РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 1259/2011 НА КОМИСИЯТА
от 2 декември 2011 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1881/2006 по отношение на максимално допустимите количества диоксини, диоксиноподобни PCB и недиоксиноподбни PCB в храни
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 315/93 на Съвета от 8 февруари 1993 г. за установяване на общностни процедури относно замърсителите в храните (1), и по-специално член 2, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕО) № 1881/2006 на Комисията от 19 декември 2006 г. за определяне на максимално допустимите количества на някои замърсители в храните (2) са установени максимално допустимите количества на диоксини и диоксиноподобни PCB в редица храни.
(2)
Диоксините са група от 75 сродни на дибензо-p-диоксин (PCDD) полихлорирани съединения и 135 сродни на дибензофуран (PCDF) полихлорирани съединения, 17 от които са с токсикологично значение. Полихлорираните бифенили (PCB) са група от 209 различни сродни съединения, които в зависимост от токсикологичните си свойства могат да бъдат разделени на две групи: 12 сродни съединения проявяват токсикологични свойства, подобни на тези на диоксините, и поради тази причина често са наричани „диоксиноподобни PCB“. Другите PCB не проявяват токсичност, сходна с тази на диоксините, а имат различен токсикологичен профил и поради това са наричани „недиоксиноподобни PCB“.
(3)
Всяко сродно на диоксините или диоксиноподобните PCB съединение проявява различна степен на токсичност. За да е възможно да се сумира токсичността на различните сродни съединения, като се улеснят оценката на риска и регулаторният контрол, беше въведено понятието „фактор на токсична еквивалентност“ (ФТЕ). Това дава възможност аналитичните резултати за всяко отделно съединение, сродно на диоксините и диоксиноподобните PCB, което представлява токсикологична опасност, да се изразяват в количествени единици, а именно в токсични еквиваленти (ТЕ) на TCDD.
(4)
От 28 до 30 юни 2005 г. Световната здравна организация проведе работна среща на експертно равнище относно стойностите на ФТЕ, приети от СЗО през 1998 г. Бяха изменени редица стойности на ФТЕ, по-специално за PCB, за октахлорираните сродни съединения и пентахлорираните фурани. Данните за въздействието на новите стойности на ФТЕ и за настоящото наличие на въпросните вещества са обобщени в научния доклад на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) „Резултати от наблюдението на количеството на диоксин във фуражите и храните“ (3). Във връзка с това е подходящо да се преразгледат максимално допустимите количества на PCB, като се вземат предвид новите данни.
(5)
По искане на Комисията Експертната група на ЕОБХ по замърсителите в хранителната верига прие становище по отношение на наличието на недиоксиноподобни PCB във фуражите и храните (4).
(6)
Сумата от шестте маркерни или индикаторни PCB (PCB 28, 52, 101, 138, 153 и 180) обхваща половината от всички недиоксиноподобни PCB във фуражите и храните. Посочената сума се разглежда като подходящ маркер за наличието и за експозицията на хората на недиоксиноподобни PCB и поради това следва да бъде определена за максимално допустимо количество.
(7)
Максимално допустимите количества са установени, като са взети предвид данните за настоящото наличие на веществата, обобщени в научния доклад на ЕОБХ „Резултати от наблюдението на недиоксиноподобните PCB във фуражите и храните“ (5). Въпреки че е възможно да се постигнат по-ниски граници на количествено определяне (ГКО), за отбелязване е, че значителен брой лаборатории си служат с ГКО, равна на 1 μg/kg мазнина или дори 2 μg/kg мазнина. Изразяването на аналитичните резултати като горна граница може в някои случаи да доведе до получаването на стойност, близка до максимално допустимото количество, ако са определени твърде строги максимални количества, дори и наличие на PCB да не е количествено установено. Прието е също, че данните за някои категории храни не са изчерпателни. Поради това би било подходящо да се преразгледат максимално допустимите количества след 3 години въз основа на по-пълна база данни, получени с помощта на аналитичен метод с точност, достатъчна за количествено определяне на малки количества.
(8)
На Финландия и Швеция бяха предоставени дерогации за пускане на пазара на предназначена за консумация на тяхната територия риба от Балтийския регион, в която съдържанието на диоксин надвишава максимално допустимите количества, определени за диоксин, и сумата на диоксини и диоксиноподобни PCB в риба. Тези държави-членки са изпълнили условията относно предоставяне информация на потребителите за препоръчителния хранителен режим. Всяка година те съобщават на Комисията резултатите от провежданото от тях наблюдение върху съдържанието на диоксини в риба от Балтийския регион и докладват за мерките за намаляване на експозицията на хора на диоксини от Балтийския регион.
(9)
Въз основа на резултатите от наблюдението на съдържанието на диоксин и диоксиноподобни PCB, провеждано от Финландия и Швеция, предоставените дерогации могат да се ограничат до определени видове риба. Като се има предвид наличието на диоксини и PCB в околната среда и следователно в рибата, подходящо е дерогациите да се предоставят за неограничен период.
(10)
Латвия заяви желанието си да получи дерогация, сходна с предоставената на Финландия и Швеция, по отношение на уловена дива сьомга. За тази цел Латвия предостави доказателства, че експозицията на хора на диоксини и диоксиноподобни PCB на територията ѝ не е по-висока, отколкото най-високата средна експозиция във всяка друга държава-членка, и че тя има система, чрез която се гарантира пълната информираност на потребителите относно препоръчителния хранителен режим, касаещ ограниченията при консумация на риба от Балтийския регион от определени уязвими групи от населението с оглед да се избегнат потенциални рискове за здравето. Освен това съдържанието на диоксини и диоксиноподобни PCB в риба от Балтийския регион следва да бъде наблюдавано и резултатите и мерките, които са предприети за намаляване на експозицията на хора на диоксини и диоксиноподобни PCB, налични в риба от Балтийския регион, следва да бъдат докладвани на Комисията. Предприети са били необходимите мерки, за да се гарантира, че риба и рибни продукти, неотговарящи на максимално допустимите в ЕС количества PCB, не се пускат на пазара на други държави-членки.
(11)
Като се има предвид, че начинът на замърсяване на рибата от Балтийския регион с недиоксиноподобни PCB е сходен с начина на замърсяване с диоксини и диоксиноподобни PCB и че недиоксиноподобните PCB също са извънредно устойчиви в околната среда, е подходящо по отношение на недиоксиноподобните PCB да се предостави дерогация, подобна на дерогацията, предоставена за диоксини и диоксиноподобни PCB в риба от Балтийския регион.
(12)
От ЕОБХ бе поискано да предостави научно становище относно наличието на диоксини и диоксиноподобни PCB в черен дроб от овце и елени и целесъобразността от установяване на максимално допустими количества диоксини и PCB в черен дроб и продукти, производни от него, по отношение на продукта, а не по отношение на мазнините, каквато е практиката понастоящем. Във връзка с това, щом научното становище на ЕОБХ бъде изготвено, следва да бъдат преразгледани разпоредбите по отношение на черен дроб и продукти, производни от него, и по-специално разпоредбите по отношение на черен дроб от овце и елени. Дотогава е подходящо максимално допустимите количества диоксини и PCB да бъдат установени по отношение на мазнините.
(13)
Към храните, съдържащи по-малко от 1 % мазнини, досега не се прилагаха изискванията за максимално допустимите количества диоксини и PCB, тъй като посочените храни като цяло допринасят незначително за експозицията на човека. Независимо от това са установени случаи на храни с по-малко от 1 % мазнини, съдържащи обаче много големи количества диоксини и диоксиноподобни PCB в мазнините. Поради това е целесъобразно за тези храни да се прилагат изискванията за максимално допустими количества, но по отношение на продукта. Като се има предвид, че за някои храни с ниско съдържание на мазнини максимално допустимото количество е установено по отношение на продукта, е целесъобразно максимално допустимо количество по отношение на продукта да се прилага към храни, съдържащи по-малко от 2 % мазнини.
(14)
Предвид данните от мониторинга за диоксини и диоксиноподобни PCB в храни за кърмачета и малки деца, е целесъобразно да се установят по-ниски максимално допустими количества диоксини и диоксиноподобни PCB в храни за кърмачета и малки деца. Федералният институт за оценка на риска на Германия отправи към ЕОБХ конкретно искане за оценка на риска за кърмачетата и малките деца, дължащ се на наличието на диоксини и диоксиноподобни PCB в храните за кърмачета и малки деца. Във връзка с това разпоредбите относно храните за кърмачета и малки деца следва да бъдат преразгледани, щом бъде изготвено становището на ЕОБХ.
(15)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и не бяха обект на възражение нито от страна на Европейския парламент, нито от страна на Съвета,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Регламент (ЕО) № 1881/2006 се изменя, както следва:
1)
Член 7 се изменя, както следва:
а)
заглавието „Временни дерогации“ се заменя с „Дерогации“;
б)
параграф 4 се заменя със следното:
„4. Чрез дерогация от член 1 Финландия, Швеция и Латвия могат да разрешат пускането на своя пазар на уловена дива сьомга (Salmo salar) и продукти от нея с произход от Балтийския регион, предназначени за консумация на тяхна територия, с допустими количества диоксини и/или допустими количества на сумата от диоксини и диоксиноподобни PCB и/или недиоксиноподобни PCB, по-високи от посочените в точка 5.3 от приложението, при условие че съществува действаща система, която гарантира, че потребителите са напълно информирани за препоръчителния хранителен режим относно ограниченията в консумацията на дива сьомга от Балтийския регион и на продукти от нея от определени уязвими групи от населението, за да се избегнат потенциални рискове за здравето.
Финландия, Швеция и Латвия продължават да прилагат необходимите мерки, за да гарантират, че уловената дива сьомга и продуктите от нея, които не отговарят на изискванията на точка 5.3 от приложението, не се пускат на пазара на други държави-членки.
Финландия, Швеция и Латвия ежегодно докладват на Комисията мерките, които са предприели за ефикасно информиране на определените уязвими групи от населението за препоръчителния хранителен режим и за гарантиране, че уловената дива сьомга и продуктите от нея, които не съответстват на максимално допустимите количества, не се предлагат на пазара на други държави-членки. Те предоставят също и доказателства за резултатността на мерките.“;
в)
добавя се следният параграф 5:
„5. Чрез дерогация от член 1 Финландия, Швеция и Латвия могат да разрешат пускането на своя пазар на уловена дива херинга (Clupea harengus), по-дълга от 17 cm, на уловен див сивен (Salvenius spp.), уловена дива речна минога (Lampetra fluviatilis), уловена дива пъстърва (Salmo trutta) и продукти от тях с произход от Балтийския регион, предназначени за консумация на тяхна територия, с допустими количества на диоксини и/или допустими количества на диоксиноподобни PCB и/или недиоксиноподобни PCB, по-високи от посочените в точка 5.3 от приложението, при условие че съществува действаща система, която гарантира, че потребителите са напълно информирани за препоръчителния хранителен режим относно ограниченията в консумацията на уловена дива херинга, по-дълга от 17 cm, уловен див сивен, уловена дива речна минога, уловена дива пъстърва от Балтийския регион и продукти от тях от определени уязвими групи от населението, за да се избегнат потенциални рискове за здравето.
Финландия и Швеция продължават да прилагат необходимите мерки, за да гарантират, че уловена дива херинга, по-дълга от 17 cm, и продукти от нея, уловен див сивен, уловена дива речна минога, уловена дива пъстърва и продукти от тях, които не отговарят на изискванията на точка 5.3 от приложението, не се пускат на пазара на други държави-членки.
Финландия и Швеция ежегодно докладват на Комисията мерките, които са предприели за ефикасно информиране на определените уязвими групи от населението за препоръчителния хранителен режим и за гарантиране, че риба и рибни продукти, които не съответстват на максимално допустимите количества, не се предлагат на пазара на други държави-членки. Те предоставят също и доказателства за резултатността на мерките.“
2)
Приложението се изменя в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 януари 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 2 декември 2011 година.
REGULAMENTO (UE) N.o 1259/2011 DA COMISSÃO
de 2 de Dezembro de 2011
que altera o Regulamento (CE) n.o 1881/2006 no que se refere aos teores máximos para as dioxinas, PCB sob a forma de dioxina e PCB não semelhantes a dioxinas nos géneros alimentícios
(Texto relevante para efeitos do EEE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CEE) n.o 315/93 do Conselho, de 8 de Fevereiro de 1993, que estabelece procedimentos comunitários para os contaminantes presentes nos géneros alimentícios (1), nomeadamente o artigo 2.o, n.o 3,
Considerando o seguinte:
(1)
O Regulamento (CE) n.o 1881/2006 da Comissão, de 19 de Dezembro de 2006, que fixa os teores máximos de certos contaminantes presentes nos géneros alimentícios (2), estabelece teores máximos para as dioxinas e os PCB sob a forma de dioxina em diversos géneros alimentícios.
(2)
As dioxinas pertencem a um conjunto de 75 compostos afins de dibenzo-p-dioxinas policloradas (PCDD) e 135 compostos afins de dibenzofuranos policlorados (PCDF), dos quais 17 suscitam apreensão a nível toxicológico. Os bifenilos policlorados (PCB) são um grupo de 209 diferentes compostos afins que se podem dividir em dois grupos, de acordo com as suas propriedades toxicológicas: doze destes compostos apresentam propriedades toxicológicas semelhantes às dioxinas, sendo por conseguinte muitas vezes denominados «PCB sob a forma de dioxina» (DL-PCB). Os demais PCB não apresentam uma toxicidade semelhante à das dioxinas e possuem um perfil toxicológico diferente, sendo denominados «PCB não semelhantes a dioxinas» (NDL-PCB).
(3)
Cada composto afim da família das dioxinas ou dos PCB sob a forma de dioxina apresenta um nível diferente de toxicidade. Para possibilitar a soma das toxicidades destes diferentes compostos afins, introduziu-se o conceito de factores de equivalência de toxicidade (TEF) por forma a facilitar a avaliação dos riscos bem como o controlo regulamentar. Assim, o resultado analítico relativo a todos os compostos afins de dioxinas e de PCB sob a forma de dioxina que provocam apreensão exprime-se em termos de uma unidade quantificável: «concentração tóxica equivalente de TCDD» (TEQ).
(4)
A Organização Mundial de Saúde (OMS) organizou um seminário de peritos, de 28 a 30 de Junho de 2005, consagrado aos valores TEF estabelecidos pela OMS em 1998. Foram alterados diversos valores TEF, nomeadamente no que respeita aos PCB, aos compostos octaclorados e aos furanos pentaclorados. Os dados sobre as repercussões dos novos valores TEF e as presenças recentes foram reunidos no relatório científico «Results of the monitoring of dioxin levels in food and feed» (Resultados da vigilância dos níveis de dioxina em alimentos para animais e nos géneros alimentícios) (3) da Autoridade Europeia para a Segurança dos Alimentos (AESA). Por conseguinte, justifica-se proceder à revisão dos teores máximos de PCB tendo em conta esses novos dados.
(5)
A pedido da Comissão, o Painel Científico dos Contaminantes da Cadeia Alimentar da AESA adoptou um parecer sobre a presença de NDL-PCB em alimentos para animais e nos géneros alimentícios (4).
(6)
A soma dos seis marcadores ou indicadores de PCB (PCB 28, 52, 101, 138, 153 e 180) abrange cerca de metade de todos os PCB não semelhantes a dioxinas presentes na alimentação animal e nos géneros alimentícios. Considerado um marcador adequado para a presença e a exposição humana aos PCB não semelhantes a dioxinas, esta soma deve, por conseguinte, ser estabelecida como teor máximo.
(7)
Os teores máximos foram fixados com base em dados recentes relativos à presença, reunidos no relatório científico «Results of the monitoring of non dioxin-like PCBs in food and feed» (Resultados da vigilância dos PCB não semelhantes a dioxinas em alimentos para animais e nos géneros alimentícios) (5) da AESA. Embora seja possível alcançar limites de quantificação (LOQ) mais baixos, observa-se que um número considerável de laboratórios aplica um LOQ de 1 μg/kg, ou mesmo de 2 μg/kg, de matéria gorda. Em certos casos, o facto de exprimir o resultado da análise enquanto nível superior poderia conduzir a um nível próximo do teor máximo, caso viessem a ser estabelecidos teores máximos muito rigorosos, mesmo sem terem sido quantificados quaisquer PCB. Verificou-se também que os dados não eram muito abundantes para determinadas categorias de géneros alimentícios. Seria, pois, adequado rever os teores máximos dentro de três anos, fazendo apelo a uma base de dados mais vasta obtida graças a um método de análise com sensibilidade suficiente para quantificar baixos graus.
(8)
Foram concedidas derrogações à Finlândia e à Suécia para colocar no mercado peixe originário da região do Báltico e destinado ao consumo nos respectivos territórios com teores de dioxinas superiores aos teores máximos fixados para as dioxinas e para o somatório de dioxinas e de PCB sob a forma de dioxina no peixe. Ambos os Estados-Membros cumpriram as condições no que respeita à informação dos consumidores sobre recomendações alimentares. Comunicaram anualmente à Comissão os resultados da fiscalização dos teores de dioxinas no peixe da região do Báltico, bem como as medidas adoptadas para reduzir a exposição humana às dioxinas presentes no peixe da região do Báltico.
(9)
Com base nos resultados da monitorização dos teores de dioxinas e PCB sob a forma de dioxina efectuada pela Finlândia e pela Suécia, foi possível circunscrever a derrogação concedida a determinadas espécies de peixes. Atendendo à presença persistente de dioxinas e PCB no ambiente e, logo, no peixe, justifica-se conceder esta derrogação por um período ilimitado.
(10)
No que respeita ao salmão-do-atlântico capturado no meio natural, a Letónia solicitou uma derrogação semelhante à concedida à Finlândia e à Suécia. Para o efeito, a Letónia demonstrou que a exposição humana a dioxinas e PCB sob a forma de dioxina no seu território não é superior ao nível médio mais elevado de nenhum dos Estados-Membros, dispondo de um sistema para garantir a cabal informação dos consumidores sobre as recomendações alimentares relativas às restrições ao consumo de peixe da região do Báltico pelos grupos vulneráveis identificados da população, a fim de evitar eventuais riscos para a saúde. Além disso, é necessário fiscalizar os teores de dioxinas e de PCB sob a forma de dioxina presentes no peixe da região do Báltico, devendo os resultados e as medidas adoptadas para reduzir a exposição humana às dioxinas e PCB sob a forma de dioxina presentes no peixe dessa região ser comunicados à Comissão. Foram adoptadas as medidas necessárias para garantir que o peixe e os produtos à base de peixe que não cumprem os teores máximos da UE para os PCB não são comercializados noutros Estados-Membros.
(11)
Visto que o padrão de contaminação dos PCB não semelhantes a dioxinas no peixe da região do Báltico apresenta semelhanças com a contaminação de dioxinas e PCB sob a forma de dioxina, e uma vez que os PCB não semelhantes a dioxinas são também muito persistentes no ambiente, justifica-se conceder uma derrogação semelhante no atinente à presença de PCB não semelhantes a dioxinas, tal como no caso das dioxinas e PCB sob a forma de dioxina, no peixe da região do Báltico.
(12)
Foi solicitado à AESA que elaborasse um parecer científico sobre a presença de dioxinas e PCB sob a forma de dioxina no fígado de ovinos e cervídeos, bem como sobre a oportunidade de estabelecer teores máximos para as dioxinas e os PCB no fígado e em produtos derivados, com base no produto e não com base na matéria gorda, como é o caso actualmente. Por conseguinte, há que rever as disposições relativas ao fígado e seus produtos derivados, sobretudo as disposições relativas ao fígado de ovinos e cervídeos, quando o parecer da AESA estiver disponível. Entretanto, justifica-se fixar o teor máximo para dioxinas e PCB com base na matéria gorda.
(13)
Os géneros alimentícios com menos de 1 % de matéria gorda foram até agora excluídos do nível máximo para as dioxinas e os PCB sob a forma de dioxina, dado que, em geral, pouco contribuem para a exposição humana. No entanto, foram assinalados casos de géneros alimentícios com menos de 1 % de matéria gorda que, porém, continham teores muito elevados de dioxinas e de PCB sob a forma de dioxina. Por conseguinte, justifica-se aplicar o teor máximo fixado para esses géneros alimentícios, mas com base no produto. Tendo em conta que o teor máximo é estabelecido com base no produto para certos géneros alimentícios, pobres em matéria gorda, justifica-se aplicar um teor máximo com base no produto para os alimentos que contenham menos de 2 % de matéria gorda.
(14)
Tendo em conta os dados de monitorização das dioxinas e dos PCB sob a forma de dioxina em alimentos para lactentes e crianças de tenra idade, é pertinente fixar teores máximos específicos mais baixos para as dioxinas e os PCB sob a forma de dioxina nesses alimentos. O Instituto Federal Alemão para a Avaliação dos Riscos enviou à AESA um pedido específico para que avaliasse o risco para lactentes e crianças de tenra idade decorrente da presença de dioxinas e PCB sob a forma de dioxina nos alimentos que lhes são destinados. Assim, há que rever as disposições sobre os alimentos destinados a lactentes e crianças de tenra idade, quando o parecer da AESA estiver disponível.
(15)
As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer do Comité Permanente da Cadeia Alimentar e da Saúde Animal e nem o Parlamento Europeu nem o Conselho se lhes opuseram,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
O Regulamento (CE) n.o 1881/2006 é alterado do seguinte modo:
1)
O artigo 7.o é alterado do seguinte modo:
a)
O título «Derrogações temporárias» é substituído por «Derrogações»;
b)
O n.o 4 passa a ter a seguinte redacção:
«4. Em derrogação ao artigo 1.o, a Finlândia, a Suécia e a Letónia podem autorizar a colocação no mercado de salmão-do-atlântico (Salmo salar) capturado no meio natural e de produtos derivados com origem na região do Báltico, destinados ao consumo no respectivo território, com teores de dioxinas e/ou PCB sob a forma de dioxina e/ou PCB não semelhantes a dioxinas superiores aos fixados no ponto 5.3 do anexo, desde que exista um sistema que assegure que os consumidores estão plenamente informados das recomendações alimentares relativas às restrições ao consumo de salmão-do-atlântico da região do Báltico e produtos derivados pelos grupos vulneráveis identificados da população, a fim de evitar eventuais riscos para a saúde.
A Finlândia, a Suécia e a Letónia continuam a aplicar as medidas necessárias para garantir que o salmão-do-atlântico capturado no meio natural e os produtos derivados que não cumprem os requisitos previstos no ponto 5.3 do anexo não são comercializados noutros Estados-Membros.
A Finlândia, a Suécia e a Letónia comunicam anualmente à Comissão as medidas tomadas para informar eficazmente os grupos vulneráveis identificados da população das recomendações alimentares e garantir que o salmão-do-atlântico capturado no meio natural e os produtos derivados não conformes com os teores máximos não são comercializados noutros Estados-Membros. Estes Estados-Membros devem, além disso, comprovar a eficácia dessas medidas.»;
c)
É aditado o seguinte n.o 5:
«5. Em derrogação ao artigo 1.o, a Finlândia e a Suécia podem autorizar a colocação no mercado de arenque capturado no meio natural com mais de 17 cm (Clupea harengus), salvelino árctico capturado no meio natural (Salvelinus spp.), lampreia de rio capturada no meio natural (Lampetra fluviatilis) e truta capturada no meio natural (Salmo trutta) e respectivos produtos derivados com origem na região do Báltico e destinados ao consumo no respectivo território, com teores de dioxinas e/ou PCB sob a forma de dioxina e/ou PCB não semelhantes a dioxinas superiores aos fixados no ponto 5.3 do anexo, desde que exista um sistema que assegure que os consumidores estão plenamente informados das recomendações alimentares relativas às restrições ao consumo de arenque com mais de 17 cm capturado no meio natural, de salvelino árctico capturado no meio natural, de lampreia de rio capturada no meio natural e de truta capturada no meio natural da região do Báltico e dos respectivos produtos derivados pelos grupos vulneráveis identificados da população, a fim de evitar eventuais riscos para a saúde.
A Finlândia, a Suécia e a Letónia continuam a aplicar as medidas necessárias para garantir que o arenque com mais de 17 cm capturado no meio natural, o salvelino árctico capturado no meio natural, a lampreia de rio capturada no meio natural, a truta capturada no meio natural e os respectivos produtos derivados que não cumprem os requisitos previstos no ponto 5.3 do anexo não são comercializados noutros Estados-Membros.
A Finlândia e a Suécia comunicam anualmente à Comissão as medidas tomadas para informar plenamente os grupos vulneráveis identificados da população das recomendações alimentares e garantir que peixe e os produtos à base de peixe não conformes com os teores máximos não são comercializados noutros Estados-Membros. Estes Estados-Membros devem, além disso, comprovar a eficácia dessas medidas.».
2)
O anexo é alterado em conformidade com o anexo do presente regulamento.
Artigo 2.o
O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
É aplicável a partir de 1 de Janeiro de 2012.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 2 de Dezembro de 2011.