РЕШЕНИЕ 2012/237/ОВППС НА СЪВЕТА
от 3 май 2012 година
относно ограничителни мерки срещу определени лица, образувания и органи, които застрашават мира, сигурността или стабилността на Република Гвинея Бисау
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 29 от него,
като има предвид, че:
(1)
С оглед на сериозната обстановка в Република Гвинея Бисау Съветът смята за необходимо да приеме мерки, насочени срещу лицата, които се стремят да възпрепятстват или блокират протичането на мирен политически процес, или които с действията си подкопават стабилността в Република Гвинея Бисау, по-специално тези, изиграли водеща роля в безредиците на 1 април 2010 г. и в държавния преврат на 12 април 2012 г., и чиято цел е с действията си да разклатят принципите на правовата държава, като нарушават върховенството на гражданската власт и допринасят за безнаказаността и нестабилността в страната.
(2)
За прилагането на някои мерки са необходими по-нататъшни действия от страна на Съюза.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да предотвратят влизането или транзитното преминаване през тяхната територия на лица, които участват в дейности или подпомагат дейности, представляващи заплаха за мира, сигурността или стабилността на Република Гвинея Бисау и лица свързани с тях, съгласно списъка в приложението.
2. Параграф 1 не задължава държавите-членки да отказват достъп на свои граждани до своята територия.
3. Параграф 1 се прилага, без да се засягат случаите, когато държава-членка е обвързана със задължение по международното право, по-специално:
а)
в качеството ѝ на държава - домакин на международна междуправителствена организация;
б)
в качеството ѝ на държава - домакин на международна конференция, свикана от или провеждана под егидата на ООН;
в)
съгласно многостранно споразумение, предоставящо привилегии и имунитети; или
г)
съгласно Договора за помирение от 1929 г. (Латеранските споразумения), сключен между Светия престол (Ватикана) и Италия.
4. Параграф 3 се смята за приложим и в случаите, когато държава-членка е държава - домакин на Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа (ОССЕ).
5. Винаги когато държава-членка предоставя освобождаване в съответствие с параграфи 3 или 4, тя надлежно информира Съвета за това.
6. Държавите-членки могат да предоставят освобождаване от мерките, наложени с параграф 1, когато пътуването е оправдано поради спешни хуманитарни нужди или поради участие в междуправителствени срещи, включително срещи, които се провеждат с подкрепата на Съюза или чийто домакин е държава-членка, поела председателството на ОССЕ, и на които се води политически диалог, пряко допринасящ за демокрацията, правата на човека и принципите на правовата държава в Република Гвинея Бисау.
7. Държава-членка, която желае да предостави освобождаване съгласно параграф 6, нотифицира писмено Съвета за това. Счита се, че е предоставено освобождаване, освен ако един или повече членове на Съвета не се противопоставят в писмена форма в срок от два работни дни след деня на получаването на нотификацията за предложеното освобождаване. Ако един или повече членове на Съвета направят възражение, Съветът може, с квалифицирано мнозинство, да вземе решение да предостави предложеното освобождаване.
8. Когато в съответствие с параграфи 3, 4, 6 и 7 държава-членка разреши на посочени в приложението лица да влязат на нейна територия или да преминат транзитно през нея, това разрешение важи само за целта, за която е дадено, и за лицата, за които се отнася.
Член 2
1. Замразяват се всички финансови средства и икономически ресурси, принадлежащи на, притежавани, държани или контролирани от физически или юридически лица, образувания или органи, които участват в дейности или подпомагат дейности, представляващи заплаха за мира, сигурността или стабилността на Република Гвинея Бисау, както и на свързаните с тях физически или юридически лица, образувания или органи, съгласно списъка в приложението.
2. Не се предоставят, пряко или непряко, никакви финансови средства или икономически ресурси на или в полза на физическите или юридическите лица, образуванията или органите, посочени в приложението.
3. Компетентният орган на държава-членка може да разреши освобождаването на някои замразени финансови средства или икономически ресурси или предоставянето на някои финансови средства или икономически ресурси при условия, които сметне за подходящи, след като установи, че съответните финансови средства или икономически ресурси са:
а)
необходими за задоволяването на основните потребности на лицата, посочени в приложението, и на членовете на семействата им, които са на тяхна издръжка, включително разходи за храна, наем или ипотечен заем, лекарства и медицинско обслужване, данъци, застрахователни премии и такси за комунални услуги;
б)
предназначени изключително за заплащане на разумни по размера си професионални възнаграждения и възстановяване на направени разноски, свързани с предоставянето на правни услуги;
в)
предназначени изключително за заплащане на хонорари или такси за услуги, свързани с рутинно държане или поддържане на замразените финансови средства или икономически ресурси;
г)
необходими за извънредни разходи, при условие че най-малко две седмици преди да даде разрешение, компетентният орган е съобщил на другите компетентни органи и на Комисията причините, поради които смята, че следва да бъде дадено конкретно разрешение.
Държавите-членки уведомяват останалите държави-членки и Комисията за всички дадени по настоящия параграф разрешения.
4. Чрез дерогация от параграф 1, компетентните органи на държава-членка могат да разрешат освобождаването на някои замразени финансови средства или икономически ресурси, ако са изпълнени следните условия:
а)
финансовите средства или икономическите ресурси са предмет на съдебна, административна или арбитражна обезпечителна мярка, наложена преди датата на включване на физическото или юридическо лице, образуванието или органа по параграф 1 в приложението, или на съдебно, административно или арбитражно решение, постановено преди тази дата;
б)
финансовите средства или икономическите ресурси ще бъдат използвани изключително за удовлетворяване на искове, обезпечени с такава обезпечителна мярка или признати за основателни в това решение, в границите, установени от приложимите законови и подзаконови актове, уреждащи правата на лицата с такива претенции;
в)
обезпечителната мярка или решението не са в полза на физическо или юридическо лице, образувание или орган, посочени в приложението;
г)
признаването на обезпечителната мярка или на решението не противоречи на обществения ред в съответната държава-членка.
Държавите-членки уведомяват останалите държави-членки и Комисията за всички дадени по настоящия параграф разрешения.
5. Параграф 2 не се прилага при добавяне към замразени сметки на:
а)
лихви и други доходи по тези сметки; или
б)
плащания, дължими по договори, споразумения или задължения, сключени или възникнали преди датата, на която тези сметки са станали предмет на разпоредбите на настоящото решение,
при условие че за всички такива лихви, други доходи и плащания продължава да се прилага параграф 1.
Член 3
1. Съветът, по предложение на държава-членка или на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност, приема при необходимост изменения на списъка, който се съдържа в приложението.
2. Съветът уведомява засегнатото физическо или юридическо лице, образувание или орган относно решението си, включително относно основанията за включването му в списъка, или пряко, ако адресът е известен, или чрез публикуване на известие, за да предостави възможност на физическото или юридическото лице, образуванието или органа да представи възражения.
3. Когато има внесени възражения или когато има представени нови съществени доказателства, Съветът преразглежда решението си и съответно уведомява засегнатото физическо или юридическо лице, образувание или орган.
Член 4
За да се постигне максимален ефект от мерките, установени с настоящото решение, Съюзът насърчава трети държави да приемат ограничителни мерки, подобни на съдържащите се в настоящото решение.
Член 5
Настоящото решение влиза в сила в деня на публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящото решение се прилага до 5 май 2013 г. То подлежи на постоянно преразглеждане. То се подновява или изменя при необходимост, ако Съветът прецени, че целите му не са били постигнати.
Съставено в Брюксел на 3 май 2012 година.
DECISÃO 2012/237/PESC DO CONSELHO
de 3 de maio de 2012
que institui medidas restritivas contra certas pessoas, entidades e organismos que ameaçam a paz, a segurança ou a estabilidade da República da Guiné-Bissau
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado da União Europeia, nomeadamente o artigo 29.o,
Considerando o seguinte:
(1)
Face à gravidade da atual situação na República da Guiné-Bissau, o Conselho considera necessário adotar medidas a aplicar a todos quantos tentem impedir ou bloquear um processo político pacífico, ou agem de forma a pôr em causa a estabilidade na República da Guiné-Bissau, nomeadamente todos os que tenham tido um papel decisivo no motim de 1 de abril de 2010 e no golpe de Estado de 12 de abril de 2012 e que pretendam, com a sua ação, prejudicar o Estado de direito, cerceando o primado do poder civil, e favoreçam a impunidade e a instabilidade no país.
(2)
É necessária uma nova ação da União para dar execução a determinadas medidas,
ADOPTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
1. Os Estados-Membros tomam as medidas necessárias para impedir a entrada ou o trânsito no respetivo território das pessoas que estejam implicadas ou apoiem atos que ameacem a paz, a segurança ou a estabilidade na República da Guiné-Bissau e das pessoas a elas associadas, cuja lista consta do anexo.
2. O n.o 1 não vincula os Estados-Membros a recusar a entrada dos seus próprios nacionais no respetivo território.
3. O n.o 1 não prejudica os casos em que um Estado-Membro esteja sujeito a uma obrigação de direito internacional, nomeadamente:
a)
Enquanto país anfitrião de uma organização intergovernamental internacional;
b)
Enquanto país anfitrião de uma conferência internacional organizada pela ONU ou sob os auspícios desta; ou
c)
Ao abrigo de um acordo multilateral que confira privilégios e imunidades; ou
d)
Nos termos do Tratado de Conciliação de 1929 (Pacto de Latrão), celebrado pela Santa Sé (Estado da Cidade do Vaticano) e pela Itália.
4. Considera-se que o n.o 3 se aplica igualmente nos casos em que um Estado-Membro seja o país anfitrião da Organização para a Segurança e a Cooperação na Europa (OSCE).
5. O Conselho é devidamente informado em todos os casos em que um Estado-Membro conceda uma isenção ao abrigo dos n.os 3 ou 4.
6. Os Estados-Membros podem conceder isenções das medidas previstas no n.o 1 sempre que a viagem se justifique por razões humanitárias urgentes ou para efeito de participação em reuniões intergovernamentais, incluindo as promovidas pela União, ou as reuniões cujo país anfitrião seja um Estado-Membro na qualidade de presidente em exercício da OSCE, em que se desenvolva um diálogo político que promova diretamente a democracia, os direitos humanos e o Estado de direito na República da Guiné-Bissau.
7. Os Estados-Membros que desejem conceder as isenções previstas no n.o 6 devem notificar o Conselho por escrito. Considera-se autorizada a isenção se um ou mais membros do Conselho não levantarem objeções por escrito no prazo de dois dias úteis a contar da receção da notificação da isenção proposta. Se um ou mais membros do Conselho levantarem objeções, o Conselho, deliberando por maioria qualificada, pode decidir conceder a isenção proposta.
8. Nos casos em que, ao abrigo dos n.os 3, 4, 6 e 7, um Estado-Membro autorizar a entrada no seu território ou o trânsito pelo mesmo de pessoas cuja lista consta do anexo, a autorização fica limitada ao fim para que foi concedida e às pessoas a que respeita.
Artigo 2.o
1. São congelados todos os fundos e recursos económicos que sejam propriedade das pessoas singulares ou coletivas, entidades ou organismos que estejam implicados ou apoiem atos que ameacem a paz, a segurança ou a estabilidade na República da Guiné-Bissau, e de qualquer das pessoas singulares ou coletivas, entidades ou organismos a eles associados, cuja lista consta do anexo.
2. Não podem ser colocados, direta ou indiretamente, à disposição das pessoas singulares ou coletivas, entidades ou organismos, cuja lista consta do anexo, quaisquer fundos ou recursos económicos nem disponibilizados em seu benefício.
3. A autoridade competente de um Estado-Membro pode autorizar o desbloqueamento ou a disponibilização de determinados fundos ou recursos económicos, nas condições que considere adequadas, após ter determinado que os fundos ou recursos económicos em causa:
a)
São necessários para satisfazer as necessidades básicas das pessoas enumeradas no anexo e dos familiares seus dependentes, incluindo os pagamentos de géneros alimentícios, rendas ou empréstimos hipotecários, medicamentos e tratamentos médicos, impostos, apólices de seguro e serviços públicos;
b)
Se destinam exclusivamente ao pagamento de honorários profissionais razoáveis e ao reembolso de despesas associadas à prestação de serviços jurídicos;
c)
Se destinam exclusivamente ao pagamento de encargos ou taxas de serviço correspondentes à manutenção ou gestão corrente de fundos ou de recursos económicos congelados;
d)
São necessários para cobrir despesas extraordinárias, desde que a autoridade competente tenha comunicado às outras autoridades competentes e à Comissão, num prazo mínimo de duas semanas antes da autorização, os motivos por que considera que deve ser concedida uma autorização específica.
Os Estados-Membros em que tenha sido concedida uma autorização ao abrigo do presente número, devem informar os outros Estados-Membros e a Comissão sobre essa autorização.
4. Em derrogação do n.o 1, as autoridades competentes dos Estados-Membros podem autorizar o desbloqueamento de determinados fundos ou recursos económicos congelados se estiverem preenchidas as seguintes condições:
a)
Os fundos ou recursos económicos em causa forem objeto de uma garantia judicial, administrativa ou arbitral constituída antes da data em que a pessoa singular ou coletiva, entidade ou organismo referido no n.o 1 foi incluído no anexo, ou de uma decisão judicial, administrativa ou arbitral proferida antes dessa data;
b)
Os fundos ou recursos económicos forem exclusivamente utilizados para satisfazer créditos assim garantidos ou reconhecidos como válidos por essa decisão, nos limites fixados pelas leis e regulamentação que regem os direitos dos titulares desses créditos;
c)
A garantia ou decisão não é em benefício de uma das pessoas singulares ou coletivas, entidades ou organismos cuja lista consta do anexo;
d)
O reconhecimento da garantia ou decisão não for contrário à ordem pública no Estado-Membro em que tenha sido concedida a autorização.
Os Estados-Membros em que tenha sido concedida uma autorização ao abrigo do presente número, devem informar os outros Estados-Membros e a Comissão sobre essa autorização.
5. O n.o 2 não se aplica ao crédito, em contas congeladas, de:
a)
Juros ou outras somas devidas a título dessas contas; ou
b)
Pagamentos devidos a título de contratos, acordos ou obrigações celebrados ou decorrentes de obrigações contraídas antes da data em que essas contas tenham ficado sujeitas ao disposto na presente decisão,
desde que os referidos juros, outras somas e pagamentos continuem sujeitos ao disposto no n.o 1.
Artigo 3.o
1. O Conselho, deliberando com base numa proposta apresentada por um Estado-Membro ou pelo Alto Representante da União para os Negócios Estrangeiros e a Política de Segurança, adota eventuais alterações à lista constante do anexo.
2. O Conselho dá a conhecer a sua decisão, incluindo os motivos que a fundamentam, à pessoa singular ou coletiva, entidade ou organismo em causa, quer diretamente, se o seu endereço for conhecido, quer através da publicação de um anúncio, dando-lhes a oportunidade de apresentar as suas observações.
3. Sendo apresentadas observações ou novos elementos de prova, o Conselho procede à avaliação da sua decisão e informa em conformidade a pessoa singular ou coletiva, entidade ou organismo em causa.
Artigo 4.o
A fim de maximizar o impacto das medidas referidas na presente decisão, a União incentiva os Estados terceiros a adotarem medidas restritivas semelhantes às previstas na presente decisão.
Artigo 5.o
A presente decisão entra em vigor na data da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
A presente decisão é aplicável até 5 maio 2013. Fica sujeita a avaliação permanente. A presente decisão deve ser prorrogada ou alterada, conforme adequado, caso o Conselho considere que os seus objetivos não foram atingidos.
Feito em Bruxelas, em 3 de maio de 2012.