dobrovoľná, rovnako ako rozhodnutia o povolení využívania kreditov v systémoch obchodovania s emisiami. Preto treba rozlišovať medzi kreditmi, ktoré sa môžu vytvárať, a kreditmi, ktorých využívanie prípadne povolili signatári Kjótskeho protokolu na základe svojich vnútroštátnych právnych predpisov. Na tento účel sa smernicou 2003/87/ES už vylúčilo využívanie jednotiek prideleného množstva a smernicou Európskeho parlamentu a Rady 2004/101/ES (5) sa povolilo využívanie určitých kreditov JI a CDM, hoci iba s podmienkou harmonizovaných obmedzení využívania medzinárodných kreditov z projektov v oblasti jadrovej energie, využívania pôdy a lesného hospodárstva a vtedy, ak členské štáty povolia hospodárskym subjektom využívať určité množstvá iných druhov medzinárodných kreditov. V smernici 2003/87/ES sa stanovuje, že sa majú prijať harmonizované vykonávacie predpisy o obmedzení využívania medzinárodných kreditov.
(7)
Malo by sa obmedziť využívanie medzinárodných kreditov z projektov zahŕňajúcich trifluórmetán (HFC-23) a oxid dusný (N2O) z výroby kyseliny adipovej (ďalej len „projekty priemyselných plynov“). Takýto krok je v súlade so závermi Európskej rady z októbra 2009, v ktorých boli rozvojové krajiny, najmä vyspelejšie rozvojové krajiny vyzvané, aby prijali primerané zmierňujúce opatrenia. Prevažná väčšina projektov priemyselných plynov sa nachádza vo vyspelých rozvojových krajinách, ktoré majú k dispozícii dostatočné možnosti na to, aby tieto nákladovo výhodné zníženia financovali, a príjmy získané z týchto projektov v minulosti by mali na ich financovanie stačiť. Vďaka zavedeniu obmedzení používania kreditov z projektov priemyselných plynov, najmä ak sa následne prijali príslušné medzinárodné rozhodnutia, by malo dôjsť k vyváženejšiemu geografickému rozdeleniu prínosov mechanizmov zavedených na základe Kjótskeho protokolu.
(8)
Projekty priemyselných plynov vyvolávajú obavy súvisiace so životným prostredím. Mimoriadne vysoká návratnosť zneškodňovania HFC-23 má za následok, že v registrovaných prevádzkach sa v rámci maximálnych množstiev povolených podľa metodiky projektových aktivít naďalej vyrába a využíva difluórchlórmetán (HCFC-22), ktorý je skleníkovým plynom silne poškodzujúcim ozónovú vrstvu. V dôsledku toho by výroba HCFC-22 mohla byť vyššia ako v prípade neexistencie projektových aktivít. To má negatívny vplyv na „úpravy Montrealského protokolu o látkach, ktoré poškodzujú ozónovú vrstvu (6) z hľadiska výroby a spotreby HCFC“, ktoré boli prijaté v roku 2007 a ktorých cieľom je urýchlene ukončiť využívanie HCFC-22 ako nevýchodiskovej suroviny. Táto situácia nie je v súlade ani s tým, že členské štáty financujú ukončenie výroby HCFC-22 prostredníctvom príspevkov do multilaterálneho fondu Montrealského protokolu. Táto vysoká návratnosť má za následok narušenie hospodárskych stimulov a hospodárskej súťaže a presun výroby od výrobcov kyseliny adipovej so sídlom v Únii k registrovaným výrobcom v tretích krajinách. V dôsledku oveľa priaznivejšieho zaobchádzania s výrobcami kyseliny adipovej, ktorí sa zapojili do kjótskych mechanizmov, v porovnaní s výrobcami, ktorí sa zapoja do schémy Únie od roku 2013, sa riziko podobných presunov výroby ešte zvýši a dôjde aj k čistému zvýšeniu celosvetových emisií. Aby sa obmedzilo narušovanie hospodárskych stimulov a hospodárskej súťaže a zabránilo únikom emisií skleníkových plynov, je opodstatnené pristúpiť k obmedzeniu využívania medzinárodných kreditov.
(9)
Medzinárodné kredity z projektov priemyselných plynov neprispievajú k prenosu technológií ani k nevyhnutnej dlhodobej transformácii energetických systémov v rozvojových krajinách. Zníženie týchto priemyselných plynov prostredníctvom JI alebo CDM nepredstavuje najúčinnejší spôsob znižovania celosvetových emisií, pretože vysoké výnosy realizátorov projektov sa nepoužívajú na zníženie emisií.
(10)
Opatrenia na úplné obmedzenie využívania osobitných kreditov sú stanovené v článku 11a ods. 9 smernice 2003/87/ES. Takéto obmedzenie je vhodné uplatňovať v prípade projektov priemyselných plynov. Úplným obmedzením využívania sa najlepšie eliminujú nežiaduce dôsledky týchto kreditov na hospodársku súťaž a životné prostredie, zlepšuje sa nákladová efektívnosť celosvetového zníženia emisií a environmentálna výkonnosť trhu s uhlíkom tým, že sa podporujú investície do nízkouhlíkových technológií.
(11)
V súlade s článkom 11a ods. 9 smernice 2003/87/ES by sa opatrenia stanovené v tomto nariadení mali uplatňovať od 1. januára 2013, čo je na základe daného článku viac ako šesť mesiacov a menej ako tri roky odo dňa jeho prijatia. Tieto opatrenia nemajú žiadny vplyv na využívanie kreditov z projektov priemyselných plynov na účely dosiahnutia súladu počas roka 2012.
(12)
Opatrenia stanovené v tomto nariadení sú v súlade so stanoviskom Výboru pre zmenu klímy,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Od 1. januára 2013 sa zakazuje využívanie medzinárodných kreditov z projektov zahŕňajúcich zneškodňovanie trifluórmetánu (HFC-23) a oxidu dusného (N2O) z výroby kyseliny adipovej na účely článku 11a smernice 2003/87/ES s výnimkou prípadov využívania kreditov vyplývajúcich zo zníženia emisií pred rokom 2013 z existujúcich projektov tohto typu, ktoré sú určené na pokrytie emisií vyprodukovaných počas roka 2012 zariadeniami, na ktoré sa vzťahuje EÚ ETS, pričom toto využívanie sa povoľuje do 30. apríla 2013 (vrátane).
Článok 2
Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom jeho uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.
Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 7. júna 2011