РЕШЕНИЕ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 22 ноември 2010 година
за предоставяне на разрешение на Германия, Италия и Австрия да въведат специална мярка за дерогация от член 193 от Директива 2006/112/ЕО и за изменение на Решение 2007/250/ЕО за удължаване на срока на действие на разрешението, предоставено на Обединеното кралство
(2010/710/ЕС)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), и по-специално член 395, параграф 1 от нея,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като има предвид, че:
(1)
С писма, регистрирани в генералния секретариат на Комисията на 3 август 2007 г., 23 декември 2009 г. и 17 февруари 2010 г., съответно Италия, Германия и Австрия поискаха разрешение да въведат специална мярка за дерогация от член 193 от Директива 2006/112/ЕО по отношение на лицето - платец на данъка върху добавената стойност (наричан по-долу „ДДС“). С писмо, регистрирано в генералния секретариат на Комисията на 10 февруари 2010 г., Обединеното кралство поиска удължаване на срока на действие на разрешението, предоставено с Решение 2007/250/ЕО на Съвета от 16 април 2007 г., с което се разрешава на Обединеното кралство да въведе специална мярка за дерогация от член 193 от Директива 2006/112/ЕО относно общата система за данъка върху добавената стойност (2).
(2)
С писмо от 11 януари 2010 г. Комисията информира останалите държави-членки за отправеното от Германия искане и с писмо от 9 март 2010 г. - за исканията, отправени от Италия, Австрия и Обединеното кралство. Комисията уведоми Германия с писмо от 12 януари 2010 г., а Италия, Австрия и Обединеното кралство - с писма от 11 март 2010 г., че разполага с пълната информация, която смята за необходима за разглеждане на искането.
(3)
Съгласно член 193 от Директива 2006/112/ЕО лице - платец на ДДС, е данъчнозадълженото лице, което доставя стоките. Целта на дерогациите, поискани от Германия, Италия и Австрия, е отговорността за плащане на данъка да бъде прехвърлена върху данъчнозадълженото лице, на което се доставят стоките, но само при определени условия и само във връзка с определени продукти, а именно мобилни телефони и устройства с интегрални схеми.
(4)
Значителен брой търговци на определени продукти, по-специално на мобилни телефони и устройства с интегрални схеми, не плащат ДДС на данъчните органи, след като са продали продуктите си. Техните клиенти обаче имат право на приспадане на данъка, тъй като разполагат с редовна фактура. В най-драстичните случаи на незаконно избягване на данъчно облагане едни и същи стоки се препродават неколкократно по схемата „верижна измама“, без да се плаща ДДС на данъчните органи. В такива случаи, като се определя получателят на стоките за лице - платец на ДДС, с дерогацията се премахва възможността за използване на тази форма на незаконно избягване на данъчно облагане. Тя не засяга размера на дължимия ДДС.
(5)
С цел да гарантират ефективното действие на дерогацията и да не позволят изместването на незаконното избягване на данъчно облагане към други продукти или към търговията на дребно, Германия, Италия и Австрия следва да въведат подходящи изисквания за контрол и отчетност. Комисията следва да бъде информирана за приетите конкретни мерки за наблюдение на действието на дерогацията.
(6)
Мярката е пропорционална на преследваните цели, тъй като не е предназначена за общо приложение, а само за определени групи от продукти с повишена степен на риск от незаконно избягване на данъчно облагане, по отношение на които мащабът на незаконното избягване на данъчно облагане е довел до значително намаляване на данъчните постъпления. Освен това използването на механизма за обратно начисляване предполага по-малък риск от изместване на измамите към търговията на дребно с въпросните продукти, тъй като мобилните телефони обикновено се доставят от големи телефонни дружества и мярката е приложима за интегрални схеми преди интегрирането им в продукти, предназначени за крайния потребител.
(7)
Разрешението е по принцип краткосрочно, тъй като не може да се установи със сигурност, че мярката ще постигне целите си, а въздействието ѝ върху начина на функциониране на системата на ДДС в държавите-членки, които я прилагат, и в останалите държави-членки, не може да бъде оценено предварително.
(8)
На Обединеното кралство следва да се разреши да продължи да прилага действащата специална мярка до датата на изтичане на срока на разрешението, предоставено на Германия, Италия и Австрия.
(9)
Дерогацията няма отрицателно въздействие върху собствените ресурси на Съюза, формирани от ДДС,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Чрез дерогация от член 193 от Директива 2006/112/ЕО на Германия се разрешава да определи за лице - платец на ДДС, данъчнозадълженото лице, на което се доставят следните стоки:
а)
мобилни телефони, които са устройства, изработени или приспособени за употреба във връзка с лицензирана мрежа и работещи на определени честоти, независимо дали имат или нямат друга употреба;
б)
устройства с интегрални схеми, като микропроцесори и централни процесори, преди интегрирането им в продукти, предназначени за крайния потребител.
2. Дерогацията се прилага по отношение на доставките на стоки, при които облагаемата сума е равна на или е по-голяма от 5 000 EUR.
Член 2
Чрез дерогация от член 193 от Директива 2006/112/ЕО на Италия се разрешава да определи за лице - платец на ДДС, данъчнозадълженото лице, на което се доставят следните стоки:
а)
мобилни телефони, които са устройства, изработени или приспособени за употреба във връзка с лицензирана мрежа и работещи на определени честоти, независимо дали имат или нямат друга употреба;
б)
устройства с интегрални схеми, като микропроцесори и централни процесори, преди интегрирането им в продукти, предназначени за крайния потребител;
Член 3
1. Чрез дерогация от член 193 от Директива 2006/112/ЕО на Австрия се разрешава да определи за лице - платец на ДДС, данъчнозадълженото лице, на което се доставят следните стоки:
а)
мобилни телефони, които са устройства, изработени или приспособени за употреба във връзка с лицензирана мрежа и работещи на определени честоти, независимо дали имат или нямат друга употреба;
б)
устройства с интегрални схеми, като микропроцесори и централни процесори, преди интегрирането им в продукти, предназначени за крайния потребител.
2. Дерогацията се прилага по отношение на доставките на стоки, при които облагаемата сума е равна на или е по-голяма от 5 000 EUR.
Член 4
Дерогацията, предвидена в членове 1, 2 и 3, се предоставя, при условие че Германия, Италия и Австрия въведат подходящи и ефективни изисквания за контрол и отчетност на данъчнозадължените лица, доставящи стоките, за които се отнася прилагането на обратното начисляване на ДДС съгласно настоящото решение.
Член 5
Член 4 от Решение 2007/250/ЕО се заменя със следното:
„Член 4
Срокът на действие на настоящото решение изтича в дена на влизане в сила на правилата на Съюза, които позволяват на всички държави-членки да приемат такива мерки за дерогация от член 193 от Директива 2006/112/ЕО, но най-късно на 31 декември 2013 г.“
Член 6
Настоящото решение поражда действие в деня на нотифицирането му.
Срокът на действие на настоящото решение изтича в деня на влизане в сила на правилата на Съюза, които позволяват на всички държави-членки да приемат такива мерки за дерогация от член 193 от Директива 2006/112/ЕО, но най-късно на 31 декември 2013 г.
Член 7
Адресати на настоящото решение са Федерална република Германия, Италианската република, Република Австрия и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия.
Съставено в Брюксел на 22 ноември 2010 година.
DECISÃO DE EXECUÇÃO DO CONSELHO
de 22 de Novembro de 2010
que autoriza a Alemanha, a Itália e a Áustria a introduzirem uma medida especial derrogatória do artigo 193.o da Directiva 2006/112/CE e que altera a Decisão 2007/250/CE para prorrogar o período de validade da autorização concedida ao Reino Unido
(2010/710/UE)
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta a Directiva 2006/112/CE do Conselho, de 28 de Novembro de 2006, relativa ao sistema comum do imposto sobre o valor acrescentado (1), nomeadamente o n.o 1 do artigo 395.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia,
Considerando o seguinte:
(1)
Por ofícios registados no Secretariado-Geral da Comissão respectivamente em 3 de Agosto de 2007, 23 de Dezembro de 2009 e 17 de Fevereiro de 2010, a Itália, a Alemanha e a Áustria solicitaram autorização para introduzir uma medida especial derrogatória do artigo 193.o da Directiva 2006/112/CE no que diz respeito ao devedor do imposto sobre o valor acrescentado (a seguir designado por «IVA»). Por ofício registado no Secretariado-Geral da Comissão em 10 de Fevereiro de 2010, o Reino Unido solicitou a prorrogação do período de validade da autorização concedida pela Decisão 2007/250/CE do Conselho, de 16 de Abril de 2007, que autoriza o Reino Unido a introduzir uma medida especial derrogatória do artigo 193.o da Directiva 2006/112/CE relativa ao sistema comum do imposto sobre o valor acrescentado (2).
(2)
A Comissão informou os demais Estados-Membros, por ofício de 11 de Janeiro de 2010, do pedido apresentado pela Alemanha e, por ofício de 9 de Março de 2010, dos pedidos apresentados pela Itália, pela Áustria e pelo Reino Unido. Por ofício de 12 de Janeiro de 2010, a Comissão informou a Alemanha e, por ofício de 11 de Março de 2010, a Itália, a Áustria e o Reino Unido de que dispunha de todas as informações que considerava necessárias para apreciar os pedidos respectivos.
(3)
Ao abrigo do artigo 193.o da Directiva 2006/112/CE, o devedor do IVA é o sujeito passivo que efectue entregas de bens. O objectivo das derrogações solicitadas pela Alemanha, pela Itália e pela Áustria é tornar devedor o sujeito passivo ao qual são efectuadas as entregas de bens, mas só em determinadas condições e só em relação aos produtos especiais, designadamente telemóveis e dispositivos de circuitos integrados.
(4)
Um número significativo de operadores de determinados produtos, nomeadamente de telemóveis e dispositivos de circuitos integrados, não procede ao pagamento do IVA às autoridades fiscais após a venda dos produtos. No entanto, os seus clientes têm direito a uma dedução fiscal desde que estejam na posse de uma factura válida. Nos casos mais agressivos dessa fraude fiscal, os mesmos bens são, através do esquema da fraude carrossel, entregues várias vezes sem que seja efectuado o pagamento do IVA às autoridades fiscais. Ao designar nesses casos como devedor do IVA a pessoa à qual os bens são entregues, a derrogação eliminará a possibilidade de praticar esse tipo de fraude fiscal. Tal não afectará o montante do IVA devido.
(5)
Para assegurar o funcionamento eficaz da derrogação e evitar que a fraude fiscal seja deslocada para outros produtos ou para o comércio retalhista, a Alemanha, a Itália e a Áustria deverão introduzir obrigações adequadas em matéria de controlo e de informação. A Comissão deverá ser informada das medidas específicas adoptadas a fim de acompanhar a aplicação da derrogação.
(6)
A medida é proporcional aos objectivos prosseguidos, uma vez que não se destina a uma aplicação generalizada, mas apenas a grupos específicos de produtos, em que existe um elevado risco de fraude fiscal e em que a escala da fraude fiscal tem resultado em perdas fiscais consideráveis. Além disso, a inversão do ónus da prova tem como efeito diminuir a probabilidade de ocorrência de fraude no comércio a retalho dos produtos em causa, visto que os telemóveis são geralmente fornecidos por grandes empresas telefónicas e que a medida é aplicável aos circuitos integrados num estádio anterior à incorporação em produtos destinados ao utilizador final.
(7)
A autorização só deve ser válida por um curto período, uma vez que não é possível determinar com segurança que os objectivos da medida serão atingidos, nem avaliar antecipadamente o impacto que a medida terá no funcionamento dos sistemas do IVA nos Estados-Membros que a aplicarem, ou noutros Estados-Membros.
(8)
O Reino Unido deverá ser autorizado a continuar a aplicar a sua actual medida especial até à data de caducidade das autorizações concedidas à Alemanha, à Itália e à Áustria.
(9)
A derrogação não tem uma incidência negativa nos recursos próprios da União Europeia provenientes do IVA,
ADOPTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
1. Em derrogação do artigo 193.o da Directiva 2006/112/CE, a Alemanha fica autorizada a designar como devedor do IVA o sujeito passivo ao qual é efectuada a entrega dos seguintes bens:
a)
Telemóveis, ou seja, dispositivos fabricados ou adaptados para utilização no âmbito de uma rede licenciada e que operam em frequências especificadas, mesmo tendo outras utilizações;
b)
Dispositivos de circuitos integrados, como, por exemplo, microprocessadores e unidades centrais de processamento num estádio anterior à incorporação em produtos destinados ao utilizador final.
2. A derrogação aplica-se às entregas de bens cujo valor tributável seja igual ou superior a 5 000 EUR.
Artigo 2.o
Em derrogação do artigo 193.o da Directiva 2006/112/CE, a Itália fica autorizada a designar como devedor do IVA o sujeito passivo ao qual é efectuada a entrega dos seguintes bens:
a)
Telemóveis, ou seja, dispositivos fabricados ou adaptados para utilização no âmbito de uma rede licenciada e que operam em frequências especificadas, mesmo tendo outras utilizações;
b)
Dispositivos de circuitos integrados, como, por exemplo, microprocessadores e unidades centrais de processamento num estádio anterior à incorporação em produtos destinados ao utilizador final.
Artigo 3.o
1. Em derrogação do artigo 193.o da Directiva 2006/112/CE, a Áustria fica autorizada a designar como devedor do IVA o sujeito passivo ao qual é efectuada a entrega dos seguintes bens:
a)
Telemóveis, ou seja, dispositivos fabricados ou adaptados para utilização no âmbito de uma rede licenciada e que operam em frequências especificadas, mesmo tendo outras utilizações;
b)
Dispositivos de circuitos integrados, como, por exemplo, microprocessadores e unidades centrais de processamento num estádio anterior à incorporação em produtos destinados ao utilizador final.
2. A derrogação aplica-se às entregas de bens cujo valor tributável seja igual ou superior a 5 000 EUR.
Artigo 4.o
A derrogação prevista nos artigos 1.o, 2.o e 3.o fica subordinada à introdução pela Alemanha, pela Itália e pela Áustria de obrigações adequadas e eficazes em matéria de controlo e de informação, aplicáveis aos sujeitos passivos que efectuem entregas de bens aos quais se aplica a regra de inversão do ónus da prova nos termos da presente decisão.
Artigo 5.o
O artigo 4.o da Decisão 2007/250/CE passa a ter a seguinte redacção:
«Artigo 4.o
A presente decisão caduca na data de entrada em vigor das regras da União que autorizem todos os Estados-Membros a adoptar essas derrogações ao artigo 193.o da Directiva 2006/112/CE, e em todo o caso o mais tardar em 31 de Dezembro de 2013.».
Artigo 6.o
A presente decisão produz efeitos na data da sua notificação.
A presente decisão caduca na data de entrada em vigor das regras da União que autorizem todos os Estados-Membros a adoptar essas derrogações ao artigo 193.o da Directiva 2006/112/CE, e em todo o caso o mais tardar em 31 de Dezembro de 2013.
Artigo 7.o
A República Federal da Alemanha, a República Italiana, a República da Áustria e o Reino Unido da Grã-Bretanha e da Irlanda do Norte são os destinatários da presente decisão.
Feito em Bruxelas, em 22 de Novembro de 2010.