РЕШЕНИЕ 2010/656/ОВППС НА СЪВЕТА
от 29 октомври 2010 година
за подновяване на ограничителните мерки срещу Кот д’Ивоар
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 29 от него,
като има предвид, че:
(1)
На 13 декември 2004 г. Съветът прие Обща позиция 2004/852/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Кот д’Ивоар (1) с цел прилагане на мерките, наложени на Кот д’Ивоар с Резолюция 1572 (2004) на Съвета за сигурност на ООН (по-нататък наричан „ССООН“).
(2)
На 23 януари 2006 г. Съветът прие Обща позиция 2006/30/ОВППС (2), с която наложените ограничителни мерки срещу Кот д’Ивоар се подновяват за период от дванадесет месеца и към тях се прибавят ограничителните мерки, предвидени в точка 6 от Резолюция 1643 (2005) на ССООН.
(3)
На 18 ноември 2008 г. Съветът прие Обща позиция 2008/873/ОВППС (3) за ново подновяване на наложените ограничителни мерки, считано от 1 ноември 2008 г., в резултат на подновяването на наложените ограничителни мерки срещу Кот д’Ивоар с Резолюция 1842 (2008) на ССООН.
(4)
На 15 октомври 2010 г. Съветът за сигурност на ООН прие Резолюция 1946 (2010) на ССООН за подновяване до 30 април 2011 г. на ограничителните мерки срещу Кот д’Ивоар, наложени с Резолюция 1572 (2004) на ССООН и с точка 6 от Резолюция 1643 (2005) на ССООН, и за изменение на ограничителните мерки за оръжията.
(5)
Поради тази причина ограничителните мерки, наложени срещу Кот д’Ивоар, следва да бъдат подновени. Освен освобождаванията по отношение на оръжейното ембарго, предвидени в Резолюция 1946 (2010) на ССООН, е целесъобразно да се изменят ограничителните мерки, за да се предвидят освобождавания за друго оборудване, включено едностранно от Съюза.
(6)
Мерките за изпълнение на Съвета са установени в Регламент (ЕО) № 174/2005 на Съвета от 31 януари 2005 г. за налагане на ограничения върху оказването на помощ, свързана с военни действия в Кот д’Ивоар (4), Регламент (ЕО) № 560/2005 на Съвета от 12 април 2005 г. за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени към определени лица и стопански субекти, с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар (5) и Регламент (ЕО) № 2368/2002 на Съвета от 20 декември 2002 г. относно въвеждане на схема за сертифициране в рамките на Кимбърлийския процес за международна търговия с необработени диаманти (6),
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Забранява се продажбата, доставката, трансфера или износа за Кот д’Ивоар от граждани на държавите-членки или от територията на държавите-членки, или чрез използване на плавателни съдове, плаващи под техния флаг, или чрез техни въздухоплавателни средства, на въоръжение и свързано с него оборудване от всякакъв вид, включително оръжия и боеприпаси, военни транспортни средства и оборудване, полувоенно оборудване и резервни части за тях, както и оборудване, което би могло да се използва за вътрешни репресии, трябва да бъде забранено независимо дали това въоръжение и свързано с него оборудване са с произход от територията на държавите-членки.
2. Забранява се също:
а)
оказването, пряко или непряко, на техническа помощ, брокерски услуги и други услуги, свързани с посочените в параграф 1 изделия или с доставката, производството, поддръжката и употребата на такива изделия, на физическо или юридическо лице, образувание или орган в Кот д’Ивоар или за употреба в Кот д’Ивоар;
б)
предоставянето, пряко или непряко, на финансиране или финансова помощ, свързани с посочените в параграф 1 изделия, което включва по-специално предоставянето на безвъзмездни средства, заеми и застраховане за експортно кредитиране за всякакъв вид продажба, доставка, трансфер или износ на тези изделия или за предоставяне на техническа помощ, брокерски услуги или други услуги, на физическо или юридическо лице, образувание или орган в Кот д’Ивоар или за употреба в Кот д’Ивоар;
Член 2
Член 1 не се прилага за:
а)
доставки и техническа помощ, предназначени единствено за подкрепа на Операцията на ООН в Кот д’Ивоар или за използване от нея и от френските сили, които я подкрепят;
б)
съгласно предварителното одобрение от Комитета, създаден съгласно параграф 14 от Резолюция 1572 (2004) на ССООН (наричан по-нататък „Комитет по санкциите“);
i)
продажбата, доставката, трансфера или износа на несмъртоносно военно оборудване, предназначено единствено за хуманитарни или защитни цели, включително такова оборудване, предназначено за операциите по управление на кризи на ЕС, ООН, Африканския съюз и Икономическата общност на Западноафриканските държави;
ii)
продажбата, доставката, трансфера или износа на несмъртоносно военно оборудване, чиято единствена цел е да предостави възможност на силите за сигурност в Кот д’Ивоар да прилагат само адекватни и пропорционални силови мерки при поддържането на обществения ред;
iii)
предоставянето на финансиране и финансова помощ, свързани с оборудването, посочено в подточки i) и ii);
iv)
предоставянето на техническа помощ и обучение, свързани с оборудването, посочено в подточки i) и ii);
в)
продажбата, доставката, трансфера или износа на защитно облекло, включително бронебойни жилетки и военни каски, временно изнесени за Кот д’Ивоар от персонал на Организацията на обединените нации, от персонал на Съюза или на неговите държави-членки, от представители на медиите, от хуманитарни работници, от персонал, работещ по програми за развитие, и от свързания с тези дейности персонал, единствено за тяхно лично ползване;
г)
продажби или доставки, временно прехвърлени или изнесени за Кот д’Ивоар за силите на държава, участваща в действия в съответствие с международното право, единствено за да улесни пряко евакуацията на своите граждани и на онези, за които тя носи консулска отговорност в Кот д’Ивоар, съгласно предварителна нотификация до Комитета по санкциите;
д)
продажбата, доставката, трансфера или износа на въоръжение и свързано с него оборудване и техническо обучение и помощ, предназначени единствено за подпомагане или използване в процеса на преструктуриране на силите за отбрана и сигурност в съответствие с член 3, буква е) от Споразумението от Лина-Маркуси, съгласно предварителното одобрение на Комитета по санкциите;
е)
продажбата, доставката, трансфера или износа на несмъртоносно оборудване, което би могло да се използва за вътрешни репресии, чиято единствена цел е да предостави възможност на силите за сигурност в Кот д’Ивоар да прилагат само адекватни и пропорционални силови мерки при поддържането на обществения ред, както и предоставянето на финансиране, финансова помощ или техническа помощ и обучение, свързани с такова оборудване.
Член 3
В съответствие с Резолюция 1643 (2005) на ССООН се забранява прекият или непрекият внос в Съюза на всички необработени диаманти от Кот д’Ивоар, независимо дали тези диаманти произхождат от Кот д’Ивоар.
Член 4
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за предотвратяване на влизането или транзитното преминаване през тяхна територия на лицата, посочени от Комитета по санкциите, които представляват заплаха за мирния процес и процеса на национално помирение в Кот д’Ивоар, по-конкретно тези, които блокират изпълнението на споразуменията от Лина-Маркуси и Акра III, на всички лица, които въз основа на съответната информация се смятат за отговорни за извършването на сериозни нарушения на правата на човека и международното хуманитарно право в Кот д’Ивоар, на всички лица, които публично подбуждат омраза и насилие и на всички лица, определени от Комитета по санкциите като нарушители на мерките, наложени по силата на параграф 7 от Резолюция 1572 (2004) на ССООН.
Списъкът на лицата, посочени в първия параграф, е даден в приложението.
2. Параграф 1 не задължава никоя държава-членка да откаже влизане на своя територия на собствените си граждани.
3. Параграф 1 не се прилага, когато Комитетът по санкциите прецени, че:
а)
пътуването е оправдано по наложителни хуманитарни причини, включително религиозни задължения,
б)
освобождаването ще допринесе за осъществяване на целите, залегнали в резолюциите на ССООН, за постигане на мир и национално помирение в Кот д’Ивоар и стабилност в региона.
4. В случаи, при които по силата на параграф 3 държава-членка разреши влизането или транзитното преминаване през своя територия на лица, посочени от Комитета по санкциите, това разрешение се ограничава до целта, за която е дадено, и до лицата, на които е предоставено.
Член 5
1. Замразяват се всички финансови средства и икономически ресурси, притежавани или контролирани пряко или непряко от лицата или образуванията, посочени от Комитета по санкциите съгласно член 4, параграф 1, или държани от образувания, притежавани или контролирани пряко или непряко от такива лица или от всяко друго лице, действащо от тяхно име или под тяхно ръководство, както са определени от Комитета по санкциите.
Списъкът на лицата, посочени в първия параграф, е даден в приложението.
2. Никакви финансови средства, финансови активи или икономически ресурси не се предоставят пряко или непряко на лицата и образуванията, посочени в параграф 1, или в тяхна полза.
3. Държавите-членки могат да предвидят освобождавания от мерките, посочени в параграфи 1 и 2, по отношение на финансови средства и икономически ресурси, които са:
а)
необходими за покриване на основни разходи, включително заплащане на храна, наем или ипотека, лекарствени средства и медицинско обслужване, данъци, застрахователни премии и такси за комунални услуги;
б)
предназначени изключително за заплащане на разумни професионални възнаграждения и възстановяване на извършени разходи, свързани с предоставянето на правни услуги;
в)
предназначени изключително за заплащане на хонорари или такси за услуги, съгласно националното законодателство, за съхраняване или текущо управление на замразени финансови средства и икономически ресурси;
г)
необходими за извънредни разходи, при условие че съответната държава-членка е нотифицирала за това решение Комитета по санкциите и той е одобрил това решение;
д)
предмет на съдебно, административно или арбитражно право на задържане или решение, като в такъв случай тези финансови средства и икономически ресурси могат да бъдат използвани за удовлетворяване на това право на задържане или решение, при условие че правото на задържане или решение е било налице преди посочване от Комитета по санкциите на съответното лице или образувание и че не е в полза на лице или образувание, посочено в настоящия член, след като съответната държава-членка нотифицира Комитета по санкциите.
Освобождаването, посочено в параграф 3, букви а), б) и в), може да извърши, след като съответната държава-членка нотифицира Комитета по санкциите за намерението си да разреши по целесъобразност достъпа до такива средства и икономически ресурси, и при липса на отрицателно решение на Комитета по санкциите, в рамките на два работни дни от датата на нотифицирането.
4. Параграф 2 не се прилага към начисляването по замразените сметки на:
а)
лихви или други приходи от тези сметки; или
б)
плащания, дължими по договори, споразумения или задължения, сключени или възникнали преди датата, на която към тези сметки са започнали да се прилагат ограничителните мерки съгласно Обща позиция 2004/852/ОВППС или настоящото решение;
при условие че всяка такава лихва, други доходи и плащания продължават да се подчиняват на условията на параграф 1.
Член 6
Съветът съставя списъка в приложението и го изменя съгласно решенията, взети от Съвета за сигурност на ООН или от Комитета по санкциите.
Член 7
1. Когато Съветът за сигурност или Комитетът по санкциите включва в списъка лице или образувание, Съветът включва това лице или образувание в приложението. Съветът уведомява засегнатото лице или образувание относно решението си, включително относно основанията за включването му в списъка, или пряко, ако адресът е известен, или чрез публикуване на известие, за да предостави възможност на това лице или образувание да представи възражения.
2. Когато има внесени възражения или когато има представени нови съществени доказателства, Съветът преразглежда решението си и съответно уведомява лицето или образуванието.
Член 8
1. В приложението са поместени основанията за включване в списъка на изброените в него лица и образувания, както се предвижда от Съвета за сигурност или от Комитета по санкциите.
2. В приложението се съдържа също информация, ако такава е налична, предоставена от Съвета за сигурност или от Комитета по санкциите, която е необходима за идентифициране на засегнатите лица или образувания. По отношение на лицата подобна информация може да включва имената, включително псевдонимите, датата и мястото на раждане, гражданството, номера на паспорта и личната карта, пола, адреса, ако е известен, и длъжността или професията. По отношение на образуванията информацията може да включва имената, мястото и датата на регистрация, регистрационния номер и мястото на дейност. В приложението се включва също датата на посочване от страна на Съвета за сигурност или на Комитета по санкциите.
Член 9
Общи позиции 2004/852/ОВППС и 2006/30/ОВППС на Съвета се отменят.
Член 10
1. Настоящото решение влиза в сила от датата на неговото приемане.
2. Настоящото решение подлежи на преглед, изменение или отмяна, по целесъобразност, в съответствие с приложимите решения на Съвета за сигурност на ООН.
Съставено в Брюксел на 29 октомври 2010 година.
DECISÃO 2010/656/PESC DO CONSELHO
de 29 de Outubro de 2010
que renova as medidas restritivas contra a Costa do Marfim
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado da União Europeia, nomeadamente o artigo 29.o,
Considerando o seguinte:
(1)
Em 13 de Dezembro de 2004, o Conselho adoptou a Posição Comum 2004/852/PESC que impõe medidas restritivas contra a Costa do Marfim (1), para dar execução às medidas impostas contra esse país pela Resolução 1572 (2004) do Conselho de Segurança das Nações Unidas (a seguir designado «CSNU»).
(2)
Em 23 de Janeiro de 2006, o Conselho adoptou a Posição Comum 2006/30/PESC (2) que prorrogou por um novo período de doze meses as medidas restritivas impostas contra a Costa do Marfim e as complementou com as medidas restritivas impostas pelo ponto 6 da Resolução 1643 (2005) do CSNU.
(3)
Na sequência da Resolução 1842 (2008) do CSNU, que renovou as medidas restritivas contra aquele país, em 18 de Novembro de 2008 o Conselho adoptou a Posição Comum 2008/873/PESC (3) que prorrogou novamente as medidas restritivas impostas contra a Costa do Marfim com efeitos a partir de 1 de Novembro de 2008.
(4)
Em 15 de Outubro de 2010, o Conselho de Segurança das Nações Unidas adoptou a Resolução 1946 (2010) do CSNU que renovou as medidas impostas contra a Costa do Marfim pela Resolução 1572 (2004) do CSNU e pela Resolução 1643 (2005) do CSNU até 30 de Abril de 2011 e que alterou as medidas restritivas aplicáveis às armas.
(5)
Deverão, pois, ser renovadas as medidas restritivas impostas contra a Costa do Marfim. Além das derrogações ao embargo de armas previstas na Resolução 1946 (2010) do CSNU, convém alterar as medidas restritivas por forma a isentar outro equipamento incluído autonomamente pela União.
(6)
As medidas de execução da União constam do Regulamento (CE) n.o 174/2005 do Conselho, de 31 de Janeiro de 2005, que impõe restrições à prestação de assistência relacionada com actividades militares à Costa do Marfim (4) do Regulamento (CE) n.o 560/2005 do Conselho, de 12 de Abril de 2005, que institui certas medidas restritivas específicas contra determinadas pessoas e entidades a fim de ter em conta a situação na Costa do Marfim (5), e do Regulamento (CE) n.o 2368/2002 do Conselho, de 20 de Dezembro de 2002, relativo à aplicação do sistema de certificação do Processo de Kimberley para o comércio internacional de diamantes em bruto (6),
ADOPTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
1. É proibida a venda, o fornecimento, a transferência ou a exportação de armamento e material conexo de qualquer tipo, incluindo armas e munições, veículos e equipamentos militares, equipamentos paramilitares e respectivas peças sobresselentes, bem como de equipamento que possa ser utilizado para a repressão interna, para a Costa do Marfim, por nacionais dos Estados-Membros ou a partir dos territórios dos Estados-Membros, ou utilizando navios ou aviões que arvorem o pavilhão dos Estados-Membros, independentemente de esse armamento, material conexo ou equipamento ser originário ou não de territórios dos Estados-Membros.
2. É igualmente proibido:
a)
Prestar, directa ou indirectamente, assistência técnica, serviços de corretagem e outros serviços relacionados com os artigos referidos no n.o 1 ou relacionados com o fornecimento, o fabrico, a manutenção ou a utilização desses artigos a qualquer pessoa singular ou colectiva, entidade ou organismo da Costa do Marfim ou para utilização neste país;
b)
Directa ou indirectamente, financiar ou prestar assistência financeira relacionada com os artigos referidos no n.o 1, incluindo em particular subvenções, empréstimos e seguros de crédito à exportação, para qualquer venda, fornecimento, transferência ou exportação desses artigos, ou para a prestação de assistência técnica, de serviços de corretagem ou outros serviços conexos a qualquer pessoa singular ou colectiva, entidade ou organismo da Costa do Marfim ou para utilização nesse país.
Artigo 2.o
O artigo 1.o não se aplica:
a)
Aos fornecimentos e assistência técnica exclusivamente destinados a apoiar ou a ser utilizados pela operação das Nações Unidas na Costa do Marfim ou pelas forças francesas que lhe prestam apoio;
b)
Mediante aprovação prévia do Comité criado pelo ponto 14 da Resolução 1572 (2004) do CSNU (a seguir designado «Comité das Sanções»):
i)
à venda, fornecimento, transferência ou exportação de equipamento militar não letal destinado exclusivamente a ser utilizado para fins humanitários ou de protecção, incluindo o equipamento dessa natureza destinado às operações de gestão de crises da União, da ONU, da União Africana e da Comunidade Económica dos Estados da África Ocidental (CEDEAO),
ii)
à venda, fornecimento, transferência ou exportação de equipamento militar não letal destinado exclusivamente a permitir que as forças de segurança da Costa do Marfim mantenham a ordem pública sem exceder os limites apropriados e proporcionados para o uso da força,
iii)
ao financiamento e à prestação de assistência financeira relacionados com o equipamento referido nas subalíneas i) e ii),
iv)
à prestação de assistência técnica e formação relacionadas com o equipamento referido nas subalíneas i) e ii);
c)
À venda, fornecimento, transferência ou exportação de vestuário de protecção, incluindo coletes antiestilhaço e capacetes militares, temporariamente exportado para a Costa do Marfim pelo pessoal das Nações Unidas, pelo pessoal da União ou dos seus Estados-Membros, pelos representantes dos meios de comunicação social e pelos trabalhadores das organizações humanitárias e de desenvolvimento, bem como pelo pessoal a elas associado, exclusivamente para seu uso pessoal;
d)
Às vendas ou fornecimentos transferidos ou exportados temporariamente para a Costa do Marfim, para as forças de um Estado que esteja a actuar, em conformidade com o direito internacional, com o objectivo expresso e exclusivo de facilitar a evacuação dos seus nacionais e daqueles pelos quais o seu consulado na Costa do Marfim seja responsável, mediante notificação prévia ao Comité das Sanções;
e)
À venda, fornecimento, transferência ou exportação de armamento e material conexo e de serviços de formação e assistência técnica destinados unicamente a apoiar ou a ser utilizados no processo de reestruturação das forças de defesa e segurança nos termos da alínea f) do n.o 3 do Acordo de Linas-Marcoussis, mediante aprovação prévia do Comité das Sanções;
f)
À venda, fornecimento, transferência ou exportação de equipamento não letal susceptível de ser utilizado para fins de repressão interna, destinado exclusivamente a permitir que as forças de segurança da Costa do Marfim mantenham a ordem pública sem exceder os limites apropriados e proporcionados para o uso da força, nem ao financiamento e à prestação de assistência financeira ou assistência técnica e formação relacionados com o referido equipamento.
Artigo 3.o
É proibida, em conformidade com a Resolução 1643 (2005) do CSNU, a importação directa ou indirecta da Costa do Marfim para a União de todos os diamantes em bruto, quer sejam ou não originários daquele país.
Artigo 4.o
1. Os Estados-Membros tomam as medidas necessárias para impedir a entrada ou o trânsito pelo seu território das pessoas, designadas pelo Comité das Sanções, que constituam uma ameaça para a paz e o processo de reconciliação nacional na Costa do Marfim, em especial aquelas que obstruam a execução dos Acordos de Linas-Marcoussis e de Acra III, de qualquer outra pessoa que se apure, com base em informações pertinentes, ser responsável por violações graves dos direitos do Homem e do direito internacional humanitário na Costa do Marfim, de qualquer outra pessoa que incite publicamente ao ódio e à violência e de qualquer outra pessoa que o Comité das Sanções determine ter infringido medidas impostas pelo ponto 7 da Resolução 1572 (2004) do CSNU.
Consta do anexo a lista das pessoas a que se refere o primeiro parágrafo.
2. O n.o 1 não obriga os Estados-Membros a recusar a entrada dos seus próprios nacionais no respectivo território.
3. O n.o 1 não se aplica caso o Comité das Sanções determine que:
a)
A viagem se justifica por razões humanitárias prementes, incluindo obrigações religiosas;
b)
Uma excepção concorreria para os objectivos, consagrados nas resoluções do CSNU, de paz e reconciliação nacional na Costa do Marfim e de estabilidade na região.
4. Quando, ao abrigo do n.o 3, um Estado-Membro autorizar a entrada ou o trânsito pelo seu território de pessoas designadas pelo Comité das Sanções, a autorização fica limitada ao fim para que foi concedida e às pessoas a quem respeita.
Artigo 5.o
1. São congelados todos os fundos e recursos económicos detidos ou controlados, directa ou indirectamente, pelas pessoas ou entidades designadas pelo Comité das Sanções nos termos do n.o 1 do artigo 4.o ou detidos por entidades directa ou indirectamente detidas ou controladas por essas pessoas ou entidades ou por pessoas que actuem em seu nome ou sob as suas instruções, tal como designadas pelo Comité das Sanções.
Consta do anexo a lista das pessoas a que se refere o primeiro parágrafo.
2. É proibido colocar, directa ou indirectamente, fundos, activos financeiros ou recursos económicos à disposição das pessoas ou entidades referidas no n.o 1, ou disponibilizá-los em seu benefício.
3. Os Estados-Membros podem prever isenções às medidas referidas nos n.os 1 e 2 no que respeita aos fundos e recursos económicos que:
a)
Sejam necessários para cobrir despesas de base, incluindo os pagamentos de géneros alimentícios, rendas ou empréstimos hipotecários, medicamentos e tratamentos médicos, impostos, apólices de seguro e serviços públicos;
b)
Se destinem exclusivamente ao pagamento de honorários profissionais razoáveis e ao reembolso de despesas relacionadas com a prestação de serviços jurídicos;
c)
Se destinem exclusivamente ao pagamento de encargos ou taxas de serviço, em conformidade com as legislações nacionais, correspondentes à manutenção ou gestão normal de fundos e recursos económicos congelados;
d)
Sejam necessários para cobrir despesas extraordinárias, após notificação do Estado-Membro interessado ao Comité das Sanções e aprovação deste;
e)
Sejam objecto de garantia ou decisão judicial, administrativa ou arbitral, podendo nesse caso os fundos e recursos económicos ser utilizados para prover essa garantia ou dar cumprimento a essa decisão, desde que a mesma tenha sido homologada antes da designação da pessoa ou entidade em causa pelo Comité das Sanções, e não tenha como beneficiária uma pessoa ou entidade referida no presente artigo, após notificação pelo Estado-Membro interessado ao Comité das Sanções.
As isenções referidas nas alíneas a), b) e c) do n.o 3 podem ser concedidas depois de o Estado-Membro interessado ter notificado o Comité das Sanções da sua intenção de autorizar, se adequado, o acesso a esses fundos e recursos económicos, e na ausência de decisão negativa do Comité das Sanções no prazo de dois dias úteis a contar dessa notificação.
4. O n.o 2 não se aplica ao crédito em contas congeladas de:
a)
Juros ou outras somas devidas a título dessas contas; ou
b)
Pagamentos devidos a título de contratos ou acordos celebrados, ou de obrigações contraídas, antes da data em que essas contas tenham ficado sujeitas a medidas restritivas por força da Posição Comum 2004/852/PESC ou da presente decisão,
desde que os referidos juros, outras somas e pagamentos continuem sujeitos ao disposto no n.o 1.
Artigo 6.o
O Conselho estabelece a lista do anexo e altera-a em conformidade com as determinações tanto do Conselho de Segurança das Nações Unidas como do Comité das Sanções.
Artigo 7.o
1. Caso o Conselho de Segurança ou o Comité das Sanções designe uma pessoa ou entidade, o Conselho inclui essa pessoa ou entidade no anexo. O Conselho comunica a sua decisão, incluindo os motivos que a fundamentam, à pessoa ou entidade em causa, quer directamente, se o seu endereço for conhecido, quer através da publicação de um anúncio, dando-lhe a oportunidade de apresentar as suas observações.
2. Caso sejam apresentadas observações ou novos elementos de prova, o Conselho procede à reapreciação da sua decisão e informa em conformidade a pessoa ou entidade em causa.
Artigo 8.o
1. O anexo indica os motivos apresentados pelo Conselho de Segurança ou pelo Comité das Sanções para a inclusão dessas pessoas ou entidades na lista.
2. O anexo inclui igualmente, sempre que estejam disponíveis, informações que tenham sido fornecidas pelo Conselho de Segurança ou pelo Comité das Sanções e sejam necessárias para identificar as pessoas ou entidades em causa. Tratando-se de pessoas, essas informações podem compreender o nome, incluindo os pseudónimos, a data e o local de nascimento, a nacionalidade, os números de passaporte e bilhete de identidade, o sexo, o endereço e a profissão ou as funções exercidas. Tratando-se de entidades, as informações podem compreender o nome, o local e a data e o número de registo, bem como o local de actividade. No anexo deve ser igualmente indicada a data da designação pelo Conselho de Segurança ou pelo Comité de Sanções.
Artigo 9.o
São revogadas as Posições Comuns 2004/852/PESC e 2006/30/PESC.
Artigo 10.o
1. A presente decisão entra em vigor a partir da data de adopção.
2. A presente decisão é revista, alterada ou revogada, consoante o que for adequado, de acordo com as decisões pertinentes do Conselho de Segurança das Nações Unidas.
Feito em Bruxelas, em 29 de Outubro de 2010.