РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 10 декември 2010 година
относно държавната помощ за улесняване на закриването на неконкурентоспособни въглищни мини
(2010/787/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 107, параграф 3, буква д) от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като има предвид, че:
(1)
Срокът на действие на Регламент (ЕО) № 1407/2002 на Съвета от 23 юли 2002 г. относно държавните помощи за въгледобивната промишленост (2) изтича на 31 декември 2010 г.
(2)
Малкият принос на субсидираните въглища към общия енергиен микс вече не оправдава запазването на такива субсидии за гарантиране на енергийните доставки в Съюза.
(3)
Политиката на Съюза за насърчаване на възобновяемите енергийни източници и на устойчива и безопасна икономика с ниски нива на въглеродни емисии не оправдават безсрочната подкрепа за неконкурентоспособните въглищни мини. Поради тази причина категориите помощи, разрешени с Регламент (ЕО) № 1407/2002, не следва да продължат да се предоставят безсрочно.
(4)
При липсата обаче на специфични за сектора правила за държавна помощ, за въгледобива се прилагат само общите правила за държавна помощ. В този контекст неконкурентоспособните въглищни мини, които извличат полза от помощта съгласно Регламент (ЕО) № 1407/2002, могат да загубят правото за получаване на помощ и да бъдат принудени да преустановят дейността си.
(5)
Без да се засягат общите правила за държавна помощ, държавите-членки следва да са в състояние да вземат мерки за намаляване на социалните и регионалните последици от закриването на въпросните мини, т.е. постепенното спиране на дейността в рамките на неотменим план за закриване и/или финансиране на извънредни разходи, по-конкретно наследени задължения.
(6)
Настоящото решение бележи прехода за въгледобивния сектор от прилагането на специфични за сектора правила към прилагането на общите правила за държавна помощ, които се прилагат за всички сектори.
(7)
За да бъдат сведени до минимум нарушенията на конкуренцията във вътрешния пазар, произтичащи от държавна помощ за улесняване на закриването на неконкурентоспособни въглищни мини, тази помощ следва да е дегресивна и строго ограничена за въгледобивни единици, за които има неотменим план за закриване.
(8)
За да смекчи въздействието върху околната среда на производството на въглища от въгледобивни единици, за които се предоставя помощ за закриване, държавите-членки следва да създадат план с подходящи мерки, например, в областта на енергийната ефективност, възобновяемата енергия или улавянето и съхранението на въглероден диоксид.
(9)
Предприятията следва да имат право на помощи за покриване на разходи, които съгласно обичайната счетоводна практика не влияят пряко на производствените разходи. Тези помощи са предназначени за покриване на извънредни разходи, които произтичат от закриването на въгледобивните единици. За да се избегне неправомерното използване на такива помощи от предприятия, които закриват само някои от своите производствени площадки, засегнатите предприятия следва да водят отделно счетоводство за всяка от своите въгледобивни единици.
(10)
В изпълнение на своята задача съгласно настоящото решение Комисията следва да гарантира, че се създават, поддържат и спазват нормални условия за конкуренция. С оглед по-специално на пазара на електроенергия, помощта за въгледобивната промишленост следва да бъде в такъв размер, че да не влияе на избора, който производителите на електроенергия правят относно видовете източници на първично енергийно снабдяване. Следователно цените на въглищата и техните количества следва да се договарят свободно между договарящите се страни с оглед на преобладаващите условия на световния пазар.
(11)
Прилагането на настоящото решение не следва да изключва възможността помощта за въгледобивната промишленост да бъде съвместима с вътрешния пазар на други основания. Във връзка с това, други специфични правила, по-конкретно правилата относно помощта за научноизследователска и развойна дейност и иновации, помощта за опазване на околната среда и помощта за обучение, продължават да се прилагат в границите на максималния интензитет на помощите, освен ако в тях не е предвидено друго.
(12)
Комисията следва да оцени мерките, за които е отправено уведомление въз основа на това решение, и да вземе решение в съответствие с изискванията на Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (3),
(13)
За да няма прекъсване между мерките, предвидени в Регламент (ЕО) № 1407/2002, и мерките, предвидени в настоящото решение, настоящото решение следва да се прилага от 1 януари 2011 г.,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
ГЛАВА 1
УВОДНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Определения
За целите на настоящото решение се прилагат следните определения:
а)
„въглища“ означава висококалорични, среднокалорични и слабокалорични въглища от категория А и В по смисъла на Международната система за кодификация на въглищата, съставена от Икономическата комисия на ООН за Европа (4);
б)
„закриване“ означава трайното спиране на производството и продажбите на въглища;
в)
„план за закриване“ означава план, изготвен от дадена държава-членка, в който се предвиждат мерки, водещи до окончателното закриване на въгледобивни единици;
г)
„въгледобивна единица“ означава подземни или открити рудници и прилежащата инфраструктура, в които могат да се произвеждат необработени въглища, независимо от други подразделения на предприятието;
д)
„въгледобивна година“ означава календарна година или друг 12-месечен период, използван като референция за договори във въгледобивната промишленост;
е)
„производствени разходи“ означава всички разходи, свързани с текущото производство, включително добива на въглища, дейностите, свързани с обогатяването им, и по-специално с промиването, класирането по големина и сортирането на въглищата, с транспортирането им до мястото на използване, както и нормалната амортизация и пазарните лихви върху заетия капитал.
ж)
„текущи производствени загуби“ означава положителната разлика между разходите по производството на въглища и продажната им цена на мястото на използване, договорена свободно между договарящите се страни с оглед на условията, които преобладават на световния пазар.
ГЛАВА 2
СЪВМЕСТИМОСТ НА ПОМОЩТА
Член 2
Принцип
1. В контекста на закриването на неконкурентоспособните мини помощта за въгледобивната промишленост може да се разглежда като съвместима с правилното функциониране на вътрешния пазар, ако отговаря на разпоредбите на настоящото решение.
2. Помощта следва да обхваща само разходи за въглища, предназначени за производство на електроенергия, комбинирано производство на топло- и електроенергия, производство на кокс и гориво за доменните пещи в стоманодобивната промишленост, когато този вид употреба се извършва на територията на Съюза.
Член 3
Помощ за закриване
1. Помощта, предназначена за предприятие, която има за цел да покрие текущите производствени загуби на дадени въгледобивни единици, може да се счита за съвместима с изискванията на вътрешния пазар само ако отговаря на следните условия:
а)
функционирането на съответните производствени единици трябва да е част от план за закриването им, чийто краен срок е не по-късно от 31 декември 2018 г.;
б)
съответните въгледобивни единици трябва да бъдат окончателно закрити в съответствие с плана за закриване;
в)
помощта, за която е отправено уведомление, не трябва да надхвърля разликата между очакваните производствени разходи и очакваните постъпления за една въгледобивна година. Действително изплатената помощ трябва да подлежи на годишни корекции въз основа на годишните разходи и приходи, които се извършват най-късно до края на въгледобивната година, след годината, за която е предоставена помощта;
г)
размерът на помощта на тон въглищен еквивалент не трябва да води до понижаване на цената на произведените в Съюза въглища на мястото на използване, под цената на въглищата с подобно качество, внасяни от трети страни.
д)
съответните въгледобивни единици трябва да са били в експлоатация към 31 декември 2009 г.;
е)
общият размер на предоставената от държава-членка помощ за закриване трябва да следва низходяща тенденция: в края на 2015 г. намалението трябва да бъде не по-малко от 25 %, в края на 2015 г - не по-малко от 40 %, в края на 2016 г. - не по-малко от 60 % и в края на 2017 г.- не по-малко от 75 % от помощта, предоставена през 2011 г.;
ж)
общият размер на помощта за закриване за въгледобивната промишленост на държава-членка, за всяка година след 2010 г., не трябва да надвишава общия размер на помощите, предоставени от тази държава-членка и разрешени от Комисията в съответствие с членове 4 и 5 от Регламент (ЕО) № 1407/2002 за 2010 година.
з)
Държавите-членки трябва да създадат план с мерки за смекчаване на отрицателното въздействие върху околната среда от производството на въглища от въгледобивна единица, за която е предоставена помощ съгласно настоящия член, например в областта на енергийната ефективност, възобновяемата енергия или улавянето и съхранението на въглероден диоксид.
2. Включването на мерки, които представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора в плана, посочен в параграф 1, буква з), не засяга задълженията за уведомяване и отлагане, наложени на държавите-членки по отношение на такива мерки с член 108, параграф 3 от Договора, както и съвместимостта на подобни мерки с вътрешния пазар.
3. Ако въгледобивните единици, на които е предоставена помощ съгласно параграф 1, не са закрити на определената в плана за закриване дата, съгласно разрешението на Комисията, съответната държава-членка възстановява всички помощи, предоставени за целия период на плана за закриване.
Член 4
Помощ за извънредни разходи
1. Държавните помощи, предоставени на предприятия, извършващи или извършвали дейности, свързани с въгледобивната промишленост, за да им се даде възможност да покрият разходите, възникващи или възникнали поради закриването на въгледобивните единици, и които не са свързани с текущото производство, могат да се считат за съвместими с правилата на вътрешния пазар, при условие че платената сума не надхвърля тези разходи. Тези помощи може да се използват за покриване на:
а)
направените разходи и провизии за разходи на предприятия, които се закриват или вече са закрили въгледобивни единици, включително и предприятия, ползващи помощ за закриване;
б)
разходи, направени от няколко предприятия.
2. Категориите разходи, включени в параграф 1, са определени в приложението. Параграф 1 не се прилага за разходи, произтичащи от неспазването на нормативната уредба за околната среда.
Член 5
Натрупване
1. Максималният размер на разрешената съгласно настоящото решение помощ се прилага независимо от това дали помощта е финансирана от държавите-членки или частично от Съюза.
2. Помощ, разрешена съгласно настоящото решение, не се комбинира с други държавни помощи по смисъла на член 107, параграф 1 от Договора или с други форми на финансиране от Съюза за същите допустими разходи, ако поради такова припокриване размерът на помощта стане по-голям от разрешения съгласно настоящото решение.
Член 6
Разделяне на сметките
Всяка помощ, получена от предприятията, се вписва в отчета за приходите и разходите като отделна приходна позиция, различна от оборота. Когато предприятията, които получават помощ по настоящото решение продължават да извършват търговска или експлоатационна дейност след закриване на всички или някои от въгледобивните им единици, те водят точни и отделни сметки за всяка своя въгледобивна единица и за други икономически дейности, които не са свързани с въгледобива. Предоставената съгласно настоящото решение помощ се управлява така, че да няма възможност помощта да бъде прехвърлена към други въгледобивни единици, които не са част от плана за закриване, или към други икономически дейности на същото предприятие.
ГЛАВА 3
ПРОЦЕДУРИ
Член 7
Информация, предоставяна от държавите-членки
1. В допълнение към Регламент (ЕО) № 659/1999, помощите, посочени в настоящото решение са предмет на специалните правила, определени в параграфи 2-6.
2. Държавите-членки, които възнамеряват да предоставят помощта за закриване, посочена член 3, уведомяват Комисията за плана за закриване на въпросните въгледобивни единици. Планът съдържа най-малко следното:
а)
обозначение на въгледобивните единици;
б)
действителните или очакваните производствени разходи за всяка въгледобивна единица за въгледобивна година;
в)
очакваното производство на въглища за въгледобивна година за всяка въгледобивна единица, която е обхваната от плана за закриване;
г)
очаквания размер на помощта за закриване за въгледобивна година.
3. Държавите-членки уведомяват Комисията за всяка промяна в плана за закриване.
4. Държавите-членки уведомяват за всички помощи, които възнамеряват да предоставят на въгледобивната промишленост съгласно настоящото решение през дадена въгледобивна година. Те предоставят на Комисията всички подробности, свързани с изчисляването на очакваните производствени разходи и отношението им към плановете за закриване, за които Комисията е уведомена съгласно параграф 2.
5. Държавите-членки уведомяват Комисията за размера и изчисляването на действително изплатената помощ за дадена въгледобивна година не по-късно от шест месеца след края на въпросната година. Когато се нанасят корекции в първоначалните изплатени суми за дадена въгледобивна година, държавите-членки информират Комисията преди края на следващата въгледобивна година.
6. Когато уведомяват за помощта, както е посочено в параграфи 3 и 4, и когато информират Комисията за действително изплатената помощ, държавите-членки предоставят цялата информация, необходима на Комисията, за да провери дали са спазени разпоредбите на настоящото решение.
ГЛАВА 4
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 8
Мерки за изпълнение
Комисията взема всички мерки, необходими за изпълнение на настоящото решение. При определените в настоящото решение условия тя може да създаде обща рамка за съобщаване на информацията, посочена в член 7.
Член 9
Влизане в сила
Настоящото решение влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2011 г.
Срокът на действието му изтича на 31 декември 2027 г.
Съставено в Брюксел на 10 декември 2010 година.
DECISÃO DO CONSELHO
de 10 de Dezembro de 2010
relativa aos auxílios estatais destinados a facilitar o encerramento de minas de carvão não competitivas
(2010/787/UE)
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente a alínea e) do n.o 3 do artigo 107.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia,
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu (1),
Considerando o seguinte:
(1)
A vigência do Regulamento (CE) n.o 1407/2002 do Conselho, de 23 de Julho de 2002, relativo aos auxílios estatais à indústria (2) do carvão termina em 31 de Dezembro de 2010.
(2)
A pequena contribuição do carvão subvencionado para o conjunto das fontes de energia deixou de justificar a manutenção de tais subvenções destinadas a garantirem o aprovisionamento de energia na União.
(3)
A política da União no sentido de incentivar o recurso a combustíveis renováveis e uma economia hipocarbónica sustentável e segura não justifica um apoio indefinido às minas de carvão não competitivas. Consequentemente, as categorias de auxílios autorizadas pelo Regulamento (CE) n.o 1407/2002 não deverão ser mantidas indefinidamente.
(4)
Contudo, na ausência de regras sectoriais em matéria de auxílios estatais, só serão aplicadas à indústria do carvão as regras gerais em matéria de auxílios estatais. Neste contexto, as minas de carvão não competitivas, que beneficiam actualmente de auxílios ao abrigo do Regulamento (CE) n.o 1407/2002, podem deixar de ser elegíveis para auxílios e ser forçadas ao encerramento.
(5)
Sem prejuízo das regras gerais em matéria de auxílios estatais, os Estados-Membros deverão poder tomar medidas para atenuar as consequências sociais e regionais decorrentes do encerramento das referidas minas, ou seja, a liquidação ordenada das actividades no contexto de um plano de encerramento definitivo e/ou o financiamento de custos extraordinários, em especial os custos herdados do passado.
(6)
Para o sector do carvão, a presente decisão marca o início da transição da aplicação de regras específicas sectoriais para a aplicação de regras gerais em matéria de auxílios estatais aplicáveis a todos os sectores.
(7)
A fim de atenuar a distorção da concorrência no mercado interno resultante da concessão de auxílios estatais que visam facilitar o encerramento de minas de carvão não competitivas, tais auxílios deverão ser degressivos e estritamente limitados a unidades de produção de carvão destinadas irrevogavelmente ao encerramento.
(8)
A fim de minimizar o impacto ambiental da produção de carvão por parte de unidades de produção de carvão a que sejam concedidos auxílios dirigidos ao encerramento, os Estados-Membros deverão elaborar um plano de medidas adequadas, por exemplo, no domínio da eficiência energética, das energias renováveis ou da captação e retenção de carbono.
(9)
As empresas poderão beneficiar de auxílios destinados à cobertura de custos que, de acordo com as práticas contabilísticas habituais, não afectam directamente o custo de produção. Tais auxílios destinam-se a cobrir custos extraordinários decorrentes do encerramento das suas unidades de produção de carvão. A fim de evitar que tais auxílios beneficiem indevidamente empresas que encerrem apenas algumas das suas unidades de produção, as empresas abrangidas deverão manter uma contabilidade separada para cada uma das suas unidades de produção.
(10)
No cumprimento da sua missão ao abrigo da presente decisão, a Comissão deverá assegurar o estabelecimento, a manutenção e o respeito de condições normais de concorrência. No que diz mais especialmente respeito ao mercado da electricidade, os auxílios à indústria do carvão não podem ser de molde a afectar a escolha, pelos produtores de electricidade, das suas fontes primárias de abastecimento de energia. Por conseguinte, os preços e as quantidades de carvão deverão ser acordados livremente pelas partes contratantes, em função das condições prevalecentes no mercado mundial.
(11)
A aplicação da presente decisão não deverá impedir que os auxílios à indústria do carvão possam ser considerados compatíveis com o mercado interno por outras razões. Neste contexto, outras regras específicas, nomeadamente as relativas aos auxílios à investigação, desenvolvimento e inovação, auxílios para a protecção do ambiente e auxílios para actividades de formação, continuam a aplicar-se dentro dos limites das intensidades máximas de auxílio, a não ser que disponham de outra forma.
(12)
A Comissão deve apreciar as medidas notificadas ao abrigo da presente decisão e tomar decisões em conformidade com o disposto no Regulamento (CE) n.o 659/1999 do Conselho, de 22 de Março de 1999, que estabelece as regras de execução do artigo 93.o do Tratado CE (3).
(13)
Para evitar qualquer descontinuidade entre as medidas previstas no Regulamento (CE) n.o 1407/2002 e as medidas previstas na presente decisão, esta deverá ser aplicável a partir de 1 de Janeiro de 2011.
ADOPTOU A PRESENTE DECISÃO:
CAPÍTULO 1
DISPOSIÇÕES INTRODUTÓRIAS
Artigo 1.o
Definições
Para efeitos da presente decisão, entende-se por:
a)
«carvão», os carvões de nível alto, médio ou baixo da classe «A» e «B», na acepção da classificação estabelecida pela Comissão Económica para a Europa das Nações Unidas no Sistema Internacional de Codificação dos Carvões (4);
b)
«encerramento», cessação permanente da produção e da venda de carvão;
c)
«plano de encerramento», o plano estabelecido por um Estado-Membro prevendo medidas que levem ao encerramento definitivo de unidades de produção de carvão;
d)
«unidade de produção de carvão», o conjunto dos locais de extracção de carvão e das infra-estruturas ao seu serviço, subterrâneas ou a céu aberto, que sejam susceptíveis de produzir carvão bruto, de uma forma autónoma em relação a outras partes da empresa;
e)
«exercício carbonífero», um ano civil ou outro período de 12 meses utilizado como referência nos contratos celebrados na indústria do carvão;
f)
«custos de produção», os custos totais ligados à produção corrente, incluindo as operações de extracção, as operações de preparação do carvão, nomeadamente as operações de lavagem, calibragem e triagem e o transporte para o ponto de utilização, a amortização normal e as taxas de juro de mercado sobre os empréstimos;
g)
«perdas na produção corrente», a diferença positiva entre o custo de produção do carvão e o preço de venda no ponto de utilização livremente acordado pelas partes contratantes em função das condições prevalecentes no mercado mundial.
CAPÍTULO 2
COMPATIBILIDADE DO AUXÍLIO
Artigo 2.o
Princípio
1. No contexto do encerramento de minas de carvão não competitivas, os auxílios à indústria do carvão podem ser considerados compatíveis com o correcto funcionamento do mercado interno se respeitarem o disposto na presente decisão.
2. Os auxílios só podem abranger os custos ligados ao carvão destinados à produção de electricidade, à produção combinada de calor e electricidade, à produção de coque, bem como à alimentação dos altos fornos do sector siderúrgico, desde que a sua utilização tenha lugar na União.
Artigo 3.o
Auxílios ao encerramento
1. Os auxílios a uma empresa destinados especificamente à cobertura das perdas na produção corrente das unidades de produção de carvão só podem ser considerados compatíveis com o mercado interno se respeitarem as seguintes condições:
a)
A exploração das unidades de produção de carvão em causa deve fazer parte de um plano de encerramento cujo prazo não se prolongue para além de 31 de Dezembro de 2018;
b)
As unidades de produção de carvão em causa devem ser encerradas definitivamente em conformidade com o plano de encerramento;
c)
Os auxílios notificados não devem exceder a diferença entre os custos de produção previsíveis e a receita previsível de um exercício carbonífero. Os auxílios efectivamente pagos devem ser sujeitos a uma regularização anual com base nos custos e receitas reais o mais tardar até ao final do exercício carbonífero que se seguir ao exercício para o qual os auxílios tiverem sido concedidos;
d)
O montante do auxílio por tonelada de equivalente-carvão não pode resultar em preços no ponto de utilização do carvão da União inferiores aos praticados para os carvões de qualidade semelhante provenientes de países terceiros;
e)
As unidades de produção de carvão em causa devem ter estado em actividade em 31 de Dezembro de 2009;
f)
O volume global dos auxílios ao encerramento concedidos por um Estado-Membro é degressivo, devendo a redução atingir, em relação aos auxílios concedidos em 2011, uma percentagem não inferior a 25 % até ao fim de 2013, uma percentagem não inferior a 40 % até ao fim de 2015, uma percentagem não inferior a 60 % até ao fim de 2016 e uma percentagem não inferior a 75 % até ao fim de 2017;
g)
O volume global dos auxílios ao encerramento concedidos à indústria do carvão de um Estado-Membro não deve exceder, em relação a qualquer ano, a partir de 2010, o montante dos auxílios concedidos por esse Estado-Membro e autorizados pela Comissão nos termos dos artigos 4.o e 5.o do Regulamento (CE) n.o 1407/2002 para o ano de 2010.
h)
Os Estados-Membros elaboram um plano de medidas adequadas com o objectivo de minimizar o impacto ambiental da produção de carvão pelas unidades de produção a que são concedidos auxílios nos termos do presente artigo, por exemplo, no domínio da eficiência energética, das energias renováveis ou da captação e retenção de carbono.
2. A inclusão de medidas que constituam auxílios de Estado na acepção do n.o 1 do artigo 107.o do Tratado no plano a que se refere a alínea h) do n.o 1 faz-se sem prejuízo das obrigações de notificação e de respeito da cláusula suspensiva que, relativamente a tais medidas, o n.o 3 do artigo 108.o do Tratado impõe aos Estados-Membros e sem prejuízo da compatibilidade de tais medidas com o mercado interno.
3. Se as unidades de produção de carvão a que foram concedidos auxílios ao abrigo do n.o 1 não forem encerradas na data estabelecida no plano de encerramento aprovado pela Comissão, o Estado-Membro em causa deve recuperar na íntegra o auxílio concedido relativamente à totalidade do período abrangido pelo plano de encerramento.
Artigo 4.o
Auxílios para a cobertura de custos extraordinários
1. Os auxílios estatais concedidos às empresas que desenvolvam ou tenham desenvolvido uma actividade ligada à produção de carvão, a fim de lhes permitir cobrir os custos que resultam ou tenham resultado do encerramento de unidades de produção de carvão e que não estão relacionados com a produção corrente, podem ser considerados compatíveis com o mercado interno, se o seu montante não ultrapassar os referidos custos. Podem ser abrangidos por esses auxílios:
a)
Os custos e as provisões suportados apenas pelas empresas que estão a proceder ou que procederam ao encerramento de unidades de produção de carvão, incluindo as empresas que beneficiem de auxílios ao encerramento;
b)
Os custos suportados por várias empresas.
2. As categorias de custos abrangidos pelo n.o 1 são definidas no Anexo. O n.o 1 não é aplicável aos custos decorrentes do incumprimento da regulamentação ambiental.
Artigo 5.o
Cumulação
1. O montante máximo de auxílio autorizado pela presente decisão é aplicável independentemente de o auxílio ser financiado exclusivamente por Estados-Membros ou parcialmente financiado pela União.
2. Os auxílios concedidos ao abrigo da presente decisão não podem ser combinados com outros auxílios estatais na acepção do n.o 1 do artigo 107.o do Tratado ou com outras formas de financiamento da União relativas às mesmas despesas elegíveis, se de tal sobreposição resultar um montante de auxílio mais elevado do que o autorizado ao abrigo do disposto na presente decisão.
Artigo 6.o
Contabilidade distinta
Os auxílios recebidos pelas empresas são indicados nas demonstrações de resultados como uma rubrica das receitas distinta do volume de vendas. Se as empresas beneficiárias de auxílios ao abrigo da presente decisão continuarem a negociar ou a funcionar depois de encerrarem algumas ou todas as suas unidades de produção de carvão, elas deverão manter uma contabilidade precisa e distinta para cada uma das suas unidades de produção de carvão e para as outras actividades económicas não relacionadas com a actividade de extracção de carvão. Os auxílios concedidos ao abrigo da presente decisão devem ser geridos de forma a inviabilizar a possibilidade de transferência para outras unidades de produção de carvão não abrangidas pelo plano de encerramento ou para outras actividades económicas da mesma empresa.
CAPÍTULO 3
PROCEDIMENTOS
Artigo 7.o
Informações a prestar pelos Estados-Membros
1. Para além do disposto no Regulamento (CE) n.o 659/1999, os auxílios a que se refere a presente decisão estão sujeitos às regras especiais previstas nos n.os 2 a 6.
2. Os Estados-Membros que tencionam conceder auxílios ao encerramento, conforme previsto no artigo 3.o, devem notificar à Comissão um plano de encerramento das unidades de produção de carvão em causa. O plano deve incluir, pelo menos, os seguintes elementos:
a)
Identificação das unidades de produção de carvão;
b)
Para cada unidade de produção de carvão, os custos de produção reais ou estimados por exercício carbonífero;
c)
A produção de carvão estimada, por exercício carbonífero, das unidades de produção de carvão que fazem parte do plano de encerramento;
d)
O montante estimado dos auxílios ao encerramento por exercício carbonífero.
3. Os Estados-Membros devem notificar à Comissão quaisquer alterações ao plano de encerramento apresentado.
4. Os Estados-Membros devem notificar todos os auxílios que tencionam conceder à indústria do carvão ao abrigo da presente decisão durante um exercício carbonífero. Apresentarão à Comissão todas as informações relevantes para o cálculo das previsões dos custos de produção e estabelecerão uma relação com os planos de encerramento notificados à Comissão nos termos do n.o 2.
5. Os Estados-Membros enviarão à Comissão informações sobre o montante e o cálculo dos auxílios efectivamente pagos durante cada exercício carbonífero, o mais tardar seis meses após o termo do exercício em causa. Se ocorrerem correcções em relação aos montantes inicialmente pagos durante um determinado exercício carbonífero, os Estados-Membros informarão a Comissão desse facto antes do termo do exercício carbonífero seguinte.
6. Na notificação dos auxílios prevista nos artigos 3.o e 4.o e nas informações enviadas à Comissão sobre os auxílios efectivamente pagos, os Estados-Membros comunicarão todos os elementos necessários para que a Comissão possa verificar o cumprimento do disposto na presente decisão.
CAPÍTULO 4
DISPOSIÇÕES FINAIS
Artigo 8.o
Medidas de execução
A Comissão toma todas as medidas necessárias à execução da presente decisão. Pode estabelecer, dentro dos limites estabelecidos pela presente decisão, um quadro comum para a comunicação das informações previstas no artigo 7.o.
Artigo 9.o
Entrada em vigor
A presente decisão entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
É aplicável a partir de 1 de Janeiro de 2011.
A presente decisão caduca em 31 de Dezembro de 2027.
Feito em Bruxelas, em 10 de Dezembro de 2010.