РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 27 октомври 2010 година
относно държавна помощ № C 15/08 (ex N 318/07, N 319/07, N 544/07 и N 70/08), която Италия възнамерява да приведе в действие в полза на предприятието „Cantiere Navale De Poli“
(нотифицирано под номер C(2010) 7253)
(само текстът на италиански език е автентичен)
(текст от значение за ЕИП)
(2013/197/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него,
като взе предвид Споразумението за създаване на Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него,
след като прикани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (1) и като взе предвид тези мнения,
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
С писма от 6 юни 2007 г., 24 септември 2007 г. и 6 февруари 2008 г. Италия уведоми за исканията за удължаване на тригодишния срок за предаване на четири кораба от типа химикаловоз (наречени C 241, C 242, C 243 и C 244), които е трябвало да бъдат построени в корабостроителницата „Cantiere Navale De Poli“ (наричана по-долу „De Poli“ или „корабостроителницата“) (2). По-специално, Италия поиска удължаване на срока за предаване с 8 месеца за кораб C 241, с 6 месеца за кораб C 242, с 9 месеца за кораб C 243 и с 10 месеца за кораб C 244.
(2)
Уведомленията се отнасят до помощите, отпуснати от Италия на „De Poli“ по силата на националната схема за помощи N 59/2004, одобрена от Комисията на 19 май 2004 г. (3) на основание Регламент (ЕО) № 1177/2002 на Съвета от 27 юни 2002 г. относно временен защитен механизъм за корабостроенето (4), изменен с Регламент (ЕО) № 502/2004 на Съвета (5) (наричани по-долу „италианската схема“ и „регламентът за временния защитен механизъм“).
(3)
С писма от 31 юли 2007 г., 31 август 2007 г., 7 септември 2007 г., 12 ноември 2007 г. и 25 януари 2008 г. Италия предостави на Комисията допълнителна информация, свързана с уведомленията.
(4)
С писмо от 16 април 2008 г. Комисията съобщи на италианските власти решението да започне процедурата по член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) (6) по отношение на представените искания за удължаване на срока. Решението на Комисията за започване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (7). Заинтересованите страни бяха приканени да представят своите мнения в тази връзка.
(5)
Италия представи мнението си относно решението за започване на процедурата с писмо от 16 юни 2008 г., регистрирано на 17 юни 2008 г. Комисията получи мнението на „De Poli“ също с писмо от 16 юни 2008 г., регистрирано на 17 юни 2008 г. Италия предостави допълнителна информация с писмо от 30 юни 2008 г., регистрирано в същия ден, и с писмо от 29 октомври 2008 г., регистрирано на 3 ноември 2008 г.
(6)
С писмо от 15 юли 2008 г., регистрирано на 22 юли 2008 г., Италия поиска второ удължаване на срока за предаване на два от химикаловозите, а именно: до 30 септември 2008 г. за кораб С 242 и до 30 септември 2008 г. за кораб С 244.
(7)
С писмо от 20 януари 2009 г., регистрирано на 22 януари 2009 г., Италия поиска трето удължаване на срока за предаване, а именно: до 31 декември 2008 г. за кораб С 242 и до 28 февруари 2009 г. за кораб С 243. С писмо от 14 април 2009 г., регистрирано на 15 април 2009 г., Италия поиска още едно (четвърто по ред) удължаване на срока за предаване, а именно: до 30 юни 2009 г. за кораб С 242, до 30 септември 2009 г. за кораб С 243 и до 30 ноември 2009 г. за кораб С 244.
(8)
С писмо от 8 май 2009 г., регистрирано в същия ден, Комисията поиска от Италия допълнителна информация, а на 12 юни 2009 г. изпрати писмо за напомняне. Италия отговори с писмо от 23 септември 2009 г. (8), с което информира Комисията единствено за факта, че „De Poli“ е билa допуснатa до споразумение с кредиторите (9).
(9)
С писмо от 28 януари 2010 г., регистрирано на 1 февруари 2010 г., Италия официално оттегли исканията за удължаване на срока за предаване на кораби C 242 и C 243 (10).
(10)
С електронно писмо от 2 март 2010 г. Комисията поиска от Италия да поясни статуса на уведомленията относно кораби C 241 и C 244.
(11)
С електронно писмо от 10 юни 2010 г., регистрирано на 17 юни 2010 г., Италия информира Комисията, че кораб С 241 е бил завършен на 31 август 2008 г. и предаден на 3 ноември 2008 г., и че уведомлението за искане за отлагане на срока за предаване за този кораб не е било оттегляно.
(12)
С писмо от 16 юни 2010 г., регистрирано на 28 юни 2010 г., Италия официално оттегли исканията за удължаване на срока за предаване на кораб C 244.
II. КОНТЕКСТ
(13)
Изложените по-долу факти се отнасят единствено за кораб С 241, тъй като Италия оттегли исканията за удължаване на срока за предаване на кораби C 242, C 243 и C 244.
(14)
Предприятието „De Poli“ е италианска корабостроителница, намираща се на остров Pellestrina (Венеция), която през 90-те години на миналия век се специализира в строенето на плавателни съдове за превоз на химически продукти и танкери. През 2007 г. в корабостроителницата работят 320 служители, в това число и подизпълнителите, а реализираният годишен обем на продажбите е равен на 70 млн. EUR. На 11 февруари 2010 г. италианският компетентен съдия утвърди споразумението с кредиторите относно корабостроителницата (11).
(15)
На 28 януари 2005 г. дружеството „Arcotur S.r.l.“ възлага на корабостроителницата „De Poli“ строежа на кораб С 241. Съгласно договора корабът С 241 притежава следните технически спецификации: обща дължина 125 m, най-голяма широчина 19 m, пълна товароносимост близо 7 300 t и скорост 15 възела при мощност, равна на 85 % от максималната непрекъсната мощност. В договора за продажба крайният срок за предаване на кораба C 241 на купувача „Arcotur S.r.l.“ е определен за 31 декември 2007 г. при обща цена 30 млн. EUR.
(16)
На 26 май 2006 г. корабостроителницата поръчва на един доставчик (наричан по-долу „доставчика“) редуктора за кораба, като доставчикът потвърждава поръчката със срок на доставка 3 септември 2007 г. Според предоставената от „De Poli“ информация, редукторът за кораб С 241 е специален модел с уникални характеристики, който се различава по редица технически аспекти от стандартния модел, произвеждан от същия доставчик.
(17)
На 6 юли 2006 г. дружеството „Arcoin S.p.A.“ (бивше „Arcotur S.r.l.“) и корабостроителницата „De Poli“ изменят подписания на 28 януари 2005 г. договор, като променят параметрите на поръчания кораб С 241 по следния начин: обща дължина 112 m, най-голяма широчина 16,8 m, пълна товароносимост 5 300 t, с което цената се свежда до 23 млн. EUR.
(18)
На 20 юли 2006 г. дружеството „Arcoin S.p.A.“ преотстъпва договора за строителството на кораб С 241 на дружеството „Elbana di Navigazione S.p.A.“.
(19)
На определения за 3 септември 2007 г. срок за доставка, поръчаният на 26 май 2006 г. редуктор не е готов. С писмо от 23 октомври 2007 г. доставчикът информира „De Poli“, че поради недостига на суровини на пазара и произтичащото от него забавяне на доставките от страна на поддоставчиците редукторът не може да бъде произведен навреме. На 18 януари 2008 г. доставчикът потвърждава, че срокът за доставка на редуктора се изтегля за февруари 2008 г., т.е. шест месеца по-късно в сравнение с първоначалния срок.
(20)
Поради това италианските власти искат удължаване на срока за предаване на кораб С 241 до 31 август 2008 г., т.е. удължаване с осем месеца на предвидения в договора срок за предаване на кораба (31 декември 2007 г.).
(21)
Въз основа на получената информация Комисията заключава, че корабът С 241 е предаден на 3 ноември 2008 г. (12)
III. ПОМОЩТА
(22)
В регламента за временния защитен механизъм (13) са установени временни и извънредни мерки с цел да се подпомогнат корабостроителниците в Съюза, упражняващи дейност в секторите, които навремето са тежко засегнати от нелоялната корейска конкуренция (14).
(23)
В регламента за временния защитен механизъм отпускането на преки помощи се счита за съвместимо с вътрешния пазар до 6 % от стойността преди помощта (15) в подкрепа на договори за строеж на някои категории търговски кораби (контейнеровози, химикаловози, танкери и газовози (16)) при следните условия: ако корейска корабостроителница се съревновава за възлагането на договора, като предлага по-ниска цена (17), ако окончателният договор е сключен преди изтичането на срока на действие на регламента (31 март 2005 г.) (18) и ако плавателният съд е предаден в рамките на три години след подписването на окончателния договор (19).
(24)
С член 2, параграф 4 от регламента за временния защитен механизъм се дава възможност на Комисията да разрешава удължаване на крайния срок от три години за предаването, „когато това е оправдано от техническата сложност на въпросния корабостроителен проект или от закъснения, дължащи се на неочаквани, сериозни и документирани смущения, които се отразяват на работния план на корабостроителницата и които са причинени от извънредни, непредвидими и независещи от предприятието обстоятелства.“
(25)
През май 2004 г. въз основа на регламента за временния защитен механизъм Комисията одобри италианската схема за помощи за корабостроителниците (20), в която са предвидени условия, съответстващи на посочените по-горе условия в регламента. По-специално в италианската схема се предвижда отпускането на помощи до 6 % от стойността на договора преди помощта в подкрепа на плавателни съдове, предадени в рамките на три години от датата на подписване на окончателния договор, и възможността за удължаване на крайния срок от страна на Комисията, само „когато това е оправдано от техническата сложност на въпросния корабостроителен проект или от закъснения, дължащи се на неочаквани, сериозни и документирани смущения, които се отразяват на работния план на корабостроителницата и които са причинени от извънредни, непредвидими и независещи от предприятието обстоятелства.“ (параграф 29 от италианската схема).
(26)
На 31 януари 2005 г. корабостроителницата „De Poli“ представи на италианските власти заявление за отпускане на помощта, предвидена в посочената схема, във връзка със строителството на кораба С 241 в размер от 1,3 млн. EUR.
(27)
На 25 януари 2008 г.„De Poli“ поиска срокът за предаване на кораба С 241 да се удължи от 31 декември 2007 г. до 31 август 2008 г.
(28)
Италианските власти потвърждават, че помощта не е била предоставена и отбелязват, че по силата на решението от 21 октомври 2008 г. (21), с което Комисията обявява допълнителния бюджет от 10 млн. EUR за италианската схема за несъвместим с вътрешния пазар, понастоящем няма достатъчно средства за отпускането на такава помощ.
IV. РЕШЕНИЕ ЗА ЗАПОЧВАНЕ НА ПРОЦЕДУРА
(29)
В решението за започване на процедура Комисията изразява съмнение, че обстоятелствата, които според италианските власти и корабостроителницата „Dе Poli“ оправдават закъснялото предаване на кораба С 241 (както и на корабите C 242, C 243 и C 244, които не са предмет на настоящата оценка), могат да бъдат определени като „забавяния, дължащи се на неочаквани, сериозни и документирани смущения, които се отразяват на работния план на корабостроителницата и които са причинени от извънредни, непредвидими и независещи от предприятието обстоятелства“ по смисъла на параграф 29 от италианската схема.
(30)
Макар че се отнасят за всичките четири кораба (C 241, C 242, C 243 и C 244), изразените в решението за започване на процедура съмнения остават при оценката, свързана единствено с кораба С 241.
(31)
В решението Комисията си задава на първо място въпроса дали сключените с дружеството „Arcoin S.p.A.“ договори са окончателни и дали не представляват по-скоро начин за „De Poli“ да си осигури спазването на крайния срок за допустимост на помощите и едва по-късно да намери окончателни купувачи.
(32)
На второ място Комисията изразява съмнение дали прехвърлянето на договорите за продажба между корабособствениците не е само по себе си една от причините за забавянето при предаването.
(33)
На трето място Комисията предполага, че корабостроителницата „De Poli“ е приела поръчки, които надвишават действителния ѝ производствен капацитет, тъй като в периода 2005-2008 г. тя е планирала строителството на 18 плавателни съда, от които половината е трябвало да бъдат построени на двата основни стапела, а другата половина в един по-малък обект.
(34)
Накрая, Комисията изразява съмнението, че предполагаемите закъснения при доставката на компоненти от основно значение са били действително непредвидими, както твърдят италианските власти, и предполага, че по-скоро става дума за обичайни търговски рискове, които една добросъвестна корабостроителница би трябвало да предвиди в работния си план. По-специално, Комисията смята, че „De Poli“ е можела да увеличи риска от забавяне, поръчвайки прекалено късно някои от компонентите за корабите.
(35)
Що се отнася до кораба С 241, в мненията си относно решението за започване на процедура от 16 юни 2008 г. италианските власти твърдят, че корабостроителницата „De Poli“ е имала потенциално необходимия производствен капацитет, за да предаде корабите в рамките на 36 месеца от датата на сключване на договора за продажба. Забавянето се дължи единствено на закъснялата доставка на редуктора от страна на доставчика, което Италия определя като сериозен, извънреден, непредвидим и независещ от предприятието фактор по смисъла на параграф 29 от италианската схема.
(36)
Според изпратените на същата дата от корабостроителницата „De Poli“ мнения фактът, че корабостроителницата и дружеството „Arcoin S.p.A.“ се оглавяват от членове на фамилията De Poli не е достатъчен, за да се постави под съмнение действителността на първоначалния договор, сключен на 28 януари 2005 г. Италианските власти подкрепят този аргумент, като отбелязват, че към момента на сключване на договора за кораб С 241 не са съществували преки стопански връзки между корабостроителницата и дружеството „Arcoin S.p.A.“ (като се изключи фактът, че собствениците на дружеството „Arcoin S.p.A.“ са членове на фамилията De Poli, но те не са съвсем същите като акционерите на корабостроителницата „De Poli“).
(37)
В тази връзка корабостроителницата „De Poli“ твърди, че поръчването на плавателни съдове, които след това се преотстъпват на пазара при завършването им или по време на строежа, не е рядко явление сред корабособствениците.
(38)
Що се отнася до работния план за кораба С 241 корабостроителницата „De Poli“ отбелязва, че предвид на сложността на корабостроителните проекти между сключването на договорите за строителство и началото на работата обикновено минават няколко месеца. Според корабостроителницата в периода между подписването на договора и действителното начало на работите е обичайна практика с оглед на започването на работата корабостроителницата да извършва подготвителни дейности, сред които са изготвянето на проекта за изпълнение и преговорите с различните доставчици.
(39)
Според първоначалния работен план, представен от „De Poli“ на италианските власти (22), строителството на кораб С 241 е трябвало да започне през първото тримесечие на 2006 г., а предаването е било предвидено за второто полугодие на 2007 г. Въз основа на изменения работен план обаче работите по кораба С 241 е трябвало да започнат на 28 септември 2006 г. (на южния стапел, един от двата стапела на корабостроителницата.)
(40)
Според „De Poli“ доставката на редуктора е основен етап от корабостроителния процес, след който следват монтирането на редуктора към двигателя, поставянето на витлото и завършването на корпуса. Значителен брой дейности по монтирането и подготовката/строежа могат да бъдат извършени едва след монтажа на редуктора. От корабостроителницата „De Poli“ твърдят, че компоненти като редуктора обикновено не се поръчват предварително, за да се избегнат разходите за складиране и предварителните плащания, и подчертават, че доставчикът, към когото са се обърнали, е водещ производител в сектора с доказан опит, поради което не е имало причина да се предположи, че редукторът няма да бъде доставен навреме.
(41)
„De Poli“ твърди, че винаги е имала капацитет, за да предаде навреме 18-те плавателни съда, поръчани ѝ в периода 2005-2008 г., тъй като пълната товароносимост на съдовете възлиза на 10 000 t годишно, а корабостроителницата е известна с това, че капацитетът ѝ надвишава 12 000 t годишно. Освен това от корабостроителницата посочват, че девет от 18-те поръчани във въпросния период плавателни съда са с малки размери (обща дължина 20 m и пълна товароносимост 25 t), докато само останалите девет съда са с размерите на кораба С 241. Това показва, според „De Poli“, че корабостроителницата е имала капацитета за изпълнение на всички поръчки в определените срокове и че не са били поети ангажименти, надвишаващи производствения капацитет на „De Poli“.
(42)
Накрая „De Poli“ припомня, че в миналото Комисията е одобрявала в многобройни случай (и в случая на самата „De Poli“) искания за удължаване на срока за предаване, обосновани със закъснели доставки на основни компоненти.
VI. ОЦЕНКА
(43)
С оглед на официалното оттегляне от италианска страна на уведомленията за искания за удължаване на срока за предаване на кораби C 242, C 243 и C 244 и при липсата на отпуснати средства официалната процедура по разследване, свързана с исканията на Италия по отношение на трите посочени по-горе кораба, става безпредметна и ще бъде закрита, без да се правят по-нататъшни оценки.
(44)
Настоящата оценка се отнася единствено за кораба С 241 и в нея ще се правят позовавания на корабите C 242, C 243 и C 244, само когато това е от значение за целите на самата оценка.
(45)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар. Следователно в член 107, параграф 1 от ДФЕС са определени кумулативните условия, съгласно които дадена национална мярка е окачествена като държавна помощ: мярката предоставя избирателно предимство, използва държавни средства, води до нарушаване на конкуренцията и оказва отрицателно въздействие върху търговията между държавите-членки.
(46)
Мярката, която Италия възнамерява да приведе в действие в полза на „De Poli“ за строежа на кораб С 241 посредством финансово участие в размер до максимум 6 % (около 1,3 млн. EUR) от стойността на договора преди помощта, безспорно представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС. Мярката се финансира от италианската държава. Средствата, предназначени за покриване на разходите, които обикновено се поемат от корабостроителницата по време на строежа на плавателния съд, предоставят предимство на „De Poli“. Мярката е избирателна, тъй като е предназначена изцяло в полза на „De Poli“, а понеже благоприятства нейното положение спрямо европейските ѝ конкуренти, тя води до нарушаване на конкуренцията на европейския корабостроителен пазар и влияе върху търговията между държавите-членки.
(47)
Два са аспектите от разглеждания случай, които предизвикаха съмненията на Комисията относно съвместимостта на помощта за „De Poli“ с вътрешния пазар. От една страна, в параграф 29 от италианската схема се предвижда, че помощите могат да бъдат отпускани за плавателни съдове, предадени в рамките на три години от датата на подписване на окончателния договор, а от друга страна, в параграф 33 се предвижда, че окончателните договори трябва да бъдат сключени преди да изтече срокът на действие на регламента за временния защитен механизъм, т.е. 31 март 2005 г.
(48)
Що се отнася до последното, италианските власти обясниха, че преотстъпването на договори между корабособственици след изтичането на срока на действие на регламента за временния защитен механизъм не може да се тълкува като показател за това, че първоначалният договор за кораба С 241, подписан на 28 януари, не е „окончателният договор“ по смисъла на параграф 29 от италианската схема.
(49)
Комисията признава, че преотстъпването на даден договор на трети страни изглежда е обичайна практика в сектора на корабостроенето. В едно предишно решение (23), което също се отнася до удължаване на тригодишния срок за предаване на два плавателни съда, Комисията заключава, например, че макар и да има преотстъпване на договори, първият договор може да се смята за окончателен, тъй като видът продукт не се променя и новият собственик замества предходния, като придобива неговите права и задължения. В цитирания случай Комисията заключава, че прехвърлянето на собственост само по себе си не променя естеството на договорите и поради това условията за допустимост на помощите също остават непроменени.
(50)
В разглеждания случай преотстъпването на договора между корабособственици също не води до промяна на вида продукт или на естеството на договора и новият собственик заменя страната, сключила първоначално договора, като придобива нейните права и задължения. В този смисъл Комисията смята, че първоначалният договор е окончателен и поради това счита за допустими помощите по силата на италианския режим.
(51)
Що се отнася до съмненията, изразени във връзка с условията за удължаването на тригодишния срок за предаване, в италианската схема се предвижда, че Комисията може да разрешава такова удължаване на срока „когато това е оправдано от техническата сложност на въпросния корабостроителен проект или от закъснения, дължащи се на неочаквани, сериозни и документирани смущения, които се отразяват на работния план на корабостроителницата и които са причинени от извънредни, непредвидими и независещи от предприятието обстоятелства.“
(52)
Поради това Комисията трябва да прецени дали италианските власти са доказали в достатъчна степен, че възникналите забавяния при предаването на кораб С 241 отговарят на условията за удължаване на срока, предвидени в италианската схема.
(53)
Преди да пристъпи към оценяването на предоставените от италианска страна елементи, Комисията констатира, че в решението Astilleros Zamacona от 16 март 2000 г. (24) Общият съд на Европейския съюз е постановил, че „тази разпоредба [относно извънредните обстоятелства]“, с която се предвиждат дерогации по отношение на принципите, посочени в първата алинея на същата разпоредба [тригодишния срок], следва да се тълкува ограничително.“ Според становището на Общия съд формулировката „извънредни обстоятелства“ в разпоредбата означава намерението на общностния законодател да я прилага само в много специфични ситуации. Поради това Общият съд смята, че заинтересованата държава-членка носи отговорността да докаже, че предполагаемите извънредни обстоятелства са довели до такова смущение, което е повлияло на работния план на корабостроителницата и е предизвикало забавянето при предаването на плавателния съд, като установи причинно-следствена връзка между тези две събития.
(54)
Италианските власти твърдят, че забавянето при предаването на кораб С 241 се дължи на закъснялата доставка на редуктора (6 месеца) и на последвалото отлагане с един месец на дейностите по монтажа. Комисията констатира, че това е единствената посочена от Италия причина за забавянето, като в частност в искането за удължаване на срока не се споменават като причина новите спецификации, произтичащи от преотстъпването на договора.
(55)
Съгласно практиката на Комисията (25) от условието, което определя „извънредността“ на обстоятелствата, се изключват обичайните или най-малкото нормалните събития, които е трябвало да бъдат разумно предвидени в работния план. За извънредни могат да се считат големи закъснения при доставката на основни компоненти, но по-малките закъснения не се считат задължително за извънредни, независимо от продължителността и сложността на корабостроителния проект. Освен това предвид ограничителното тълкуване на това изключение Комисията преценява внимателно наличието на евентуални елементи, които да показват, че корабостроителницата е можела да предвиди, избегне или най-малкото да ограничи закъсненията, свързани, например, с навременността на поръчките спрямо въпросния работен план. Условието за непредвидимост на събитието изключва в действителност всички фактори, които биха могли да бъдат разумно предвидени от страните.
(56)
Комисията признава, че е възможно да съществува причинно-следствена връзка между закъснялата доставка на основни за строежа на плавателния съд компоненти и искането за удължаване на срока за предаването му (26). Въпреки това в конкретния разглеждан случай Комисията подлага под съмнение най-вече съществуването на предполагаемите извънредни и непредвидими обстоятелства, тъй като в случая не изглежда да са налице необходимите елементи, за да се заключи, че причиненото забавяне отговаря на условията от параграф 29 от италианската схема.
(57)
Както беше вече отбелязано, в миналото Комисията е признавала, че за извънредни могат да се считат големите закъснения при доставката на основни компоненти. Дадено искане за удължаване на срок обаче трябва винаги да се оценява в контекста на специфичните за всеки случай обстоятелства. Тъй като „De Poli“ е попадала в същия вид ситуация няколко пъти (не само защото „De Poli“ вече е правила в миналото подобни искания за удължаване на срок (27), но и защото другите три договора, сключени в същия ден като този за строежа на кораба С 241, също са били обект на неколкократни искания за удължаване на срока, вж. точки 1, 6 и 7), Комисията заключава, че посочените закъснения не могат повече да се смятат за истински извънредни. Последвалите неколкократно повтарящи се смущения не могат да се считат за напълно непредвидими.
(58)
Точно поради тези последни смущения изглежда, че „De Poli“ не е действала добросъвестно при планирането на производството.
(59)
В първоначалния работен план се предвижда строежът на кораб С 241 да започне през първото тримесечие на 2006 г., а предаването му да се извърши през второто полугодие на 2007 г., тоест в рамките на производствен период от 15-24 месеца.
(60)
В изменения работен план обаче производството е предвидено да започне едва на 28 септември 2006 г., а предаването на кораба е насрочено за 30 декември 2007 г., т.е. само един месец преди крайния срок за предаване 28 януари 2008 г. В така изменения работен план е предвиден цялостен период от едва 15 месеца за строежа на кораба съгласно клаузите на договора. Според предоставената от италианските власти информация за производството на плавателни съдове от същия вид или дори с по-малък размер на същия южен стапел (плавателни съдове C 229 и C 240) са били предвидени съответно 22 и 20 месеца от началото на строителството до предаването.
(61)
Освен това при начало на строежа едва на 28 септември 2006 г. и предаване на кораба, предвидено за 30 декември 2007 г., т.е. само един месец преди крайния срок за предаване на 28 януари 2008 г., няма никакво място за евентуални закъснения при строителния процес, въпреки че в миналото корабостроителницата се е сблъсквала със закъснения, дължащи се както на доставката на компоненти, така и на самия строителен процес, както се вижда от другите удължавания на срокове за предаване, поискани от „De Poli“.
(62)
Също така предвид голямото търсене в периода (италианските власти предоставиха доказателства, че в периода 2003-2005 г. поръчките за дизелови двигатели са се увеличили със 60 %) се смята, че поръчките на основни компоненти като редуктора и договарянето на съответните срокове за доставка е трябвало да бъдат направени по-рано. Твърдението на „De Poli“, че не става въпрос за обичайна практика, не е достатъчно, за да се заключи, че корабостроителницата е действала оправдано, като е предприела разумни действия за избягването или ограничаването на закъсненията, особено предвид на голямото търсене и закъсненията в миналото.
(63)
Вместо това Комисията констатира, че редукторът е поръчан на 26 май 2006 г. с дата на доставка септември 2007 г., което предоставя само малко, ако не и никакво място за евентуални закъснения предвид на това, че срокът за предаване на кораба С 241 изтича на 21 декември 2007 г. Самата „De Poli“ отбелязва, че количеството работа, необходимо след доставката на редуктора, е значително (вж. точка 39), като това обстоятелство изглежда потвърждава, че в планирането на корабостроителницата е трябвало да се предвиди известно място за закъснение при доставката на основни компоненти за плавателните съдове.
(64)
Що се отнася до съмненията, изразени от Комисията в решението за започване на процедурата относно възможността преотстъпването на договора на нов собственик да е само по себе си причина за забавянето, Комисията констатира, че преотстъпването на договора от „Arcoin S.p.A.“ на „Elbana Navigazione S.p.A.“ е станало едва на 20 юли 2006 г., т.е. няколко месеца след първоначално предвидената за начало на строежа дата (първо тримесечие на 2006 г.). Поради това в разглеждания случай не е възможно да се изключи, че преотстъпването на договори между корабособственици не е само по себе си причина за забавянето на началото на строежа, а в последствие и на предаването на кораба, най-вече като се вземе предвид фактът, че преотстъпването на договора на друг корабособственик е довело до някои изменения в специфичните характеристики на плавателния съд.
(65)
В заключение, предвид ограничителното тълкуване на исканията за извънредно удължаване на срока италианските власти не са доказали по последователен начин защо представените обстоятелства не са могли да бъдат избегнати или защо отрицателните последици от тези обстоятелства не са могли да бъдат значително ограничени посредством добросъвестно планиране и управление на поръчките от страна на „De Poli“. Като изхожда от тези разсъждения, Комисията заключава, че представените в подкрепа на искането за удължаване на срока обстоятелства не могат да бъдат счетени за извънредни и непредвидими, т.е. забавянето на предаването на кораба С 241 не е било неочаквано или оправдано по смисъла на параграф 29 от италианската схема.
(66)
Накрая италианските власти направиха уведомление за искане за удължаване на срока за предаване на кораба С 241 с 8 месеца - от 31 декември 2007 г. на 31 август 2008 г., като предоставиха оправдания само за 7 от 8-те месеца.
(67)
За разлика от предходните искания за удължаване на срока за плавателни съдове, които „De Poli“ е трябвало да построи (28), в разглеждания случай продължителността на удължаването на срока, поискано от италианските власти, е по-голяма от забавянето, което самите италиански власти представят като единствена причина (закъснялата доставка на редуктора). Поради това не е възможно да се твърди, че е установена причинно-следствена връзка между забавянето, което е в основата на искането за удължаване на срока, и закъснялата доставка на основни компоненти.
(68)
В действителност предаването на кораба от страна на „De Poli“ е извършено едва на 3 ноември 2008 г. С други думи, забавянето е било не само по-голямо от това, за което се смята, че се дължи на представените като причина фактори, но е надхвърлило срока на поисканото удължаване. Италия не предостави обяснение за допълнителното забавяне от над 2 месеца при предаването на кораба, а Комисията не е получавала искане за удължаване на срока за тези два месеца.
(69)
От това следва, че дори и първоначалното забавяне да е било оправдано и Комисията да беше одобрила исканото удължаване на срока, строежът на кораб С 241 нямаше да отговаря на условията за отпускане на помощи съгласно италианската схема, тъй като не е спазен дори крайният удължен срок.
VII. ЗАКЛЮЧЕНИЕ
(70)
Що се отнася до химикаловози C 242, C 243 и C 244, с оглед на официалното оттегляне от италианска страна на уведомленията за искания за удължаване на срока за предаване и при липсата на отпуснати средства официалната процедура по разследване е безпредметна и поради това е закрита.
(71)
Що се отнася до кораб С 241, в контекста на настоящата оценка не са доказани условията, които трябва да бъдат изпълнени, за да бъде одобрено удължаването на тригодишния срок за предаване и при всички случаи предаването на кораба е станало след срока, който е щял да бъде установен, ако поисканото удължаване беше одобрено. Поради това строежът на кораб С 241 не отговаря на условията за допустимост до помощи съгласно италианската схема N 59/04, основана на регламента за временния защитен механизъм.
(72)
Тъй като италианските власти потвърдиха, че помощта не е била отпусната на „De Poli“, не се налага нейното възстановяване.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Държавната помощ, която Италия възнамерява да приведе в действие в полза на „De Poli“, т.е. удължаването на тригодишния срок за предаване на химикаловоз С 241, по смисъла на италианската схема N 59/04, основана на регламента за временния защитен механизъм, е несъвместима с вътрешния пазар.
Поради това не се разрешава привеждането в действие на помощта.
Член 2
Италия уведомява Комисията в срок от два месеца от нотифицирането на настоящото решение за мерките, предприети за неговото спазване.
Член 3
Що се отнася до химикаловози C 242, C 243 и C 244, с оглед на официалното оттегляне от италианска страна на уведомленията за искания за удължаване на срока за предаване официалната процедура по разследване е безпредметна и поради това се закрива.
Член 4
Адресат на настоящото решение е Италианската република.
Съставено в Брюксел на 27 октомври 2010 година.
DECISÃO DA COMISSÃO
de 27 de outubro de 2010
relativa aos auxílios estatais n.o C 15/08 (ex N 318/07, N 319/07, N 544/07 e N 70/08) que a Itália tenciona conceder ao Cantiere Navale De Poli
[notificada com o número C(2010) 7253]
(O texto em língua italiana é o único que faz fé)
(Texto relevante para efeitos do EEE)
(2013/197/UE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 108.o, n.o 2, primeiro parágrafo,
Tendo em conta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, nomeadamente o artigo 62.o, n.o 1, alínea a),
Após ter convidado as partes interessadas a apresentarem as suas observações nos termos dos referidos artigos (1) e tendo em conta essas observações,
Considerando o seguinte:
I. PROCEDIMENTO
(1)
Por cartas de 6 de junho de 2007, 24 de setembro de 2007 e 6 de fevereiro de 2008, a Itália notificou pedidos de prorrogação de três para quatro anos do prazo de entrega de quatro navios-tanque de transporte de produtos químicos (denominados navios C 241, C 242, C 243 e C 244) a construir pelos estaleiros italianos Cantiere Navale De Poli (a seguir designado «De Poli» ou «o estaleiro») (2). Em especial, a Itália solicitou uma prorrogação do prazo de entrega de 8 meses para o navio C 241, de 6 meses para o navio C 242, de 9 meses para o navio C 243 e de 10 meses para o navio C 244.
(2)
As notificações referem-se a auxílios a conceder pela Itália à De Poli ao abrigo do regime de auxílios italiano N 59/2004, aprovado pela Comissão em 19 de maio de 2004 (3) com base no Regulamento (CE) n.o 1177/2002 do Conselho, de 27 de junho de 2002, relativo a um mecanismo temporário de defesa do sector da construção naval (4), com a redacção que lhe foi dada pelo Regulamento (CE) n.o 502/2004 do Conselho (5) (a seguir designados «Regime MTD italiano» e «Regulamento MTD», respectivamente).
(3)
Por cartas de 31 de julho, 31 de agosto, 7 de setembro e 12 de novembro de 2007 e de 25 de janeiro de 2008, a Itália forneceu à Comissão informações suplementares relativamente a estas notificações.
(4)
Por carta de 16 de abril de 2008, a Comissão informou a Itália de que tinha decidido dar início ao procedimento previsto no artigo 108.o, n.o 2, do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia (TFUE) (6) relativamente aos pedidos de prorrogação notificados. A decisão da Comissão de dar início ao procedimento foi publicada no Jornal Oficial da União Europeia (7). Os terceiros interessados foram convidados a apresentar as suas observações.
(5)
A Itália apresentou observações sobre a decisão de início do procedimento por carta de 16 de junho de 2008 (registada em 17 de junho de 2008). A Comissão recebeu observações da De Poli por carta igualmente de 16 de junho de 2008 (registada em 17 de junho de 2008). A Itália forneceu informações complementares por carta de 30 de junho de 2008 (registada na mesma data) e por carta de 29 de outubro de 2008 (registada em 3 de novembro de 2008).
(6)
Por carta de 15 de julho de 2008 (registada em 22 de julho de 2008), a Itália solicitou uma segunda prorrogação do prazo de entrega de dois dos navios: até 30 de setembro de 2008 para os navios C 242 e C 244.
(7)
Por carta de 20 de janeiro de 2009 (registada em 22 de janeiro de 2009), a Itália solicitou uma terceira prorrogação adicional do prazos de entrega, a saber: até 31 de dezembro de 2008 para o navio C 242 e até 28 de fevereiro de 2009 para o navio C 243. Por carta de 14 de abril de 2009 (registada em 15 de abril de 2009), a Itália solicitou uma quarta nova prorrogação dos prazos de entrega, ou seja, até 30 de junho de 2009 para o navio C 242, até 30 de setembro de 2009, para o navio C 243 e até 30 de novembro de 2009 para o navio C 244.
(8)
Por carta de 8 de maio de 2009 (registada na mesma data), a Comissão solicitou à Itália que prestasse informações adicionais, tendo insistido em 12 de junho de 2009. A Itália respondeu por carta de 23 de setembro de 2009 (8) limitando-se meramente a informar a Comissão que a De Poli tinha sido colocada sob um procedimento de insolvência colectivo denominado «concordato preventivo» (9).
(9)
Por carta de 28 de janeiro de 2010 (registada em 1 de fevereiro de 2010), a Itália retirou formalmente os seus pedidos de prorrogação do prazo em relação aos navios C 242 e C 243 (10).
(10)
Por mensagem de correio electrónico de 2 de março de 2010, a Comissão convidou a Itália a clarificar a situação das notificações relativas aos navios C 241 e C 244.
(11)
Por mensagem de correio electrónico de 10 de junho de 2010 (registada em 17 de junho de 2010), a Itália informou a Comissão de que o navio C 241 tinha sido concluído em 31 de agosto de 2008 e entregue em 3 de novembro de 2008 e que a notificação do pedido de prorrogação para a entrega deste navio era mantida.
(12)
Por carta de 16 de junho de 2010 (registada em 28 de junho de 2010), a Itália retirou formalmente os pedidos de prorrogação no que se refere ao navio C 244.
II. ANTECEDENTES
(13)
Os factos seguintes apenas dizem respeito ao navio C 241, tendo em conta a retirada pela Itália dos pedidos de prorrogação relativos aos navios C 242, C 243 e C 244.
(14)
A De Poli é um estaleiro naval italiano situado em Pellestrina (Veneza) que desde a década de 90 se tem especializado na construção de navios-tanque para o transporte de produtos químicos e de produtos petrolíferos. Em 2007, o estaleiro tinha 320 trabalhadores, incluindo subcontratantes, e um volume de negócios anual de 70 milhões de EUR. Em 11 de fevereiro de 2010, o tribunal italiano competente confirmou as medidas do processo de insolvência colectiva relativamente ao estaleiro (11).
(15)
Em 28 de janeiro de 2005, a De Poli celebrou com a Arcotur Srl. um contrato para a construção do navio C 241. De acordo com este contrato, o navio C 241 era um navio tanque para o transporte de produtos químicos com as principais características técnicas seguintes: comprimento total de 125 metros, boca moldada de 19 metros, tonelagem em carga de cerca de 7 300 toneladas e uma velocidade de 15 nós com 85 % de potência máxima contínua. O contrato de venda estipulava igualmente que o navio C 241 devia ser entregue ao comprador Arcotur Srl até 31 de dezembro de 2007, por um preço total de venda de 30 milhões de EUR.
(16)
Em 26 de maio de 2006, o estaleiro encomendou a um fornecedor (a seguir designado «o fornecedor»), a caixa de engrenagens para o navio, uma encomenda, confirmada pelo fornecedor, que devia ser entregue em 3 de setembro de 2007. De acordo com as informações apresentadas pela De Poli, a caixa de velocidades para o navio C 241 era um modelo feito à medida com características únicas, que diferia, em vários aspectos técnicos, do modelo de caixa de velocidades normalizado produzido pelo mesmo fornecedor.
(17)
Em 6 de julho de 2006, a Arcoin SpA. (anteriormente Arcotur Srl.) e a De Poli alteraram o contrato assinado em 28 de janeiro de 2005, tendo introduzido as principais alterações nas especificações técnicas do navio seguintes: comprimento total de 112 metros, boca moldada de 16,8 metros e tonelagem em carga de 5 300 toneladas, com uma redução do preço para 23 milhões de EUR.
(18)
Em 20 de julho de 2006, a Arcoin SpA transferiu o contrato relativo ao navio C 241 para a Elbana di navigazione SpA.
(19)
Em 3 de setembro de 2007, à data acordada para a entrega, a caixa de engrenagens encomendada em 26 de maio de 2006 não estava pronta. Com efeito, por carta de 23 de outubro de 2007, o fornecedor informou a De Poli que, devido a uma escassez de matérias-primas no mercado e ao consequente atraso na entrega por parte dos seus subcontratantes, a caixa de velocidades não seria entregue a tempo. O fornecedor confirmou, em 18 de janeiro de 2008, que a caixa de engrenagens seria entregue em fevereiro de 2008, ou seja, com cerca de 6 meses de atraso relativamente ao prazo de entrega inicial.
(20)
A Itália solicitou assim uma prorrogação do prazo de entrega do navio C 241 até 31 de agosto de 2008, o que representa uma prorrogação de oito meses relativamente ao prazo contratual para a entrega do navio (31 de dezembro de 2007).
(21)
Finalmente, com base nas informações recebidas, a Comissão nota que o navio C 241 foi entregue em 3 de novembro de 2008 (12).
III. O AUXÍLIO
(22)
O Regulamento MTD (13) define um quadro temporário e excepcional para prestar assistência aos estaleiros navais da União activos nos segmentos que sofriam na altura efeitos adversos da concorrência desleal da Coreia do Sul (14).
(23)
O Regulamento MTD estabelecia que os auxílios directos até 6 % do valor do contrato de construção naval antes do auxílio (15) para a construção de categorias específicas de navios comerciais (navios porta-contentores, navios -tanque de transporte de produtos petrolíferos e de produtos químicos e navios-tanque de transporte de GNL (16)) podiam ser considerados compatíveis com o mercado interno se estivessem preenchidas as seguintes condições: concorrência por parte de um estaleiro naval coreano que tivesse oferecido preços inferiores (17); o contrato final fosse assinado antes do termo de vigência do Regulamento MTD (31 de março de 2005) (18) e o navio fosse entregue no prazo de três anos a contar da data da assinatura do contrato final (19).
(24)
O artigo 2.o, n.o 4, do referido regulamento previa a possibilidade de a Comissão conceder uma prorrogação do prazo de entrega de três anos quando tal fosse considerado justificado «pela complexidade técnica do projecto de construção naval em questão ou por atrasos resultantes de perturbações inesperadas, substanciais e justificadas que afectem o programa de trabalho do estaleiro devido a circunstâncias excepcionais, imprevisíveis e externas à empresa.»
(25)
Em Maio de 2004, a Comissão aprovou, com base no Regulamento MTD, o regime MTD italiano que disponibilizava auxílios para a construção naval (20) em condições correspondentes às previstas no Regulamento MTD. Em especial, o regime MTD italiano referia que podiam ser concedidos auxílios até 6 % do valor do contrato antes do auxílio em relação a navios entregues no prazo de três anos a contar da data de assinatura do contrato final e que uma prorrogação deste período apenas podia ser concedida quando a Comissão o considerasse justificado «pela complexidade técnica do projecto de construção naval em questão ou por atrasos resultantes de perturbações inesperadas, substanciais e justificadas que afectem o programa de trabalho do estaleiro devido a circunstâncias excepcionais, imprevisíveis e externas à empresa» (ponto 29 do regime MTD italiano).
(26)
Em 31 de janeiro de 2005, a De Poli apresentou às autoridades italianas um pedido de auxílio ao abrigo do regime MTD italiano em relação à construção do navio C 241, num montante de 1,3 milhões de EUR.
(27)
Em 25 de janeiro de 2008, a De Poli solicitou às autoridades italianas uma prorrogação do prazo de entrega para o navio C 241 de 31 de dezembro de 2007 para 31 de agosto de 2008.
(28)
A Itália confirmou que o auxílio não foi pago. Para além disso, observou que, na sequência da decisão da Comissão de 21 de outubro de 2008 (21) que não considerou compatível o aumento do orçamento do regime MTD italiano eme 10 milhões de EUR, não existem actualmente fundos disponíveis para conceder tal auxílio.
IV. A DECISÃO DE INÍCIO DO PROCEDIMENTO
(29)
Na decisão de início do procedimento, a Comissão duvidava que as circunstâncias invocadas pela Itália e pela De Poli para justificar o atraso na entrega do navio C 241 (bem como dos navios C 242, C 243 e C 244 que deixaram de ser objecto da apreciação) pudessem ser qualificadas «atrasos resultantes de perturbações inesperadas, substanciais e justificadas que afectem o programa de trabalho do estaleiro devido a circunstâncias excepcionais, imprevisíveis e externas à empresa», na acepção do ponto 29 do regime MTD italiano.
(30)
Apesar das dúvidas expressas na decisão de início do procedimento se referirem a quatro navios (C 241, C 242, C 243 e C 244) continuam a ser relevantes para a apreciação do navio C 241.
(31)
Na decisão, a Comissão colocou, em primeiro lugar, a questão de saber se os contratos celebrados com a Arcoin SpA eram contratos finais ou se se tratava de um meio utilizado pela De Poli para respeitar a data-limite de admissibilidade dos contratos de construção naval para, numa fase posteior, tentar encontrar adquirentes finais para os navios.
(32)
Em segundo lugar, a Comissão questionou se a transferência dos contratos de venda entre armadores podia constituir uma outra causa do atraso da entrega.
(33)
Em terceiro lugar, a Comissão considerou que a De Poli poderia ter aceite mais encomendas do que a sua capacidade real de produção lhe permitia entregar, uma vez que durante o período de 2005-2008, o estaleiro planeava construir 18 navios, metade dos quais a construir nas suas duas rampas de lançamento principais e a outra metade numa infra-estrutura de menores dimensões.
(34)
Por último, a Comissão tinha dúvidas quanto ao facto de os alegados atrasos no fornecimento de componentes essenciais serem efectivamente imprevisíveis, como alegado pela Itália, ou se correspondiam aos riscos comerciais normais que um estaleiro diligente deveria antecipar no seu programa de trabalho. Em especial, a Comissão considerou que a De Poli podia ter contribuído para agravar o risco de atraso ao ter encomendado certas partes dos navios demasiado tarde.
(35)
No que diz respeito ao navio C 241, nas suas observações sobre a decisão de início do procedimento, de 16 de junho de 2008, a Itália alega que a De Poli tinha a capacidade de produção para entregar o navio no prazo de 36 meses a contar da data da assinatura do contrato de venda. A única razão que impediu a entrega a tempo consistiu na entrega tardia da caixa de engrenagens pelo fornecedor, um elemento que a Itália considera excepcional, imprevisível e externo à empresa, na acepção do ponto 29 do regime MTD italiano.
(36)
Nas observações apresentadas na mesma data, a De Poli alega que o facto de tanto o estaleiro como a Arcoin SpA pertencerem a membros da família De Poli não é suficiente para duvidar da autenticidade do contrato inicialmente assinado em 28 de janeiro de 2005. Este argumento é corroborado pelas autoridades italianas, que sublinham o facto de, na altura da assinatura do contrato relativo ao navio C 241, não existirem laços de propriedade directa entre o estaleiro e a Arcoin SpA (para além do facto de a Arcoin SpA ser propriedade de membros da família De Poli, apesar de não serem exactamente os mesmos que detinham participações na De Poli.)
(37)
A este propósito, a De Poli alega que a prática que consiste em transferir contratos de venda, durante o processo de construção dos navios, ou, mesmo, após a finalização destes trabalhos, não é invulgar no sector da construção naval.
(38)
No que diz respeito à programação dos trabalhos de construção para o navio C 241, a De Poli alega que, devido à complexidade técnica dos projectos de construção naval, é prática corrente que os trabalhos tenham início vários meses após a conclusão dos contratos de venda. O estaleiro considera que é habitual decorrer um certo período de tempo entre a assinatura do contrato e o início efectivo dos trabalhos, sendo este período necessário para operações preparatórias, tais como a elaboração do projecto técnico e a realização de negociações com os diferentes fornecedores.
(39)
De acordo com o programa de trabalhos inicial do estaleiro apresentado pela De Poli às autoridades italianas (22) o início da construção do navio C 241 estava previsto para o primeiro trimestre de 2006 e a entrega para o segundo semestre de 2007. No entanto, de acordo com o programa de trabalho revisto, o início dos trabalhos no navio C 241 foi programados para 28 de setembro de 2006 no «Scalo Sud» (uma das duas rampas de lançamento do estaleiro).
(40)
A De Poli alega que a entrega da caixa de engrenagens é uma etapa essencial na construção do navio - sendo seguida pela montagem da caixa de engrenagens com o motor, a fixação da hélice e o acabamento do casco. Numerosas operações de montagem e de preparação/construção só podem ter lugar depois da instalação da caixa de engrenagens. A De Poli alega não ser prática corrente encomendar a entrega de partes como as caixas de engrenagens com antecedência, para evitar encargos de armazenamento e o pagamento de adiantamentos, e sublinha igualmente que o fornecedor em causa é o líder do sector com comprovada experiência, não existindo qualquer razão para pensar que a caixa de engrenagens não seria entregue a tempo.
(41)
A De Poli insiste em que dispunha de capacidade para cumprir o prazo de entrega dos 18 navios encomendados durante o período 2005-2008, na medida em que a tonelagem bruta total correspondente ascendia a 10 000 toneladas por ano e o estaleiro tinha uma capacidade anual histórica superior a 12 000 toneladas anuais. Além disso, sublinhou o facto de 9 dos 18 navios encomendados durante este período serem de pequenas dimensões (de 20 metros de comprimento total, tonelagem bruta de carga de 25 toneladas) e de apenas os outros nove navios tinham dimensões comparáveis às do navio C 241. Segundo a De Poli, tal demonstra que o estaleiro tinha capacidade para entregar a totalidade das encomendas que recebeu no prazo previsto e não tinha aceite encomendas para além da sua capacidade de produção.
(42)
Por último, a De Poli recorda que a Comissão aprovou, por diversas vezes, no passado - incluindo para a própria De Poli - pedidos de prorrogação do prazo de entrega com base na entrega tardia de componentes essenciais.
VI. APRECIAÇÃO
(43)
Como ponto preliminar, tendo em conta a retirada formal por parte da Itália das notificações relativas aos pedidos de prorrogação dos prazos de entrega dos navios C 242, C 243 e C 244 e o facto de não terem sido disponibilizados quaisquer fundos, o procedimento formal de investigação relativo aos pedidos apresentados pela Itália no que se refere aos três navios acima referidos deixa de ter objecto e deve ser encerrado sem necessidade de qualquer apreciação.
(44)
Por conseguinte, a apreciação que se segue diz unicamente respeito ao navio C 241, sendo feita referência aos navios C 242, C 243 e C 244 unicamente na medida em que tal seja relevante para esta apreciação.
(45)
Nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE, são incompatíveis com o mercado interno, na medida em que afectem as trocas comerciais entre os Estados-Membros, os auxílios concedidos pelos Estados ou provenientes de recursos estatais, independentemente da forma que assumam, que falseiem ou ameacem falsear a concorrência, favorecendo certas empresas ou certas produções. O artigo 107.o, n.o 1, do TFUE estabelece assim as condições em que uma medida constitui um auxílio estatal: a medida confere uma vantagem selectiva; envolve recursos estatais; produz efeitos que falseiam a concorrência e tem um impacto negativo sobre as trocas comerciais entre Estados-Membros.
(46)
É indiscutível que a medida que a Itália tenciona executar a favor da empresa De Poli no que respeita à construção do navio C 241, que consiste numa contribuição financeira de um máximo de 6 % do valor do contrato antes do auxílio (cerca de 1,3 milhões de EUR), constitui um auxílio estatal na acepção do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE. A medida é financiada pelo Estado italiano. Os fundos conferem uma vantagem à empresa De Poli na medida em que se destinam a cobrir custos normalmente suportados pelo estaleiro com a construção de um navio. A medida é selectiva dado que favorece unicamente a De Poli e, na medida em que reforça a posição deste estaleiro face aos seus concorrentes europeus, é susceptível de falsear a concorrência no mercado europeu da construção naval e de afectar o comércio entre os Estados-membros.
(47)
Dois aspectos do caso em apreço suscitaram dúvidas por parte da Comissão quanto à compatibilidade com o mercado interno do auxílio concedido à De Poli. O ponto 29 do Regime MTD italiano prevê que esse auxílio só podia ser concedido no que respeita a navios entregues no prazo de três anos a contar da data de assinatura do contrato final e o ponto 33 que os contratos finais deviam ter sido assinados antes do termo de vigência do Regulamento MTD (isto é, 31 de março de 2005).
(48)
No que respeita ao segundo ponto, as autoridades italianas explicaram que a cessão de contratos entre armadores após o termo de vigência do Regulamento MTD não pode ser interpretada no sentido de o contrato inicial relativo ao navio C 241, assinado em 28 de janeiro de 2005, não ser um «contrato final» na acepção do ponto 29 do Regime MTD italiano.
(49)
A Comissão reconhece, com efeito, que a prática de transferir um contrato para um terceiro parece constituir prática corrente no sector da construção naval. Por exemplo, numa decisão anterior (23) também relativa à prorrogação do prazo de entrega de 3 anos em relação a dois navios, a Comissão concluiu que, não obstante a cessão de contratos, o primeiro contrato podia ser considerado final, dado que o tipo de produto não era alterado e que o novo proprietário assumiu os direitos e obrigações do proprietário anterior. Nesse caso, a Comissão concluiu por conseguinte que a transferência de propriedade não tinha em si alterado a natureza dos contratos nem, por conseguinte, a sua elegibilidade para beneficiar de um auxílio.
(50)
No presente caso, a transferência do contrato entre armadores não implicou uma alteração do tipo de produto nem da natureza do contrato e o novo proprietário assumiu, essencialmente, os mesmos direitos e obrigações que a parte contratante inicial. Nesta base, a Comissão considera que o contrato inicial pode ser considerado como final, sendo portanto elegível para beneficiar de um auxílio ao abrigo do Regime MTD italiano
(51)
No que se refere às dúvidas expressas em relação às condições para a concessão de uma prorrogação do prazo de entrega de três anos, o Regime MTD italiano estabelecia que a Comissão podia conceder essa prorrogação sempre que justificado «pela complexidade técnica do projecto de construção naval em questão, ou por atrasos resultantes de perturbações inesperadas, substanciais e fundamentadas que afectem o programa de trabalho do estaleiro devido a circunstâncias excepcionais, imprevisíveis e externas à empresa.»
(52)
A Comissão deve, portanto, apreciar se a Itália demonstrou de forma satisfatória se, em relação aos atrasos na entrega do navio C 241, estão preenchidas as condições para a prorrogação do prazo de entrega prevista no Regime MTD italiano.
(53)
Antes de apreciar as observações da Itália, a Comissão nota, a título preliminar, que no acórdão Astilleros Zamacona de 16 de março de 2004 (24), o Tribunal de Primeira Instância da União Europeia considerou que «esta disposição (relativa às circunstâncias excepcionais) que estabelece um sistema que constitui uma derrogação dos princípios estabelecidos no primeiro parágrafo da mesma disposição (isto é, o prazo de entrega de três anos) devem ser objecto de uma interpretação restritiva». De acordo com o Tribunal, a própria redacção da disposição que se refere a «circunstâncias excepcionais» revela que o legislador comunitário pretendia reservar a sua aplicação a situações muito específicas. O Tribunal considerou, portanto, que é ao Estado-Membro em causa que cabe demonstrar que as alegadas circunstâncias excepcionais constituíram uma interrupção suficiente que afectou o programa de trabalho do estaleiro e que atrasou a entrega do navio, mediante o estabelecimento de um nexo causal entre os dois acontecimentos.
(54)
As autoridades italianas defendem que o atraso na entrega do navio C 241 se deveu ao atraso (6 meses) no fornecimento da caixa de engrenagens e ao atraso consequente de um mês nas operações de montagem. A Comissão observa que este é o único motivo invocado pela Itália para justificar o atraso; em especial, o pedido de prorrogação não faz referência às novas especificações derivadas da cessão do contrato.
(55)
De acordo com a prática estabelecida da Comissão (25), a condição de as circunstâncias deverem ser «excepcionais» exclui os acontecimentos comuns ou pelo menos normais que o estaleiro deveria razoavelmente ter previsto no seu programa de trabalho. Grandes atrasos na entrega de partes críticas podem ser considerados excepcionais, mas pequenos atrasos não deverão necessariamente ser considerados excepcionais em processos tão longos e complexos como os projectos de construção naval. Além disso, à luz da interpretação restritiva que deve ser dada à excepção, a Comissão verifica cuidadosamente se existem indicações no sentido de o próprio estaleiro poder ter antecipado, evitado ou pelo menos atenuado estes atrasos, fixando o calendário das encomendas tendo em conta o programa de trabalho relevante. A condição de o acontecimento ser imprevisível exclui qualquer factor que as partes pudessem razoavelmente antecipar.
(56)
A Comissão reconhece que pode existir um nexo causal entre a entrega tardia de componentes essenciais para a construção do navio e o pedido de prorrogação do prazo de entrega (26). No entanto, nas circunstâncias do caso em presença, a Comissão tem dúvidas, em primeiro lugar sobre a existência das alegadas circunstâncias excepcionais e imprevisíveis: não parecem estar reunidos no presente caso os elementos que permitem concluir que o atraso invocado satisfaz as condições previstas no ponto 29 do Regime MTD italiano.
(57)
Como acima referido, a Comissão reconheceu no passado que longos atrasos na entrega de partes essenciais podiam ser considerados eventos excepcionais. No entanto, um pedido de prorrogação deve sempre ser apreciado nas circunstâncias específicas de cada caso. Na medida em que a De Poli foi confrontada com o mesmo tipo de perturbação em diversas ocasiões (não só apresentou pedidos similares de prorrogação no passado (27), como os outros três contratos que foram assinados no mesmo dia que o contrato para o navio C 241 foram também objecto de pedidos repetidos de prorrogação, ver considerandos 1, 6 e 7), a Comissão conclui que tais atrasos não podem ser considerados verdadeiramente excepcionais. Na medida em que ocorrem de forma repetida, as perturbações resultantes destes atrasos repetidos não podem ser consideradas inteiramente imprevisíveis.
(58)
Com efeito, é à luz destas perturbações anteriores que a De Poli não parece ter agido com a diligência necessária na planificação da sua produção.
(59)
No programa de trabalho inicial, a construção do navio C 241 estava programada para ter início no primeiro trimestre de 2006, com a entrega prevista para o segundo semestre de 2007, pelo que o período de construção variaria entre 15 e 24 meses.
(60)
No entanto, o programa de trabalho revisto previa que a construção teria início apenas em 28 de setembro de 2006 e que o navio seria entregue em 30 de dezembro de 2007, ou seja, apenas um mês antes do prazo final de entrega de 28 de janeiro de 2008. A referida alteração da programação deixou no total apenas 15 meses para construir o navio nos termos do contrato. De acordo com as informações fornecidas pela Itália, a planificação dos navios do mesmo tipo ou mesmo de dimensões inferiores a construir no mesmo «Scalo Sud» (isto é, os navios C 229 e C 240) previu, respectivamente, 22 e 20 meses entre o início da construção e a entrega.
(61)
Além disso, o facto de a construção só dever ter início em 28 de setembro de 2006 e a data de entrega do navio estar prevista para 30 de dezembro de 2007, ou seja, apenas um mês antes do prazo final de entrega, fixado em 28 de janeiro de 2008, não deixava qualquer margem para eventuais atrasos nos trabalhos de construção. Ora, o estaleiro tinha já experimentado atrasos tanto com o fornecimento de peças como com o próprio processo de construção, como o demonstram outros pedidos de prorrogação de prazos apresentados pela De Poli.
(62)
Além disso, o facto de se tratar de um período de grande procura (a Itália forneceu elementos de prova de um aumento de cerca de 60 % das encomendas de motores diesel entre 2003 e 2005), leva a concluir que teria sido razoável alguma antecipação na programação e na fixação das datas de entrega de partes essenciais, como a caixa de engrenagens. A declaração da De Poli de que não se trata de uma prática habitual não é suficiente, em especial à luz da elevada procura e da experiência anterior em matéria de atrasos, para concluir que o comportamento do estaleiro era defensável e que foram tomadas medidas razoáveis para evitar ou reduzir os atrasos.
(63)
Com efeito, a Comissão observa que a caixa de engrenagens foi encomendada em 26 de maio de 2006, estando a entrega prevista para Setembro de 2007, o que deixa pouca margem, ou mesmo nenhuma, para atrasos, tendo em conta o prazo de entrega do navio de 31 de dezembro de 2007. A própria De Poli sublinhou que era necessário um trabalho considerável depois da entrega da caixa de velocidades (ver ponto 39), o que parece confirmar o facto de dever normalmente ser tida em conta num calendário de produção de um estaleiro naval uma certa margem para o atraso na entrega dos componentes essenciais dos navios.
(64)
No que se refere às dúvidas expressas pela Comissão na decisão de início do procedimento sobre a questão de saber se a circunstância de o contrato em causa ter sido transferido para um novo proprietário constituía, em si, um motivo de atraso, a Comissão observa, em especial, que a cessão do contrato entre a Arcoin SpA. e a Elbana di Navigazione SpA só teve lugar em 20 de julho de 2006, vários meses depois de o início dos trabalhos ter sido programado (primeiro trimestre de 2006). Por conseguinte, não se pode excluir que, no caso vertente, a cessão de contratos entre armadores tenha constituído, em si, um motivo para o atraso do início da produção que se repercutiu no atraso na entrega do navio, em especial tendo em conta que a transferência do contrato para outro proprietário implicou certas alterações nas especificações do navio.
(65)
Em conclusão, à luz da interpretação restritiva que deve ser dada aos pedidos de prorrogação excepcionais, a Itália não conseguiu justificar, de forma coerente, que as circunstâncias invocadas não poderiam ter sido evitadas ou os seus efeitos negativos significativamente limitados mediante uma planificação e uma gestão de encomendas diligente. As considerações anteriores levaram a Comissão a concluir que as circunstâncias invocadas para justificar o pedido de prorrogação não podem ser consideradas excepcionais e imprevisíveis de modo a poder concluir-se que o atraso na entrega do navio C 241 foi inesperado ou defensável na acepção do ponto 29 do Regime MTD italiano.
(66)
Por último, a Itália apresentou um pedido de prorrogação de oito meses da entrega do navio C 241, de 31 de dezembro de 2007 para 31 de agosto de 2008, mas só forneceu uma justificação relativamente a sete destes oito meses.
(67)
Ao contrário dos anteriores pedidos de prorrogação em relação a navios construídos pela De Poli (28), o período da prorrogação solicitado por Itália no caso em presença ultrapassa o único factor invocado pelas autoridades italianas para justificar o atraso (a entrega tardia da caixa de engrenagens); a existência de um nexo causal entre o atraso que constitui a base do pedido de prorrogação e o atraso no fornecimento de partes essenciais não pode, por conseguinte, ser demonstrada.
(68)
De facto, a De Poli apenas entregou o navio em 3 de novembro de 2008. Por outras palavras, o atraso não só foi mais longo do que aquele que poderia ter resultado dos factores invocados para justificar o atraso, como viria mesmo finalmente a ultrapassar o prazo solicitado. A Itália não forneceu qualquer explicação para o atraso adicional de mais de 2 meses na entrega do navio e não foi recebido qualquer pedido de prorrogação relativamente a esses dois meses.
(69)
Em consequência, mesmo que o atraso inicial fosse justificado e o pedido de prorrogação do prazo de entrega tivesse sido aceite pela Comissão, a construção do navio C 241 não seria elegível para auxílio ao abrigo do Regime MTD italiano, uma vez que esse prazo alargado de entrega também não foi respeitado.
VII. CONCLUSÃO
(70)
No que se refere aos navios C 242, C 243 e C 244, tendo em conta a retirada formal por parte de Itália das notificações dos pedidos de prorrogação dos prazos de entrega, sem nunca terem sido disponibilizados fundos, o procedimento formal de investigação formal deixou de ter objecto e deve ser encerrado.
(71)
No que diz respeito ao navio C 241, à luz da apreciação supra, as condições exigidas para a concessão de uma prorrogação do prazo de entrega de três anos não foram demonstradas e, de qualquer modo, a entrega do navio ocorreu para além do prazo que teria sido fixado se a prorrogação tivesse sido concedida. A construção do navio C 241 não é, portanto, elegível para beneficiar de auxílios ao abrigo do Regime MTD italiano N59/04, adoptado com base no Regulamento MTD.
(72)
Uma vez que as autoridades italianas confirmaram que o auxílio não tinha sido pago à De Poli, não será necessário proceder à sua recuperação.
ADOPTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
O auxílio estatal que a Itália tenciona conceder à De Poli, nomeadamente a prorrogação do prazo de entrega de três anos para o navio C 241, nos termos do regime italiano N 59/04, com base no Regulamento MTD, é incompatível com o mercado interno.
Por conseguinte, o auxílio não pode ser executado.
Artigo 2.o
A Itália deve informar a Comissão, no prazo de dois meses a contar da notificação da presente decisão, das medidas tomadas para lhe dar cumprimento.
Artigo 3.o
No que se refere aos navios C 242, C 243 e C 244, tendo em conta a retirada formal por parte da Itália das notificações que consistem em pedidos de prorrogação dos prazos de entrega, o procedimento de investigação formal deixa de ter objecto e deve ser encerrado.
Artigo 4.o
A destinatária da presente decisão é a República Italiana.
Feito em Bruxelas, em 27 de outubro de 2010.