РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 258/2012 НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
от 14 март 2012 година
за изпълнение на член 10 от Протокола на Организацията на обединените нации срещу незаконното производство и трафика с огнестрелни оръжия, техните части и компоненти и боеприпаси, допълващ Конвенцията на Организацията на обединените нации срещу транснационалната организирана престъпност („Протокол за огнестрелните оръжия“), и за установяване на разрешения за износа и мерки за вноса и транзита на огнестрелни оръжия, техни части и компоненти и боеприпаси
ЕВРОПЕЙСКИЯТ ПАРЛАМЕНТ И СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взеха предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 207 от него,
като взеха предвид предложението на Европейската комисия,
след предаване на проекта на законодателния акт на националните парламенти,
в съответствие с обикновената законодателна процедура (1),
като имат предвид, че:
(1)
В съответствие с Решение 2001/748/ЕО на Съвета от 16 октомври 2001 г. относно подписването от името на Европейската общност на Протокола на Организацията на обединените нации срещу незаконното производство и трафик с огнестрелни оръжия, техните части и компоненти и боеприпаси, приложен към Конвенцията на Организацията на обединените нации срещу транснационалната организирана престъпност (2), на 16 януари 2002 г. Комисията подписа този протокол (наричан по-нататък „Протокол на ООН за огнестрелните оръжия“) от името на Общността.
(2)
Протоколът на ООН за огнестрелните оръжия, чиято цел е да насърчи, улесни и засили сътрудничеството между страните по него за предотвратяване, борба и ликвидиране на незаконното производство и трафика на огнестрелни оръжия, техни части и компоненти и боеприпаси, влезе в сила на 3 юли 2005 г.
(3)
За да се улесни проследяването на огнестрелните оръжия и ефективната борба с незаконния трафик на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси, е необходимо да се подобри обменът на информация между държавите-членки, по-специално чрез по-доброто използване на съществуващите комуникационни канали.
(4)
Обработката на лични данни трябва да е в съответствие с правилата, установени в Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (3) и Регламент (ЕО) № 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (4).
(5)
В съобщението си от 18 юли 2005 г. относно мерките за гарантиране на по-голяма сигурност на експлозивите, детонаторите, оборудването за производство на бомби и огнестрелните оръжия (5) Комисията обяви намерението си да изпълни член 10 от Протокола на ООН за огнестрелните оръжия като част от мерките, които е необходимо да бъдат предприети, за да може Съюзът да сключи този протокол.
(6)
Съгласно Протокола на ООН за огнестрелните оръжия от страните по него се изисква да въведат административни процедури или системи за упражняването на ефективен контрол върху производството, маркирането, вноса и износа на огнестрелни оръжия или да ги подобрят.
(7)
Освен това съгласно Протокола на ООН за огнестрелните оръжия незаконното производство или незаконният трафик на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси трябва да бъдат криминализирани и да бъдат предприети мерки за конфискацията на така произведените или пренасяни изделия.
(8)
Настоящият регламент не следва да се прилага по отношение на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси, конкретно предназначени за военни цели. Мерките в изпълнение на изискванията на член 10 от Протокола на ООН за огнестрелните оръжия следва да бъдат адаптирани така, че да се предвидят опростени процедури за огнестрелните оръжия за граждански цели. За тази цел следва да се предвидят някои улеснения във връзка с разрешителните за многократни доставки, мерките за транзит и временен износ за законни цели.
(9)
Настоящият регламент не засяга прилагането на член 346 от Договора за функционирането на Европейския съюз, свързан с основните интереси на сигурността на държавите-членки, нито има отражение върху Директива 2009/43/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 г. за опростяване на реда и условията за трансфер на продукти, свързани с отбраната, вътре в Общността (6) или върху Директива 91/477/ЕИО на Съвета от 18 юни 1991 г. относно контрола на придобиването и притежаването на оръжие (7). Освен това Протоколът на ООН за огнестрелните оръжия и, следователно, настоящият регламент не се прилагат за сделки между държави или за преместване вътре в държави в случаите, когато прилагането на протокола би засегнало правото на някоя държава страна по него, да предприеме действия в интерес на своята национална сигурност в съответствие с Устава на Организацията на обединените нации.
(10)
Директива 91/477/ЕИО се отнася до преместването на огнестрелни оръжия за граждански цели на територията на Съюза, докато в настоящия регламент се отделя основно внимание на мерките по отношение на износа от митническата територия на Съюза към или през трети държави.
(11)
По отношение на огнестрелните оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси, внесени от трети държави, се прилага правото на Съюза, и по-специално изискванията на Директива 91/477/ЕИО.
(12)
Следва да се осигури съгласуваност с действащите разпоредби за поддържане на отчетност съгласно правото на Съюза.
(13)
За правилното прилагане на настоящия регламент държавите-членки следва да предприемат мерки за предоставяне на подходящи правомощия на компетентните органи.
(14)
С цел поддържане на списъка на огнестрелните оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси, за които се изисква разрешение съгласно настоящия регламент, на Комисията следва да бъде делегирано правомощието да приема актове в съответствие с член 290 от Договора за функционирането на Европейския съюз във връзка с привеждането на приложение I към настоящия регламент в съответствие с приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 г. относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (8) и с приложение I към Директива 91/477/ЕИО. От особена важност е по време на подготвителната си работа Комисията да проведе подходящи консултации, включително и на експертно равнище. При подготовката и изготвянето на делегираните актове Комисията следва да осигури едновременното и своевременното предаване на съответните документи по подходящ начин на Европейския парламент и Съвета.
(15)
Съюзът прие пакет от митнически правила, които се съдържат в Регламент (ЕИО) № 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността (9) и в разпоредбите за прилагането на този регламент, установени в Регламент (ЕИО) № 2454/93 на Комисията (10). Също така следва да се вземе предвид Регламент (ЕО) № 450/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 г. за създаване на Митнически кодекс на Общността (Модернизиран митнически кодекс) (11), чиито разпоредби се прилагат на различни етапи съгласно член 188 от него. Нищо от посоченото в настоящия регламент не ограничава правомощията по Митническия кодекс на Общността и разпоредбите за неговото прилагане.
(16)
Държавите-членки следва да установят система от санкции, приложими за нарушения на настоящия регламент, и да гарантират прилагането им. Тези санкции следва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи.
(17)
Настоящият регламент не засяга режима на Съюза за контрол на износа, трансфера, брокерската дейност и транзита на изделия и технологии с двойна употреба, установен с Регламент (ЕО) № 428/2009 на Съвета (12).
(18)
Настоящият регламент е съгласуван с други приложими разпоредби относно огнестрелните оръжия, техните части, основни компоненти и боеприпасите за военна употреба, стратегиите за сигурност, незаконния трафик на малки оръжия и леко въоръжение и износа на военни технологии, включително Обща позиция 2008/944/ОВППС на Съвета от 8 декември 2008 г., определяща общи правила за режим на контрол върху износа на военни технологии и оборудване (13).
(19)
Комисията и държавите-членки следва да се информират взаимно за мерките, предприети съгласно настоящия регламент, както и за всяка друга информация, с която разполагат във връзка с настоящия регламент.
(20)
Настоящият регламент не възпрепятства държавите-членки да прилагат своите конституционни правила по отношение на публичния достъп до официални документи, като вземат предвид Регламент (ЕО) № 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (14),
ПРИЕХА НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРЕДМЕТ, ОПРЕДЕЛЕНИЯ И ПРИЛОЖНО ПОЛЕ
Член 1
С настоящия регламент се установяват правила, уреждащи разрешенията за износ и мерките за внос и транзит на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси, за целите на изпълнението на член 10 от Протокола на Организацията на обединените нации срещу незаконното производство и трафик с огнестрелни оръжия, техни части и компоненти и боеприпаси, допълващ Конвенцията на Организацията на обединените нации срещу транснационалната организирана престъпност („Протокол на ООН за огнестрелните оръжия“).
Член 2
За целите на настоящия регламент:
1)
„огнестрелно оръжие“ е всяко преносимо цевно оръжие, което произвежда, проектирано е да произведе или може да бъде видоизменено така, че да произведе изстрел с куршум или снаряд чрез действието на взривно вещество, посочено в приложение I.
Счита се, че даден предмет може да бъде видоизменен, така че да произведе изстрел с куршум или снаряд чрез действието на взривно вещество, ако:
-
външният му вид наподобява огнестрелно оръжие и
-
конструкцията или материалът, от който е направен, дават възможност той да бъде видоизменен по този начин;
2)
„части“ означава всеки елемент или резервен елемент, посочен в приложение I, специално предназначен за огнестрелно оръжие и основен за неговото функциониране, включително цев, затворна рама или цевна кутия, затвор или барабан, ударен механизъм или затворен блок, и всяко устройство, предназначено или пригодено да заглушава звука от изстрел с огнестрелно оръжие;
3)
„основни компоненти“ означава затворният механизъм, патронникът и цевта на огнестрелно оръжие, които като отделни предмети са включени в категорията на огнестрелните оръжия, на които са или са предназначени да бъдат монтирани;
4)
„боеприпаси“ означава целият патрон или неговите компоненти, включително гилзи, капсули, барутен заряд, куршуми или снаряди, които се използват в огнестрелно оръжие, посочени в приложение I, при условие че за тези компоненти се изисква разрешение в съответната държава-членка;
5)
„дезактивирани огнестрелни оръжия“ означава предмети, съответстващи по принцип на определението за огнестрелно оръжие, които са направени трайно негодни за употреба чрез дезактивиране, при което се гарантира, че всички основни части на огнестрелното оръжие са доведени до постоянна нефункционалност и невъзможност за отстраняване, подмяна или модификация по начин, който би позволил огнестрелното оръжие да бъде въведено отново в употреба.
Държавите-членки определят реда и условията за проверка от компетентен орган на тези мерки за дезактивиране. В рамките на тази проверка държавите-членки предвиждат издаване на сертификат или протокол, удостоверяващ дезактивирането на огнестрелното оръжие, или нанасяне на ясна маркировка върху него с тази цел;
6)
„износ“ означава:
а)
режим износ по смисъла на член 161 от Регламент (ЕИО) № 2913/92;
б)
реекспорт по смисъла на член 182 от Регламент (ЕИО) № 2913/92, без да се включват стоките под режим външен транзит, посочен в член 91 от същия регламент, когато не са били изпълнени формалностите за реекспорт, посочени в член 182, параграф 2 от него;
7)
„лице“ означава физическо лице, юридическо лице и, в случай че тази възможност е предвидена в действащото законодателство - сдружение на лица, на което е призната способност да извършва правни действия, но което няма правното положение на юридическо лице;
8)
„износител“ означава всяко лице, установено в Съюза, което съставя или от името на което се съставя декларация за износ, т.е. лицето, което по времето на приемане на декларацията има договор с получателя на пратката в третата държава и има правото да вземе решение за изпращането на стоката извън митническата територия на Съюза. Ако не е бил сключен договор за износ или ако титулярът по договора не действа от свое собствено име, „износител“ означава лицето, което има правото да вземе решение за изпращането на стоката извън митническата територия на Съюза.
В случай че съгласно договора, на който се основава износът, правото на разпореждане с огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси принадлежи на лице, установено извън Съюза, за износител се смята страната по договора, установена в Съюза;
9)
„митническа територия на Съюза“ означава територията по смисъла на член 3 от Регламент (ЕИО) № 2913/92;
10)
„декларация за износ“ означава актът, чрез който лицето заявява по установената форма и ред намерението си да постави огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси под режим износ;
11)
„временен износ“ означава движението на огнестрелни оръжия, напускащи митническата територия на Съюза и предназначени за реимпорт в рамките на срок, който не превишава 24 месеца;
12)
„транзит“ означава транспортирането на стоки, напускащи митническата територия на Съюза и преминаващи през територията на една или няколко трети държави, с крайно местоназначение в друга трета държава;
13)
„претоварване“ означава транзит, при който се извършва физическата операция по разтоварване на стоките от транспортното средство, с което са внесени, и последващо натоварване за целите на реекспорта, обикновено на друго транспортно средство;
14)
„разрешение за износ“ означава:
а)
еднократно разрешение или лиценз, предоставен на конкретен износител за една доставка на едно или няколко огнестрелни оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси, предназначени за един определен краен получател или получател на пратка в трета държава; или
б)
многократно разрешение или лиценз, предоставен на конкретен износител за многократни доставки на едно или повече огнестрелни оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси, предназначени за един определен краен получател или получател на пратка в трета държава; или
в)
общо разрешение или лиценз, предоставен на конкретен износител за многократни доставки на едно или повече огнестрелни оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси, предназначени за няколко определени крайни получатели или получатели на пратка в една или повече трети държави;
15)
„незаконен трафик“ означава вносът, износът, продажбата, доставката, движението или преместването на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси от или през територията на една държава-членка към територията на трета държава, ако е изпълнено някое от следните условия:
а)
заинтересованата държава-членка не е дала разрешение за това в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент;
б)
огнестрелните оръжия нямат маркировка съгласно член 4, параграфи 1 и 2 от Директива 91/477/ЕИО;
в)
към момента на вноса внесените огнестрелни оръжия нямат дори просто маркиране, което позволява да се установи първата държава на внос в рамките на Европейския съюз, или ако огнестрелните оръжия нямат такова маркиране - уеднаквена маркировка, с която се идентифицират внесените огнестрелни оръжия;
16)
„проследяване“ означава системното следене на огнестрелните оръжия и, при възможност, на техните части и основни компоненти и боеприпаси от производителя до купувача с цел осигуряване на съдействие на компетентните органи на държавите-членки при откриването, разследването и анализирането на случаи на незаконно производство и трафик.
Член 3
1. Настоящият регламент не се прилага:
а)
за сделки между държави или за преместване в самите държави;
б)
за огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси, ако са специално предназначени за военна употреба и, във всеки случай, огнестрелни оръжия за напълно автоматична стрелба;
в)
за огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси, когато са предназначени за въоръжените сили, полицията или органите на публичната власт на държавите-членки;
г)
за колекционери и органи, които се занимават с културните и историческите аспекти на огнестрелните оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси и са признати като такива за целите на настоящия регламент от държавата-членка, на чиято територия са установени, при условие че са предвидени мерки за проследяване;
д)
за дезактивирани огнестрелни оръжия;
е)
за антикварни оръжия и техни копия по смисъла на националното законодателство, при условие че в антикварните оръжия не се включват оръжия, произведени след 1899 г.
2. Настоящият регламент не засяга Регламент (ЕИО) № 2913/92 (Митнически кодекс на Общността), Регламент (ЕИО) № 2454/93 (разпоредби за прилагането на Митническия кодекс на Общността), Регламент (ЕО) № 450/2008 (Модернизиран митнически кодекс), нито режима за контрол на износа, трансфера, брокерската дейност и транзита на изделия и технологии с двойна употреба, установен с Регламент (ЕО) № 428/2009 (Регламент за изделията и технологиите с двойна употреба).
ГЛАВА II
РАЗРЕШЕНИЯ, ПРОЦЕДУРИ И КОНТРОЛ ПРИ ИЗНОС И МЕРКИ ЗА ВНОС И ТРАНЗИТ
Член 4
1. За износа на огнестрелните оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси, изброени в приложение I, се изисква разрешение за износ, съставено върху формуляра, съдържащ се в приложение II. Такова разрешение се дава от компетентните органи на държавата-членка, в която е установен износителят, като то се издава в писмен вид или чрез електронни средства.
2. В случай че за износа на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси се изисква разрешение за износ съгласно настоящия регламент и че този износ подлежи също така и на изискванията за разрешение съгласно Обща позиция 2008/944/ОВППС, държавите-членки могат да използват единна процедура за изпълнението на задълженията, наложени им по настоящия регламент и по посочената обща позиция.
3. Ако огнестрелните оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси се намират в една или повече държави-членки, различни от държавата-членка, в която е подадено заявлението за разрешение за износ, този факт се посочва в заявлението. Компетентните органи на държавата-членка, към които е отправено заявлението за разрешение за износ, незабавно се консултират с компетентните органи на въпросната(ите) държава(и)-членка(и) и предоставят съответната информация. Запитаната(ите) държава(и)-членка(и) съобщава(т) в срок от 10 работни дни своите евентуални възражения срещу издаването на такова разрешение, които са обвързващи за държавата-членка, в която е подадено заявлението.
Член 5
На Комисията се предоставя правомощието да приема делегирани актове в съответствие с член 6 за изменение на приложение I въз основа на измененията на приложение I към Регламент (ЕИО) № 2658/87 и въз основа на измененията на приложение I към Директива 91/477/ЕИО.
Член 6
1. Правомощието да приема делегирани актове се предоставя на Комисията при спазване на предвидените в настоящия член условия.
2. Правомощието да приема делегирани актове, посочено в член 5, се предоставя на Комисията за неограничен срок.
3. Делегирането на правомощия, посочено в член 5, може да бъде оттеглено по всяко време от Европейския парламент или от Съвета. С решението за оттегляне се прекратява посоченото в него делегиране на правомощия. То поражда действие в деня след публикуването на решението в Официален вестник на Европейския съюз или на по-късна, посочена в решението дата. То не засяга действителността на делегираните актове, които вече са в сила.
4. Веднага след като приеме делегиран акт, Комисията нотифицира акта едновременно на Европейския парламент и Съвета.
5. Делегиран акт, приет съгласно член 5, влиза в сила единствено ако нито Европейският парламент, нито Съветът са представили възражения в срок от два месеца след нотифицирането на акта на Европейския парламент и Съвета или ако преди изтичането на този срок и Европейският парламент, и Съветът са уведомили Комисията, че няма да представят възражения. Този срок се удължава с два месеца по инициатива на Европейския парламент или на Съвета.
Член 7
1. Преди да издаде разрешение за износ на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси, съответната държава-членка се уверява дали:
а)
третата държава, в която ще се извършва вносът, е разрешила съответния внос; и
б)
третите държави на транзит, ако има такива, писмено са заявили най-късно преди доставката, че нямат възражения относно транзита. Настоящата разпоредба не се прилага за:
-
доставки по море или въздух и през пристанищата или летищата на трети държави, при условие че не е извършено претоварване или смяна на транспортното средство;
-
при временен износ за проверима законна цел като лов, спортна стрелба, извършването на оценка, участие в изложби без право на продажба и ремонт.
2. Държавите-членки могат да решат, че запитаната трета държава на транзит няма възражения по транзита, ако не са получени възражения по транзита в срок от 20 работни дни от датата на писменото искане за въздържане от възражения по извършването на транзит, направено от износителя.
3. Износителят предоставя на компетентния орган на държавата-членка, която отговаря за издаването на разрешението за износ, необходимите документи, с които се доказва, че третата държава на внос е разрешила вноса и че третата държава на транзит няма възражения относно транзита.
4. Държавите-членки обработват заявленията за издаване на разрешение за износ в срок, който се определя от националното законодателство или практика и който не надхвърля 60 работни дни, считано от датата, на която цялата необходима информация е била предоставена на компетентните органи. При изключителни обстоятелства и по надлежно обосновани причини този срок може да бъде удължен до 90 работни дни.
5. Срокът на валидност на разрешението за износ не надхвърля срока на валидност на разрешението за внос. Когато в разрешението за внос не е посочен срок на валидност, освен при изключителни обстоятелства и при надлежно обосновани причини, срокът на валидност на разрешението за износ е най-малко девет месеца.
6. Държавите-членки могат да решат да използват електронни документи за целите на обработката на заявленията за издаване на разрешение за износ.
Член 8
1. За целите на проследяването разрешението за износ и лицензът за внос или разрешението за внос, издадени от третата държава на внос, и придружаващата ги документация заедно трябва да съдържат следната информация:
а)
дата на издаване и срок на валидност;
б)
място на издаване;
в)
държава на износ;
г)
държава на внос;
д)
когато е приложимо, трета(и) държава(и) на транзит;
е)
получател на пратката;
ж)
краен получател, ако е известен към момента на доставката;
з)
данни, позволяващи идентифицирането на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси и тяхното количество, включително - най-късно преди доставката - маркировката, поставена на огнестрелните оръжия.
2. Ако посочената в параграф 1 информация се съдържа в лиценза за внос или в разрешението за внос, износителят предварително, най-късно преди доставката, предоставя тази информация на третите държави на транзит.
Член 9
1. За временния износ или реекспорта на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси се прилагат опростени процедури, както следва:
а)
разрешение за износ не се изисква за:
i)
временния износ от ловци или лица, занимаващи се със спортна стрелба, когато са част от техния личен багаж по време на пътуване към трета държава, при условие че те могат да представят данни за причината за пътуването на компетентните органи, по-специално чрез представяне на покана или друго доказателство за своите ловни или спортни дейности в третата държава на местоназначение, за:
-
едно или повече огнестрелни оръжия,
-
техните основни компоненти, ако са маркирани, както и техните части,
-
свързаните с тях боеприпаси в рамките на не повече от 800 патрона за ловци и 1 200 патрона за лица, занимаващи се със спортна стрелба;
ii)
реекспорта от ловци или лица, занимаващи се със спортна стрелба, когато са част от техния личен багаж, след временен внос за ловна дейност или спортна стрелба, при условие че огнестрелните оръжия остават собственост на лице, установено извън митническата територия на Съюза, и огнестрелните оръжия се реекспортират за това лице;
б)
когато ловците и лицата, занимаващи се със спортна стрелба, напускат митническата територия на Съюза през държава-членка, различна от тяхната държава-членка на пребиваване, те представят на компетентните органи европейския паспорт за огнестрелно оръжие, предвиден в членове 1 и 12 от Директива 91/477/ЕИО. В случай на пътуване по въздуха европейският паспорт за огнестрелно оръжие се представя на компетентните органи на мястото, където съответните изделия се предават на въздушния превозвач за транспортиране извън митническата територия на Съюза.
При напускане на митническата територия на Съюза през тяхната държава-членка на пребиваване, ловците и лицата, занимаващи се със спортна стрелба, могат вместо европейския паспорт за огнестрелно оръжие да представят друг документ, считан за валиден за тази цел от компетентните органи в тази държава-членка;
в)
когато компетентните органи на дадена държава-членка имат основание да подозират, че целите, посочени от ловците или лицата, занимаващи се със спортна стрелба, не съответстват на приложимите съображения и задълженията, предвидени в член 10, те спират, за срок не по-дълъг от 10 дни, процеса на износ или, при необходимост, възпрепятстват по друг начин напускането на митническата територия на Съюза през тази държава-членки на огнестрелните оръжия, техните части и основни компоненти или боеприпасите. При изключителни обстоятелства и по надлежно обосновани причини срокът по настоящата буква може да бъде удължен до 30 дни.
2. В съответствие с действащото национално право държавите-членки определят опростени процедури за:
а)
реекспорта на огнестрелни оръжия след временен внос с цел извършването на оценка или участие в изложба без продажба или активно усъвършенстване за ремонт, при условие че огнестрелните оръжия остават собственост на лице, установено извън митническата територия на Съюза, и се реекспортират за това лице;
б)
реекспорта на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси, ако те се съхраняват във временен склад от момента на въвеждането им на митническата територия на Съюза до напускането;
в)
временния износ на огнестрелни оръжия с цел извършване на оценка, ремонт или участие в изложба без продажба, при условие че износителят представи данни за това, че законно владее тези огнестрелни оръжия и ги изнася съгласно митническите режими за пасивно усъвършенстване или временен износ.
Член 10
1. При вземането на решение относно издаването на разрешение за износ съгласно настоящия регламент държавите-членки вземат предвид всички приложими съображения, включително, когато е целесъобразно:
а)
своите задължения и ангажименти като страни по съответните международни договорености за контрол върху износа или съответни международни договори;
б)
съображения, свързани с националната външна политика и политика на сигурност, включително съображенията, обхванати от Обща позиция 2008/944/ОВППС;
в)
съображения относно предвижданата крайна употреба, получателя на пратката, известния краен получател и риска от отклоняване.
2. В допълнение към приложимите съображения по параграф 1, при разглеждането на заявление за издаване на разрешение за износ държавите-членки вземат предвид използването от износителя на пропорционални и подходящи средства и процедури за осигуряване спазването на разпоредбите и целите на настоящия регламент, както и на условията на разрешението.
При вземането на решение относно издаването на разрешение за износ съгласно настоящия регламент държавите-членки спазват задълженията си по отношение на санкциите, наложени с решения на Съвета или с решение на Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа (ОССЕ) или с правно обвързваща резолюция на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации, по-специално що се отнася до случаите на оръжейно ембарго.
Член 11
1. Държавите-членки:
а)
отказват да издадат разрешение за износ, ако заявителят има досие за съдимост за престъпно деяние, посочено в член 2, параграф 2 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 г. относно европейската заповед за задържане и процедурите за предаване между държавите-членки (15) или за друго деяние, при условие че то съставлява престъпление, наказуемо с лишаване от свобода с максимален срок от най-малко четири години или с по-тежко наказание;
б)
обезсилват, спират действието, изменят или отнемат разрешение за износ, ако условията за издаването му не са били изпълнени или вече не се изпълняват.
Настоящият параграф не засяга по-строгите разпоредби на националното законодателство.
2. Когато държавите-членки откажат издаването, обезсилят, спрат действието, изменят или отнемат разрешение за износ, те уведомяват за това компетентните органи на другите държави-членки и споделят с тях съответната информация. Когато компетентните органи на дадена държава-членка са спрели действието на разрешение за износ, те съобщават на другите държави-членки своето окончателно решение в края на срока, за който е спряно действието.
3. Преди компетентните органи на държава-членка да издадат разрешение за износ съгласно настоящия регламент, те вземат под внимание всички откази по настоящия регламент, за които са били уведомени, за да проверят дали компетентните органи на друга държава-членка или държави-членки не са отказали издаването на разрешение за същата по същество сделка (относно стока със същите по същество параметри или технически характеристики и свързана със същия вносител или получател на пратка).
Те могат да се консултират първо с компетентните органи на държавата-членка или държавите-членки, които са приели решенията за отказ, обезсилване, спиране на действието, изменение или отнемане по параграфи 1 и 2. Ако след тази консултация компетентните органи на държавата-членка решат да издадат разрешение, те уведомяват компетентните органи на другите държави-членки, като им предоставят цялата необходима информация за обосноваване на решението.
4. Цялата информация, която се споделя съгласно разпоредбите на настоящия член, трябва да бъде в съответствие с разпоредбите на член 19, параграф 2 относно поверителността.
Член 12
В съответствие с действащото национално право или практика държавите-членки съхраняват за срок от не по-малко от 20 години цялата информация, свързана с огнестрелните оръжия и, когато е целесъобразно и възможно, с техните части и основни компоненти и боеприпаси, която е необходима за проследяването и идентифицирането на тези огнестрелни оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси и за предотвратяването и разкриването на незаконния им трафик. Тази информация включва мястото и датата на издаване и срока на валидност на разрешението за износ; държавата на износ; държавата на внос; когато е приложимо, третата държава на транзит; получателя на пратката; крайния получател, ако е известен към момента на износа; описание и количество на изделията, включително поставените им маркировки.
Настоящият член не се прилага към износа, посочен в член 9.
Член 13
1. При наличието на подозрения държавите-членки изискват от третата държава на внос да потвърди получаването на изпратената доставка огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси.
2. При поискване от трета държава на износ, която към датата на износа е страна по Протокола на ООН за огнестрелните оръжия, държавите-членки потвърждават получаването на изпратената доставка огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти или боеприпаси на митническата територия на Съюза, което по правило се осигурява чрез представяне на съответните митнически документи за вноса.
3. Държавите-членки спазват параграфи 1 и 2 в съответствие с действащото национално право или практика. По-специално, що се отнася до износа, компетентният орган на държавата-членка може да реши да се обърне към износителя или да се свърже непосредствено с третата държава на внос.
Член 14
Държавите-членки вземат необходимите мерки, за да гарантират, че техните процедури за разрешаване са сигурни и че истинността на документите във връзка с разрешението може да бъде проверена или потвърдена.
Когато е целесъобразно, проверяването и потвърждаването могат да се извършват по дипломатически път.
Член 15
За да се гарантира правилното прилагане на настоящия регламент, държавите-членки вземат необходими и пропорционални мерки, за да позволят на своите компетентни органи да:
а)
събират информация за поръчки или сделки, свързани с огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси; и
б)
проверяват доколко правилно се прилагат мерките за контрол на износа, което може, по-специално, да включва правомощието да се влиза в помещенията на лица, заинтересовани от сделка по износ.
Член 16
Държавите-членки установяват система от санкции, приложими за нарушения на настоящия регламент и предприемат всички необходими мерки за осигуряване на тяхното прилагане. Предвидените санкции трябва да бъдат ефективни, пропорционални и възпиращи.
ГЛАВА III
МИТНИЧЕСКИ ФОРМАЛНОСТИ
Член 17
1. При извършване на митническите формалности по износа на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси в митническата служба на износа износителят представя доказателства, че е получил всички необходими разрешения за износ.
2. От износителя може да бъде поискано да осигури превод на представените като доказателство документи на официален език на държавата-членка, в която се представя декларацията за износ.
3. Без да се засягат правомощията, предоставени съгласно Регламент (ЕИО) № 2913/92, държавите-членки, за срок до 10 дни, спират процедурата на износ от своята територия или, при необходимост, възпрепятстват по друг начин напускането на митническата територия на Съюза през своята територия на огнестрелните оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси, за които има валидно разрешение за износ, когато те имат основания да подозират, че:
а)
при издаването на разрешението не е била взета предвид информация от значение по случая или
б)
след издаването на разрешението обстоятелствата съществено са се променили.
При изключителни обстоятелства и по надлежно обосновани причини срокът може да бъде удължен до 30 дни.
4. В рамките на срока или на удължения срок по параграф 3 държавите-членки трябва да освободят огнестрелните оръжия, техните части и основни компоненти и боеприпаси или да предприемат действия съгласно член 11, параграф 1, буква б).
Член 18
1. Държавите-членки могат да предвидят митническите формалности при износа на огнестрелни оръжия, техни части и основни компоненти и боеприпаси да се извършват само в митнически служби, оправомощени за тази цел.
2. Държавите-членки, които се възползват от възможността по параграф 1, уведомяват Комисията за надлежно оправомощените митнически служби или за последващи промени във връзка с тях. Комисията публикува тази информация в серия С на Официален вестник на Европейския съюз и ежегодно я актуализира.
ГЛАВА IV
АДМИНИСТРАТИВНО СЪТРУДНИЧЕСТВО
Член 19
1. Държавите-членки, в сътрудничество с Комисията и в съответствие с член 21, параграф 2, предприемат всички подходящи мерки за установяването на пряко сътрудничество и обмен на информация между компетентните органи с цел повишаване на ефективността на мерките, установени с настоящия регламент. Тази информация може да включва:
а)
данни за износителите, по чието заявление за издаване на разрешение е бил постановен отказ, или за износителите, по отношение на които държавите-членки са взели решения съгласно член 11;
б)
данни за получатели на пратка или други лица, участващи в подозрителни дейности, както и за избрани маршрути, ако има такава.
2. Регламент (ЕО) № 515/97 на Съвета (16) относно взаимната помощ, и в частност разпоредбите му относно поверителността на информацията, се прилага mutatis mutandis към мерките по настоящия член, без да се засяга член 20 от настоящия регламент.
ГЛАВА V
ОБЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 20
1. Създава се Координационна група по износа на огнестрелни оръжия („Координационна група“) под председателството на представител на Комисията. Всяка държава-членка определя свой представител в групата.
Координационната група проучва всички въпроси, свързани с прилагането на настоящия регламент, които могат да бъдат повдигнати от председателя или от представител на държава-членка. Тя е обвързана от правилата за поверителност на Регламент (ЕО) № 515/97.
2. Председателят на координационната група или самата координационна група провежда консултации със съответните заинтересовани страни, засегнати от настоящия регламент, винаги когато е необходимо.
Член 21
1. Държавите-членки уведомяват Комисията за законите, подзаконовите актове и административните разпоредби, приети за прилагане на настоящия регламент, включително мерките, посочени в член 16.
2. До 19 април 2012 г. всяка държава-членка уведомява останалите държави-членки и Комисията за националните органи, които са компетентни да прилагат членове 7, 9, 11 и 17. Въз основа на тази информация Комисията публикува списък на тези органи в серия С на Официален вестник на Европейския съюз и ежегодно го актуализира.
3. До 19 април 2017 г., а след това - по искане на координационната група и във всеки случай - на всеки 10 години, Комисията прави преглед на прилагането на настоящия регламент и представя на Европейския парламент и Съвета доклад относно прилагането му, като този доклад може да съдържа предложения за неговото изменение. Държавите-членки предоставят на Комисията цялата подходяща информация, необходима за изготвянето на доклада, включително информация относно използването на единната процедура, предвидена в член 4, параграф 2.
Член 22
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент се прилага от 30 септември 2013 г.
Независимо от това член 13, параграфи 1 и 2 се прилага от тридесетия ден след датата, на която Протоколът на ООН за огнестрелните оръжия влезе в сила в Европейския съюз, след сключването му съгласно член 218 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Страсбург на 14 март 2012 година.
REGULAMENTO (UE) N.o 258/2012 DO PARLAMENTO EUROPEU E DO CONSELHO
de 14 de março de 2012
que aplica o artigo 10.o do Protocolo das Nações Unidas contra o fabrico e o tráfico ilícitos de armas de fogo, das suas partes e componentes e de munições, adicional à Convenção das Nações Unidas contra o Crime Organizado Transnacional (Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo), e estabelece autorizações de exportação e medidas de importação e de trânsito de armas de fogo, suas partes, componentes e munições
O PARLAMENTO EUROPEU E O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 207.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia,
Após transmissão do projeto de ato legislativo aos parlamentos nacionais,
Deliberando de acordo com o processo legislativo ordinário (1),
Considerando o seguinte:
(1)
Em conformidade com a Decisão 2001/748/CE do Conselho, de 16 de outubro de 2001, relativa à assinatura, em nome da Comunidade Europeia, do Protocolo das Nações Unidas contra o fabrico e o tráfico ilícitos de armas de fogo, das suas partes e componentes e de munições, anexo à Convenção das Nações Unidas contra o Crime Organizado Transnacional (2), a Comissão assinou o referido Protocolo (seguidamente designado «Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo») em nome da Comunidade em 16 de janeiro de 2002.
(2)
O Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo, cujo objetivo consiste em promover, facilitar e reforçar a cooperação entre as Partes a fim de prevenir, combater e erradicar o fabrico e o tráfico ilícitos de armas de fogo e das suas partes, componentes e munições, entrou em vigor em 3 de julho de 2005.
(3)
A fim de facilitar a localização das armas de fogo e de combater eficazmente o tráfico ilícito das mesmas, bem como das suas partes e componentes essenciais e munições, é necessário melhorar o intercâmbio de informações entre os Estados-Membros, nomeadamente através de uma melhor utilização dos canais de comunicação existentes.
(4)
Os dados pessoais devem ser tratados em conformidade com as regras definidas na Diretiva 95/46/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 24 de outubro de 1995, relativa à proteção das pessoas singulares no que diz respeito ao tratamento de dados pessoais e à livre circulação desses dados (3) e no Regulamento (CE) n.o 45/2001 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 18 de dezembro de 2000, relativo à proteção das pessoas singulares no que diz respeito ao tratamento de dados pessoais pelas instituições e pelos órgãos comunitários e à livre circulação desses dados (4).
(5)
Na sua Comunicação de 18 de julho de 2005 sobre medidas para melhorar a segurança dos explosivos, detonadores, equipamentos de fabrico de bombas e armas de fogo (5), a Comissão anunciou a intenção de aplicar o artigo 10.o do Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo como uma das medidas que devem ser adotadas para permitir à União concluir esse Protocolo.
(6)
O Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo exige que as Partes estabeleçam ou melhorem procedimentos ou sistemas administrativos que permitam exercer um controlo efetivo do fabrico, marcação, importação e exportação de armas de fogo.
(7)
A fim de assegurar o respeito do Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo, é também necessário que o fabrico ou o tráfico ilícitos de armas de fogo, das suas partes e componentes essenciais e de munições sejam considerados infrações penais, e que sejam tomadas medidas para permitir a apreensão dos produtos resultantes desse fabrico ou desse tráfico.
(8)
O presente regulamento não deverá aplicar-se às armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições especificamente destinadas a fins militares. As medidas para cumprir os requisitos do artigo 10.o do Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo deverão ser adaptadas de modo a prever procedimentos simplificados aplicáveis às armas de fogo destinadas a utilização civil. Por conseguinte, a autorização de envios múltiplos, as medidas de trânsito e as exportações temporárias para fins legais deverão ser até certo ponto facilitadas.
(9)
O presente regulamento não prejudica a aplicação do artigo 346.o do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, no que diz respeito aos interesses essenciais da segurança dos Estados-Membros, nem afeta a Diretiva 2009/43/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 6 de maio de 2009, relativa à simplificação das condições das transferências de produtos relacionados com a defesa na Comunidade (6), nem a Diretiva 91/477/CEE do Conselho, de 18 de junho de 1991, relativa ao controlo da aquisição e da detenção de armas (7). Além disso, o Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo e, consequentemente, o presente regulamento não se aplicam às transações entre Estados nem às transferências de Estado quando a sua aplicação prejudique o direito de um Estado Parte tomar, no interesse da segurança nacional, medidas compatíveis com a Carta das Nações Unidas.
(10)
A Diretiva 91/477/CEE trata da transferência de armas de fogo para utilização civil no território da União, enquanto o presente regulamento se centra nas medidas relativas à exportação de armas de fogo a partir do território aduaneiro da União para ou através de países terceiros.
(11)
Quando importadas de países terceiros, as armas de fogo, as suas partes e componentes essenciais e as munições estão sujeitas à legislação da União e, em especial, aos requisitos da Diretiva 91/477/CEE.
(12)
Deverá ser assegurada a coerência das disposições legislativas da União em vigor em matéria de registo.
(13)
A fim de garantir a correta aplicação do presente regulamento, os Estados-Membros deverão tomar as medidas necessárias para conferir poderes adequados às autoridades competentes.
(14)
A fim de manter atualizada a lista das armas de fogo, das suas partes e componentes essenciais e de munições para as quais é exigida uma autorização ao abrigo do presente regulamento, deverá ser delegado na Comissão o poder de adotar atos nos termos do artigo 290.o do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia no que diz respeito à harmonização do anexo I do presente regulamento com o anexo I do Regulamento (CEE) n.o 2658/87 do Conselho, de 23 de julho de 1987, relativo à nomenclatura pautal e estatística e à pauta aduaneira comum (8), e com o anexo I da Diretiva 91/477/CEE. É particularmente importante que a Comissão proceda às consultas adequadas durante os seus trabalhos preparatórios, inclusive ao nível de peritos. Quando preparar e redigir atos delegados, a Comissão deverá assegurar a transmissão simultânea, atempada e adequada dos documentos relevantes ao Parlamento Europeu e ao Conselho.
(15)
A União adotou um conjunto de regras aduaneiras, previstas no Regulamento (CEE) n.o 2913/92 do Conselho, de 12 de outubro de 1992, que estabelece o Código Aduaneiro Comunitário (9) e nas suas disposições de aplicação, estabelecidas no Regulamento (CEE) n.o 2454/93 da Comissão (10). Deverá também ser tido em consideração o Regulamento (CE) n.o 450/2008 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 23 de abril de 2008, que estabelece o Código Aduaneiro Comunitário (Código Aduaneiro Modernizado) (11), cujas disposições são aplicáveis em diferentes fases em conformidade com o seu artigo 188.o. Nenhuma disposição do presente regulamento limita os poderes conferidos pelo Código Aduaneiro Comunitário em vigor e pelas suas disposições de aplicação, ou deles decorrentes.
(16)
Os Estados-Membros deverão estabelecer regras relativas às sanções aplicáveis em caso de infração ao presente regulamento e garantir a sua aplicação. As sanções deverão ser efectivas, proporcionadas e dissuasivas.
(17)
O presente regulamento não prejudica o regime de controlo das exportações, transferências, corretagem e trânsito de produtos de dupla utilização da União estabelecido pelo Regulamento (CE) n.o 428/2009 do Conselho (12).
(18)
O presente regulamento é coerente com as disposições aplicáveis em matéria de armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições para uso militar, estratégias de segurança, tráfico ilícito de armas de pequeno calibre e armamento ligeiro e exportações de tecnologia militar, incluindo a Posição Comum 2008/944/PESC do Conselho, de 8 de dezembro de 2008, que define regras comuns aplicáveis ao controlo das exportações de tecnologia e equipamento militares (13).
(19)
A Comissão e os Estados-Membros deverão manter-se mutuamente informados sobre as medidas adotadas ao abrigo do presente regulamento, bem como sobre outros elementos pertinentes de que disponham e que com ele estejam relacionados.
(20)
O presente regulamento não impede os Estados-Membros de aplicar as suas normas constitucionais relativas ao acesso do público aos documentos oficiais, tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 1049/2001 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 30 de maio de 2001, relativo ao acesso do público aos documentos do Parlamento Europeu, do Conselho e da Comissão (14),
ADOTARAM O PRESENTE REGULAMENTO:
CAPÍTULO I
OBJETO, DEFINIÇÕES E ÂMBITO DE APLICAÇÃO
Artigo 1.o
O presente regulamento estabelece regras aplicáveis às autorizações de exportação e medidas de importação e de trânsito de armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições, para efeitos da aplicação do artigo 10.o do Protocolo das Nações Unidas contra o fabrico e o tráfico ilícitos de armas de fogo, das suas partes e componentes e de munições, adicional à Convenção das Nações Unidas contra o Crime Organizado Transnacional («Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo»).
Artigo 2.o
Para efeitos do presente regulamento, entende-se por:
1)
«Arma de fogo», uma arma portátil, com cano, apta a disparar, concebida para disparar ou suscetível de ser modificada para disparar chumbos, balas ou projéteis através da ação de uma carga propulsora, tal como referido no anexo I;
Um objeto é considerado suscetível de ser modificado para disparar chumbos, balas ou projéteis através da ação de uma carga propulsora se:
-
tiver a aparência de uma arma de fogo, e
-
devido à sua construção ou ao material a partir do qual é fabricado, puder ser modificado para esse efeito;
2)
«Partes», componentes ou elementos de substituição, tal como referidos no anexo I, especificamente concebidos para uma arma de fogo e essenciais ao seu funcionamento, incluindo o cano, a carcaça ou o carregador, a corrediça ou o tambor, a culatra móvel ou a caixa da culatra, e os dispositivos concebidos ou adaptados para reduzir o ruído resultante do disparo;
3)
«Componentes essenciais», o mecanismo de travamento, a câmara e o cano de uma arma de fogo incluídos, enquanto objetos separados, na categoria em que as armas de fogo de que fazem parte ou a que se destinam estejam classificadas;
4)
«Munições», o cartucho completo ou os seus componentes, incluindo o invólucro, o fulminante, a carga propulsora, as balas ou os projéteis utilizados numa arma de fogo, tal como referido no anexo I, desde que esses componentes estejam sujeitos a autorização no Estado-Membro em causa;
5)
«Arma de fogo desativada», um objeto correspondente à definição de arma de fogo tornado permanentemente inutilizável mediante uma operação de desativação que assegure que todas as componentes essenciais da arma de fogo foram tornadas definitivamente inoperantes e insuscetíveis de remoção, substituição ou modificação que permitam que a arma de fogo seja de algum modo reativada.
Os Estados-Membros tomam medidas para que uma autoridade competente verifique estas medidas de desativação. No âmbito dessa verificação, os Estados-Membros preveem a emissão de um certificado ou de um documento que atestem a desativação da arma de fogo, ou a aposição, para esse efeito, de uma marca claramente visível na arma de fogo;
6)
«Exportação»:
a)
Um procedimento de exportação na aceção do artigo 161.o do Regulamento (CEE) n.o 2913/92;
b)
Uma reexportação na aceção do artigo 182.o do Regulamento (CEE) n.o 2913/92, com exclusão das mercadorias que circulem ao abrigo do regime de trânsito externo a que se refere o artigo 91.o desse regulamento nos casos em que não tenham sido cumpridas as formalidades de reexportação a que se refere o artigo 182.o, n.o 2, do mesmo regulamento;
7)
«Pessoa», uma pessoa singular, uma pessoa coletiva ou, se esta possibilidade se encontrar prevista na legislação em vigor, uma associação de pessoas com capacidade reconhecida para praticar atos jurídicos mas sem o estatuto legal de pessoa coletiva;
8)
«Exportador», uma pessoa estabelecida na União que faça, ou por conta da qual seja feita, a declaração de exportação, ou seja, a pessoa que, no momento do deferimento da declaração, é titular do contrato com o destinatário do país terceiro e tem o poder de ordenar o envio do produto para fora do território aduaneiro da União. Se não tiver sido celebrado um contrato de exportação ou se o titular do contrato não agir por conta própria, entende-se por exportador qualquer pessoa que tenha o poder de ordenar o envio do produto para fora do território aduaneiro da União.
Caso o beneficiário do direito de dispor de armas de fogo, suas partes, componentes essenciais ou munições seja uma pessoa estabelecida fora da União nos termos do contrato com base no qual se realiza a exportação, considera-se exportador a parte contratante estabelecida na União;
9)
«Território aduaneiro da União», o território na aceção do artigo 3.o do Regulamento (CEE) n.o 2913/92;
10)
«Declaração de exportação», o ato pelo qual uma pessoa indica, no formulário e do modo previstos, a intenção de colocar armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições sob o regime de exportação;
11)
«Exportação temporária», a circulação de armas de fogo que saem do território aduaneiro da União e se destinam à reimportação num prazo não superior a 24 meses;
12)
«Trânsito», a operação de transporte de mercadorias que saem do território aduaneiro da União e atravessam o território de um ou mais países terceiros para chegarem ao seu destino final noutro país terceiro;
13)
«Transbordo», o trânsito que envolve uma operação física de descarga de mercadorias do meio de transporte utilizado para a importação, seguida de carga para efeitos de reexportação, em geral para outro meio de transporte;
14)
«Autorização de exportação»:
a)
Uma autorização única ou uma licença concedida a um exportador específico para um só envio de uma ou mais armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições, a um destinatário final ou consignatário identificado num país terceiro; ou,
b)
Uma autorização múltipla ou uma licença concedida a um exportador específico para envios múltiplos de uma ou mais armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições, a um destinatário final ou consignatário identificado num país terceiro; ou,
c)
Uma autorização global ou uma licença concedida a um exportador específico para envios múltiplos de uma ou mais armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições, a vários destinatários finais ou consignatários identificados num ou mais países terceiros;
15)
«Tráfico ilícito», a importação, exportação, venda, entrega, circulação ou transferência de armas de fogo, suas partes, componentes essenciais ou munições a partir ou através do território de um Estado-Membro para o território de um país terceiro, num dos seguintes casos:
a)
O Estado-Membro em causa não as autoriza em conformidade com as disposições do presente regulamento;
b)
As armas de fogo não estão marcadas em conformidade com o artigo 4.o, n.os 1 e 2, da Diretiva 91/477/CEE;
c)
As armas de fogo importadas não estão marcadas, aquando da importação, pelo menos com uma marcação simples que permita identificar o primeiro país importador na União Europeia, ou, caso as armas de fogo não ostentem tal marcação, com uma marcação única que identifique as armas de fogo importadas;
16)
«Localização», o rastreio sistemático das armas de fogo e, se possível, das suas partes, componentes essenciais e munições, desde o fabricante até ao comprador, a fim de ajudar as autoridades competentes dos Estados-Membros a detetar, investigar e analisar o fabrico e o tráfico ilícitos.
Artigo 3.o
1. O presente regulamento não se aplica a:
a)
Transações entre Estados ou transferências de Estado;
b)
Armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições, se forem concebidas especificamente para fins militares e, em qualquer caso, armas de fogo inteiramente automáticas;
c)
Armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições destinadas às forças armadas, à polícia ou às autoridades dos Estados-Membros;
d)
Colecionadores e organismos interessados nos aspetos culturais e históricos das armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições, reconhecidos como tal para efeitos do presente regulamento pelo Estado-Membro em cujo território se encontrem estabelecidos, desde que sejam asseguradas medidas para permitir a localização;
e)
Armas de fogo desativadas;
f)
Armas de fogo antigas e suas réplicas, tal como definidas em conformidade com a legislação nacional, desde que não incluam armas de fogo fabricadas após 1899.
2. O presente regulamento não prejudica o Regulamento (CEE) n.o 2913/92 (Código Aduaneiro Comunitário), o Regulamento (CEE) n.o 2454/93 (disposições de aplicação do Código Aduaneiro Comunitário), o Regulamento (CE) n.o 450/2008 (Código Aduaneiro Modernizado) nem o regime de controlo das exportações, transferências, corretagem e trânsito de produtos de dupla utilização estabelecido pelo Regulamento (CE) n.o 428/2009 (Regulamento relativo aos produtos de dupla utilização).
CAPÍTULO II
AUTORIZAÇÃO, PROCEDIMENTOS E CONTROLOS DE EXPORTAÇÃO E MEDIDAS DE IMPORTAÇÃO E DE TRÂNSITO
Artigo 4.o
1. É exigida uma autorização de exportação estabelecida de acordo com o formulário constante do anexo II para a exportação das armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições enumeradas no anexo I. A autorização é concedida pelas autoridades competentes do Estado-Membro onde o exportador está estabelecido e é emitida por escrito ou através de meios eletrónicos.
2. Se a exportação de armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições exigir uma autorização de exportação nos termos do presente regulamento e, além disso, estiver sujeita a requisitos de autorização de exportação em conformidade com a Posição Comum 2008/944/PESC, os Estados-Membros podem utilizar um procedimento único para cumprir as obrigações que lhes são impostas pelo presente regulamento e pela referida posição comum.
3. Se as armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições se encontrarem num ou mais Estados-Membros diferentes daquele onde o pedido de autorização de exportação foi apresentado, esse facto é indicado no pedido. As autoridades competentes do Estado-Membro ao qual a autorização de exportação tiver sido pedida consultam imediatamente as autoridades competentes do Estado-Membro ou Estados-Membros em questão e prestam-lhes as informações necessárias. O Estado-Membro ou Estados-Membros consultados comunicam, no prazo de 10 dias úteis, as suas eventuais objeções à concessão dessa autorização, que são vinculativas para o Estado-Membro em que o pedido tiver sido apresentado.
Artigo 5.o
A Comissão fica habilitada a adotar atos delegados nos termos do artigo 6.o a fim de alterar o anexo I com base nas alterações do anexo I do Regulamento (CEE) n.o 2658/87 e do anexo I da Diretiva 91/477/CEE.
Artigo 6.o
1. O poder de adotar atos delegados é conferido à Comissão nas condições estabelecidas no presente artigo.
2. O poder de adotar atos delegados referido no artigo 5.o é conferido à Comissão por um prazo indeterminado.
3. A delegação de poderes referida no artigo 5.o pode ser revogada em qualquer momento pelo Parlamento Europeu ou pelo Conselho. A decisão de revogação põe termo à delegação dos poderes nela especificados. A decisão de revogação produz efeitos a partir do dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia ou de uma data posterior nela especificada. A decisão de revogação não afeta os atos delegados já em vigor.
4. Assim que adotar um ato delegado, a Comissão notifica-o simultaneamente ao Parlamento Europeu e ao Conselho.
5. Os atos delegados adotados nos termos do artigo 5.o só entram em vigor se não tiverem sido formuladas objecções pelo Parlamento Europeu ou pelo Conselho no prazo de dois meses a contar da notificação desse ato ou se, antes do termo desse prazo, o Parlamento Europeu e o Conselho tiverem informado a Comissão de que não têm objeções a formular. O referido prazo é prorrogado por dois meses por iniciativa do Parlamento Europeu ou do Conselho.
Artigo 7.o
1. Antes de emitir uma autorização de exportação para armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições, o Estado-Membro em causa deve verificar se:
a)
O país terceiro importador autorizou a importação correspondente; e
b)
Os países terceiros de trânsito, caso existam, notificaram por escrito, o mais tardar antes do envio, que não têm objeções ao trânsito. Esta disposição não se aplica a:
-
envios por mar ou por via aérea e através de portos ou aeroportos de países terceiros, desde que não haja transbordo ou mudança de meio de transporte,
-
exportações temporárias para fins legais passíveis de ser verificados, os quais incluem a caça, o tiro desportivo, a peritagem, a exposição sem venda e a reparação.
2. Os Estados-Membros podem decidir que, se não for recebida qualquer objeção ao trânsito no prazo de 20 dias úteis a contar da data do pedido escrito de não objeção ao trânsito apresentado pelo exportador, se considera que o país terceiro de trânsito consultado não emitiu objeção ao trânsito.
3. O exportador faculta à autoridade competente do Estado-Membro responsável pela emissão da autorização de exportação os documentos necessários que provem que o país terceiro importador autorizou a importação e que o país terceiro de trânsito não emitiu objeções ao trânsito.
4. Os Estados-Membros tratam os pedidos de autorização de exportação num prazo a determinar pelo direito interno ou pelas práticas nacionais, o qual não pode exceder 60 dias úteis a contar da data em que todas as informações necessárias foram prestadas às autoridades competentes. Em circunstâncias excecionais, e por razões devidamente justificadas, esse prazo pode ser alargado para 90 dias úteis.
5. O prazo de validade de uma autorização de exportação não pode ser superior ao prazo de validade da autorização de importação. Se a autorização de importação não especificar um prazo de validade, exceto em circunstâncias excecionais e por razões devidamente justificadas, o prazo de validade de uma autorização de exportação não pode ser inferior a nove meses.
6. Os Estados-Membros podem decidir utilizar documentos eletrónicos para o tratamento dos pedidos de autorização de exportação.
Artigo 8.o
1. Para efeitos de localização, a autorização de exportação e a licença de importação ou a autorização de importação emitidas pelo país terceiro importador, e os documentos que as acompanham, devem mencionar no seu conjunto, nomeadamente, as seguintes informações:
a)
As datas de emissão e de caducidade;
b)
O local de emissão;
c)
O país de exportação;
d)
O país de importação;
e)
Se for caso disso, o país ou países terceiros de trânsito;
f)
O destinatário;
g)
O destinatário final, se for conhecido na data do envio;
h)
Os dados que permitam a identificação e a quantidade das armas de fogo, das suas partes e componentes essenciais e das munições, incluindo a marcação aposta nas armas de fogo, o mais tardar antes do envio.
2. Se as informações referidas no n.o 1 figurarem na licença de importação ou na autorização de importação, devem ser facultadas previamente aos países terceiros de trânsito pelo exportador, o mais tardar antes do envio.
Artigo 9.o
1. Os procedimentos simplificados para a exportação temporária ou reexportação de armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições aplicam-se do seguinte modo:
a)
Não é exigida uma autorização de exportação para:
i)
a exportação temporária por caçadores ou atiradores desportivos, enquanto parte dos objetos pessoais que os acompanham durante uma viagem a um país terceiro, desde que justifiquem às autoridades competentes as razões dessa viagem, nomeadamente apresentando um convite ou outra prova das atividades de caça ou tiro desportivo no país terceiro de destino:
-
de uma ou várias armas de fogo,
-
dos seus componentes essenciais, se estiverem marcados, bem como das partes,
-
das munições correspondentes, limitadas a um máximo de 800 cartuchos para os caçadores e a um máximo de 1 200 cartuchos para os atiradores desportivos,
ii)
a reexportação por caçadores ou atiradores desportivos, enquanto parte dos objetos pessoais que os acompanham na sequência de uma importação temporária para atividades de caça ou tiro desportivo, desde que as armas de fogo continuem a ser propriedade de uma pessoa estabelecida fora do território aduaneiro da União e sejam reexportadas para essa pessoa;
b)
Ao saírem do território aduaneiro da União através de um Estado-Membro diferente do Estado-Membro da sua residência, os caçadores e atiradores desportivos apresentam às autoridades competentes o cartão europeu de arma de fogo emitido nos termos dos artigos 1.o e 12.o da Diretiva 91/477/CEE. No caso de viagem aérea, o cartão europeu de arma de fogo é apresentado às autoridades competentes aquando da entrega dos bens em causa à companhia de aviação para serem transportados para fora do território aduaneiro da União.
Ao saírem do território aduaneiro da União através do Estado-Membro da sua residência, os caçadores e atiradores desportivos podem optar por apresentar, em vez do cartão europeu de arma de fogo, outro documento considerado válido para este efeito pelas autoridades competentes desse Estado-Membro;
c)
Durante o prazo máximo de 10 dias, as autoridades competentes de um Estado-Membro suspendem o processo de exportação ou, se necessário, impedem de outro modo que as armas de fogo, suas partes, componentes essenciais ou munições saiam do território aduaneiro da União através desse Estado-Membro, caso tenham motivos para suspeitar que as razões apresentadas pelos caçadores e atiradores desportivos não são conformes com os aspetos relevantes e as obrigações estabelecidos no artigo 10.o. Em circunstâncias excecionais, e por razões devidamente justificadas, o prazo previsto na presente alínea pode ser alargado para 30 dias.
2. Em conformidade com o seu direito nacional, os Estados-Membros estabelecem procedimentos simplificados para:
a)
A reexportação de armas de fogo, na sequência de uma importação temporária para peritagem, exposição sem venda ou aperfeiçoamento ativo para reparação, desde que as armas de fogo continuem a ser propriedade de uma pessoa estabelecida fora do território aduaneiro da União e sejam reexportadas para essa pessoa;
b)
A reexportação de armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições em caso de depósito temporário desde o momento em que entram no território aduaneiro da União até que dele saiam;
c)
A exportação temporária de armas de fogo para efeitos de peritagem, reparação e exposição sem venda, desde que o exportador justifique ser o legítimo proprietário dessas armas e as exporte ao abrigo dos procedimentos aduaneiros de aperfeiçoamento passivo ou exportação temporária.
Artigo 10.o
1. Ao decidirem da concessão de uma autorização de exportação nos termos do presente regulamento, os Estados-Membros têm em conta todos os aspetos pertinentes, nomeadamente, se for caso disso:
a)
As suas obrigações e compromissos enquanto Partes de acordos internacionais de controlo das exportações ou de tratados internacionais na matéria;
b)
Questões de política externa e de segurança nacional, incluindo as abrangidas pela Posição Comum 2008/944/PESC;
c)
Questões relativas à utilização final prevista, ao destinatário, ao destinatário final identificado e ao risco de desvio.
2. Para além dos aspetos pertinentes previstos no n.o 1, ao avaliarem um pedido de autorização de exportação, os Estados-Membros têm em conta a aplicação pelo exportador de meios e procedimentos proporcionados e adequados que permitam assegurar a conformidade com as disposições e os objetivos do presente regulamento e com os termos e condições da autorização.
Ao decidirem da concessão de uma autorização de exportação nos termos do presente regulamento, os Estados-Membros respeitam as suas obrigações decorrentes das sanções impostas por decisões adotadas pelo Conselho, por uma decisão da Organização de Segurança e Cooperação na Europa (OSCE) ou por uma resolução vinculativa do Conselho de Segurança das Nações Unidas, em especial no que diz respeito aos embargos de armas.
Artigo 11.o
1. Os Estados-Membros:
a)
Recusam conceder uma autorização de exportação se o registo criminal do requerente mencionar uma das infrações puníveis enumeradas no artigo 2.o, n.o 2, da Decisão-Quadro 2002/584/JAI do Conselho, de 13 de junho de 2002, relativa ao mandado de detenção europeu e aos processos de entrega entre os Estados-Membros (15), ou qualquer outra infração punível por uma pena privativa de liberdade de pelo menos quatro anos ou por uma pena mais pesada;
b)
Anulam, suspendem, alteram ou revogam uma autorização de exportação se as condições de concessão não tiverem sido cumpridas ou deixarem de estar reunidas.
O presente número não prejudica normas mais estritas previstas no direito nacional.
2. Os Estados-Membros que recusem, anulem, suspendam, alterem ou revoguem uma autorização de exportação notificam o facto às autoridades competentes dos outros Estados-Membros e transmitem-lhes as informações pertinentes. Caso as autoridades competentes de um Estado-Membro tenham suspendido uma autorização de exportação, a sua apreciação final é comunicada aos outros Estados-Membros no termo do prazo de suspensão.
3. Antes de as autoridades competentes de um Estado-Membro concederem uma autorização de exportação ao abrigo do presente regulamento, têm em conta todas as recusas ao abrigo do presente regulamento que lhes tenham sido notificadas, a fim de verificar se foi recusada alguma autorização pelas autoridades competentes de outro ou outros Estados-Membros relativamente a uma transação essencialmente idêntica (relativa a um produto com parâmetros ou características técnicas essencialmente idênticos relacionado com o mesmo importador ou destinatário).
As autoridades competentes em causa podem consultar em primeiro lugar as autoridades competentes do Estado-Membro ou Estados-Membros que emitiram recusas, anulações, suspensões, alterações ou revogações nos termos dos n.o s 1 e 2. Se, após essa consulta, as autoridades competentes do Estado-Membro em causa decidirem conceder uma autorização, notificam do facto as autoridades competentes dos outros Estados-Membros, fornecendo-lhes todas as informações pertinentes para explicar a sua decisão.
4. Todas as informações transmitidas nos termos do presente artigo devem ser conformes com o disposto no artigo 19.o, n.o 2, quanto à sua confidencialidade.
Artigo 12.o
Em conformidade com o seu direito interno ou com a prática nacional em vigor, os Estados-Membros conservam durante pelo menos 20 anos todas as informações referentes às armas de fogo e, se for caso disso e na medida do possível, às suas partes, componentes essenciais e munições, necessárias para as localizar e identificar e para prevenir e detetar o tráfico ilícito destes produtos. Essas informações incluem o local, a data de emissão e a data de caducidade da autorização de exportação; o país de exportação; o país de importação; se for caso disso, o país terceiro de trânsito; o destinatário; o destinatário final, se for conhecido no momento da exportação; e a descrição e a quantidade dos produtos, incluindo a marcação que lhes está aposta.
O presente artigo não se aplica às exportações referidas no artigo 9.o.
Artigo 13.o
1. Em caso de suspeita, os Estados-Membros solicitam ao país terceiro importador a confirmação da receção das armas de fogo enviadas, bem como das suas partes, componentes essenciais ou munições.
2. A pedido de um país terceiro exportador parte no Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo, os Estados-Membros confirmam a receção no território aduaneiro da União das armas de fogo enviadas, bem como das suas partes e componentes essenciais ou munições, comprovada, em princípio, pela apresentação dos documentos aduaneiros de importação correspondentes.
3. Os Estados-Membros cumprem o disposto nos n.os 1 e 2 em conformidade com a sua legislação nacional ou com a prática nacional em vigor. No que se refere, em especial, às exportações, a autoridade competente do Estado-Membro pode decidir dirigir-se ao exportador ou contactar diretamente o país terceiro importador.
Artigo 14.o
Os Estados-Membros tomam as medidas consideradas necessárias para que a segurança dos seus procedimentos de autorização seja assegurada e para que a autenticidade dos documentos de autorização possa ser verificada ou validada.
A verificação e validação também podem ser asseguradas, se for caso disso, por via diplomática.
Artigo 15.o
A fim de assegurar a correta aplicação do presente regulamento, os Estados-Membros adotam as medidas necessárias e proporcionadas para permitir às suas autoridades competentes:
a)
Recolher informações sobre qualquer encomenda ou transação que envolvam armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições; e
b)
Verificar a correta aplicação das medidas de controlo das exportações, o que pode incluir, em especial, o direito de acesso às instalações das pessoas interessadas numa operação de exportação.
Artigo 16.o
Os Estados-Membros estabelecem as regras relativas às sanções aplicáveis às infrações ao presente regulamento e tomam todas as medidas necessárias para garantir a sua aplicação. As sanções previstas devem ser efetivas, proporcionadas e dissuasivas.
CAPÍTULO III
FORMALIDADES ADUANEIRAS
Artigo 17.o
1. Aquando do cumprimento das formalidades aduaneiras para a exportação de armas de fogo, suas partes, componentes essenciais e munições junto da estância aduaneira de exportação, o exportador fornece a prova de que obteve a necessária autorização de exportação.
2. Pode ser exigida ao exportador uma tradução dos documentos fornecidos a título de prova numa língua oficial do Estado-Membro onde a declaração de exportação é apresentada.
3. Sem prejuízo da competência que lhes é atribuída pelo Regulamento (CEE) n.o 2913/92, os Estados-Membros suspendem, durante o prazo máximo de 10 dias, o processo de exportação a partir do seu território ou, se necessário, impedem de outro modo que as armas de fogo, suas partes, componentes essenciais ou munições abrangidas por uma autorização de exportação válida saiam do território aduaneiro da União através do seu território, caso tenham motivos para suspeitar que:
a)
Não foram tidas em conta as informações pertinentes aquando da concessão da autorização; ou
b)
As circunstâncias se alteraram substancialmente desde a concessão da autorização.
Em circunstâncias excecionais e por razões devidamente justificadas, esse prazo pode ser alargado para 30 dias.
4. Dentro dos prazos a que se refere o n.o 3, os Estados-Membros autorizam a exportação das armas de fogo, suas partes, componentes essenciais ou munições, ou tomam as medidas previstas no artigo 11.o, n.o 1, alínea b).
Artigo 18.o
1. Os Estados-Membros podem prever que as formalidades aduaneiras para a exportação de armas de fogo, suas partes, componentes essenciais ou munições só possam ser cumpridas em estâncias aduaneiras habilitadas para o efeito.
2. Os Estados-Membros que apliquem o disposto no n.o 1 comunicam à Comissão a lista das estâncias aduaneiras devidamente habilitadas e as alterações posteriores dessa lista. A Comissão publica e atualiza essas informações anualmente na série C do Jornal Oficial da União Europeia.
CAPÍTULO IV
COOPERAÇÃO ADMINISTRATIVA
Artigo 19.o
1. Em cooperação com a Comissão, e nos termos do artigo 21.o, n.o 2, os Estados-Membros adotam todas as medidas adequadas para promover uma cooperação direta e o intercâmbio de informações entre as autoridades competentes, a fim de reforçar a eficácia das medidas estabelecidas pelo presente regulamento. Esse intercâmbio de informações pode incluir:
a)
Informações sobre os exportadores cujos pedidos de autorização sejam recusados, ou sobre os exportadores que sejam objeto de decisões adotadas pelos Estados-Membros nos termos do artigo 11.o;
b)
Dados relativos aos destinatários ou a outros agentes envolvidos em atividades suspeitas e, se disponíveis, os itinerários seguidos.
2. O Regulamento (CE) n.o 515/97 do Conselho (16), relativo à assistência mútua, nomeadamente as suas disposições relativas à confidencialidade das informações, aplica-se, com as necessárias adaptações, às medidas previstas no presente artigo, sem prejuízo do disposto no artigo 20.o do presente regulamento.
CAPÍTULO V
DISPOSIÇÕES GERAIS E FINAIS
Artigo 20.o
1. É criado um grupo de coordenação para as exportações de armas de fogo («grupo de coordenação»), presidido por um representante da Comissão. Cada Estado-Membro nomeia um representante para este grupo.
O grupo de coordenação examina todas as questões relativas à aplicação do presente regulamento suscitadas pelo seu presidente ou pelos representantes dos Estados-Membros. O grupo fica vinculado pelas regras de confidencialidade previstas no Regulamento (CE) n.o 515/97.
2. O presidente do grupo de coordenação ou o grupo de coordenação consultam, sempre que necessário, todas as partes interessadas abrangidas pelo presente regulamento.
Artigo 21.o
1. Os Estados-Membros informam a Comissão das disposições legislativas, regulamentares e administrativas que adotarem em execução do presente regulamento, incluindo as medidas referidas no artigo 16.o.
2. Até 19 de abril de 2012, cada Estado-Membro informa os outros Estados-Membros e a Comissão quanto às autoridades nacionais competentes para aplicar os artigos 7.o, 9.o, 11.o e 17.o. Com base nessas informações, a Comissão publica e atualiza anualmente a lista dessas autoridades na série C do Jornal Oficial da União Europeia.
3. Até 19 de abril de 2017 e, em seguida, a pedido do grupo de coordenação e, em qualquer caso, de 10 em 10 anos, a Comissão reexamina a execução do presente regulamento e apresenta ao Parlamento Europeu e ao Conselho um relatório sobre a sua aplicação, que pode incluir propostas de alteração. Os Estados-Membros transmitem à Comissão todas as informações pertinentes para a elaboração do relatório, incluindo informações sobre a utilização do procedimento único previsto no artigo 4.o, n.o 2.
Artigo 22.o
O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia subsequente ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é aplicável a partir de 30 de setembro de 2013.
Todavia, os n.os 1 e 2 do artigo 13.o aplicam-se a partir do trigésimo dia a contar da data em que o Protocolo das Nações Unidas sobre as armas de fogo entrar em vigor na União Europeia, na sequência da sua celebração nos termos do artigo 218.o do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e diretamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Estrasburgo, em 14 de março de 2012.