РЕШЕНИЕ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪВЕТ
от 25 март 2011 година
за изменение на член 136 от Договора за функционирането на Европейския съюз по отношение на механизъм за стабилност за държавите-членки, чиято парична единица е еврото
(2011/199/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪВЕТ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 48, параграф 6 от него,
като взе предвид предложението за преразглеждане на член 136 от Договора за функционирането на Европейския съюз, представено от правителството на Белгия на заседанието на Европейския съвет на 16 декември 2010 г.,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейската комисия (2),
след като получи становището на Европейската централна банка (3),
като има предвид, че:
(1)
Член 48, параграф 6 от Договора за Европейския съюз (ДЕС) дава възможност на Европейския съвет, като действа с единодушие след консултация с Европейския парламент, Комисията, и в определени случаи, с Европейската централна банка, да приеме решение за изменение на всички или на част от разпоредбите на третата част от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС). Това решение не може да разшири областите на компетентност, предоставени на Съюза с Договорите, и влиза в сила, при условие че бъде одобрено от държавите-членки в съответствие с конституционните им изисквания.
(2)
На заседанието на Европейския съвет от 28-29 октомври 2010 г. държавните и правителствените ръководители постигнаха съгласие за необходимостта държавите-членки да установят постоянен механизъм за действие при кризи, за да се гарантира финансовата стабилност на еврозоната като цяло, и приканиха председателя на Европейския съвет да предприеме консултации с членовете на Европейския съвет за ограничено изменение на Договора, необходимо за тази цел.
(3)
На 16 декември 2010 г. правителството на Белгия представи, в съответствие с член 48, параграф 6, първа алинея от ДЕС, предложение за преразглеждане на член 136 от ДФЕС чрез добавяне на параграф, по силата на който държавите-членки, чиято парична единица е еврото, могат да установят механизъм за стабилност, който да се задейства, ако е абсолютно необходимо да се гарантира стабилността на еврозоната като цяло, и в който се посочва, че предоставянето на необходимата финансова помощ в рамките на механизма ще бъде строго обвързано с условия. Едновременно с това Европейският съвет прие заключения относно бъдещия механизъм за стабилност (точки 1-4).
(4)
Механизмът за стабилност ще предостави необходимото средство за действие при ситуации, застрашаващи финансовата стабилност на еврозоната като цяло, подобни на положението през 2010 г., като по този начин способства за запазването на икономическата и финансовата стабилност на самия Съюз. На заседанието си от 16-17 декември 2010 г. Европейският съвет постигна съгласие, че тъй като механизмът е разработен да гарантира финансовата стабилност на еврозоната като цяло, член 122, параграф 2 от ДФЕС вече няма да е необходим за тази цел. Ето защо държавните и правителствените ръководители постигнаха съгласие, че той не следва да се използва за тази цел.
(5)
На 16 декември 2010 г. Европейският съвет реши да проведе консултация относно предложението с Европейския парламент и Комисията в съответствие с член 48, параграф 6, втора алинея от ДЕС. Той реши да проведе консултация и с Европейската централна банка. Европейският парламент (1), Комисията (2) и Европейската централна банка (3) приеха становища по предложението.
(6)
Изменението се отнася до разпоредба от третата част от ДФЕС и не разширява областите на компетентност, предоставени на Съюза с Договорите,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
В член 136 от Договора за функционирането на Европейския съюз се добавя следният параграф:
„3. Държавите-членки, чиято парична единица е еврото, могат да установят механизъм за стабилност, който да се задейства, ако е абсолютно необходимо да се гарантира стабилността на еврозоната като цяло. Предоставянето на необходимата финансова помощ в рамките на механизма ще бъде строго обвързано с условия.“
Член 2
Държавите-членки незабавно уведомяват генералния секретар на Съвета за приключването на процедурите за одобрение на настоящото решение съгласно своите конституционни изисквания.
Настоящото решение влиза в сила на 1 януари 2013 г., при условие че са получени всички уведомления, посочени в първата алинея, или, ако това условие не е изпълнено, на първия ден от месеца, следващ този на получаването на последното от уведомленията, посочени в първата алинея.
Член 3
Настоящото решение се публикува в Официален вестник на Европейския съюз.
Съставено в Брюксел на 25 март 2011 година.
ROZHODNUTIE EURÓPSKEJ RADY
z 25. marca 2011,
ktorým sa mení a dopĺňa článok 136 Zmluvy o fungovaní Európskej únie v súvislosti s mechanizmom pre stabilitu pre členské štáty, ktorých menou je euro
(2011/199/EÚ)
EURÓPSKA RADA,
so zreteľom na Zmluvu o Európskej únii, a najmä na jej článok 48 ods. 6,
so zreteľom na návrh revízie článku 136 Zmluvy o fungovaní Európskej únie, ktorý Európskej rade predložila belgická vláda 16. decembra 2010,
so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu (1),
so zreteľom na stanovisko Európskej komisie (2),
po získaní stanoviska Európskej centrálnej banky (3),
keďže:
(1)
Článok 48 ods. 6 Zmluvy o Európskej únii (Zmluva o EÚ) umožňuje Európskej rade, aby po porade s Európskym parlamentom, Komisiou a v určitých prípadoch s Európskou centrálnou bankou jednomyseľne prijala rozhodnutie, ktorým sa menia a dopĺňajú všetky alebo niektoré ustanovenia tretej časti Zmluvy o fungovaní Európskej únie (ZFEÚ). Takéto rozhodnutie nesmie rozšíriť právomoci prenesené v zmluvách na Úniu a nadobúda účinnosť, až keď ho následne schvália členské štáty v súlade so svojimi príslušnými ústavnými požiadavkami.
(2)
Na zasadnutí Európskej rady 28. a 29. októbra 2010 sa hlavy štátov a predsedovia vlád dohodli na tom, že je potrebné, aby členské štáty vytvorili stály krízový mechanizmus na zabezpečenie finančnej stability eurozóny ako celku, a vyzvali predsedu Európskej rady, aby sa ujal konzultácií s členmi Európskej rady o menšej úprave zmluvy potrebnej na tento účel.
(3)
Belgická vláda 16. decembra 2010 predložila v súlade s článkom 48 ods. 6 prvým pododsekom Zmluvy o EÚ návrh revízie článku 136 ZFEÚ, ktorá spočíva v doplnení odseku, na základe ktorého môžu členské štáty, ktorých menou je euro, vytvoriť mechanizmus pre stabilitu, ktorý sa má v nevyhnutných prípadoch aktivovať na zabezpečenie stability eurozóny ako celku, a v ktorom sa uvádza, že poskytnutie akejkoľvek požadovanej finančnej pomoci v rámci mechanizmu bude podliehať prísnej podmienenosti. Európska rada zároveň prijala závery o budúcom mechanizme pre stabilitu (odseky 1 až 4).
(4)
Mechanizmus pre stabilitu bude predstavovať nástroj potrebný na riešenie takých prípadov rizika pre finančnú stabilitu eurozóny ako celku, aké nastali v roku 2010, a pomôže tak zachovať ekonomickú a finančnú stabilitu Únie ako takej. Európska rada sa na zasadnutí 16. a 17. decembra 2010 dohodla, že vzhľadom na to, že tento mechanizmus je určený na zabezpečenie finančnej stability eurozóny ako celku, článok 122 ods. 2 ZFEÚ už nebude na tento účel potrebný. Hlavy štátov a predsedovia vlád sa preto zhodli, že sa na tento účel nebude používať.
(5)
Európska rada sa 16. decembra 2010 v súlade s článkom 48 ods. 6 druhým pododsekom Zmluvy o EÚ rozhodla poradiť sa o návrhu s Európskym parlamentom a Komisiou. Rozhodla sa tiež poradiť s Európskou centrálnou bankou. Európsky parlament (1), Komisia (2) a Európska centrálna banka (3) prijali k návrhu stanoviská.
(6)
Zmena a doplnenie sa týka ustanovenia v tretej časti ZFEÚ a nerozširujú sa ňou právomoci prenesené v zmluvách na Úniu,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Do článku 136 Zmluvy o fungovaní Európskej únie sa dopĺňa tento odsek:
„3. Členské štáty, ktorých menou je euro, môžu vytvoriť mechanizmus pre stabilitu, ktorý sa má v nevyhnutných prípadoch aktivovať na zabezpečenie stability eurozóny ako celku. Poskytnutie akejkoľvek požadovanej finančnej pomoci v rámci mechanizmu bude podliehať prísnej podmienenosti.“
Článok 2
Členské štáty bezodkladne oznámia generálnemu tajomníkovi Rady ukončenie postupov na schválenie tohto rozhodnutia v súlade so svojimi príslušnými ústavnými požiadavkami.
Toto rozhodnutie nadobúda účinnosť 1. januára 2013 pod podmienkou, že boli doručené všetky oznámenia, na ktoré sa odkazuje v prvom odseku, alebo v prípade, ak tomu tak nie je, prvým dňom mesiaca nasledujúceho po prijatí posledného oznámenia, na ktoré sa odkazuje v prvom odseku.
Článok 3
Toto rozhodnutie sa uverejní v Úradnom vestníku Európskej únie.
V Bruseli 25. marca 2011