РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 584/2010 НА КОМИСИЯТА
от 1 юли 2010 година
за прилагане на Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно формата и съдържанието на стандартното уведомително писмо и атестацията на ПКИПЦК, използването на електронни комуникации между компетентните органи за целите на уведомяването и процедурите за проверките на място и разследванията, както и обмена на информация между компетентните органи
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Директива 2009/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета oт 13 юли 2009 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) (1), и по-специално член 95, параграф 2, букви а), б) и в), член 101, параграф 9 и член 105 от нея,
като има предвид, че:
(1)
Директива 2009/65/ЕО предоставя на Комисията изпълнителни правомощия за конкретизиране и хармонизиране на определени аспекти на новата процедура за уведомяване за предлагането на дялове на ПКИПЦК в приемаща държава-членка. Тази хармонизация би трябвало да предостави на компетентните органи необходимата сигурност за това как ще работят новите изисквания и ще спомогне за безпроблемното функциониране на новата процедура.
(2)
За да се улесни процедурата за уведомяване, е необходимо да бъдат конкретизирани формата и съдържанието на стандартния образец на уведомително писмо, който ПКИПЦК ще използва, и формата и съдържанието на атестацията, която ще използват компетентните органи на държавите-членки, за да потвърдят, че дадено ПКИПЦК изпълнява условията, посочени в Директива 2009/65/ЕО. Държавите-членки следва да могат да изпращат уведомителното писмо и атестацията по електронен път.
(3)
С оглед на целта на Директива 2009/65/ЕО, която е да се даде възможност на ПКИПЦК да предлагат дяловете си в други държави-членки, спазвайки процедура за уведомяване, която се основава на подобрена комуникация между компетентните органи на държавите-членки, е необходимо да бъде формулирана подробна процедура за електронно предаване на досието за уведомление между компетентните органи.
(4)
В Директива 2009/65/ЕО се съдържа изискването компетентните органи на държавата-членка по произход на ПКИПЦК да проверят дали досието за уведомление е пълно, преди да прехвърлят цялото досие на компетентните органи на държавата-членка, в която това ПКИПЦК желае да предлага своите дялове. В нея се предвижда и правото за ПКИПЦК на достъп до пазара на приемащата държава-членка веднага след като пълното досие за уведомление е предадено от компетентните органи на държавата-членка по произход на ПКИПЦК на компетентните органи на държава-членка, в която ПКИПЦК желае да предлага своите дялове. За да се гарантира правна сигурност, е необходимо да бъде установен моментът, в който се счита, че се е състояло предаването на пълното досие за уведомление. Освен това процедурата за използване на електронна комуникация следва да съдържа изискването компетентните органи на държавата-членка по произход на ПКИПЦК да гарантират, че предаването на пълната документация се е състояло, преди да уведомят ПКИПЦК за това предаване съгласно член 93, параграф 3 от Директива 2009/65/ЕО. Необходимо е също така създаването на процедури за решаване на техническите проблеми, които възникват в процеса на предаването на досието за уведомление между компетентните органи на приемащата държава-членка и на държавата-членка по произход на ПКИПЦК.
(5)
С цел да опростят предаването на досието за уведомление и да вземат предвид техническите иновации и възможността за разработване на по-усъвършенствани системи за електронна комуникация, компетентните органи биха могли да предприемат съвместни мерки за подобряване на електронното предаване на досието за уведомление, по-специално по отношение на системната сигурност и използването на механизми за кодиране. Освен това компетентните органи следва да координират мерките за електронна комуникация в рамките на Комитета на европейските регулатори на ценни книжа.
(6)
По силата на Директива 2009/65/ЕО от държавите-членки се изисква да предприемат необходимите административни и организационни мерки за улесняване на сътрудничеството. Засиленото сътрудничество между компетентните органи е необходимо, за да се осигури спазването на Директива 2009/65/ЕО от ПКИПЦК и управляващите дружества, безпроблемното функциониране на вътрешния пазар и висока степен на защита на инвеститорите.
(7)
Съгласно Директива 2009/65/ЕО компетентните органи на една държава-членка могат да поискат от компетентните органи на друга държава-членка да им сътрудничат в дадена надзорна дейност или за проверка на място или разследване на територията на последната. По-специално когато ПКИПЦК се управлява от управляващо дружество, което се намира в друга държава-членка, от ключово значение е да се създадат механизми за сътрудничество между компетентните органи и да се прилагат подробни процедури в случаите, в които компетентен орган трябва да проведе разследване или проверка на място на субект или лице, които се намират в друга държава-членка.
(8)
Компетентният орган има право да поиска сътрудничество от други компетентни органи по въпроси, които попадат в обхвата на неговите надзорни отговорности. Надзорният орган, до когото е отправено искането за сътрудничество, следва да предостави такова съдействие, дори когато поведението, което е предмет на разследване, не се счита за нарушение в неговата собствена юрисдикция. Помоленият за сътрудничество орган може да откаже съдействие в случаите, посочени в член 101, параграф 6 от Директива 2009/65/ЕО.
(9)
Съгласно Директива 2009/65/ЕО компетентните органи на държавите-членки предоставят незабавно един на друг информацията, необходима за изпълнението на техните задължения. Следователно е необходимо да бъдат формулирани подробни правила за рутинния обмен на информация и за обмена на информация без предварително поискване.
(10)
За да се гарантира, че задълженията, посочени в Директива 2009/65/ЕО и в настоящия регламент, се прилагат от една и съща дата, настоящият регламент следва да се прилага от датата на прилагане на националните мерки за транспониране на Директива 2009/65/ЕО.
(11)
Комитетът на европейските регулатори на ценни книжа, създаден с Решение 2009/77/ЕО на Комисията (2), беше консултиран по техническите въпроси.
(12)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Европейския комитет по ценни книжа,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ПРОЦЕДУРА ЗА УВЕДОМЯВАНЕ
Член 1
Форма и съдържание на уведомителното писмо
Предприятието за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК) съставя уведомителното писмо съгласно член 93, параграф 1 от Директива 2009/65/ЕО в съответствие с образеца, посочен в приложение I към настоящия регламент.
Член 2
Форма и съдържание на атестацията на ПКИПЦК
Компетентните органи в държавата-членка по произход на ПКИПЦК изготвят атестация, че ПКИПЦК отговаря на условията, наложени от Директива 2009/65/ЕО, както е посочено в член 93, параграф 3 от същата директива в съответствие с образеца, посочен в приложение II към настоящия регламент.
Член 3
Определен електронен адрес
1. Компетентните органи определят електронен адрес за предаването на документацията, посочена в член 93, параграф 3 от Директива 2009/65/ЕО, и за обмена на информация, свързан с процедурата за уведомяването, посочена в същия член.
2. Компетентните органи уведомяват компетентните органи в другите държави-членки за определения електронен адрес и гарантират, че последните ще бъдат незабавно уведомени за всяка промяна в този електронен адрес.
3. Компетентните органи на държавата-членка по произход на ПКИПЦК изпращат всички документи, посочени в член 93, параграф 3, втора алинея от Директива 2009/65/ЕО, само на определения електронен адрес на компетентните органи на държавата-членка, в която ПКИПЦК желае да предлага своите дялове.
4. Компетентните органи установяват процедура, с която гарантират, че определеният от тях електронен адрес се проверява всеки работен ден за получени уведомления.
Член 4
Предаване на досието за уведомление
1. Компетентните органи на държавата-членка по произход на ПКИПЦК предават на компетентните органи на държавата-членка, в която ПКИПЦК желае да предлага своите дялове, чрез електронна поща всички документи, посочени в член 93, параграф 3, първа и втора алинея от Директива 2009/65/ЕО.
Всяко приложение към уведомителното писмо, както е посочено в приложение I, се посочва в електронното писмо и се предоставя в широко употребяван формат, който може да бъде четен и разпечатван.
2. Счита се, че предаването на пълната документация, посочена в член 93, параграф 3, втора алинея от Директива 2009/65/ЕО, не се е състояло единствено в един от следните случаи:
а)
документ, който трябва да бъде предаден, липсва, не е пълен или е във формат, различен от посочения в параграф 1;
б)
компетентните органи на държавата-членка по произход на ПКИПЦК не използват електронния адрес, посочен от компетентните органи на държавата-членка, в която ПКИПЦК желае да предлага своите дялове съгласно член 3, параграф 1;
в)
компетентните органи на държавата-членка по произход на ПКИПЦК не са предали пълната документация в резултат на технически проблем в своята електронна система.
3. Компетентните органи на държавата-членка по произход на ПКИПЦК се уверяват, че предаването на пълната документация, посочена в член 93, параграф 3 от Директива 2009/65/ЕО, е извършено, преди да уведомят ПКИПЦК за това предаване.
4. Ако компетентните органи на държавата-членка по произход на ПКИПЦК бъдат уведомени или узнаят, че предаването на пълната документация не се е състояло, те предприемат незабавни мерки за осъществяването на това предаване.
5. Компетентните органи могат да се споразумеят да заменят средствата на предаване на пълната документация съгласно член 93, параграф 3, втора алинея от Директива 2009/65/ЕО с по-усъвършенстван метод на електронна комуникация от електронната поща или да установят допълнителни процедури за подобряване на сигурността на изпращаните електронни писма.
Всеки алтернативен метод или всяка усъвършенствана процедура следва да са в съответствие с крайните срокове за уведомление, посочени в глава XI от Директива 2009/65/ЕО, и не могат да нарушават възможностите за достъп на ПКИПЦК до пазара на държава-членка, различна от неговата държава-членка по произход.
Член 5
Получаване на досието за уведомление
1. Когато компетентните органи на държава-членка, в която ПКИПЦК желае да предлага своите дялове, получат документацията, която трябва да им бъде предадена в съответствие с член 93, параграф 3 от Директива 2009/65/ЕО, те потвърждават пред компетентните органи на държавата-членка по произход на ПКИПЦК в най-кратки срокове, но не по-късно от 5 работни дни от датата на получаване на тази документация дали:
а)
всички приложения, които трябва да бъдат изброени в съответствие с член 4, параграф 1 от настоящия регламент, са били получени; и
б)
документацията, която трябва да им бъде предадена, може да бъде прочетена и разпечатана.
Потвърждението може да бъде изпратено по електронна поща на компетентните органи на държавата-членка по произход на ПКИПЦК на електронния адрес, определен съгласно член 3, параграф 1, освен ако съответните компетентни органи са се договорили да използват по-усъвършенстван метод за потвърждаване на получаването.
2. Когато компетентните органи на държавата-членка по произход на ПКИПЦК не са получили потвърждение от компетентните органи на държава-членка, в която ПКИПЦК желае да предлага своите дялове, в сроковете, посочени в параграф 1, те се свързват с компетентните органи на държавата-членка, в която ПКИПЦК желае да предлага своите дялове, и проверяват дали предаването на пълната документация се е състояло.
ГЛАВА II
НАДЗОРНО СЪТРУДНИЧЕСТВО
РАЗДЕЛ 1
Процедура за проверки на място и разследвания
Член 6
Искане за съдействие във връзка с проверки на място и разследвания
1. Компетентен орган, който възнамерява да проведе проверка на място или разследване на територията на друга държава-членка („подаващият искането орган“), подава писмено искане до компетентния орган на другата държава-членка („получаващия искането орган“). Искането съдържа следното:
а)
причините за искането, в това число правните разпоредби, на които се основава искането, приложими в юрисдикцията на подаващия искането орган;
б)
обхвата на проверката на място или разследването;
в)
предприетите вече от подаващия искането орган действия;
г)
всички действия, които трябва да бъдат предприети от получаващия искането орган;
д)
предложената методология на проверката на място или разследването и причините, поради които подаващият искането орган я е избрал.
2. Искането се изпраща достатъчно време преди проверката на място или разследването.
3. Когато искането за съдействие във връзка с проверка на място или разследване е спешно, то може да бъде предадено по електронната поща и впоследствие да бъде потвърдено писмено.
4. Получаващият искането орган потвърждава своевременно получаването на искането.
5. Подаващият искането орган предоставя всяка информация, поискана от получаващия искането орган, за да разреши на получаващия искането орган да осигури необходимото съдействие.
6. Получаващият искането орган предава на подаващия искането орган своевременно всяка информация и документи, с които разполага и които са значими или полезни за подаващия искането орган, с оглед на причините и обхвата на проверката или разследването на място.
7. Получаващият искането орган и подаващият искането орган преценяват отново необходимостта от проверката на място или разследването с оглед на документите и информацията, предадени в съответствие с параграф 5 или 6.
8. Получаващият искането орган решава дали самият той ще проведе проверката или разследването на място, дали ще разреши на подаващия искането орган да проведе тази проверка на място или разследване, или ще допусне одитори или други експерти да извършат проверката на място или разследването.
9. Получаващият искането орган и подаващият искането орган се споразумяват по въпросите, свързани с разпределението на разходите за проверката на място или разследването.
Член 7
Провеждане на проверката на място и разследването от получаващия искането орган
1. Когато получаващият искането орган реши самият той да проведе проверката на място или разследването, той прави това в съответствие с процедурата, предвидена в законодателството на държавата-членка, на чиято територия ще се проведе проверката на място или разследването.
2. Когато подаващият искането орган помоли негови служители да придружават служителите на получаващия искането орган, провеждащ проверката или разследването в съответствие с член 101, параграф 5 от Директива 2009/65/ЕО, подаващият искането орган и получаващият искането орган договарят практическите условия за това участие.
Член 8
Провеждане на проверката на място и разследването от подаващия искането орган
1. Когато получаващият искането орган реши да разреши на подаващия искането орган да проведе проверката на място или разследването, тази проверка на място или това разследване се провеждат в съответствие с процедурата, предвидена в законодателството на държавата-членка, на чиято територия ще се проведе проверката на място или разследването.
2. Когато получаващият искането орган реши да разреши на подаващия искането орган да проведе проверката на място или разследването, той предоставя необходимата подкрепа за улесняването на тази проверка на място или това разследване.
3. Ако подаващият искането орган открие съществена информация, която е от значение за освобождаването от задължения на получаващия искането орган по време на провежданата от него проверка на място или разследване, той предоставя своевременно тази информация на получаващия искането орган.
Член 9
Провеждане на проверката на място и разследването от одитори или експерти
1. Когато получаващият искането орган реши да допусне проверката на място или разследването да бъдат извършени от одитори или експерти, тази проверка на място или това разследване се извършват в съответствие с процедурата, предвидена в законодателството на държавата-членка, на чиято територия ще се проведе проверката на място или разследването.
2. Когато получаващият искането орган реши да допусне одитори или експерти да извършат проверката на място или разследването, той предоставя на одиторите или експертите необходимата подкрепа при изпълнението на техните задължения.
3. Когато подаващият искането орган предложи да назначи одитори или експерти, той предава цялата съответна информация, свързана със самоличността и професионалните квалификации на тези одитори или експерти, на получаващия искането орган.
Получаващият искането орган уведомява своевременно подаващия искането орган дали е съгласен с предложеното назначение.
Когато получаващият искането орган не приеме предложеното назначение или подаващият искането орган не предложи назначението на одитори или експерти, получаващият искането орган има право да предложи одитори или експерти.
4. Когато получаващият искането орган и подаващият искането орган не се споразумеят за назначението на одитори или експерти, получаващият искането орган решава дали самият той да извърши проверката или разследването на място, или да разреши на подаващия искането орган да проведе тази проверка на място или това разследване.
5. Освен ако получаващият искането орган и подаващият искането орган се споразумеят по друг начин, органът, предложил назначените одитори или експерти, поема съответните разходи.
6. Ако при извършването на проверката на място или разследването одиторите или експертите открият съществена информация, която е от значение за освобождаването от задължения на получаващия искането орган, те своевременно предават тази информация на получаващия искането орган.
Член 10
Искания за съдействие при изслушвания на лица в друга държава-членка
1. Когато подаващият искането орган счита за необходимо да проведе изслушвания на лица, които се намират на територията на друга държава-членка, той представя пред компетентните органи на тази друга държава-членка писмено искане.
2. Искането съдържа следното:
а)
причините за искането, в това число правните разпоредби, на които се основава искането, приложими в юрисдикцията на подаващия искането орган;
б)
обхвата на изслушванията;
в)
предприетите вече от подаващия искането орган действия;
г)
всички действия, които трябва да бъдат предприети от получаващия искането орган;
д)
предложената методология за провеждане на изслушванията и причините, поради които подаващият искането орган я е избрал.
3. Искането се изпраща достатъчно време преди изслушванията.
4. Когато искането за съдействие за провеждане на изслушвания на лица, които се намират на територията на друга държава-членка, е спешно, то може да бъде изпратено по електронната поща и впоследствие да бъде потвърдено писмено.
5. Получаващият искането орган потвърждава своевременно получаването на искането.
6. Подаващият искането орган предоставя всяка информация, поискана от получаващия искането орган, за да разреши на получаващия искането орган да осигури необходимото съдействие.
7. Получаващият искането орган предава своевременно на подаващия искането орган всякаква информация и документи, с които разполага и които са значими или полезни за подаващия искането орган, с оглед на причините и обхвата на изслушването.
8. Получаващият искането орган и подаващият искането орган оценяват отново необходимостта от провеждането на изслушвания с оглед на документите и информацията, предадени в съответствие с параграф 6 или 7.
9. Получаващият искането орган решава дали самият той ще проведе изслушванията, или ще разреши на подаващия искането орган да ги извърши.
10. Получаващият искането орган и подаващият искането орган се споразумяват по въпросите, свързани с разпределението на разходите за провеждането на изслушвания.
11. Подаващият искането орган може да участва в изслушвания, за които е постъпило искане, в съответствие с параграф 1. Преди или по време на изслушванията подаващият искането орган може да предостави въпроси, които да бъдат поставени.
Член 11
Специални разпоредби относно проверките на място и разследванията
1. Компетентните органи на държавата-членка по произход на управляващото дружество и компетентните органи на държавата-членка по произход на ПКИПЦК се уведомяват взаимно за всички проверки на място и разследвания, които ще бъдат предприети по отношение на поднадзорното управляващо дружество или ПКИПЦК. След това уведомяване компетентният орган, който е получил уведомление, може да поиска своевременно от компетентния орган, изпратил уведомление, да включи в обхвата на проверката на място или разследването въпросите, които попадат в обхвата на надзора на уведомения орган.
2. Компетентните органи на държавата-членка по произход на управляващото дружество може да поискат съдействието на компетентния орган на държавата-членка по произход на ПКИПЦК във връзка с проверката на място и разследването на депозитар на ПКИПЦК, когато е необходимо, за да изпълни своите надзорни задължения по отношение на управляващото дружество.
3. Компетентните органи на държавата-членка по произход на ПКИПЦК и компетентните органи на държавата-членка по произход на управляващото дружество договарят процедурите за съвместното използване на резултатите от проверката на място и разследванията, проведени по отношение на управляващото дружество или ПКИПЦК, които са обект на техния надзор.
4. При необходимост компетентните органи на държавата-членка по произход на ПКИПЦК и компетентните органи на държавата-члена по произход на управляващото дружество се споразумяват за допълнителни действия, които трябва да бъдат предприети във връзка с проверката на място или разследването.
РАЗДЕЛ 2
Обмен на информация
Член 12
Рутинен обмен на информация
1. Компетентните органи на държавата-членка по произход на ПКИПЦК незабавно уведомяват компетентните органи на приемащата държава-членка на ПКИПЦК, а когато ПКИПЦК се управлява от управляващо дружество, което е установено в държава-членка, различна от държавата-членка по произход на ПКИПЦК - компетентните органи на държавата-членка по произход на управляващото дружество, относно:
а)
всяко решение за отнемане на разрешението на ПКИПЦК;
б)
всяко решение за временно спиране на емитирането, обратното изкупуване или откупуването на неговите дялове, наложено на ПКИПЦК;
в)
всички други сериозни мерки, предприети срещу ПКИПЦК.
2. Когато ПКИПЦК се управлява от управляващо дружество, което се намира в държава-членка, различна от държавата-членка по произход на ПКИПЦК, компетентните органи на държавата-членка по произход на управляващото дружество уведомяват незабавно компетентните органи на държавата-членка по произход на ПКИПЦК, че способността на управляващо дружество да изпълнява ефективно своите задължения по отношение на управляваното от него ПКИПЦК може да бъде засегната съществено или че управляващото дружество не изпълнява изискванията, определени в глава III от Директива 2009/65/ЕО.
3. Когато ПКИПЦК се управлява от управляващо дружество, което се намира в държава-членка, различна от държавата-членка по произход на ПКИПЦК, компетентните органи на държавата-членка по произход на ПКИПЦК и компетентните органи на държавата-членка по произход на управляващото дружество улесняват обмена на информация, необходим за изпълнението на техните задължения съгласно Директива 2009/65/ЕО, в това число установяването на подходящи информационни потоци. Това включва обмена на информация, който е необходим по силата на:
а)
процедурите за предоставяне на разрешение на управляващо дружество да извършва дейност на територията на друга държава-членка в съответствие с членове 17 и 18 от Директива 2009/65/ЕО;
б)
процедурите за предоставяне на разрешение на управляващо дружество да управлява ПКИПЦК, което има разрешение в държава-членка, различна от държавата-членка по произход на управляващото дружество, съгласно член 20 от Директива 2009/65/ЕО;
в)
постоянния надзор на управляващите дружества и ПКИПЦК.
Член 13
Незаявен обмен на информация
Компетентните органи предават на други компетентни органи без предварително искане и своевременно цялата съответна информация, която би могла да бъде от съществен интерес във връзка с изпълнението на задълженията им съгласно Директива 2009/65/ЕО.
ГЛАВА III
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 14
Влизане в сила
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 юли 2011 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставен в Брюксел на 1 юли 2010 година.
REGULAMENTO (UE) N.o 584/2010 DA COMISSÃO
de 1 de Julho de 2010
que aplica a Directiva 2009/65/CE do Parlamento Europeu e do Conselho no que respeita à forma e conteúdo da minuta de carta de notificação e da certidão dos OICVM, à utilização de comunicações electrónicas entre autoridades competentes para efeitos de notificação e aos procedimentos a seguir para as verificações no local, para as investigações e para a troca de informações entre autoridades competentes
(Texto relevante para efeitos do EEE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta a Directiva 2009/65/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 13 de Julho de 2009, que coordena as disposições legislativas, regulamentares e administrativas respeitantes a alguns organismos de investimento colectivo em valores mobiliários (OICVM) (1), nomeadamente os artigos 95.o, n.o 2, alíneas a), b) e c), 101.o, n.o 9, e 105.o,
Considerando o seguinte:
(1)
A Directiva 2009/65/CE confere à Comissão competências de execução para especificar e harmonizar certos aspectos do novo procedimento de notificação da comercialização de unidades de participação de OICVM num Estado-Membro de acolhimento. Tal harmonização deve assegurar às autoridades competentes a necessária certeza acerca do modo de aplicação dos novos requisitos e contribuir para garantir o bom funcionamento do novo procedimento.
(2)
Para facilitar o procedimento de notificação, impõe-se especificar a forma e o conteúdo da minuta de carta de notificação a utilizar pelos OICVM e a forma e o conteúdo da certidão a utilizar pelas autoridades competentes dos Estados-Membros para confirmar que o OICVM preenche as condições previstas na Directiva 2009/65/CE. Os Estados-Membros devem poder comunicar por via electrónica tanto a carta de notificação como a certidão.
(3)
Dado o objectivo da Directiva 2009/65/CE no sentido de assegurar que os OICVM possam comercializar as suas unidades de participação noutros Estados-Membros, mediante um procedimento de notificação assente na comunicação melhorada entre as autoridades competentes dos Estados-Membros, é necessário estabelecer em pormenor um procedimento para a transmissão electrónica do processo de notificação entre autoridades competentes.
(4)
A Directiva 2009/65/CE incumbe as autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM de verificarem se o processo de notificação por este apresentado está completo, antes de o transmitirem às autoridades competentes do Estado-Membro em que o OICVM se propõe comercializar as suas unidades de participação. Confere também ao OICVM o direito de acesso ao mercado de um Estado-Membro de acolhimento, imediatamente após a transmissão do processo completo de notificação pelas autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM às autoridades competentes de um Estado-Membro em que o OICVM se propõe comercializar as suas unidades de participação. Para garantir a certeza jurídica, é necessário definir o momento em que se considera que teve lugar a transmissão do processo completo de notificação. Além disso, o procedimento para a utilização de comunicações electrónicas deve impor às autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM o dever de se certificarem de que a transmissão da documentação completa teve efectivamente lugar, antes de notificarem esse facto ao OICVM nos termos do artigo 93.o, n.o 3, da Directiva 2009/65/CE. É igualmente necessário prescrever procedimentos para dar resposta a problemas técnicos que ocorram na transmissão do processo de notificação entre as autoridades competentes dos Estados-Membros de origem e de acolhimento do OICVM.
(5)
A fim de simplificar a transmissão do processo de notificação e ter em conta as possibilidades de inovação técnica e de desenvolvimento de sistemas de comunicação electrónica mais sofisticados, as autoridades competentes podem adoptar mecanismos de cooperação destinados a melhorar a comunicação electrónica do processo de notificação, em particular no que se refere à segurança do sistema e à utilização de mecanismos de cifragem. As autoridades competentes devem também coordenar entre si mecanismos para a comunicação electrónica no seio do Comité das Autoridades de Regulamentação dos Mercados Europeus de Valores Mobiliários.
(6)
A Directiva 2009/65/CE incumbe os Estados-Membros de tomarem as medidas administrativas e organizativas necessárias para facilitar a cooperação. O reforço da cooperação entre as autoridades competentes é necessário para assegurar que os OICVM e as sociedades gestoras de OICVM cumpram o disposto na Directiva 2009/65/CE e para garantir o regular funcionamento do mercado interno e um elevado nível de protecção dos investidores.
(7)
A Directiva 2009/65/CE dispõe que as autoridades competentes de um Estado-Membro podem requerer a cooperação das autoridades competentes de outro Estado-Membro para uma actividade de supervisão, para uma verificação no local ou para uma investigação no território deste último. Em particular, quando um OICVM é gerido por uma sociedade gestora estabelecida noutro Estado-Membro, é essencial prever mecanismos de cooperação entre as autoridades competentes e procedimentos pormenorizados a aplicar quando uma autoridade competente necessite de efectuar uma investigação ou verificação no local de uma entidade ou pessoa estabelecida noutro Estado-Membro.
(8)
Uma autoridade competente deve ter o direito de solicitar a cooperação de outras autoridades competentes em matérias que se inscrevam no âmbito das suas responsabilidades de supervisão. A autoridade requerida deve prestar assistência, mesmo quando a conduta sob investigação não constitua uma infracção no quadro do regime vigente no seu Estado-Membro. A autoridade requerida pode recusar prestar assistência nos casos enumerados no artigo 101.o, n.o 6, da Directiva 2009/65/CE.
(9)
A Directiva 2009/65/CE obriga as autoridades competentes dos Estados-Membros a procederem de imediato à transmissão mútua das informações necessárias para o exercício das suas funções. Importa portanto estabelecer regras pormenorizadas relativas ao intercâmbio corrente de informação e à troca de informações sem pedido prévio.
(10)
A fim de assegurar que as obrigações previstas na Directiva 2009/65/CE e no presente regulamento sejam aplicáveis a partir da mesma data, deve este entrar em vigor na mesma data que as medidas nacionais de transposição da Directiva 2009/65/CE.
(11)
Foi solicitado o parecer técnico do Comité das Autoridades de Regulamentação dos Mercados Europeus de Valores Mobiliários, instituído pela Decisão 2009/77/CE da Comissão (2).
(12)
As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer do Comité Europeu dos Valores Mobiliários,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
CAPÍTULO I
PROCEDIMENTO DE NOTIFICAÇÃO
Artigo 1.o
Forma e conteúdo da carta de notificação
Um organismo de investimento colectivo em valores mobiliários (OICVM) elabora a carta de notificação referida no artigo 93.o, n.o 1, da Directiva 2009/65/CE de acordo com a minuta constante no anexo I do presente regulamento.
Artigo 2.o
Forma e conteúdo da certidão de um OICVM
As autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM lavram a certidão que atesta que o OICVM reúne as condições impostas pela Directiva 2009/65/CE, referida no artigo 93.o, n.o 3, da mesma directiva, de acordo com o modelo constante no anexo II do presente regulamento.
Artigo 3.o
Endereço de correio electrónico designado
1. As autoridades competentes designam um endereço de correio electrónico para efeitos de transmissão da documentação referida no artigo 93.o, n.o 3, da Directiva 2009/65/CE e de troca de informações relacionadas com o procedimento de notificação previsto no mesmo artigo.
2. As autoridades competentes informam as autoridades competentes de outros Estados-Membros do endereço de correio electrónico designado e certificam-se de que qualquer alteração desse endereço de correio electrónico seja imediatamente levada ao conhecimento daquelas.
3. As autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM transmitem todos os documentos mencionados no artigo 93.o, n.o 3, segundo parágrafo, da Directiva 2009/65/CE, exclusivamente para o endereço de correio electrónico designado das autoridades competentes do Estado-Membro em que o OICVM se propõe comercializar as suas unidades de participação.
4. As autoridades competentes definem um procedimento para garantir que o movimento da caixa de correio electrónico com o endereço designado para efeitos de recepção de notificações seja verificado todos os dias úteis.
Artigo 4.o
Transmissão do processo de notificação
1. As autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM transmitem a documentação completa mencionada no artigo 93.o, n.o 3, primeiro e segundo parágrafos, da Directiva 2009/65/CE às autoridades competentes dos Estados-Membros em que o OICVM se propõe comercializar as suas unidades de participação, por correio electrónico.
A mensagem de correio electrónico deve incluir uma referência a qualquer apenso que acompanhe a carta de notificação elaborada nos termos especificados no anexo I, devendo esses apensos ser transmitidos num formato de uso corrente que permita o seu visionamento e impressão.
2. Só não se tem por efectuada a transmissão da documentação completa referida no artigo 93.o, n.o 3, segundo parágrafo, da Directiva 2009/65/CE num dos seguintes casos:
a)
se um documento que tenha de ser transmitido está omisso, incompleto ou foi transmitido num formato que não cumpre o especificado no n.o 1;
b)
se as autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM não usaram o endereço de correio electrónico designado, nos termos do artigo 3.o, n.o 1, pelas autoridades competentes do Estado-Membro em que o OICVM se propõe comercializar as suas unidades de participação;
c)
se as autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM não transmitiram a documentação completa em consequência de uma anomalia técnica do seu sistema electrónico.
3. As autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM devem assegurar que a transmissão da documentação completa referida no artigo 93.o, n.o 3, da Directiva 2009/65/CE teve lugar antes de a notificarem ao OICVM.
4. Caso sejam informadas ou tomem conhecimento de que a transmissão da documentação completa não teve lugar, as autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM diligenciam de imediato no sentido de a levar a cabo.
5. As autoridades competentes podem acordar na substituição do meio de transmissão da documentação completa mencionada no artigo 93.o, n.o 3, segundo parágrafo, da Directiva 2009/65/CE por um método de comunicação electrónica mais sofisticado que o correio electrónico, ou estabelecer procedimentos adicionais tendentes a reforçar a segurança da transmissão das mensagens de correio electrónico.
Qualquer método alternativo ou procedimento de segurança reforçada deve respeitar os prazos de notificação previstos no capítulo XI da Directiva 2009/65/CE e não pode prejudicar a possibilidade de acesso do OICVM ao mercado de um Estado-Membro distinto do seu Estado-Membro de origem.
Artigo 5.o
Recepção do processo de notificação
1. Quando recebam a documentação transmitida nos termos do artigo 93.o, n.o 3, da Directiva 2009/65/CE, as autoridades competentes de um Estado-Membro em que um OICVM se propõe comercializar as suas unidades de participação confirmam às autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM, logo que possível e o mais tardar no prazo de cinco dias úteis a contar da data de recepção da documentação em causa:
a)
a recepção ou não de todos os apensos que devem ser mencionados na mensagem nos termos do artigo 4.o, n.o 1, do presente regulamento; e
b)
se a documentação transmitida permite ou não o visionamento e a impressão.
A confirmação em causa pode ser enviada por correio electrónico às autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM para o endereço designado nos termos do artigo 3.o, n.o 1, excepto se as autoridades competentes tiverem acordado na utilização de um método mais sofisticado para acusar a recepção.
2. Caso não recebam confirmação das autoridades competentes de um Estado-Membro em que o OICVM se propõe comercializar as suas unidades de participação no prazo estipulado no n.o 1, as autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM contactam as autoridades competentes do Estado-Membro em que o OICVM se propõe comercializar as suas unidades de participação para se assegurarem de que a transmissão da documentação completa teve lugar.
CAPÍTULO II
COOPERAÇÃO NO DOMÍNIO DA SUPERVISÃO
SECÇÃO 1
Procedimentos para as verificações no local e as investigações
Artigo 6.o
Pedido de assistência para verificações no local ou investigações
1. A autoridade competente que pretenda efectuar uma verificação no local ou uma investigação no território de outro Estado-Membro («autoridade requerente») apresenta um pedido escrito nesse sentido à autoridade competente desse Estado-Membro («autoridade requerida»). Do pedido constam:
a)
as razões subjacentes ao pedido, incluindo as disposições legais aplicáveis na ordem jurídica da autoridade requerente em que o mesmo se baseia;
b)
o âmbito da verificação no local ou da investigação;
c)
as acções já empreendidas pela autoridade requerente;
d)
quaisquer acções a empreender pela autoridade requerida;
e)
a metodologia proposta para a verificação no local ou investigação e as razões que levam a autoridade requerente a optar pela mesma.
2. O pedido é apresentado com antecedência suficiente em relação à verificação no local ou investigação.
3. Quando tem carácter de urgência, o pedido de assistência para a realização de uma verificação no local ou investigação pode ser transmitido por correio electrónico, sendo posteriormente confirmado por carta.
4. A autoridade requerida acusa sem demora a recepção do pedido.
5. A autoridade requerente transmite à autoridade requerida quaisquer informações solicitadas por esta, a fim de a habilitar a prestar a assistência necessária.
6. A autoridade requerida transmite sem demora à autoridade requerente todas as informações e documentos relevantes ou susceptíveis de lhe serem úteis de que disponha, à luz das razões e do âmbito da verificação no local ou investigação prevista.
7. A autoridade requerida e a autoridade requerente reavaliam a necessidade da verificação no local ou investigação em função dos documentos e informações transmitidos nos termos do n.o 5 ou do n.o 6.
8. Cabe à autoridade requerida decidir se procede ela própria à verificação no local ou investigação ou se autoriza a autoridade requerente ou, em alternativa, auditores ou outros peritos a efectuá-la.
9. A autoridade requerida e a autoridade requerente acordam entre si a repartição dos custos da verificação no local ou investigação.
Artigo 7.o
Realização da verificação no local ou investigação pela autoridade requerida
1. No caso de decidir efectuar ela própria a verificação no local ou investigação, a autoridade requerida aplica na sua realização o procedimento estabelecido na lei do Estado-Membro em cujo território a verificação ou investigação tem lugar.
2. Nos casos em que a autoridade requerente solicita que os seus próprios funcionários acompanhem os funcionários da autoridade requerida que efectuam a verificação ou investigação em conformidade com o artigo 101.o, n.o 5, da Directiva 2009/65/CE, a autoridade requerente e a autoridade requerida acordam entre si os modos de concretização prática dessa participação.
Artigo 8.o
Realização da verificação no local ou investigação pela autoridade requerente
1. Nos casos em que a autoridade requerida decide autorizar a autoridade requerente a efectuar a verificação no local ou investigação, esta é realizada de acordo com o procedimento estabelecido na lei do Estado-Membro em cujo território a verificação ou investigação tem lugar.
2. Nos casos em que decide autorizar a autoridade requerente a efectuar a verificação no local ou investigação, a autoridade requerida presta-lhe a assistência necessária para facilitar a sua realização.
3. Se no decurso da verificação no local ou investigação obtiver informações relevantes para o exercício das funções da autoridade requerida, a autoridade requerente transmite-lhe sem demora essas informações.
Artigo 9.o
Realização da verificação no local ou investigação por auditores ou peritos
1. Nos casos em que a autoridade requerida decide autorizar auditores ou peritos a efectuarem a verificação no local ou investigação, esta é realizada de acordo com o procedimento estabelecido na lei do Estado-Membro em cujo território a verificação ou investigação terá lugar.
2. Nos casos em que decide autorizar auditores ou peritos a efectuarem a verificação no local ou investigação, a autoridade requerida presta-lhes a assistência necessária para facilitar a execução da sua missão.
3. Se se propuser nomear auditores ou peritos, a autoridade requerente transmite à autoridade requerida todos os dados relevantes relativos à identidade e qualificações profissionais dos mesmos.
A autoridade requerida comunica prontamente à autoridade requerente se aceita a nomeação proposta.
Nos casos em que a autoridade requerida não aceita a nomeação proposta pela autoridade requerente ou em que esta última não apresenta uma proposta de nomeação de auditores ou peritos, a autoridade requerida tem o direito de propor ela própria a nomeação de auditores ou peritos.
4. No caso de a autoridade requerida e a autoridade requerente não chegarem a consenso sobre a nomeação de auditores ou peritos, cabe à autoridade requerida decidir se efectua ela mesma a verificação no local ou investigação ou se autoriza a autoridade requerente a efectuá-la.
5. Salvo acordo em contrário entre a autoridade requerida e a autoridade requerente, as despesas com os auditores ou peritos nomeados são suportadas pela autoridade que os propôs.
6. Se no decurso da verificação no local ou investigação obtiverem informações relevantes para o exercício das funções da autoridade requerida, os auditores ou peritos transmitem-lhe sem demora essas informações.
Artigo 10.o
Pedidos de assistência na inquirição de pessoas noutro Estado-Membro
1. Nos casos em que a autoridade requerente considera que é necessário proceder à inquirição de pessoas no território de outro Estado-Membro, submete um pedido por escrito às autoridades competentes do Estado-Membro em causa.
2. Do pedido constam:
a)
as razões subjacentes ao pedido, incluindo as disposições legais aplicáveis na ordem jurídica da autoridade requerente em que o mesmo se baseia;
b)
o âmbito da inquirição;
c)
as acções já empreendidas pela autoridade requerente;
d)
quaisquer acções a empreender pela autoridade requerida;
e)
a metodologia proposta para a realização da inquirição e as razões que levam a autoridade requerente a optar pela mesma.
3. O pedido é apresentado com antecedência suficiente em relação à inquirição.
4. Quando tem carácter de urgência, o pedido de cooperação com vista à inquirição de pessoas no território de Estado-Membro pode ser transmitido por correio electrónico, sendo posteriormente confirmado por carta.
5. A autoridade requerida acusa sem demora a recepção do pedido.
6. A autoridade requerente transmite à autoridade requerida quaisquer informações solicitadas por esta, a fim de a habilitar a prestar a assistência necessária.
7. A autoridade requerida transmite sem demora à autoridade requerente todas as informações e documentos relevantes ou susceptíveis de lhe serem úteis de que disponha, à luz das razões e do âmbito da inquirição prevista.
8. A autoridade requerida e a autoridade requerente reavaliam a necessidade de realização da inquirição em função dos documentos e informações transmitidos nos termos do n.o 6 ou do n.o 7.
9. Cabe à autoridade requerida decidir se procede ela própria à inquirição ou se autoriza a autoridade requerente a efectuá-la.
10. A autoridade requerida e a autoridade requerente acordam entre si a repartição dos custos da inquirição.
11. A autoridade requerente pode participar nas inquirições realizadas a seu pedido, nos termos do n.o 1. Antes e durante as mesmas, a autoridade requerente pode apresentar perguntas que pretenda colocar.
Artigo 11.o
Disposições específicas relativas a verificações no local e investigações
1. As autoridades competentes do Estado-Membro de origem da sociedade gestora e as autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM notificam-se mutuamente de quaisquer verificações no local ou investigações a realizar referentes à sociedade gestora ou ao OICVM sob a sua supervisão. Uma vez recebida a notificação, a autoridade competente notificada pode solicitar sem demora à autoridade competente que emitiu a notificação que inclua no âmbito da verificação no local ou investigação as matérias que se inscrevem no âmbito dos seus poderes de supervisão.
2. As autoridades competentes do Estado-Membro de origem da sociedade gestora podem solicitar a assistência da autoridade competente do Estado-Membro de origem do OICVM para a realização de uma verificação no local ou de uma investigação respeitante a um depositário de um OICVM, quando tal se revele necessário ao cumprimento dos seus deveres de supervisão da sociedade gestora.
3. As autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM e as autoridades competentes do Estado-Membro de origem da sociedade gestora acordam entre si os procedimentos a seguir na partilha dos resultados da verificação no local ou das investigações efectuadas relativas à sociedade gestora e ao OICVM sob a sua supervisão.
4. Sempre que tal se afigure necessário, as autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM e as autoridades competentes do Estado-Membro de origem da sociedade gestora acordam entre si outras acções a levar a cabo em conexão com a verificação no local ou investigação.
SECÇÃO 2
Troca de informações
Artigo 12.o
Troca de informações corrente
1. As autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM informam sem demora as autoridades competentes dos Estados-Membros de acolhimento do OICVM e, caso este seja gerido por uma sociedade gestora estabelecida noutro Estado-Membro que não o Estado-Membro de origem do OICVM, as autoridades competentes do Estado-Membro de origem da sociedade gestora de:
a)
qualquer decisão de revogação da autorização de um OICVM;
b)
qualquer decisão de suspensão da emissão, resgate ou reembolso das unidades de participação de um OICVM;
c)
qualquer outra medida grave tomada contra um OICVM.
2. Quando o OICVM é gerido por uma sociedade gestora estabelecida num Estado-Membro que não o Estado-Membro de origem do OICVM, as autoridades competentes do Estado-Membro de origem da sociedade gestora comunicam sem demora às autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM que a capacidade de uma sociedade gestora para desempenhar correctamente as suas funções no respeitante ao OICVM que gere pode ser adversamente afectada em termos materiais ou que a sociedade gestora não cumpre os requisitos previstos no capítulo III da Directiva 2009/65/CE.
3. Quando um OICVM é gerido por uma sociedade gestora estabelecida num Estado-Membro que não o Estado-Membro de origem do OICVM, as autoridades competentes do Estado-Membro de origem do OICVM e do Estado-Membro de origem da sociedade gestora facilitam a troca de informações necessária para o exercício das funções que lhes são atribuídas pela Directiva 2009/65/CE, incluindo o estabelecimento dos fluxos de informação adequados para o efeito. Esta obrigação é aplicável, nomeadamente, às informações necessárias em sede de:
a)
procedimentos de autorização do exercício por uma sociedade gestora de actividades no território de outro Estado-Membro, nos termos do disposto nos artigos 17.o e 18.o da Directiva 2009/65/CE;
b)
procedimentos de autorização de uma sociedade gestora para gerir um OICVM estabelecido noutro Estado-Membro que não o Estado-Membro de origem da sociedade gestora, nos termos do artigo 20.o da Directiva 2009/65/CE;
c)
supervisão permanente de sociedades gestoras e OICVM.
Artigo 13.o
Troca de informações sem solicitação prévia
As autoridades competentes comunicam de imediato às suas congéneres todas as informações susceptíveis de se revestirem de interesse material para o exercício das respectivas funções ao abrigo da Directiva 2009/65/CE, sem necessidade de qualquer solicitação prévia.
CAPÍTULO III
DISPOSIÇÕES FINAIS
Artigo 14.o
Entrada em vigor
O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
É aplicável a partir de 1 de Julho de 2011.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 1 de Julho de 2010.