РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 1189/2011 НА КОМИСИЯТА
от 18 ноември 2011 година
за определяне на подробни правила по отношение на някои разпоредби на Директива 2010/24/ЕС на Съвета относно взаимната помощ при събиране на вземания, свързани с данъци, такси и други мерки
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2010/24/ЕС на Съвета от 16 март 2010 година относно взаимната помощ при събиране на вземания, свързани с данъци, такси и други мерки (1), и по-специално член 26 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Директива 2010/24/ЕС съществено измени правилата относно взаимната помощ при събиране на вземания, свързани с данъци, такси и други мерки и определи по нов начин изпълнителните правомощия на Комисията в сравнение с разпоредбите на Директива 2008/55/ЕО на Съвета (2). Следователно е целесъобразно действащите правила за изпълнение, приети от Комисията, да бъдат заменени с нов регламент за изпълнение.
(2)
С цел да се гарантира бърза комуникация между компетентните органи, следва да се приемат подробни правила относно практическите мерки и сроковете за комуникация между запитания и запитващия орган.
(3)
С цел да се осигури правна сигурност е целесъобразно да се посочи, че предаването на документите по електронен път не засяга тяхната валидност.
(4)
С цел да се потвърди, че предадените по пощата документи са изпратени от компетентен орган, е целесъобразно да се предвидят отделни правила, отнасящи се до този вид комуникация.
(5)
С цел да се гарантира предаването на подходящи данни и информация, следва да се изготвят образци на стандартния формуляр, придружаващ искането за уведомяване, и на инструмента за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка.
(6)
С цел да се осигури правна сигурност е целесъобразно да се посочат изрично правните последици от уведомяванията, направени от запитаната държава-членка по искане на запитващата държава-членка.
(7)
С цел да се осигури правна сигурност е целесъобразно също така да се уточни, че уведомяването или предоставянето на единния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка не оказва каквото и да било влияние върху последиците от уведомяването за първоначалния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки и че преработеният инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка не оказва каквото и да било влияние върху първоначалното вземане или върху първоначалния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки.
(8)
Регламент (ЕО) № 1179/2008 на Комисията от 28 ноември 2008 година за установяване на подробни правила за прилагане на някои разпоредби на Директива 2008/55/ЕО на Съвета относно взаимопомощта при събиране на вземания, свързани с някои видове налози, мита, данъци и други мерки (3) следва да бъде отменен.
(9)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Комитета по събиране на вземания,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
С настоящия регламент се определят подробните правила за прилагане на член 5, параграф 1, член 8, член 10, член 12, параграф 1, член 13, параграфи 2, 3, 4 и 5, член 15, член 16, параграф 1 и член 21, параграф 1 от Директива 2010/24/ЕС, включително подробните правила за конвертирането и прехвърлянето на събраните суми, както и средствата за комуникация, които могат да бъдат използвани от съответните органи.
Член 2
1. Всички искания за информация, уведомяване, събиране на вземания или за обезпечителни мерки в съответствие с член 5, параграф 1, член 8, член 10 и член 16, параграф 1 от Директива 2010/24/ЕС (наричани по-долу „искания за помощ“) и всички приложени инструменти, формуляри и други документи, както и всяка друга информация, предоставена във връзка с тези искания, се изпращат чрез „мрежа CCN“, освен в случаите, когато това е неприложимо по технически причини.
2. Приема се, че предадените по електронен път документи или тяхната разпечатка върху хартиен носител имат същите правни последици като документите, изпратени по пощата.
3. Ако дадено искане не може да бъде изпратено чрез „мрежа CCN“, то се изпраща по пощата. В този случай се прилагат следните правила:
а)
искането се подписва от длъжностно лице на запитващия орган, надлежно оправомощено да отправя такива искания;
б)
стандартният формуляр, придружаващ искането за уведомяване, посочен в член 8, параграф 1, втора алинея от Директива 2010/24/ЕС (наричан по-долу „единен формуляр за уведомяване“) или единният инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка, посочен в член 12 от посочената директива, се подписва от надлежно оправомощено длъжностно лице на запитващия орган;
в)
ако искането е придружено от копие на документ, различен от единния формуляр за уведомяване или от единния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка, запитващият орган удостоверява съответствието на копието с оригинала, като вписва върху копието, на официалния език или на един от официалните езици на държавата-членка, в която се намира, думите „вярно с оригинала“, името на длъжностното лице, заверило документа, и датата на заверката.
За целите на първа алинея, буква б) държавите-членки използват единния формуляр за уведомяване, изготвен в съответствие с образеца, посочен в приложение I към настоящия регламент, и единния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка, изготвен в съответствие с образеца, посочен в приложение II към настоящия регламент.
4. Когато единният формуляр за уведомяване или единният инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка се изпраща по електронен път, структурата и форматът му може да бъдат адаптирани към изискванията на системата за електронна комуникация с цел да се улесни комуникацията между компетентните органи, при условие че данните и информацията, съдържащи се в него, не са съществено променени в сравнение с образците, посочени в приложения I и II.
Член 3
1. Запитващият орган може да отправи искане за помощ във връзка с едно или няколко вземания, когато те са задължение на едно и също лице.
2. Искането за информация, за събиране на вземания или за обезпечителни мерки може да се отнася до всяко от следните лица:
а)
основния длъжник или съдлъжника;
б)
лице, различно от съдлъжника, отговорно за плащане на данъците, таксите и другите мерки, или за други вземания, отнасящи се до тези данъци, такси и други мерки съгласно действащото законодателство в държавата-членка, в която се намира запитващият орган;
в)
всяка трета страна, която държи активи, собственост на едно от лицата, посочени в буква а) или б) или имаща дългове към това лице.
Член 4
Информацията и другите елементи, съобщени от запитания орган на запитващия орган в съответствие с член 5, параграф 1, членове 8 и 10, и член 16, параграф 1 от Директива 2010/24/ЕС, се предоставят на официалния език или на един от официалните езици на държавата-членка на запитания орган или на друг език, договорен между запитващия и запитания орган.
Член 5
Ако запитаният орган откаже да изпълни искане за помощ, той уведомява запитващия орган за причините за своя отказ, като посочва разпоредбите от Директива 2010/24/ЕС, на които се позовава. Това уведомяване се извършва от запитания орган веднага след като той вземе съответното решение и при всички случаи в срок от един месец от датата на потвърждаване на получаването на искането.
Член 6
Във всяко искане за информация, за събиране на вземания или за обезпечителни мерки се посочва дали подобно искане е било отправено до който и да е друг орган.
ГЛАВА II
ИСКАНИЯ ЗА ИНФОРМАЦИЯ
Член 7
Запитаният орган потвърждава получаването на искането за информация във възможно най-кратък срок и при всички случаи в рамките на седем календарни дни от получаването.
При получаване на искането, ако е целесъобразно, запитаният орган се обръща към запитващия орган с молба за предоставяне на необходимата допълнителна информация. Запитващият орган предоставя цялата необходима допълнителна информация, до която обикновено има достъп.
Член 8
1. Запитаният орган предава всяка част от исканата информация до запитващия орган, както и когато тя е получена.
2. Когато, в зависимост от конкретния случай, цялата искана информация или част от нея не може да бъде получена в разумен срок, запитаният орган информира запитващия орган, като посочва причините за това.
Във всеки случай в края на шестмесечния период от датата на потвърждаване на получаването на искането запитаният орган информира запитващия орган за резултата от проучванията, които е провел, за да получи исканата информация.
Въз основа на получената от запитания орган информация запитващият орган може да поиска от запитания орган да продължи проучванията. Това искане се прави в срок от два месеца от получаването на уведомяването за резултата от проучванията, проведени от запитания орган, и се разглежда от запитания орган в съответствие с разпоредбите, които се прилагат към първоначалното искане.
Член 9
Запитващият орган може по всяко време да оттегли искането за информация, което е изпратил до запитания орган. Решението за оттегляне се изпраща на запитания орган.
ГЛАВА III
ИСКАНИЯ ЗА УВЕДОМЯВАНЕ
Член 10
1. Всяко искане за уведомяване включва оригинала или завереното копие на всеки документ, за който се иска уведомяване.
Единният формуляр за уведомяване, който придружава искането в съответствие с член 8, параграф 1, втора алинея от Директива 2010/24/ЕС, се попълва от запитващия орган или на негова отговорност. С него се предоставя информация на адресата относно документите, за които се иска помощ при уведомяване.
2. По отношение на информацията, посочена в единния формуляр за уведомяване, се прилага следното:
а)
размерът на вземането се посочва, когато вече е установен;
б)
периодът, в рамките на който трябва да се извърши уведомяването, може да се определи, като се посочи датата, преди която запитващият орган предвижда да се извърши уведомяването.
Член 11
Искането за уведомяване може да се отнася до всяко от лицата, посочени в член 3, буква в) от Директива 2010/24/ЕС, което, в съответствие с действащия закон в запитващата държава-членка, следва да бъде информирано за всеки документ, който се отнася до него.
Член 12
1. Запитаният орган потвърждава получаването на искането за уведомяване във възможно най-кратък срок и при всички случаи в рамките на седем календарни дни от получаването.
Веднага след получаване на искането за уведомяване запитаният орган взема необходимите мерки, за да извърши уведомяването в съответствие с действащото законодателство в държавата-членка, в която се намира.
При необходимост, но без да нарушава крайния срок за уведомяване, посочен в искането за уведомяване, запитаният орган иска от запитващия орган да му предостави допълнителна информация.
Запитващият орган предоставя цялата допълнителна информация, до която обикновено има достъп.
2. Запитаният орган незабавно информира запитващия орган за датата на уведомяването, като потвърждава уведомяването във формуляра на искането, който се връща на запитващия орган.
Член 13
1. Смята се, че уведомяване, извършено от запитаната държава-членка в съответствие с действащите в нея национални законови и подзаконови разпоредби и административни практики, има същите последици в запитващата държава-членка като уведомяване, извършено от самата запитващата държава-членка в съответствие с действащите в нея национални законови и подзаконови разпоредби и административни практики.
2. Уведомяване за документ, който се отнася за повече от един вид данък, такса или друга мярка, се счита за валидно, ако е извършено от орган на запитаната държава-членка, който е компетентен най-малко за един от видовете данъци, такси или други мерки, посочени в документа, за който е било извършено уведомяване, при условие че това е позволено от националното законодателство на запитаната държава-членка.
Член 14
За целите на уведомяването запитаната държава-членка може да използва единния формуляр за уведомяване, посочен в член 10, параграф1, на своя официален език или на един от официалните си езици в съответствие със своето национално законодателство.
ГЛАВА IV
ИСКАНИЯ ЗА СЪБИРАНЕ НА ВЗЕМАНЕ ИЛИ ЗА ОБЕЗПЕЧИТЕЛНИ МЕРКИ
Член 15
Исканията за събиране на вземане или за обезпечителни мерки включват декларация, че условията, предвидени в Директива 2010/24/ЕС за откриване на процедура за взаимна помощ, са изпълнени.
Член 16
1. Единният инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка, придружаващ искането за събиране на вземане или за обезпечителни мерки се попълва от запитващия орган или на негова отговорност въз основа на първоначалния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитващата държава-членка.
Административните наказания, глоби, такси и допълнителни такси, посочени в член 2, параграф 2, буква а) от Директива 2010/24/ЕС, и лихвите и разходите, посочени в член 2, параграф 2, буква в) от същата директива, които, в съответствие с действащите правила в запитващата държава-членка могат да са дължими от датата на първоначалния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки до датата преди тази, на която е изпратено искането за събиране на вземане, могат да бъдат добавени в единния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка.
2. За няколко вземания или за няколко лица може да бъде издаден само един единен инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка, в съответствие с първоначалния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитващата държава-членка.
3. Доколкото дадени първоначални инструменти за предприемане на изпълнителни мерки относно няколко вземания в запитващата държава-членка вече са били заменени с общ инструмент за предприемане на изпълнителни мерки за всички тези вземания в посочената държава-членка, единният инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка може да се основава на първоначалните инструменти за предприемане на изпълнителни мерки в запитващата държава-членка или на общия инструмент, който обединява първоначалните инструменти в запитващата държава-членка.
4. За да се изпълнят мерките относно вземанията, за които е поискана помощ при събирането, запитаната държава-членка може да използва единния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в нея на своя официален език или на един от официалните си езици в съответствие със своето национално законодателство.
Член 17
Адресатът на искане за събиране на вземане или за обезпечителни мерки не може да се позовава на уведомяване или съобщаване на единния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка, за да иска удължаване или възстановяване на срока за обжалване на вземането или на първоначалния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки, ако за него е направено валидно уведомяване.
Член 18
1. Ако паричната единица на запитаната държава-членка е различна от паричната единица на запитващата държава-членка, запитващият орган посочва размера на вземането, което подлежи на събиране, и в двете парични единици.
2. Обменният курс, който се използва за целите на помощта при събиране на вземане, е последният обменен курс, публикуван в Официален вестник на Европейския съюз преди датата на изпращане на искането.
Член 19
1. Запитаният орган потвърждава получаването на искането за събиране на вземането или за обезпечителни мерки във възможно най-кратък срок и във всички случаи в рамките на седем календарни дни от получаването на съответното искане.
2. Запитаният орган може, ако е необходимо, да поиска от запитващия орган да предостави допълнителна информация или да допълни единния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка. Запитващият орган предоставя цялата необходима допълнителна информация, до която обикновено има достъп.
Член 20
1. Когато, в зависимост от конкретния случай, цялото вземане или част от него не може да бъде събрано или обезпечителните мерки не могат да бъдат предприети в разумен срок, запитаният орган информира запитващия орган, като посочва причините за това.
Въз основа на информацията, получена от запитания орган, запитващият орган може да поиска от запитания орган да открие отново процедурата за събиране на вземане или за обезпечителни мерки. Това искане се прави в срок от два месеца от получаване на уведомяването за резултата от тази процедура и се разглежда от запитания орган в съответствие с разпоредбите, приложими към първоначалното искане.
2. Не по-късно от края на всеки шестмесечен период, следващ датата на потвърждаване на получаването на искането, запитаният орган информира запитващия орган за етапа на изпълнение или за резултата от процедурата по събиране на вземане или за обезпечителни мерки.
Член 21
1. Запитващият орган уведомява писмено запитания орган за всяко действие за обжалване на вземането или на инструмента за предприемане на изпълнителни мерки по него в държавата-членка на запитващия орган веднага след получаване на информация за такова действие.
2. Ако законовите и подзаконовите разпоредби и административните практики, действащи в запитаната държава-членка, не позволяват налагането на обезпечителни мерки или събирането на вземане в съответствие с член 14, параграф 4, алинеи втора и трета от Директива 2010/24/ЕС, запитаният орган уведомява за това запитващия орган в най-кратък срок и при всички случаи в рамките на един месец от получаване на уведомяването, посочено в параграф 1.
3. За всяко действие, предприето в запитаната държава-членка, за възстановяване на събрани суми или на компенсация във връзка със събиране на обжалвани вземания в съответствие с член 14, параграф 4, алинея трета от Директива 2010/24/ЕС, запитаният орган уведомява запитващия орган веднага след получаване на информация за такова действие.
В рамките на възможното, запитаният орган осигурява участието на запитващия орган в процедурите по уреждане на сумата за възстановяване и на дължимата компенсация. При получаване на мотивирано искане от страна на запитания орган, запитващият орган превежда възстановените суми и платената компенсация в срок от два месеца от получаването на посоченото искане.
Член 22
1. Ако искането за събиране на вземане или за обезпечителни мерки стане безпредметно в резултат на изплащане на вземането или на неговото отменяне или по някаква друга причина, запитващият орган незабавно информира запитания орган, така че последният да може да спре всяко предприето от него действие.
2. Ако размерът на вземането, за което е отправено искане за възстановяване или за обезпечителни мерки, е коригиран с решение на компетентния орган, посочен в член 14, параграф 1 от Директива 2010/24/ЕС, запитващият орган информира запитания орган за решението и, ако е поискано възстановяване, предоставя преработен единен инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка. Преработеният единен инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка се изготвя от запитващия орган или на негова отговорност, въз основа на решението за коригиране на размера на вземането.
3. Преработеният единен инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитаната държава-членка не води до каквито и да било последици по отношение на възможността да се обжалва първоначалното вземане, първоначалния инструмент за предприемане на изпълнителни мерки в запитващата държава-членка или решението, посочено в предходната алинея.
4. Ако корекцията, посочена в параграф 2, води до намаление на размера на вземането, запитаният орган продължава действието, което е предприел за събиране на вземане или за обезпечителни мерки, но това действие се отнася само до все още неуредената сума.
Ако по времето, когато запитаният орган е информиран за намалението на размера на вземането, вече е била събрана сума, надвишаваща все още неуредената сума по вземането, но процедурата по превода, посочена в член 23, все още не е започнала, запитаният орган връща надплатената сума на съответното лице.
5. Ако корекцията, посочена в параграф 2, води до увеличение на размера на вземането, запитващият орган може да отправи до запитания орган допълнително искане за събиране на вземане или за обезпечителни мерки.
Запитаният орган дава ход на допълнителното искане, доколкото е възможно, едновременно с първоначалното искане от запитващия орган. Когато, предвид етапа, до който е стигнала съществуващата процедура, не е възможна консолидация на допълнителното искане с първоначалното искане, запитаният орган е длъжен да се съобрази с допълнителното искане само ако то се отнася за сума, не по-малка от посочената в член 18, параграф 3 от Директива 2010/24/ЕС.
6. За превръщането на сумата на вземането, получена в резултат на корекцията, посочена в параграф 2, в паричната единица на държавата-членка на запитания орган, запитващият орган използва обменния курс, използван при първоначалното искане.
Член 23
1. Сумите, които трябва да бъдат изплатени на запитващия орган, в съответствие с член 13, параграф 5 от Директива 2010/24/ЕС, се превеждат на запитващия орган в паричната единица на запитаната държава-членка.
Събраните суми се превеждат в срок от два месеца от датата, на която е събрано вземането.
Ако обаче мерките за събиране на вземането, предприети от запитания орган, са обжалвани по причина, която не попада под отговорността на запитващата държава-членка, запитаният орган може да изчака с превеждането на събраните суми по вземането на запитващата държава-членка до уреждането на спора, ако са изпълнени едновременно следните условия:
а)
запитаният орган смята за възможно резултатът от обжалването да е благоприятен за съответната страна и
б)
запитващият орган не е декларирал, че ще възстанови вече преведените суми, ако резултатът от обжалването е благоприятен за съответната страна.
Ако запитващият орган е направил декларация за възстановяване в съответствие с трета алинея, буква б), той връща събраните по вземането суми, които са вече преведени от запитания орган, в срок от един месец от получаването на искането за възстановяване. Всяка друга дължима компенсация в този случай остава изцяло за сметка на запитания орган.
2. Компетентните органи на държавите-членки могат да договорят различни условия за превода на сумите под прага, посочен в член 18, параграф 3 от Директива 2010/24/ЕС.
Член 24
Независимо дали запитаният орган е събрал някакви суми от лихвата, посочена в член 13, параграф 4 от Директива 2010/24/ЕС, вземането се счита за събрано съразмерно на събраната сума, изразена в националната парична единица на държавата-членка на запитания орган, въз основа на обменния курс, посочен в член 18, параграф 2 от настоящия регламент.
ГЛАВА V
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 25
Регламент (ЕО) № 1179/2008 се отменя.
Член 26
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 18 ноември 2011 година.
REGULAMENTO DE EXECUÇÃO (UE) N.o 1189/2011 DA COMISSÃO
de 18 de Novembro de 2011
que fixa as normas de execução relativamente a certas disposições da Directiva 2010/24/UE do Conselho relativa à assistência mútua em matéria de cobrança de créditos respeitantes a impostos, direitos e outras medidas
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta a Directiva 2010/24/UE do Conselho, de 16 Março 2010, relativa à assistência mútua em matéria de cobrança de créditos respeitantes a impostos, direitos e outras medidas (1), nomeadamente o artigo 26.o,
Considerando o seguinte:
(1)
A Directiva 2010/24/UE alterou substancialmente as normas relativas à assistência mútua em matéria de cobrança de créditos respeitantes a impostos, direitos e outras medidas e redefiniu as competências de execução da Comissão, em relação às previstas na Directiva 2008/55/CE do Conselho, de 28 de Maio de 2008 (2). Por conseguinte, é conveniente substituir as disposições de execução em vigor adoptadas pela Comissão através de um novo regulamento de execução.
(2)
De forma a garantir uma comunicação rápida entre as autoridades competentes, devem ser adoptadas normas de execução no que diz respeito às modalidades práticas e aos prazos para a comunicação entre as autoridades requerente e requerida.
(3)
A fim de garantir a segurança jurídica, é conveniente especificar que a validade dos documentos não é posta em causa pelo facto de serem transmitidos electronicamente.
(4)
A fim de confirmar que os documentos enviados por correio são expedidos por uma entidade competente, é conveniente prever normas específicas no que se refere a esta forma de comunicação.
(5)
A fim de garantir a transmissão dos dados e das informações relevantes, devem ser estabelecidos modelos do formulário-tipo de acompanhamento do pedido de notificação e do instrumento que permite a adopção de medidas executórias no Estado-Membro requerido.
(6)
A fim de garantir a segurança jurídica, deve ser expressamente indicado o efeito jurídico das notificações efectuadas pelo Estado-Membro requerido a pedido do Estado-Membro requerente.
(7)
Em ordem a assegurar a segurança jurídica, convém igualmente especificar que a notificação ou a comunicação do título executivo uniforme no Estado-Membro requerido não tem qualquer efeito sobre as consequências da notificação do título executivo inicial, e que o novo título executivo uniforme no Estado-Membro requerido não tem qualquer efeito sobre o crédito inicial ou o título executivo inicial.
(8)
O Regulamento (CE) n.o 1179/2008 da Comissão, de 28 de Novembro de 2008, que fixa as normas de execução de certas disposições da Directiva 2008/55/CE do Conselho relativa à assistência mútua em matéria de cobrança de créditos respeitantes a certas quotizações, direitos, impostos e outras medidas (3) deve ser revogado.
(9)
As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer do Comité de Cobrança,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
CAPÍTULO I
DISPOSIÇÕES GERAIS
Artigo 1.o
O presente regulamento estabelece as normas de execução dos artigos 5.o, n.o 1, 8.o, 10.o, 12.o, n.o 1, 13.o, n.os 2, 3, 4 e 5, 15.o, 16.o, n.o 1, e 21.o, n.o 1, da Directiva 2010/24/UE, incluindo as normas de execução em matéria de conversão, de transferência dos montantes cobrados, bem como os eventuais meios de transmissão das comunicações entre as autoridades.
Artigo 2.o
1. Todos os pedidos de informações, de notificação, de cobrança ou de medidas cautelares nos termos dos artigos 5.o, n.o 1, 8.o, 10.o e 16.o, n.o 1, da Directiva 2010/24/UE (a seguir designados por «pedidos de assistência») e todos os instrumentos de acompanhamento, formulários e outros documentos, bem como qualquer outra informação comunicada no que se refere a estes pedidos, são transmitidos pela rede CCN, salvo se por razões técnicas tal for inviável.
2. Considera-se que os documentos transmitidos em formato electrónico ou as correspondentes impressões em suporte papel têm o mesmo valor legal que os documentos enviados por correio.
3. No caso de um pedido não poder ser transmitido pela rede CCN, deve ser expedido por via postal. Nesse caso, são aplicadas as seguintes regras:
a)
O pedido é assinado por um funcionário da autoridade requerente, devidamente autorizado para apresentar esse tipo de pedido;
b)
O formulário-tipo de acompanhamento do pedido de notificação a que se refere o artigo 8.o, n.o 1, segundo parágrafo (a seguir designado por «formulário uniforme» de notificação) ou o título executivo uniforme no Estado-Membro requerido a que se refere o artigo 12.o, ambos da Directiva 2010/24/UE deve ser assinado por um funcionário devidamente autorizado da autoridade requerente;
c)
Se o pedido for acompanhado de uma cópia de um documento que não seja o formulário uniforme de notificação ou o título executivo uniforme no Estado-Membro requerido, a autoridade requerente certifica a conformidade desta cópia com o original através da referência nesta cópia na língua oficial ou numa das línguas oficiais do Estado-Membro em que esteja situada, a menção «cópia autenticada», o nome do funcionário que procede à autenticação e a data da referida autenticação.
Para efeitos da alínea b) do primeiro parágrafo, os Estados-Membros devem utilizar o formulário uniforme de notificação estabelecido em conformidade com o modelo em anexo I e o título executivo uniforme no Estado-Membro requerido, estabelecido em conformidade com o modelo em anexo II ao presente regulamento.
4. Sempre que o formulário uniforme de notificação ou o título executivo uniforme no Estado-Membro requerido forem transmitidos por via electrónica, a sua estrutura e o seu formato podem ser adaptados às necessidades do sistema de comunicação electrónica, a fim de facilitar a comunicação entre as autoridades competentes dos Estados-Membros, desde que o conjunto dos dados e das informações que dele constam não seja substancialmente alterado em relação aos modelos que figuram nos anexos I e II.
Artigo 3.o
1. A autoridade requerente pode apresentar um pedido de assistência em relação a um ou a vários créditos, sempre que o devedor seja a mesma pessoa.
2. Um pedido de informações, de cobrança ou de adopção de medidas cautelares pode dizer respeito a qualquer das seguintes pessoas:
a)
O principal devedor ou um co-devedor;
b)
Qualquer outra pessoa diferente do (co-)devedor responsável pelo pagamento de impostos, direitos e outras medidas, ou em relação a outros créditos respeitantes a esses impostos, direitos e outras medidas, por força da legislação em vigor no Estado-Membro em que a autoridade requerente está situada;
c)
Qualquer terceiro que detenha activos pertencentes a qualquer das pessoas referidas nas alíneas a) ou b) ou que tenha contraído dívidas em relação a essas pessoas.
Artigo 4.o
A comunicação de informações e outros elementos pela autoridade requerida à autoridade requerente nos termos dos artigos 5.o, n.o 1, 8.o, 10.o e 16.o, n.o 1, da Directiva 2010/24/UE é efectuada na língua oficial ou numa das línguas oficiais do Estado-Membro da autoridade requerida ou numa outra língua acordada entre a autoridade requerente e a autoridade requerida.
Artigo 5.o
Se a autoridade requerida recusar o tratamento de um pedido de assistência, deve comunicar à autoridade requerente os motivos da sua recusa, especificando as disposições da Directiva 2010/24/UE em que se baseia. Esta comunicação deve ser feita pela autoridade requerida logo que tome a sua decisão e, em qualquer caso, antes de decorrido o prazo de um mês a contar da data em que tiver acusado a recepção do pedido.
Artigo 6.o
Em cada pedido de informações, de cobrança ou de adopção de medidas cautelares deve ser indicado se foi apresentado um pedido semelhante a qualquer outra autoridade.
CAPÍTULO II
PEDIDOS DE INFORMAÇÕES
Artigo 7.o
A autoridade requerida deve acusar a recepção do pedido de informações com a maior brevidade e, em qualquer caso, nos sete dias subsequentes ao da recepção.
Após a recepção do pedido, se tal se justificar, a autoridade requerida convida a autoridade requerente a prestar quaisquer informações adicionais necessárias. A autoridade requerente presta todas as informações adicionais necessárias a que normalmente tenha acesso.
Artigo 8.o
1. A autoridade requerida transmite à autoridade requerente as informações solicitadas à medida que as for obtendo.
2. Se, tendo em conta a especificidade de um caso, a totalidade ou parte das informações solicitadas não puderem ser obtidas num prazo razoável, a autoridade requerida informa a autoridade requerente do facto, indicando os motivos.
Em qualquer caso, decorrido o prazo de seis meses a contar da data em que tiver acusado a recepção do pedido, a autoridade requerida informa a autoridade requerente do resultado das averiguações por ela efectuadas com o objectivo de obter as informações solicitadas.
À luz das informações recebidas da autoridade requerida, a autoridade requerente pode solicitar àquela que prossiga as suas averiguações. Esse pedido deve ser formulado no prazo de dois meses a contar da recepção da notificação do resultado das averiguações efectuadas pela autoridade requerida e ser por esta última nos termos das disposições aplicáveis ao pedido inicial.
Artigo 9.o
A autoridade requerente pode, em qualquer momento, retirar o pedido de informações que tiver apresentado à autoridade requerida. A decisão de retirar o pedido deve ser comunicada à autoridade requerida.
CAPÍTULO III
PEDIDOS DE NOTIFICAÇÃO
Artigo 10.o
1. Qualquer pedido de notificação deve incluir o original ou uma cópia autenticada de cada documento cuja notificação é pedida.
O formulário uniforme de notificação que acompanha o pedido nos termos do artigo 8.o, n.o 1, segundo parágrafo da Directiva 2010/24/UE, deve ser preenchido pela autoridade requerente ou sob a sua responsabilidade. O presente formulário faculta ao destinatário informação sobre os documentos em relação aos quais tenha sido solicitada assistência na notificação.
2. No que diz respeito às informações mencionadas no formulário uniforme de notificação, é aplicável o seguinte:
a)
O montante do crédito deve ser mencionado sempre que já tenha sido determinado;
b)
A indicação do período em que deve ser efectuada a notificação pode consistir na menção da data até à qual a autoridade requerente considera que notificação deve ser realizada.
Artigo 11.o
O pedido de notificação pode dizer respeito a qualquer das pessoas referidas no artigo 3.o, alínea c), da Directiva 2010/24/UE que, em conformidade com o disposto no direito em vigor no Estado-Membro requerente, deva tomar conhecimento de qualquer documento que lhe diga respeito.
Artigo 12.o
1. A autoridade requerida deve acusar a recepção do pedido de notificação com a maior brevidade e, em qualquer caso, nos sete dias subsequentes ao da recepção.
Após a recepção do pedido de notificação, a autoridade requerida toma as medidas necessárias com vista a proceder à notificação nos termos das disposições legislativas e regulamentares e das práticas administrativas em vigor no Estado-Membro em que tiver a sua sede.
Se necessário, mas sem prejuízo da data-limite para a notificação indicada no pedido de notificação, a autoridade requerida solicita à autoridade requerente informações adicionais.
A autoridade requerente presta todas as informações adicionais a que, por norma, tem acesso.
2. A autoridade requerida informa a autoridade requerente da data de notificação logo que esta seja efectuada. Esta informação é feita através do envio do formulário do pedido que certifica a notificação.
Artigo 13.o
1. Considera-se que uma notificação efectuada pelo Estado-Membro requerido em conformidade com as disposições legislativas, regulamentares e práticas administrativas nacionais em vigor nesse Estado tem o mesmo efeito no Estado-Membro requerente como se tivesse sido feita por este último nos termos das suas disposições legislativas, regulamentares e práticas administrativas em vigor.
2. A notificação de um documento relacionado com mais do que um tipo de impostos, direitos ou outras medida deve ser considerada válida se for feita por uma autoridade do Estado-Membro requerido competente, pelo menos, em relação a um dos impostos, direitos ou outras medidas mencionados no documento notificado, desde que tal seja permitido pela legislação nacional do Estado-Membro requerido.
Artigo 14.o
Para efeitos de notificação, o Estado-Membro requerido pode utilizar o formulário uniforme de notificação a que se refere o artigo 10.o, n.o 1, na sua língua oficial ou numa das suas línguas oficiais, em conformidade com a sua legislação nacional.
CAPÍTULO IV
PEDIDOS DE COBRANÇA OU DE ADOPÇÃO DE MEDIDAS CAUTELARES
Artigo 15.o
Os pedidos de cobrança ou de adopção de medidas cautelares incluem uma declaração que certifique estarem reunidas as condições previstas pela Directiva 2010/24/UE para iniciar o procedimento de assistência mútua.
Artigo 16.o
1. O título executivo uniforme no Estado-Membro requerido, que acompanha o pedido de cobrança ou de adopção de medidas cautelares, deve ser preenchido pela autoridade requerente ou sob a sua responsabilidade, com base no título executivo inicial no Estado-Membro requerente.
As sanções, multas, taxas e sobretaxas de natureza administrativa, referidas no artigo 2.o, n.o 2, alínea a), da Directiva 2010/24/UE, bem como os juros e despesas a que se refere o artigo 2.o, n.o 2, alínea c), da referida Directiva que, de acordo com as disposições em vigor no Estado-Membro requerente, podem ser devidos desde a data de emissão do título executivo até à data anterior ao dia em que o pedido é enviado, podem ser incluídos no título executivo inicial no Estado-Membro requerido.
2. Pode ser emitido um único título executivo uniforme no Estado-Membro requerido em relação a vários créditos e a várias pessoas, correspondentes a títulos executivos iniciais no Estado-Membro requerente.
3. Na medida em que os títulos executivos iniciais no Estado-Membro requerente tenham sido substituídos por um título executivo global em relação a todos os créditos nesse Estado-Membro, o título executivo uniforme no Estado-Membro requerido pode basear-se nos títulos executivos iniciais no Estado Membro requerente ou no título executivo global que reúne os referidos títulos iniciais no Estado-Membro requerente.
4. A fim de permitir a execução de créditos para os quais é solicitada assistência em matéria de cobrança, o Estado-Membro requerido pode utilizar o título executivo uniforme nesse Estado-Membro na sua língua oficial ou numa das suas línguas oficiais, em conformidade com a sua legislação nacional.
Artigo 17.o
O destinatário de um pedido de cobrança ou de adopção de medidas cautelares não pode invocar a notificação ou comunicação do título executivo uniforme no Estado-Membro requerido para pedir uma prorrogação ou uma reabertura do prazo para impugnar o crédito ou o título executivo inicial se este tiver sido validamente notificado.
Artigo 18.o
1. Caso a moeda do Estado-Membro requerido seja diferente da moeda do Estado-Membro requerente, a autoridade requerente deve indicar os montantes do crédito a cobrar em ambas as moedas.
2. A taxa de câmbio a aplicar para efeitos da assistência em matéria de cobrança é a última taxa de câmbio publicada no Jornal Oficial da União Europeia anterior à data de envio do pedido.
Artigo 19.o
1. A autoridade requerida deve acusar recepção do pedido de cobrança ou de adopção de medidas cautelares o mais brevemente possível e, em qualquer caso, no prazo de sete dias subsequentes ao da recepção do pedido de cobrança ou de adopção de medidas cautelares.
2. A autoridade requerida pode convidar a autoridade requerente a facultar informação complementar ou a completar o título executivo uniforme no Estado-Membro requerido, se necessário. A autoridade requerente presta todas as informações complementares necessárias a que normalmente tenha acesso.
Artigo 20.o
1. Se, tendo em conta a especificidade de um caso, a totalidade ou parte dos créditos não puderem, num prazo razoável, ser objecto de cobrança ou de adopção de medidas cautelares, a autoridade requerida informa a autoridade requerente do facto, indicando os motivos.
Tendo em conta as informações comunicadas pela autoridade requerida, a autoridade requerente pode solicitar à autoridade requerida a reabertura do processo de cobrança ou a adopção de medidas cautelares. Esse pedido deve ser formulado no prazo de dois meses a contar da recepção da comunicação do resultado do processo, devendo ser tratado pela autoridade requerida nos termos das disposições aplicáveis ao pedido inicial.
2. A autoridade requerida deve informar a autoridade requerente do estado ou do resultado do processo de cobrança ou de adopção de medidas cautelares o mais tardar no termo de cada período de seis meses a contar da data em que tiver acusado recepção do pedido.
Artigo 21.o
1. A autoridade requerente deve comunicar à autoridade requerida qualquer acção de impugnação do crédito ou do título executivo, intentada ou deduzida no Estado-Membro da primeira, logo que dela tiver conhecimento.
2. Caso as disposições legislativas e regulamentares ou a prática administrativa do Estado-Membro requerido não lhe permitam adoptar medidas cautelares ou proceder à cobrança nos termos do artigo 14.o, n.o 4, segundo e terceiro parágrafos da Directiva 2010/24/UE, a autoridade requerida deve comunicar esse facto à autoridade requerente o mais brevemente possível e, em qualquer caso, no prazo de um mês a contar da recepção da comunicação mencionada no n.o 1.
3. Logo que dela tenha conhecimento, a autoridade requerida deve comunicar à autoridade requerente qualquer acção intentada ou deduzida no Estado-Membro requerido tendo em vista o reembolso dos montantes cobrados ou a compensação, no que respeita à cobrança dos créditos impugnados, nos termos do artigo 14.o, n.o 4, terceiro parágrafo, da Directiva 2010/24/UE.
A autoridade requerida deve, na medida do possível, associar a autoridade requerente aos processos de determinação do montante a reembolsar e da compensação devida. Mediante pedido fundamentado da autoridade requerida, a autoridade requerente transfere os montantes reembolsados e a compensação paga no prazo de dois meses a contar da recepção deste pedido.
Artigo 22.o
1. Caso o pedido de cobrança ou de adopção de medidas cautelares fique sem objecto em consequência do pagamento do crédito, da sua anulação ou por qualquer outra razão, a autoridade requerente deve comunicar imediatamente esse facto à autoridade requerida, a fim de que esta possa pôr termo às diligências que tenha adoptado.
2. Sempre que o montante do crédito objecto do pedido de cobrança seja objecto de correcção ou de medidas cautelares por uma decisão da instância competente nos termos do artigo 14.o, n.o 1, da Directiva 2010/24/UE, a autoridade requerente deve informar a autoridade requerida da referida decisão e se a correcção for requerida, enviar um novo título executivo uniforme no Estado-Membro requerido. Este novo título executivo uniforme no Estado-Membro requerido deve ser emitido pela, ou sob a responsabilidade da autoridade requerente com base na decisão que corrige o montante do crédito.
3. O novo título executivo uniforme no Estado-Membro requerido não produz qualquer efeito no que respeita às possibilidades de impugnar o crédito inicial, o título executivo inicial no Estado-Membro requerente ou a decisão referida no parágrafo anterior.
4. Se a correcção referida no n.o 2 conduzir a uma diminuição do montante do crédito, a autoridade requerida deve prosseguir as diligências por ela adoptadas tendo em vista a cobrança ou a adopção de medidas cautelares, limitando-as, todavia, ao montante por cobrar.
A autoridade requerida deve proceder ao reembolso do montante cobrado em excesso à pessoa que a ele tenha direito se, no momento em que for informada da diminuição do montante do crédito, já tiver procedido à cobrança de um montante superior ao montante ainda por cobrar, mas ainda não tiver iniciado o processo de transferência referido no artigo 23.o
5. Se a correcção referida no n.o 2 conduzir a um aumento do montante do crédito, a autoridade requerente pode dirigir à autoridade requerida um pedido adicional de cobrança ou de adopção de medidas cautelares.
O referido pedido adicional deve, na medida do possível, ser tratado pela autoridade requerida conjuntamente com o pedido inicial da autoridade requerente. Sempre que, tendo em conta o estado em que se encontra o processo em curso, não for possível a cumulação do pedido adicional com o pedido inicial, a autoridade requerida só é obrigada a dar seguimento ao pedido adicional se este disser respeito a um montante igual ou superior ao referido no artigo 18.o, n.o 3, da Directiva 2010/24/UE.
6. Para converter o montante do crédito resultante da correcção referida no n.o 2 na moeda do Estado-Membro da autoridade requerida, a autoridade requerente deve aplicar a taxa de câmbio utilizada no seu pedido inicial.
Artigo 23.o
1. Os montantes que tiverem de ser transferidos para a autoridade requerente, em conformidade com o artigo 13.o, n.o 5, da Directiva 2010/24/UE, devem ser transferidos para a autoridade requerente na moeda do Estado-Membro requerido.
A transferência dos montantes cobrados deve ser realizada no prazo de dois meses a contar da data em que a cobrança tiver sido efectuada.
Todavia, se as medidas de cobrança aplicadas pela autoridade requerida forem impugnadas por uma razão que não seja da competência do Estado-Membro requerente, a autoridade requerida pode suspender a transferência de quaisquer montantes cobrados relativos ao crédito do Estado-Membro requerente, até que o litígio seja resolvido, se se verificarem cumulativamente as seguintes condições:
a)
A autoridade requerida considere provável que o resultado dessa impugnação seja favorável à parte interessada, e
b)
A autoridade requerente não tiver declarado que pretende reembolsar os montantes já transferidos se o resultado dessa impugnação for favorável ao interessado.
Se a autoridade requerente tiver apresentado uma declaração de reembolso nos termos do terceiro parágrafo, alínea b), a autoridade requerente devolve os montantes cobrados já transferidos pela autoridade requerida no prazo de um mês a contar da recepção do pedido de reembolso. Nesse caso, qualquer outra compensação devida deve ser inteiramente suportada pela autoridade requerida.
2. As autoridades competentes dos Estados-Membros podem acordar disposições diferentes para a transferência de montantes inferiores ao limite referido no artigo 18.o, n.o 3, da Directiva 2010/24/UE.
Artigo 24.o
Independentemente do valor dos montantes cobrados pela autoridade requerida relativamente aos juros referidos no artigo 13.o, n.o 4, da Directiva 2010/24/UE, o crédito considera-se cobrado na proporção correspondente ao montante expresso na moeda nacional do Estado-Membro da autoridade requerida, com base na taxa de câmbio referida no artigo 18.o, n.o 2, do presente regulamento.
CAPÍTULO V
DISPOSIÇÕES FINAIS
Artigo 25.o
É revogado o Regulamento (CE) n.o 1179/2008.
Artigo 26.o
O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
Aplica-se a partir de 1 de Janeiro de 2012.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 18 de Novembro de 2011.