РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 20 юли 2010 година
относно парафискалната такса за популяризиране на виното, прилагана от Португалия, C 43/04 (ex NN 38/03)
(нотифицирано под номер C(2010) 4891)
(само текстът на португалски език е автентичен)
(2011/6/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) (1), и по-специално член 108, параграф 2, алинея първа от него,
като покани заинтересованите страни да представят мненията си в съответствие с посочените по-горе разпоредби (2),
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
Вследствие на жалба, с писмо от 20 януари 2003 г. Европейската комисия направи запитване до португалските власти относно парафискалната такса, предназначена „за популяризиране на виното“, която се събира от Института за лозата и виното, както и за мерките, финансирани с приходите от тази такса.
(2)
Постоянното представителство на Португалия към Европейския съюз отговори на Комисията с писмо от 14 март 2003 г. В отговор на въпросите, зададени от службите на Комисията, с факс от 14 май и 22 декември 2003 г. беше изпратена допълнителна информация с писма от 4 август 2003 г., 2 септември 2003 г., 24 февруари 2004 г. и 15 юли 2004 г.
(3)
Тъй като прилагането на въпросния механизъм е започнало през 1995 г. без предварително разрешение от страна на Комисията, той е вписан в регистъра на помощите, за които не е представено уведомление. Наистина мерките, които Португалия изпълнява, са нови помощи, за които Комисията не е уведомена и поради това са неправомерни по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 (3) (настоящ член 108 от ДФЕС).
(4)
С писмо от 6 декември 2004 г. [C(2004) 4522] Комисията уведоми Португалия за решението си да открие официална процедура по разследване, предвидена в член 108, параграф 2 на ДФЕС по отношение на тази помощ. Решението на Комисията за откриване на процедурата беше публикувано в Официален вестник на Европейския съюз (4). Комисията покани заинтересованите страни да представят своите мнения по разглежданата мярка.
(5)
Португалските власти представиха своите мнения с писма от 11 и 13 януари 2005 г. Те допълниха отговора си с писмо от 24 май 2006 г. Комисията не е получила мнения от трета заинтересована страна.
II. ОПИСАНИЕ НА ПОМОЩТА
(6)
В тази глава са изложени накратко контекстът и основните значими факти, свързани с разглежданите в настоящото решение мерки. Подробностите по тези факти са изложени в решението за откриване на процедурата, посочена в съображение 4 по-горе.
1. Институт за лозата и виното
(7)
Институтът за лозата и виното (ИЛВ) е публичен орган, създаден през 1986 г. с цел да гарантира контрола и общата координация на лозаро-винарския сектор в Португалия. Съгласно разпоредбите на Наредба-закон № 99/97 от 26 април 1997 г.„Основен закон на Института за лозата и виното“ (5), той има общи функции за подпомагане, изследване, контрол, наблюдение и популяризиране на производството и предлагането на пазара на вино и производни продукти и за тази цел разполага с административна и финансова независимост.
(8)
Този орган развива дейности, отредени от националното и общностното законодателство във връзка с лозарския сектор, и по-специално, това е националният орган, определен от португалската държава (6) да отговаря за контрола върху спазването на общностните разпоредби относно лозаро-винарския сектор (7), съгласно параграф 1 от член 72 от Регламент (ЕО) № 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 г. относно общата организация на пазара на вино.
(9)
Измежду своите задачи, свързани с общата координация на лозаро-винарския сектор, ИЛВ развива два вида дейности:
-
дейности, насочени основно към вината и лозаро-винарските продукти, произвеждани в Португалия, а именно функциите, свързани с кадастъра и лозарското наследство, както и с одита на системите за качество и сертификацията на качествените вина, произведени в определени райони (КВПОР) и на регионалните вина (средно 2,8 % от бюджета на ИЛВ), и
-
дейности, които са предназначени, без разлика, за вината и лозаро-винарските продукти, произхождащи от Португалия и за тези, произхождащи от други държави-членки или от трети държави и които се продават в Португалия, а именно дейностите по управлението и координацията на пазара на виното, контрола и наблюдението на лозарския сектор съгласно националното и общностното законодателство (дейности, които изразходват почти целия бюджет на ИЛВ).
(10)
ИЛВ действа също и като доставчик на някои услуги на трети лица, а именно: (i) организиране и популяризиране на дейности, свързани с обучението за икономическите оператори, браншовите и междубраншовите организации в лозарския сектор и за служителите на ИЛВ; (ii) предоставя на разположение на икономическите субекти от сектора складов капацитет от инфраструктурата на ИЛВ, и (iii) предоставя услуги от лабораторията на ИЛВ, както и обучение на собствения си персонал и на други оператори в лозаро-винарския сектор (финансирано в голяма степен от общностни и национални програми за подпомагане).
2. Мерки за популяризиране на виното
(11)
ИЛВ осигурява също и организацията на популяризиране на виното. Това се изразява в осигуряване на подкрепа за представителните междубраншови асоциации в лозаро-винарския сектор, които предвиждат да развиват дейности, свързани с популяризиране и рекламата на вино и винарски продукти. Тази подкрепа се финансира с част от постъпленията от приходите от таксата за популяризиране върху националните и вносните продукти, чийто процент се определя годишно от португалските власти, които същевременно установяват критериите за подбор на икономическите субекти, получаващи тази подкрепа (8).
(12)
От 1997 г. подкрепата за общото популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти се предоставя с открита конкурсна процедура на една португалска представителна междубраншова асоциация в лозаро-винарския сектор, наречена Viniportugal. И така, бидейки единствен кандидат от 1997 г. насам, Viniportugal е единственият бенефициер на цялата парафискална такса, предназначена за такива цели.
(13)
Ставката на таксата е предназначена за финансиране на два различни вида кампании за популяризиране:
-
първо, кампании за общо популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти в Португалия без позоваване на произхода;
-
кампании за популяризиране на португалското вино и лозаро-винарски продукти на територията на други държави-членки и трети държави.
2.1. Общо популяризиране на виното в Португалия
(14)
По отношение на кампаниите за общо популяризиране на виното в Португалия португалските власти твърдят, че Viniportugal осъществява функции, свързани с подкрепата и извършването на дейности за популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти като популяризиране на културни и научни дейности, свързани със сектора на виното. В този контекст Viniportugal популяризира културата на виното чрез организирането на панаири и изложения на този специалитет, публикации в същата област, дейности по представянето и разпространяването, както и чрез рекламни кампании поради очакването, че популяризирането на виното по принцип влияе пряко върху консумацията му в Португалия.
(15)
Португалските власти отбелязват, че във всички случаи осъществяваните от Viniportugal насърчителни и рекламни дейности не целят да разубеждават потребителите да купуват винарски продукти от други държави-членки или да омаловажават тези продукти. Също така това не носи полза на дадена марка на конкретно предприятие или на отделен производител.
(16)
Основната цел на рекламните кампании на национално ниво е да привлекат младите хора от двата пола сред възрастните потребители към здравословна консумация на вино като алтернатива на бирата и другите алкохолни напитки.
(17)
Viniportugal насърчава също и публикуването на книги, проспекти и практически ръководства за виното с цел да се популяризира културата на виното; асоциацията сключва договори с висше учебни заведения за популяризиране на обучението на професионалисти в областта на виното и ресторантьорството; подпомага португалската асоциация на сомелиерите с цел подобряване качеството на вината, които се сервират на публични места и гарантиране на познаването на качествата на виното по принцип; и накрая, Viniportugal насърчава умерената и отговорна консумация на вино, като си сътрудничи със здравните институции чрез организирането на семинари за борба с високите нива на алкохол в кръвта и за безопасност по пътищата и чрез предложение за кодекс на добрите практики в рекламата на виното, с цел популяризиране на виното по достоен начин и предотвратяване на популяризирането на употребата на алкохол преди юношеска възраст. Португалските власти представиха и рекламни извадки, които доказват спазването на посочените принципи.
2.2. Популяризиране на португалското вино на пазарите на други държави-членки и трети държави
(18)
От друга страна, относно кампаниите за популяризиране на португалското вино и лозаро-винарски продукти на територията на други държави-членки и на трети държави, португалските власти посочват, че дейностите, развивани на пазарите на други държави-членки и на трети държави, целят популяризирането на португалските вина и се конкретизират в публикуването на рекламни обяви в специализирани списания, разпространяването на Newsletters, участието в специализирани изложения и насърчаването на посещения в Португалия на журналисти, специализирани в тази област. Те гарантират, че кампаниите нямат за цел да разубеждават потребителите да купуват продукти на други държави-членки или да дискредитират въпросните продукти, и че това не носи полза на конкретно предприятие или на отделен производител. В тази връзка португалските власти приведоха примери и мостри от рекламни кампании в специализираната чуждестранна преса.
3. Свързани с обучението мерки
(19)
ИЛВ отговаря за насърчаването и осъществяването на дейности, свързани с техническото обучение и с повишаване на информираността на икономическите субекти в лозаро-винарския сектор, с цел да се гарантира качеството на вината и лозаро-винарските продукти. В периода 1997-2002 г. бяха организирани различни обучения за служителите на ИЛВ (1 449 служители), за други държавни служители и в по-малка степен (135 служители) за операторите в сектора.
(20)
Португалските власти подчертават, че разходите за организираните от ИЛВ обучения през този период, с изключение на едно обучение от общ интерес - „Sistema de Informaçao e Gestão Vitivinícola - 2000“ (Система за лозаро-винарска информация и управление - 2000), възлизащо на 367,12 EUR, са били изцяло поети от програмите за подпомагане на модернизирането на селскостопанските и горските структури (PAMAF) 6 и от програма Агро/Мярка 7, и двете съфинансирани от Европейския социален фонд. Те уточняват, че поради това не се е наложило нито ИЛВ, нито икономическите субекти да участват във финансирането на тези обучения.
4. Такса за популяризиране на виното
(21)
Анализираната мярка касае използването на приходите от една парафискална такса, която Институтът за лозата и виното (за по-кратко ИЛВ) събира от операторите в сектора от 1995 г. (9) насам. Таксата има за цел да осигури на този публичен орган достатъчно средства за осъществяването на задачите, свързани с коо рдинацията в лозаро-винарския сектор в Португалия, които представляват над 62 % от бюджета за функционирането на ИЛВ.
(22)
Съгласно член 1, параграф 1 от Decreto-Lei 119/97 (Наредба-закон 119/97), вината и лозаро-винарските продукти от националната територия, както и продуктите от внос, които се предлагат на пазара в Португалия, се облагат с такса за популяризиране, която представлява компенсация за услугите, предоставени от ИЛВ във връзка с общото популяризиране и общата координация на сектора, или Азорските острови и Мадейра - от съответните регионални служби.
(23)
Таксата за популяризиране се прилага не само за лозаро-винарските продукти, които са произведени и се предлагат на пазара в Португалия, но и за тези, които са произведени в Португалия и предлагат на пазара или в други държави-членки, или в трети държави (износ), както и за лозаро-винарските продукти, произхождащи от други държави-членки или трети държави, които се предлагат на пазара в Португалия (внос).
(24)
Сумата, която трябва да се плати, се определя всяка година от компетентните органи на Министерство на земеделието. Тази сума варира в зависимост от това дали продуктът е разфасован или не, както и от вместимостта на съда (10).
(25)
Приходите от таксата за популяризиране са предназначени, въпреки наименованието ѝ, на първо място - за финансиране на услугите, свързани с общата координация на винарския сектор, които се осъществяват от ИЛВ, и на второ място - за дейностите, свързани с популяризирането на виното и лозаро-винарските продукти.
(26)
При откриването на процедурата Комисията счете, че при упражняването на дейностите, свързани с общата координация на лозаро-винарския сектор, отредени на ИЛВ от националното и общностното законодателство, както и при организирането от него на отпускането на помощ за популяризиране на виното, той действа не само като частен оператор, но и като публичен орган, и че следователно помощта за него не е държавна (вж точка 66 от решението за откриване на процедурата).
(27)
По отношение на дейностите на ИЛВ като доставчик на определени услуги на трети страни съгласно пазарните условия (вж по-горе съображение 15), не е имало икономическо предимство за ИЛВ поради позицията му на пазара и следователно липсва и държавна помощ по отношение на него (вж точка 70 от решението за откриване на процедура).
(28)
Въз основа на информацията, с която разполага, Комисията счете също така, че не е имало икономическо предимство, и следователно помощ в полза на Viniportugal. Тази междубраншова асоциация е само доставчик на услуги, който е бил избран да предоставя такива услуги съгласно обективни критерии и чрез открита, прозрачна и недискриминационна процедура (вж точка 87 от решението за откриване на процедура).
(29)
На етапа на откриване на процедурата по разследване обаче Комисията е счела, че е имало държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС в полза на икономическите оператори във сектора на виното относно финансирането на кампании за популяризиране и реклама на виното и лозаро-винарските продукти (вж точка 80 от решението за откриване на процедура).
(30)
По отношение на дейностите, свързани с обучението, Комисията също е счела, че е налице държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС (вж точки 79 и 80 от решението за откриване на процедурата).
(31)
Комисията е открила процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от ДФЕС, защото е имала съмнения относно съвместимостта на тези два вида помощи с вътрешния пазар.
(32)
И така по отношение на подпомагането на рекламата на португалско вино на пазара на други държави-членки и на трети държави, на етапа на откриване на процедурата Комисията не е имала достатъчно информация, позволяваща ѝ да заключи, че тези кампании, въпреки че упоменават произхода на вината, предават само информация за обективните характеристики на съответните продукти и не съдържат субективни твърдения относно качеството на продуктите, което се основава единствено на произхода им (вж точка 119 от решението за откриване на процедурата).
(33)
По отношение финансирането на помощите за популяризиране и обучение, съгласно практиката на Съда, Комисията счете, че помощ за националните производители може да се финансира от парафискални такси, налагани и върху вноса на същия продукт от производителите в другите държави-членки само доколкото бъдат осигурени гаранции, че те ще могат да ползват тези предимства по същия начин като националните производители. Но на етапа на откриването на процедурата Комисията не разполагаше с достатъчно информация, която да ѝ позволи да заключи, че в конкретния случай не е имало дискриминация между националните продукти и вносните такива. Тоест, тя не е могла да заключи, че продуктите, произхождащи от други държави-членки, които също е трябвало да платят таксата, са ползвали по същия начин и в същата степен като националните продукти всички предимства, произтичащи от таксата (вж точка 135 от решението за откриване на процедура).
(34)
И така Комисията поиска от португалските власти да предоставят всякаква информация, която би била полезна за оценяването на въпросните мерки, конкретно по повод на недискриминационния характер на метода на финансиране на разглежданите помощи (тоест, помощите за популяризиране и реклама на виното и лозаро-винарските продукти, както в Португалия, така и на територията на други държави-членки и трети държави) и на обективния характер на рекламните кампании, осъществени на пазарите на държави-членки и трети държави.
(35)
Това решение се ограничава до разследването на прилагането на парафискалната такса от момента на влизането ѝ в сила до 31 декември 2006 г., датата на влизането в сила на новите Основни насоки на Общността за държавните помощи за земеделския и горския сектор за периода 2007-2013 г., без да се засяга позицията, която Комисията ще вземе относно прилагането на таксата за популяризиране след тази дата.
III. МНЕНИЯ, ПРЕДСТАВЕНИ ОТ ПОРТУГАЛИЯ
(36)
Вследствие решението за откриване на процедура съгласно член 108, параграф 2 от ДФЕС, португалските власти изпратиха своите мнения с писма от 11 и 13 януари 2005 г. Те допълниха отговора си с писмо от 24 май 2006 г.
1. Помощи за обучение
(37)
По отношение на помощите за обучение португалските власти уточниха следните факти:
(38)
Между 1997 г. и 2000 г. ИЛВ е предприел дейности, свързани с обучението, във връзка с основни въпроси на лозаро-винарския сектор в Португалия, насочени главно към служители на ИЛВ и на други държавни органи, и в по-малка степен към представители на лозаро-винарския сектор.
(39)
Разходите за всички насърчавани и приключени дейности от ИЛВ през въпросния период са изцяло поети от „програмите за подпомагане на модернизирането на селскостопанските и горските структури“ (PAMAF) 6 и от програма „Агро/Мярка 7“, която е отчасти финансирана от Общността - Европейски социален фонд (ЕСФ), и отчасти на национално равнище - чрез „плана за инвестиции и разходи за развитието на централната администрация“ (PIDDAC).
(40)
Единствената дейност през въпросния период, разходите за която са били реално покрити от бюджета на ИЛВ е обучението от общ интерес „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola 2000“, проведено през 2000 г., на обща стойност от 367,12 EUR, насочено към служителите на регионалните отдели за селско стопанство (регионалните служби на Министерство на земеделието) и служителите на регионалните комитети по лозарство, които са компетентните органи за гарантирането на автентичността и качеството на вината от конкретни райони.
(41)
И накрая португалските власти считат за необходимо да подчертаят, че поради незначителните разходи за тази дейност - само 367,12 EUR - влиянието върху конкуренцията на вътрешен пазар е незначително, или поне de minimus.
2. Помощи за популяризиране и реклама на португалското вино на пазарите на други държави-членки и трети държави.
(42)
По отношение на съмненията, изразени от Комисията по повод подпомагането на рекламата на португалско вино на пазара на други държави-членки и трети държави, португалските власти предоставиха следната информация:
(43)
Дейностите на Viniportugal, свързани с популяризирането и рекламата в Португалия и на територията на други държави-членки и трети държави, са от общ характер и нямат за цел популяризирането на определени предприятия или отделни производители.
(44)
Тези кампании не целят да дискредитират лозаро-винарските продукти на други държави-членки и не би следвало да разубеждават потребителите да купуват лозаро-винарски продукти, произхождащи от други държави-членки; те съответстват на приложимото общностно законодателство (именно законодателството относно етикетирането, представянето и рекламата на хранителните продукти). Следователно рекламните дейности на Viniportugal в други държави-членки на Европейския съюз и в трети държави спазват отрицателните критерии, установени в параграфи 18-30 на Основните насоки на Общността, приложими за държавните помощи за рекламата на продуктите, изброени в Приложение I към Договора за ЕО, и на някои продукти, които не фигурират в Приложение I (11) (наричани по-нататък „Основни насоки за държавните помощи за рекламата“), които са в сила по време на прилагането на въпросната помощ.
(45)
Също така тези дейности изпълняват положителните критерии, изложени в параграф 31 и следващи Основните насоки за държавните помощи за рекламата. В действителност тези дейности целят да запознаят потребителите в други държави-членки с португалските вина, улеснявайки по този начин развитието на дейностите в португалския сектор на лозарството, по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
(46)
Кампаниите на Viniportugal извън Португалия целят да направят публично достояние основните характеристики на португалското вино, приканвайки консуматорите в други държави-членки и трети държави да опитат тези продукти, с които те не са запознати. Кампаниите не съдържат никакви субективни твърдения относно качеството на продуктите, основаващи се единствено на техния произход, което е в съответствие с Основните насоки за държавните помощи за рекламата.
(47)
Следователно португалските власти заявяват, че рекламните дейности на Viniportugal в други държави-членки на Европейския съюз, както и тези в трети държави трябва да се считат за съвместими с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3 буква в) на ДФЕС и на Основните насоки за държавните помощи за рекламата.
(48)
В подкрепа на своето становище португалските власти представят примери и извадки от рекламни кампании в чуждестранната специализирана преса.
3. Финансиране на кампаниите за популяризиране и реклама на португалското вино в други държави-членки и в трети държави
(49)
По отношение на съмненията, изказани от Комисията спрямо финансирането на кампаниите за популяризиране и реклама на вино в други държави-членки и в трети държави, португалските власти изтъкват, че за периода 1997-2005 г. постъпленията от събирането на таксата върху продуктите, произхождащи от други държави-членки представляват едва 15 % от общите постъпления от тази такса.
Годишни постъпления от събирането на таксата за популяризиране на виното (Средногодишно за 1998-2005 г. (12))
Произход
Сума
(EUR)
%
Национални вина и лозаро-винарски продукти
7 327 957
85 %
Вина и лозаро-винарски продукти от други държави-членки и трети държави
1 293 169
15 %
Общо средногодишни постъпления (1998-2005)
8 621 126
100 %
(50)
В този контекст португалските власти считат, че вносните продукти допринасят само за плащането на част от осъщественото в Португалия общо популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти, която е в полза и на националните продукти, и на тези произхождащи от други държави-членки. Също така според португалските власти останалата част от финансирането на общото популяризиране се осигурява от частта от облагането на националните продукти, които ползват в същата степен предимствата, произтичащи от тях. От друга страна португалските власти уточняват, че средните разходи за общо популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти са много по-високи, отколкото частта от сумата, отпусната на Viniportugal, която е получена от таксата за популяризиране, начислявана върху продуктите на други държави-членки. Според португалските власти отпусканата годишно помощ на Viniportugal за въпросния период представлява между 25 % и 45 % от приходите от таксата за популяризиране на виното (вж по-горе съображение 15). Само 15 % от тази сума се формират от събраната такса от продукти, внос от други държави-членки. Колкото до останалите 85 %, те са от приходите от таксата върху националните продукти (13). Следователно дейността на Viniportugal се финансира най-вече от постъпленията от събраната такса върху националните продукти.
(51)
Португалските власти добавят, че през същия този период разходите на Viniportugal за акциите, свързани с общото популяризиране на виното в Португалия, представляват средно 32 % от разходите на тази асоциация.
Разходи на Viniportugal (средно годишно за 1998 - 2005 (14))
Акции
Сума
(EUR)
%
Промоционални и рекламни акции в други държави-членки и трети държави
1 119 293
68 %
Акции за общо популяризиране в Португалия
525 698
32 %
Общо средни разходи годишно (1998-2005)
1 644 991
100 %
(52)
Като се има предвид, че приносът на таксата върху продуктите от други държави-членки за дейностите на Viniportugal представлява едва 15 % от общите приходи на асоциацията от таксата за популяризиране, португалските власти заключават, че следователно той се ограничава до финансирането само на част от разходите за акциите за общо популяризиране, осъществени от Viniportugal в Португалия.
(53)
Тези акции, които според португалските власти могат да бъдат от полза както за националните продукти, така и за внесените такива от други държави-членки, от една страна са финансирани от таксата върху продуктите на други държави-членки, а от друга, от таксата върху националните продукти.
(54)
Останалата част от таксата, събрана върху националните продукти - за дейността на Viniportugal, е предназначена за финансиране на всички акции за популяризиране и реклама на португалските вина в други държави-членки и в трети държави, бидейки по този начин единственият източник за финансиране на тези дейности.
(55)
В заключение португалските власти заявяват, че няма дискриминация между националните вина и лозаро-винарски продукти и произхождащите от други държави-членки, доколкото i) и едните и другите допринасят за финансирането на дейностите, свързани с общото популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти в Португалия, и доколкото тези дейности са в полза и на националните продукти и на внасяните от други-държави-членки; ii) промоционалните и рекламните кампании, осъществявани от Viniportugal в други държави-членки и в трети държави, които носят полза изключително за португалското вино, са изключително финансирани с част от постъпленията от събраната такса върху националните вина и лозаро-винарски продукти.
(56)
Според португалските власти механизмът на финансиране на въпросните помощи следва да се счита съвместим с членове 107 и 110 на ДФЕС.
IV. ПРЕЦЕНКА
1. Наличие на помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС
(57)
Членове 107-109 от ДФЕС са приложими за производството на продукти от лозаро-винарския сектор и търговията с тях по силата на член 71 от Регламент (ЕО) № 1493/99 (15) относно общата организация на пазарите на тези продукти.
(58)
Съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС, освен когато е предвидено друго в Договора, всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(59)
За попадането на дадена мярка в приложното поле на член 107, параграф 1 от ДФЕС трябва да бъдат кумулативно изпълнени следните четири условия: 1) мярката трябва да се финансира от държавата или с държавни средства, 2) тя трябва да касае избирателно определени производствени предприятия или сектори, 3) тя трябва да включва икономическо предимство за предприятията бенефициери, 4) тя трябва да засяга търговията в рамките на Общността и да нарушава или да представлява заплаха от нарушаване на конкуренцията.
(60)
В решението за откриване на официалната процедура по разследване Комисията изразява съмнения по следните въпроси: първо, относно съвместимостта на мерките за популяризиране на пазари на други държави-членки и трети държави с член 107 от ДФЕС; второ, относно съвместимостта на мерките, свързани с обученията, организирани от ИЛВ, с член 107 от ДФЕС; и трето, относно съвместимостта на финансирането чрез парафискалната такса на мерките, свързани с популяризиране на пазарите на други държави-членки и трети държави. Следователно Комисията ограничава своето разследване до тези въпроси.
1.1. Държавни средства
(61)
Помощите, които са обект на настоящата процедура по разследване, са финансирани чрез парафискална такса, предназначена за популяризиране на виното.
(62)
По отношение на въпроса дали приходите от парафискалните такси могат да се разглеждат като държавни средства, следва да се отбележи, че не трябва да се прави никаква разлика по отношение на държавните средства, когато помощта се отпуска директно от държавата и когато помощта се отпуска от държавни или частни организации, които са посочени или създадени от държавата. (16)
(63)
На 15 юли 2004 г. Съдът на Европейските общности в решението си по делото Pearle (17) (дело C-345/02) постанови, че задължителните такси, събирани от посреднически орган за всички предприятия в определен професионален сектор, не трябва да се разглеждат като държавни средства, ако са спазени следните четири кумулативни условия:
а)
Съответната мярка е определена от професионална организация, която представлява предприятията и работещите в даден професионален сектор, и не служи като инструмент за осъществяване на определена от държавата политика;
б)
Така определените цели се финансират изцяло от вноските на предприятията в този сектор;
в)
Начинът на финансиране и ставката/сумата на вноските се определят в професионалната организация в сектора, от представители на служителите и работниците, без никаква намеса от страна на държавата.
г)
Вноските се използват задължително за финансирането на мярката, без евентуална намеса на държавата.
(64)
Мярката, за която е направено уведомление, изглежда не отговаря на всичките тези условия. Таксата, предвидена „за популяризиране на виното“, е установена от португалски орган с наредба-закон (вж. съображение 11), като инструмент за изпълнение на политика, която е определена от португалското правителство, а именно популяризиране на виното. Освен това, португалският орган има възможност, в качеството си на законодател, да се намесва при определянето на финансовите условия за мярката и използването на вноските. В разглеждания случай интервенцията на португалската държава в този смисъл личи ясно от разпоредбите на Наредбите-закони № 137/95 от 14 юни и № 119/97 от 15 май.
(65)
Тъй като условията a), в) и г) от решението по случая Pearle не са изпълнени, приходите от така наречената такса за популяризиране следователно се приемат като „държавни средства“.
1.2. Наличие на селективно предимство
(66)
Следователно има основание да се провери дали анализираният механизъм „нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки“. Наличието на помощ следва да бъде установено при потенциалните бенефициери на популяризирането на вино и неговото финансиране.
(67)
И така, за да представлява помощ по смисъла на член 107, отпуснатата компенсация с държавни средства трябва да носи икономическо предимство, която не би била получена при нормални пазарни условия, и Това предимство трябва да бъде селективно. Критерият за селективност е изпълнен, когато споменатото предимство е предвидено за някои предприятия или за даден сектор на дейност. В разглеждания случай, в който виненият сектор и винарските продукти са ясно определени, това условие следователно е изпълнено.
(68)
При откриването на процедурата по разследване Комисията идентифицира като бенефициери икономическите оператори, ползващи се от услугите, предоставени от ИЛВ и Viniportugal. Независимо от въпроса дали финансирането на дейностите на ИЛВ представлява държавна помощ за този орган, поставя се също и въпросът за възможната квалификация като държавни помощи, по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС, на услугите предоставени от този орган на винарския сектор. Няма съмнение, че операторите във въпросния сектор (производители, преработватели, търговци на едро, търговци на дребно и др.) са предприятия, упражняващи икономическа дейност.
(69)
Съгласно практиката на Съда се приемат именно като помощи интервенциите, които под различна форма облекчават разходите, които обикновено обременяват бюджета на предприятието и които, по този начин, без да бъдат субсидии в точния смисъл на думата, са от същото естество и водят до същия резултат (18).
(70)
Следователно е важно, на второ място, да се отговори на въпроса дали, и евентуално доколко, дейностите, финансирани с тези „държавни средства“, а именно услугите, предлагани на сектора от ИЛВ и промоционалните кампании, организирани от Viniportugal, представляват икономическо предимство за операторите от сектора.
(71)
По отношение на услугите на ИЛВ е уместно да се разбере от една страна дали, и евентуално доколко, ако ги нямаше осигурените от ИЛВ услуги, икономическите оператори от лозаро-винарския сектор в Португалия би трябвало да поемат разходите за тези услуги и дали те представляват разходи, които обикновено обременяват бюджета на предприятието. За тази цел услугите следва да се разделят на три групи:
1.2.1. Услуги на ИЛВ като общ координатор на сектора
(72)
Комисията счита, че услугите и дейностите на ИЛВ като общ координатор на лозаро-винарския сектор, и по-специално функциите, свързани с надзора, контрола, сертификацията, одита, управлението на пазарните механизми, са следствие от прилагането на изискванията, установени от общностното и националното законодателство, и като такива те не са нормално обременяващи бюджета на предприятието дейности, а са дейности, които са свързани с основни функции на държавата.
1.2.2. Услуги, свързани с обучението
(73)
Все пак по отношение на финансирането на организирането на обученията, от които са могли да се възползват икономическите оператори в сектора, ясно личи, че става въпрос за предимство за тях, защото обучението е дейност, която обикновено натоварва бюджета на предприятията.
(74)
Според информацията, предоставена от португалските власти при откриването на процедурата, с изключение на едно обучение от общ интерес - „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000“, което е струвало 367,12 EUR, всички организирани от ИЛВ обучения са били съфинансирани от Европейския социален фонд и следователно не са били финансирани от приходите от парафискалната такса. Поради тази причина тези обучения не са предмет на настоящата процедура по разследване.
(75)
По отношение на единственото обучение, финансирано с приходи от таксата за популяризиране на виното, а именно обучението от общ интерес „Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000“, Комисията констатира, че една нова информация би могла да промени квалификацията му като държавна помощ. Съгласно новата информация, която беше предоставена, това обучение е било изключително предназначено за служителите на регионалните отдели на Министерство на земеделието и на служителите на Регионалните лозарски комитети, които са компетентни държавни органи за контрол и проверка на автентичността и качеството на вината в съответните региони. От тази информация следва, че не става въпрос за мярка за помощ, предназначена за бенефициерите на услугите, предоставяни от ИЛВ, а за мярка за вътрешно обучение на държавната администрация.
(76)
Следователно тази мярка за обучение не представлява държавна помощ съгласно член 107, параграф 1 от ДФЕС.
1.2.3. Услуги, свързани с осъществяването на промоционални кампании
(77)
По отношение на осъществяването на кампании за популяризиране на вино и винарски продукти чрез Viniportugal, действително има икономическо предимство за икономически оператори от сектора, особено лозаро-винарския сектор в Португалия. Организацията на популяризирането на тези продукти е разход, който обикновено обременява бюджета на предприятието.
(78)
Следователно Комисията заключава, че предоставянето на услуги, състоящи се в осъществяване на промоционални кампании, представлява селективно предимство посредством държавни средства за икономически оператори от лозаро-винарския сектор в Португалия.
1.3. Ефект върху търговията и нарушаване на конкуренцията
(79)
С цел да се установи дали въпросните помощи попадат в приложното поле на член 107, параграф 1 от ДФЕС, трябва на последно място да се определи дали те могат да засегнат търговията между държавите-членки и дали нарушават или заплашват да нарушат конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производства.
(80)
Съдът констатира, че когато дадено предимство, осигурено от държава-членка, укрепва позицията на една категория предприятия спрямо други конкурентни предприятия във вътреобщностната търговия, последните следва да се считат засегнати от това предимство (19).
(81)
Изглежда, че разглежданите мерки могат да засегнат търговията между държави-членки, доколкото те облагодетелстват националната продукция в ущърб на продукцията на други държави-членки. В действителност лозарският сектор е изключително отворен за конкуренцията на общностно ниво и следователно е много чувствителен към всякакви мерки в полза на производството на една или друга държава-членка.
(82)
Фактът, че има търговски обмен между държави-членки в сектора на виното и винарските продукти, изглежда е доказан от наличието на обща организация на пазарите в този сектор.
(83)
Следващата таблица показва като пример нивото на вътреобщностния търговски обмен на тези продукти от 1999 до 2004 г. (20).
1 000 хл
Година
Внос ЕС
Износ ЕС
1999 (ЕС-15)
35 595
40 921
2000 (ЕС-15)
-
-
2001 (ЕС-15)
32 699
35 558,4
2002 (ЕС-15)
31 810,3
35 002,9
2003 (ЕС-15)
33 024,7
35 343
2004 (ЕС-25)
35 513,3
38 696,4
(84)
Следователно по отношение на финансирането на кампаниите за популяризиране и реклама на вино и лозаро-винарски продукти с част от приходите от така наречената такса за популяризиране на виното, Комисията потвърждава своята позиция относно наличието на държавна помощ за икономическите оператори в сектора на виното и лозаро-винарските продукти по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
1.4. Заключения относно характера на „помощ“ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС
(85)
Комисията счита, че мерките в полза на икономическите оператори в сектора на виното и лозаро-винарските продукти им осигуряват предимство, финансирано с държавни средства, което другите оператори не могат да ползват. Това предимство нарушава или заплашва да наруши конкуренцията, като облагодетелства определени предприятия и производства, щом като може да засегне търговията между държави-членки. Следователно Комисията заключава, че тези мерки попадат в обхвата на член 107, параграф 1 от ДФЕС.
2. Законосъобразност на помощите за популяризиране и реклама
(86)
Португалските власти не са уведомили Комисията по смисъла на член 108, параграф 3 от ДФЕС за механизмите, с които е установена въпросната парафискална такса, нито за финансирането на акциите в полза на сектора на виното.
3. Разследване на съвместимостта на помощите за популяризиране и реклама
(87)
Принципът на несъвместимост, посочен в член 107, параграф 1 от ДФЕС, обаче има изключения.
(88)
По-специално член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС предвижда, че могат да се считат като съвместими с вътрешния пазар помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес.
(89)
Според Съобщение на Комисията относно определянето на правила за оценка на незаконните държавни помощи, всяка неправомерна помощ по смисъла на член 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 659/1999, трябва да се оценява съгласно правилата и основните насоки, които са в сила в момента на отпускането на помощта.
(90)
Така съвместимостта на помощите, отпуснати преди 1 януари 2002 г., трябва да бъде проверена с оглед на Рамката за националните помощи за реклама на селскостопанските продукти и някои продукти, изброени в Приложение II към Договора за ЕИО (21), а за помощите, отпуснати след тази дата, с оглед на цитираните по-горе Основни насоки, приложими за държавните помощи за рекламата, без да се нарушават специалните правила за временно прилагане, установени в гореспоменатите Основни насоки.
(91)
Рамката от 1987 г. и Основните насоки обаче по същество споделят едни и същи принципи. Те предвиждат отрицателни и положителни критерии, които трябва да бъдат спазвани от всички режими за национални помощи. Така че не следва да става въпрос за рекламни акции, които противоречат на член 28 от Договора (настоящият член 34 от ДФЕС) или на производното общностно право и те не трябва да бъдат насочени в зависимост от определени предприятия.
3.1. Кампании за общо популяризиране в Португалия
(92)
Според информацията, изпратена от португалските власти, може да се заключи, че целите на тези мерки съчетават много положителни критерии, приети във визираните по-горе документи, тъй като те се вписват в целите за развитието на малките и средните предприятия и на някои региони, или дори в целите за разработване на висококачествени продукти и за здравословно хранене.
(93)
Освен това португалските власти обясняват, че посланията, предадени чрез промоционалните и рекламните акции са от общ характер, състоят се главно в организация на изложения, участия в панаири, издаване на каталози и други носители, нямат за цел да разубеждават потребителите да купуват продукти на други държави-членки или да дискредитират въпросните продукти, и не са в полза на марка на конкретно предприятие или отделен производител.
(94)
В решението за откриване на официална процедура по разследване (точка 108), Комисията е счела, че публичните помощи, изплатени за финансиране на промоционалните мерки в разглеждания случай до 1 януари 2002 г., са спазили критериите, установени в общностните разпоредби, приложими в тази област.
(95)
Считано от 1 януари 2002 г. точка 8 от Основните насоки на Общността за държавните помощи за реклама на продуктите, изброени в приложение I към Договора за ЕО, и на някои продукти, които не фигурират в приложение I предвижда, че промоционалните акции, като популяризирането на научни знания, организирането на панаири и изложения, участието в тях и подобните на тях акции за връзки с обществеността, включително анкети и пазарни проучвания, не се считат като реклама. Държавните помощи относно това популяризиране в широк смисъл са предмет на точки 13 и 14 от Основните насоки на Общността за държавните помощи в селскостопанския сектор.
(96)
Точка 13.2 от Основните насоки на Общността за държавните помощи в селскостопанския сектор предвижда, че помощи могат да бъдат отпускани за използване на експерти или услуги от този тип, включително технически проучвания, проучвания за осъществимост и проектиране, както и пазарни проучвания, когато тези дейности са свързани с развитието на качеството на селскостопанските продукти. Освен това в точка 14 се разрешава отпускането на помощи за предоставяне на техническа помощ в селскостопанския сектор. По-специално, разрешени са помощи за разпространяване на нови техники.
(97)
Описаните по-горе помощи могат да бъдат причислени към една или друга от тези категории, тъй като в крайна сметка те имат за цел предоставяне на техническа помощ за съответното производство чрез осигуряване на подкрепа за качествените селскостопански продукти, както и общото разпространение на техните характеристики.
(98)
В тези случаи са разрешени помощи, покриващи 100 % от разходите. Но за да се избегне отпускането на значителни суми на големи компании, общата сума на помощта, която може да бъде отпусната по тези две точки, не може да надвишава 100 000 EUR на бенефициер за срок от три години или, ако става въпрос за помощи, отпускани на предприятия, които влизат в категорията на малките и средни предприятия, съгласно дефиницията за тях, дадена от Комисията, 50 % от допустимите разходи, като се прилага най-високият размер. За целите на изчисляването на размера на помощта, получателят на услугата се приема за бенефициер.
(99)
Португалските власти обясниха, че по отношение на общите акции с общ обхват, реалната полза от които е изцяло разпределена между всички участници в лозаро-винарската индустрия, нивото на помощта за отделния бенефициер следователно ще бъде под прага от 100 000 EUR за три години.
(100)
В решението за откриване на официална процедура по разследване (точка 114), Комисията счита, че публичните помощи, изплатени за финансиране на промоционални акции в разглеждания случай след 1 януари 2002 г., изглежда отговарят на критериите, установени в общностните документи, приложими в тази област.
(101)
Предвид информацията, предоставена от португалските власти през цялото време на разследването на този случай и при липсата на противоречащи мнения на трети страни след откриването на официалната процедура по разследване, Комисията потвърждава позицията, изразена при откриване на процедурата (22) относно съвместимостта с общностните разпоредби, приложими към кампаниите за общо популяризиране на вино, организирани от Viniportugal в Португалия.
-
в това изразяване на позиция Комисията отбелязва специално уверенията, представени от страна на португалските власти относно: целите на мярката - развитие на малките и средните предприятия на някои региони, дори разработване на висококачествени продукти и здравословно хранене (точка 32 от Основните насоки за държавните помощи за реклама);
-
същността на кампаниите: посланията, предадени чрез промоционалните и рекламните акции, са от общ характер, състоят се главно в организация на изложения, участия в панаири, издаване на каталози и други носители, нямат за цел да разубеждават потребителите да купуват продукти на други държави-членки или да омаловажават съответните продукти и не са в полза на марка на конкретно предприятие или на отделен производител.
-
определянето на таван за подпомагането: мерките се финансират изцяло от парафискалните такси и финансовите усилия на професионалистите в тези кампании по дефиниция достигат 50 % от разходите им. Освен това, тъй като се касае за акции с общ обхват, реалната полза от които е изцяло разпределена между всички участници в лозаро-винарската индустрия, нивото на помощта за отделния бенефициер, ще бъде следователно под прага от 100 000 EUR за три години.
3.2. Кампании за популяризиране и реклама на португалското вино на пазарите на други държави-членки и трети държави
(102)
По отношение на кампаниите за популяризиране и реклама на португалското вино на пазарите на други държави-членки и трети държави, осъществени от Viniportugal, по-специално след 1 януари 2002 г., Комисията изрази съмнения относно съвместимостта на тези кампании с разпоредбите на Основните насоки за държавните помощи за реклама.
(103)
Съгласно точка 4.1 на основните насоки, приемливи са рекламните кампании, пряко или косвено организирани от държава-членка на пазара на други държави-членки с цел да запознаят потребителите с цяла една категория продукти на друга държава-членка. Все пак тези кампании трябва да предоставят обективна информация за характеристиките на съответните продукти и не трябва да включват субективни твърдения за качеството на продуктите, основаващи се единствено на техния произход.
(104)
При откриването на процедурата обаче Комисията не разполагаше с достатъчно информация, за да може да стигне до заключение, че тези кампании, въпреки че отбелязват произхода на вината, предоставят само информация за обективните характеристики на съответните продукти и не съдържат субективни твърдения относно качеството на продуктите, основаващи се единствено на техния произход. Така че португалските власти бяха приканени да докажат, че евентуалното позоваване на произхода на продуктите наистина спазва тези условия.
(105)
Комисията отчита уверенията, представени от страна на португалските власти по отношение на i) общия характер на промоционалните кампании на Viniportugal (вж по-горе съображение 37); ii) факта, че дейностите по насърчаване и рекламните дейности на Viniportugal в Португалия и на територията на други държави-членки и трети държави не касаят специфични браншове и нямат за цел популяризиране на определени предприятия или отделни производители (вж по-горе съображение 37); iii) факта, че кампаниите не целят омаловажаването на лозаро-винарските продукти на други държави-членки, че те не би следвало да разубеждават потребителите да купуват лозаро-винарски продукти, произхождащи от други държави-членки и че те са в съответствие с приложимото общностно законодателство (а именно законодателството свързано с етикетирането, представянето и рекламата на хранителни продукти) (вж по-горе съображение 38); iv) факта, че тези дейности целят запознаването на потребителите от други държави-членки с португалските вина, улеснявайки по този начин развитието на дейностите на португалския винарски сектор по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС (вж по-горе съображение 39); и накрая, v) факта, че кампаниите на Viniportugal извън Португалия целят да направят публично достояние основните характеристики на португалското вино, приканвайки консуматорите в други държави-членки и трети държави да опитат тези продукти, с които те не са запознати, и че те не съдържат никакво субективно твърдение относно качеството на продуктите, основаващо се единствено на техния произход (вж по-горе съображение 40).
(106)
На базата на допълнителната информация, предоставена от португалските власти, и при липсата на противоречащи мнения на трети страни след откриването на формалната разследваща процедура, Комисията е в състояние да заключи, че съмненията, изразени при откриването на процедурата, относно субективния характер на кампаниите за популяризиране и реклама, организирани на пазарите на държави-членки и трети държави, са разсеяни.
(107)
С оглед на изложените доводи Комисията счита, че помощта за общото популяризиране на виното в Португалия, както и помощта за популяризирането и рекламата на португалско вино на пазарите на други държави-членки и трети държави, е съвместима с положителните и отрицателните критерии, установени в Основните насоки за държавните помощи за реклама.
4. Финансиране на помощите
(108)
По отношение на държавните помощи, финансирани чрез парафискална такса, финансираните с помощите акции както и финансирането на самите помощи трябва да бъдат проучени от Комисията. В действителност евентуалната несъвместимост на финансирането на държавна помощ с общия пазар би направила несъвместими и самите помощи, дори и когато отпускането на помощта е в съответствие с приложимите правила за конкуренцията.
(109)
Според постоянната съдебна практика таксите не попадат в приложното поле на разпоредбите на ДФЕС относно държавните помощи, освен ако те не представляват начин на финансиране на мярка за помощ, така че те да бъдат част от мярката (23). С оглед на възможността такса или част от такса да се разглеждат като неразделна част от мярка за помощ, непременно трябва да има задължителна връзка между предназначението на таксата и това на помощта, съгласно релевантното национално законодателство (24), в смисъл, че приходите от таксата задължително се насочват за финансиране на помощта. Ако такава връзка съществува, приходите от таксата влияят пряко върху размера на помощта (25) и следователно върху оценката на съвместимостта на тази помощ с вътрешния пазар (26).
(110)
Следователно е уместно да се разгледа дали таксата за популяризиране на виното отговаря на посочените по-горе условия.
4.1. Таксата за популяризиране на виното като неразделна част от помощите за популяризиране
(111)
На първо място следва да се разгледа дали приходите от таксата са непременно предназначени за финансиране на помощта. В този контекст следва да се отбележи, че както Decreto-Lei 137/95, така и Decreto-Lei 119/97, чиято дерогация е той, определят, че „процент от приходите от таксата за популяризиране, който се определя всяка година от министъра на земеделието, който обаче никога не е по-малко от 25 %, ще бъде предназначен за акциите за общо популяризиране на виното и винарските продукти“ (член 11, параграф 2 от Decreto-Lei 119/97). В този смисъл една част от приходите от таксата, съгласно съответното национално законодателство, е задължително предназначена за финансирането на мерки за насърчаване, които са предмет на помощта.
(112)
Освен това член 1, параграф 1 от Decreto-Lei 119/97, който определя рамката за прилагане на таксата, постановява, че „вината и лозаро-винарските продукти […] подлежат на облагане с такса за популяризиране, която представлява равностойността на услугите, предоставени от ИЛВ във връзка с общо популяризиране и общата координация на сектора“. На второ място трябва да се разгледа дали приходите от таксата влияят директно върху размера на помощта. В този контекст следва да се отбележи, че таксата за популяризиране е единственият източник за финансиране на помощите за популяризиране и реклама, които са предмет на настоящото проучване, така че намаляването на приходите от таксата предполага намаляване на средствата за финансиране на мерките за популяризиране.
(113)
Следователно Комисията счита, че в разглеждания случай приходите от таксата са задължително предназначени за финансирането на помощта и че приходите от таксата влияят директно върху размера на помощта. В крайна сметка следва да се заключи, съгласно практиката на Съда на ЕС, че съществува връзка на задължително предназначение между таксата и помощта по силата на приложимото национално законодателство и че таксата за популяризиране на виното е неразделна част от разглежданата мярка за помощ. Следователно финансирането на акциите с таксата трябва също да бъде разгледано от Комисията.
4.2. Облагане с таксата на продуктите за износ
(114)
Както бе посочено по-горе в съображение 9, с таксата се облагат както португалските продукти, предназначени за консумация в Португалия, така и продуктите за износ.
(115)
Въпреки това в решението за откриване на официална процедура по разследване (точка 143) Комисията твърди, че изглежда няма дискриминация между предназначените за националния пазар национални продукти и предназначените за износ при осъществяването на кампании за популяризиране и реклама извън португалската територия.
(116)
По отношение на въпроса в каква степен продуктите, предназначени за износ, се ползват в същата степен от мерките за общо популяризиране в Португалия, предвид информацията, предоставена от португалските власти през цялото време на разследването на този случай, и при липсата на мнения на трети лица в обратен смисъл след откриването на официалната процедура по разследване, Комисията е в състояние да заключи, че последната категория продукти се ползва в голяма степен от всички предимства, произтичащи от таксата, а от друга страна се ползва значително от промоционалните дейности на територията на други държави-членки и трети държави.
4.3. Облагане на вносните продукти с таксата
(117)
Съгласно практиката на Съда на ЕС (27) Комисията обикновено приема, че финансирането на помощ посредством задължителни такси може да окаже влияние върху помощта, като има защитен ефект, който се простира отвъд самата помощ. Въпросната такса наистина представлява задължителен налог. Също според практиката на съда Комисията счита, че помощ за националните производители може да бъде финансирана с парафискални такси, които се прилагат и върху вноса на същия продукт от производители в други държави-членки, само доколкото има гаранции, че те могат да ползват всичките тези предимства по същия начин като националните производители.
(118)
Така при откриването на официална процедура по разследване Комисията отбеляза, че доколкото е трябвало да се плати таксата и за продуктите, произхождащи от други държави-членки, португалските власти трябва да докажат и че не е имало никаква дискриминация между националните продукти и тези от внос, и че следователно продуктите, произхождащи от други държави-членки, за които също е трябвало да се плати таксата, са ползвали като националните продукти, по същия начин и в еднаква степенвсички предимства произтичащи от нея (28).
(119)
Вече бе установено, че кампаниите за популяризиране и реклама на вино и лозаро-винарски продукти, осъществени от Viniportugal, са финансирани с част от постъпленията от таксата за популяризиране на вино.
(120)
В своето становище и в допълнителната информация, португалските власти гарантират, че приносът на постъпленията от събраната такса върху продуктите от внос се ограничава до финансирането само на една част от разходите за акциите за общо популяризиране, които Viniportugal е организирал в Португалия. Те твърдят, че промоционалните и рекламни кампании, осъществени на пазарите на други държави-членки и трети държави в подкрепа на португалското вино и лозаро-винарски продукти, са финансирани изключително с постъпленията от събраната такса за националните продукти.
(121)
Информацията, предоставена от португалските власти, доказва, че кампаниите за общо популяризиране в Португалия носят съразмерна полза на вносните продукти. Действително, както е описано по-горе в съображения 16-17, главната цел на рекламните кампании на национално ниво е да привлекат младите пълнолетни потребители от двата пола към здравословна консумация на вино като алтернатива на бирата и другите алкохолни напитки. Португалските власти представиха и рекламни извадки от кампаниите за популяризиране, целящи да насърчат консумацията на вино, и по принцип вносните продукти се възползват в същата степен от посочените мерки.
(122)
Предоставената информация обаче не е достатъчна, за да се докаже, че постъпленията от събраната такса за вносните продукти не са допринесли за финансирането на кампаниите за насърчаване и рекламните кампании, осъществени на пазарите на държави-членки и трети държави, които за сметка на това носят полза изключително за португалското вино. По-специално, според представените от португалските власти данни през периода от 1998 до 2005 г. средно постъпленията от събраната такса за вносните продукти е била 1 293 169 EUR, докато през същия този период Viniportugal е заделял средно годишно 525 698 EUR за акции за общо популяризиране в Португалия (вж по-горе съображения 36 и 38).
(123)
Освен това, дори и националното законодателство да предвижда задължението да се задели процент, който никога не е по-нисък от 25 %, от приходите от таксата за акции за общо популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти, не съществува отделно счетоводство за тези две части на прихдите от таксата. Португалските власти можаха да представят само приблизителни оценки на частта от приходите от събраната такса за вносните продукти, предназначена за общо популяризиране.
(124)
Но като се има предвид съдебната практика, цитирана по-горе в събажение 116, поради това, че финансираните с таксата мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 107 от ДФЕС, както и поради факта, че таксата приема дискриминационен характер, против разпоредбите на член 110 от ДФЕС, доколкото за продуките, произхождащи от други-държави членки, също трябва да се плати такса, без обаче тези продукти да ползват всички предимства произтичащи от нея, Комисията счита, че приходите, получени от облагането с таксата на внасяните от други държави-членки продукти, с оглед финансирането на осъщетвяваните от Viniportugal акции за насърчаване на пазарите на други държави-членки и трети държави, представляват несъвместимо финансиране на помощта от гледна точка на правилата за свободното движение на стоките, и следователно така финансираните държавни помощи са в същата степен несъвместими с договора.
(125)
Комисията може основателно да заключи въз основа на предоставените от португалските власти сведения и уверения (вж. съображение 104 от настоящото решение), че производителите и търговците от други държави-членки са се възползвали в същата степен като португалските производители от мерките за помощ за общо популяризиране, осъществени в Португалия.
(126)
В замяна на това португалските власти не оспорват, че производителите и търговците от други държави-членки не могат да се възползват от мерките за помощ за популяризиране и реклама извън страната, осъществявани изключително в подкрепа на португалските вина.
(127)
Действително съгласно постоянната практика на Съда, когато приходите от облагането на националните и вносните продукти въз основа на идентични критерии са предназначени за финансиране на дейности, които носят полза специално за обложените национални продукти, може а се получи така, че таксата, събирана по едни и същи критерии, представява все пак една дискриминационна такса, доколкото тежестта ѝ върху националните продукти се неутрализира от предимствата, за чието финансиране тя служи, докато тази върху вносните продукти представлява нетен разход (29).
(128)
Следователно в разглеждания случай не може да се изключи, че е имало дискриминация по отношение на вносните продукти. И обратното, от предоставената от португалските власти информация следва, че вносните продукти са били облагани с таксата в същата степен като националните продукти, но не са ползвали предимствата, финансирани от нея, в същата степен като националните продукти. Както бе посочено по-горе в съображение 122, съгласно цифровите данни, предоставени от португалските власти, през периода 1998-2005 г. средните приходи от събирането на таксата върху вносните продукти са били 1 293 169 EUR, докато за същия период Viniportugal е заделял средногодишно 525 698 EUR за акции за общо популяризиране в Португалия. Не съществува отделно счетоводство, което да може да удостовери, че приходите от таксата, получени от вносните продукти, са изключително предназначени за общо популяризиране в Португалия. Следователно парафискалните такси и приходите от тях са в нарушение на член 110 от ДФЕС.
(129)
Въз основа на информацията, която ѝ беше предоставена след откриването на официална процедура по разследване, Комисията не е в състояние да заключи, че помощите за популяризиране на португалското вино и лозаро-винарски продукти на пазарите на други държави-членки и трети държави не са били финансирани, дори и частично, с приходи от таксата за популяризиране на виното върху вносните продукти. В действителност не е работа на Комисията да разглежда служебно каква информация е можело да ѝ бъде представена, но Комисията трябва, от една страна, да търси всички необходими гледни точки, а от друга страна, да се основава на информацията, с която разполага в момента на приемане на решението (30). Следователно Комисията счита и заключава, че финансирането на тези мерки за помощ трябва да се приема като несъвместимо с вътрешния пазар.
(130)
В заключение, доколкото финансирането на държавна помощ се приема като несъвместимо с приложимите правила на договора, така финансираната помощ трябва също да се разглежда от Комисията като несъвместима за времето, през което е съществувало неправомерното финансиране, защото правомерността на финансирането на държавната помощ е необходимо условие за декларирането на нейната съвместимост (31).
V. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(131)
Комисията изразява съжалението си, че Португалия е приложила горепосочените мерки в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС.
(132)
Комисията стигна до следните заключения:
-
Португалия е извършила неправомерно финансиране на кампаниите за общо популяризиране на виното посредством такса върху националните и вносните продукти от други държави-членки в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС;
-
единствената акция, свързана с обучението, финансирана с приходите от парафискалната такса, не представлява помощ;
-
помощите за популяризиране и реклама на вино и лозаро-винарски продукти, осъществявани на територията на Португалия, могат да бъдат обявени за съвместими с вътрешния пазар;
-
помощите за популяризиране и реклама на вино и лозаро-винарски продукти с португалски произход на територията на други държави-членки и трети държави, финансирани чрез такса върху производството на вино и лозаро-винарски продукти, с която се облагат и продуктите, произхождащи от други държави-членки, отговарят на общностните разпоредби, приложими за горепосочените бенефициери. Комисията обаче констатира също и наличието на нарушение на член 110 от ДФЕС по отношение на финансирането на помощите. Поради тази причина Комисията не може да обяви въпросния режим за съвместим, тъй като той създава дискриминация между вносните и националните продукти.
(133)
Настоящото решение се ограничава до проучване на прилагането на парафискалната такса от момента на влизането ѝ в сила до 31 декември 2006 г., датата на която влизат в сила новите Основни насоки на Общността относно държавните помощи в сектор селско и горско стопанство 2007-2013 г., без това да засяга позицията, която Комисията ще вземе по отношение на прилагането на таксата след посочената дата.
(134)
Комисията счита за уместно в разглеждания случай да приеме условно решение, като използва възможността, предвидена в член 7, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 съгласно който Комисията може да придружи своето положително решение с условия, позволяващи ѝ да признае съвместимостта с общия пазар, както и със задължения, позволяващи ѝ да контролира спазването на решението.
(135)
С цел да коригира нарушението на член 110 и по този начин да премахне дискриминацията от по-задна дата, Португалия трябва да възстанови частта от таксата, събрана за продукти, произхождащи от други държави-членки, в срока и при условията, определени от Комисията. Коригирането на това нарушение ще направи въпросните помощи съвместими с член 107 от ДФЕС.
(136)
Комисията определя условията, които трябва да бъдат спазени при горепосоченото изплащане. Така Португалия трябва да възстанови на задължените с тази такса лица частта от таксата, събрана за продуктите, произхождащи от други държави-членки, от датата на въвеждане на таксата до 31 декември 2006 г., като изцяло бъдат спазени следните условия:
-
ако могат да представят доказателство, че таксата за популяризиране е била наложена върху вносните продукти, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на промоционални услуги, които са в полза изключително на националните продукти, в срок, установен съгласно националното право, който обаче в никакъв случай не може да бъде по-малък от шест месеца, считано от уведомлението за настоящото решение;
-
Португалия ще установи степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Португалия ще провери за референтния период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, от които се ползват изключително тези продукти;
-
възстановяването трябва да стане в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаване на молбата;
-
възстановените суми следва да бъдат актуализирани, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтите и сконтовите лихвени проценти (32);
-
португалските власти трябва да приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват частта от платената такса върху продукти, произхождащи от други държави-членки;
-
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално условието таксата да не е била прехвърляна;
-
когато задълженото лице още не е платило таксата, португалските власти категорично трябва да откажат плащането ѝ, включително и на свързаните с нея евентуални лихви за забава;
-
при поискване от страна на Комисията, Португалия се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване;
-
ако в друга държава-членка е била наложена такса върху същите продукти, които са били облагани в Португалия с такса за популяризиране на виното, португалските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка;
-
Португалия се ангажира да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица.
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
Единствено акцията за обучение, финансирана с приходите от парафискалната такса, възлизаща на 367,12 EUR, не представлява помощ.
Член 2
Държавните помощи за общо популяризиране на виното и лозаро-винарските продукти на португалска територия, неправомерно приведени в изпълнение от Португалия в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС чрез парафискална такса, установена с Наредба-закон 137/95 от 14 юни 1995 г., представляват държавни помощи, съвместими с общия пазар съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, по отношение на периода от влизането ѝ в сила до 31 декември 2006 г.
Член 3
1. Държавните помощи за популяризиране и реклама на вино и лозаро-винарски продукти с португалски произход на територията на други държави-членки и трети държави, неправомерно приведени в изпълнение от Португалия в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС чрез парафискална такса, установена с Наредба-закон 137/95 от 14 юни 1995 г., представляват, без да се засяга прилагането на член 2, държавни помощи, съвместими с вътрешния пазар съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС, по отношение на периода от влизането ѝ в сила до 31 декември 2006 г., при условие че Португалия спази условията, посочени в параграф 2 на настоящия член.
2. Португалия възстановява на задължените с таксата лица частта от таксата, събрана за продуктите, произхождащи от други държави-членки, за периода от датата на въвеждане на таксата до 31 декември 2006 г., като изцяло бъдат спазени следните условия:
-
ако могат да представят доказателство, че таксата за популяризиране е била наложена върху вносните пр одукти, задължените с тази такса лица могат да изискат да им бъде възстановена пропорционална част от приходите от таксата, предназначена за финансиране на промоционални услуги, които са в полза изключително на националните продукти, в срок, установен съгласно националното право, който обаче в никакъв случай не може да бъде по-малък от шест месеца, считано от уведомлението за настоящото решение;
-
Португалия установява степента на евентуалната дискриминация, на която са подложени вносните продукти. За тази цел Португалия проверява за референтния период паричната равностойност между общо събраните суми от разглежданата такса за националните продукти и предимствата, които тези продукти ползват изключително;
-
възстановяването се извършва в срок от максимум шест месеца, считано от датата на подаването на молбата;
-
възстановените суми се актуализират, като се вземат предвид лихвите, считано от датата на събирането на тези суми до датата на тяхното действително възстановяване. Лихвите се изчисляват на базата на референтния лихвен процент на Комисията, предвиден по метода на определяне на референтите и сконтовите лихвени проценти (33);
-
португалските власти приемат всякакви разумни доказателства от страна на задължените лица, които доказват частта от платената такса върху продукти, произхождащи от други държави-членки;
-
правото на възстановяване не може да бъде предмет на други условия, по-специално условието таксата да не е била прехвърляна;
-
когато задълженото лице още не е платило таксата, португалските власти категорично отказват плащането ѝ, включително и на свързаните с нея евентуални лихви за забава;
-
при поискване от страна на Комисията, Португалия се задължава да представи пълен отчет, доказващ правилното изпълнение на мярката за възстановяване;
-
ако в друга държава-членка е била наложена такса върху същите продукти, които са били облагани в Португалия с такса за популяризиране на виното, португалските власти поемат задължението да върнат на задължените лица частта от таксата върху продуктите, произхождащи от тази друга държава-членка;
-
Португалия се ангажира да сведе настоящото решение до знанието на всички потенциално задължени с тази такса лица.
Член 4
Португалия информира Комисията в срок от два месеца от датата на уведомлението за настоящото решение за предприетите мерки за неговото изпълнение.
Член 5
Адресат на настоящото решение е Португалската република.
Съставено в Брюксел на 20 юли 2010 година.
DECISÃO DA COMISSÃO
de 20 de Julho de 2010
relativa à taxa parafiscal de promoção do vinho aplicada por Portugal C 43/04 (ex NN 38/03)
[notificada com o número C(2010) 4891]
(Apenas faz fé o texto em língua portuguesa)
(2011/6/UE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia (TFUE) (1), e, nomeadamente, o seu artigo 108.o, n.o 2, primeiro parágrafo,
Após ter convidado os interessados directos a apresentarem as suas observações nos termos da disposição referida (2),
Considerando o seguinte:
I. PROCEDIMENTO
(1)
Na sequência de uma queixa, a Comissão Europeia questionou as autoridades portuguesas, por ofício de 20 de Janeiro de 2003, sobre uma taxa parafiscal de promoção do vinho, cobrada pelo Instituto da Vinha e do Vinho, assim como sobre as medidas financiadas pelo produto dessa imposição.
(2)
A Representação Permanente de Portugal junto da União Europeia respondeu à Comissão por ofício de 14 de Março de 2003. Em resposta às perguntas formuladas pelos serviços da Comissão por telecópias de 14 de Maio e 22 de Dezembro de 2003, foram enviadas informações complementares por ofícios de 4 de Agosto e 2 de Setembro de 2003 e de 24 de Fevereiro e 15 de Julho de 2004.
(3)
Uma vez que foi dada execução ao dispositivo em causa desde 1995, sem autorização prévia da Comissão, foi o mesmo inscrito no registo dos auxílios não notificados. Com efeito, as medidas aplicadas por Portugal constituem novos auxílios, não notificados à Comissão e, por esse facto, ilegais, nos termos do artigo 1.o, alínea f), do Regulamento (CE) n.o 659/1999 do Conselho, de 22 de Março de 1999, que estabelece as regras de execução do artigo 93.o do Tratado CE (3) (actual artigo 108.o do TFUE).
(4)
Por ofício de 6 de Dezembro de 2004 [C(2004) 4522], a Comissão notificou a Portugal a sua decisão de início do procedimento formal de exame previsto no artigo 108.o, n.o 2, do TFUE relativamente ao auxílio em causa. A decisão da Comissão de dar início ao procedimento foi publicada no Jornal Oficial das Comunidades Europeias (4). A Comissão convidou os interessados a apresentar observações sobre a medida referida.
(5)
As autoridades portuguesas apresentaram as suas observações por ofícios de 11 e 13 de Janeiro de 2005. Completaram a sua resposta por ofício de 24 de Maio de 2006. A Comissão não recebeu observações de terceiros interessados.
II. DESCRIÇÃO DO AUXÍLIO
(6)
Este capítulo inclui de forma sucinta o contexto e os factos marcantes principais das medidas examinadas na presente decisão. Os pormenores dos factos em questão estão incluídos na decisão de início do procedimento mencionada no considerando 4.
1. Instituto da Vinha e do Vinho
(7)
O IVV é um organismo público fundado em 1986 para garantir o controlo e a coordenação geral do sector vitivinícola em Portugal. Em conformidade com as disposições do Decreto-Lei n.o 99/97, de 26 de Abril, que estabelece a Lei Orgânica do IVV (5), a este instituto estão cometidas atribuições gerais de acompanhamento, estudo, controlo, vigilância e promoção da produção e da comercialização dos vinhos e produtos derivados do vinho, sendo, para esse efeito, dotado de autonomia administrativa e financeira.
(8)
Este organismo desenvolve as actividades atribuídas pelas legislações nacional e comunitária relativas ao sector vitivinícola, sendo, nomeadamente, a instância nacional responsável pelo controlo do respeito das disposições comunitárias do sector vitivinícola designada pelo Estado português (6), nos termos do artigo 72.o, n.o 1, do Regulamento (CE) n.o 1493/1999 do Conselho, de 17 de Maio de 1999, que estabelece a organização comum do mercado vitivinícola (7).
(9)
Nas suas funções de coordenação geral do sector vitivinícola, o IVV realiza dois tipos de actividades:
-
actividades que visam, principalmente, os vinhos e produtos vínicos produzidos em Portugal, designadamente, as atribuições relativas ao cadastro e ao património vitícola, bem como à auditoria dos sistemas de controlo e certificação dos vinhos de qualidade produzidos em regiões determinadas (VQPRD) e dos vinhos regionais (em média, 2,8 % do orçamento do IVV), e
-
actividades destinadas, indistintamente, aos vinhos e produtos vínicos originários de Portugal e aos originários dos outros Estados-Membros e/ou países terceiros e comercializados em Portugal, designadamente, as actividades de gestão e coordenação do mercado vitivinícola e de controlo e vigilância do sector vitivinícola, em conformidade com as legislações nacional e comunitária (actividades que absorvem a quase totalidade do orçamento do IVV).
(10)
O IVV funciona também como prestador de determinados serviços a terceiros, nomeadamente: i) organização e promoção das actividades de formação para os agentes económicos, organizações profissionais e interprofissionais do sector vitícola e funcionários do IVV; ii) disponibilização aos agentes económicos do sector da capacidade de armazenagem das infra-estruturas do IVV e iii) prestação de serviços do Laboratório do IVV e formação do seu próprio pessoal e de outros operadores do sector vitivinícola (financiada em grande parte por programas de apoio comunitários e nacionais).
2. Medidas de promoção do vinho
(11)
O IVV ocupa-se também da organização da promoção do vinho. Fá-lo mediante a concessão de apoio às associações de natureza interprofissional representativas do sector vitivinícola que tencionam realizar actividades de promoção e publicidade do vinho e dos produtos vínicos. Esse apoio é financiado com uma parte das receitas da taxa de promoção cobrada sobre os produtos nacionais e importados, percentagem que é fixada anualmente pelas autoridades portuguesas, que estabelecem ao mesmo tempo os critérios de selecção das entidades beneficiárias do apoio (8).
(12)
Desde 1997, o apoio à promoção genérica do vinho e dos produtos vínicos foi atribuído por processo de concurso público a uma associação portuguesa de natureza interprofissional representativa do sector vitivinícola português, a Viniportugal. Único candidato desde 1997, a Viniportugal foi assim a beneficiária da totalidade do produto da taxa parafiscal destinado a esses fins.
(13)
Essa percentagem da taxa foi destinada ao financiamento de dois tipos diferentes de campanhas de promoção:
-
em primeiro lugar, campanhas de promoção genérica do vinho e dos produtos vínicos, sem referência à sua origem, em Portugal,
-
em segundo lugar, campanhas de promoção do vinho e dos produtos vínicos portugueses no território dos outros Estados-Membros e de países terceiros.
2.1. Promoção genérica do vinho em Portugal
(14)
No que respeita às campanhas de promoção genérica do vinho em Portugal, as autoridades portuguesas afirmam que a Viniportugal realiza funções de apoio e execução das actividades de promoção do vinho e dos produtos vínicos, tais como a promoção de acções culturais e científicas ligadas ao sector do vinho. Nesse contexto, a Viniportugal promove a cultura do vinho através da organização de feiras e exposições dessa especialidade, publicações sobre o tema, acções de apresentação e divulgação e campanhas de publicidade, na perspectiva de que a promoção do vinho em geral tem uma influência directa no consumo do vinho em Portugal.
(15)
As autoridades portuguesas referem que, em todos os casos, as acções de promoção e publicidade realizadas pela Viniportugal não têm por objectivo dissuadir os consumidores de comprar produtos vínicos de outros Estados-Membros nem denegrir os referidos produtos. Essas acções não beneficiam uma marca de uma empresa específica ou de um produtor individual.
(16)
O principal objectivo das campanhas de publicidade a nível nacional consiste em atrair os consumidores adultos jovens dos dois sexos para um consumo são de vinho, em alternativa à cerveja ou outras bebidas alcoólicas.
(17)
A Viniportugal promove também a publicação de livros, prospectos e guias práticos do vinho, a fim de divulgar a cultura do vinho; estabelece acordos com estabelecimentos de ensino superior para promover a formação de profissionais do vinho e da restauração; apoia a associação portuguesa de escansões, a fim de aumentar a qualidade dos vinhos servidos em locais públicos e garantir o conhecimento das propriedades do vinho em geral; por último, a Viniportugal promove o consumo moderado e responsável do vinho, colaborando com instituições sanitárias por meio da organização de seminários sobre o combate contra a alcoolemia e a segurança rodoviária e a proposta de um código de boas práticas de publicidade do vinho, a fim de promover o vinho com dignidade e evitar a promoção do consumo de álcool antes da adolescência. As autoridades portuguesas forneceram também amostras publicitárias que demonstram o respeito dos referidos princípios.
2.2. Promoção do vinho português nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros
(18)
Por outro lado, no que respeita às campanhas de promoção do vinho e dos produtos vínicos portugueses no território dos outros Estados-Membros e de países terceiros, as autoridades portuguesas indicaram que as actividades desenvolvidas nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros visam promover vinhos portugueses e se concretizam pela publicação de anúncios publicitários em revistas especializadas, divulgação de boletins informativos (newsletters), participação em exposições especializadas e promoção de visitas de jornalistas especializados a Portugal. As mesmas autoridades asseguram que essas campanhas não têm por objecto dissuadir os consumidores de comprar produtos de outros Estados-Membros nem denegrir esses mesmos produtos e não beneficiam uma marca de uma determinada empresa ou de um produtor individual. Nesse contexto, as autoridades portuguesas forneceram exemplos e amostras das campanhas de publicidade na imprensa especializada estrangeira.
3. Medidas de formação
(19)
O IVV é o responsável pela promoção e realização das actividades de formação técnica e de sensibilização dos agentes económicos do sector vitivinícola, a fim de garantir a qualidade dos vinhos e produtos vínicos. Durante o período de 1997 a 2002, esse serviço organizou diversas acções de formação para os funcionários do IVV (1 449 funcionários), outros funcionários públicos e, em menor medida (135 agentes), os operadores do sector.
(20)
As autoridades portuguesas sublinham que os custos das acções de formação organizadas pelo IVV nesse período, com excepção de uma formação de interesse geral «Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola 2000», cujo custo total foi de 367,12 EUR, foram integralmente suportados pelos Programas de Apoio à Modernização Agrícola e Florestal (PAMAF) 6 e pelo programa Agro/Medida 7, ambos co-financiados pelo Fundo Social Europeu. As mesmas autoridades precisam que, por essa razão, nem o IVV nem os agentes económicos tiveram de contribuir para o financiamento dessas acções.
4. Taxa de promoção do vinho
(21)
A medida em análise diz respeito à utilização das receitas de uma taxa parafiscal cobrada pelo Instituto da Vinha e do Vinho (a seguir, «IVV») aos operadores do sector desde 1995 (9). Essa taxa tem por objectivo dotar o referido organismo público dos recursos suficientes para o desempenho das tarefas de coordenação do sector vitivinícola em Portugal e representa mais de 62 % do orçamento afecto ao funcionamento do IVV.
(22)
Segundo o artigo 1.o, n.o 1, do Decreto-Lei n.o 119/97, os vinhos e produtos vínicos produzidos no território nacional, bem como os produzidos noutros países e comercializados em Portugal, ficam sujeitos à aplicação de uma taxa, de promoção, que constitui contrapartida dos serviços prestados pelo IVV relativamente à promoção genérica e à coordenação geral do sector ou, nas Regiões Autónomas dos Açores e da Madeira, pelos respectivos serviços regionais.
(23)
Esta taxa de promoção é imposta não só aos produtos vínicos que são produzidos e comercializados em Portugal, mas também aos que são produzidos em Portugal e comercializados nos outros Estados-Membros ou em países terceiros (exportação), bem como aos produtos vínicos originários dos outros Estados-Membros ou de países terceiros que são comercializados em Portugal (importação).
(24)
O montante a pagar é estabelecido anualmente pelas autoridades competentes do Ministério da Agricultura. Esse montante varia em função do acondicionamento ou não do produto e da capacidade do recipiente (10).
(25)
O produto da taxa de promoção destina-se, não obstante o seu nome, em primeiro lugar, ao financiamento dos serviços de coordenação geral do sector do vinho prestados pelo IVV e, em segundo lugar, às actividades de promoção do vinho e dos produtos vínicos.
(26)
Quando do início do procedimento, a Comissão considerou que, no exercício das actividades de coordenação geral do sector vitivinícola conferidas pela legislação comunitária e nacional, bem como na organização da atribuição do auxílio à promoção do vinho, o IVV não age como operador privado, mas como autoridade pública, não existindo, portanto, auxílio estatal no que lhe diz respeito (ver ponto 66 da decisão de início do procedimento).
(27)
No que respeita às actividades do IVV como prestador de certos serviços a terceiros segundo as condições do mercado (ver considerando 15 supra), não existia vantagem económica para o IVV decorrente da sua posição no mercado, não existindo, portanto, auxílio estatal no que lhe diz respeito (ver ponto 70 da decisão de início do procedimento).
(28)
Com base nas informações de que dispunha, a Comissão considerou também não ter havido vantagem económica, nem, portanto, um auxílio a favor da Viniportugal. A referida associação interprofissional é um mero prestador de serviços que foi seleccionado de acordo com critérios objectivos, através de processo público, transparente e não discriminatório, para prestar tais serviços (ver ponto 87 da decisão de início do procedimento).
(29)
Porém, quando do início do procedimento de exame, a Comissão considerou que existia um auxílio estatal, nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE, a favor dos operadores económicos do sector do vinho, no que respeita ao financiamento das campanhas de promoção e publicidade do vinho e dos produtos vínicos (ver ponto 80 da decisão de início do procedimento).
(30)
No que respeita às actividades de formação, a Comissão considerou também que existia um auxílio estatal, nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE (ver pontos 79 e 80 da decisão de início do procedimento).
(31)
A Comissão deu início ao procedimento previsto no artigo 108.o, n.o 2, do TFUE, porque tinha dúvidas quanto à compatibilidade desses dois tipos de auxílios com o mercado interno.
(32)
Assim, no que respeita ao apoio à publicidade do vinho português nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros, a Comissão não dispunha, quando do início do procedimento, de informações suficientes que lhe permitissem concluir que as campanhas em questão, embora mencionem a origem dos vinhos, transmitem apenas informações sobre as características objectivas dos produtos em causa e não contêm alegações subjectivas sobre a qualidade dos produtos, baseadas simplesmente na sua origem (ver ponto 119 da decisão de início do procedimento).
(33)
No que se refere ao financiamento dos auxílios à promoção e à formação, a Comissão considerou, em conformidade com a jurisprudência do Tribunal de Justiça, que os auxílios aos produtores nacionais apenas podem ser financiados por taxas parafiscais aplicáveis igualmente às importações dos produtores do mesmo produto de outros Estados-Membros quando existam garantias de que estes podem beneficiar da mesma forma que os produtores nacionais das vantagens em questão. Ora, a Comissão não dispunha, quando do início do procedimento, de informações suficientes para concluir que, no caso vertente, não existiu qualquer discriminação entre os produtos nacionais e os importados. Por conseguinte, não pôde concluir que os produtos provenientes dos outros Estados-Membros, que tiveram igualmente de proceder ao pagamento da taxa, beneficiaram do mesmo modo e na mesma medida que os produtos nacionais de todas as vantagens dela decorrentes (ver ponto 135 da decisão de início do procedimento).
(34)
A Comissão pediu, portanto, às autoridades portuguesas que fornecessem todas as informações úteis para a avaliação das medidas em questão, nomeadamente a propósito da natureza não discriminatória do método do financiamento dos auxílios em causa (ou seja, os auxílios à promoção e publicidade do vinho e dos produtos vínicos, tanto em Portugal como no território dos outros Estados-Membros e países terceiros, e os auxílios à formação), bem como a propósito do carácter objectivo das campanhas de publicidade realizadas nos mercados dos Estados-Membros e de países terceiros.
(35)
A presente decisão limita-se ao exame da aplicação da taxa parafiscal a partir da sua entrada em vigor e até 31 de Dezembro de 2006, data de entrada em vigor das novas Orientações comunitárias para os auxílios estatais no sector agrícola e florestal no período 2007-2013, sem prejuízo da posição que a Comissão tomará no respeitante à aplicação da taxa de promoção para além dessa data.
III. OBSERVAÇÕES APRESENTADAS POR PORTUGAL
(36)
Na sequência da decisão de início do procedimento, nos termos do artigo 108.o, n.o 2, do TFUE, as autoridades portuguesas transmitiram as suas observações, por ofícios de 11 e 13 de Janeiro de 2005. Completaram a sua resposta por carta de 24 de Maio de 2006.
1. Auxílios à formação
(37)
No que diz respeito aos auxílios à formação, as autoridades portuguesas especificaram os factos que se seguem.
(38)
Entre 1997 e 2000, o IVV exerceu actividades de formação relativas a questões fundamentais do sector vitivinícola em Portugal, cujos destinatários foram principalmente os funcionários do IVV e de outras entidades públicas e, em menor escala, os operadores do sector vitivinícola.
(39)
Os custos de todas essas actividades promovidas e organizadas pelo IVV no período em questão foram apoiados na sua integralidade pelos «Programas de Apoio à Modernização Agrícola e Florestal» (PAMAF) 6, pelo programa «Agro/Medida 7», que é co-financiado pela Comunidade, através do Fundo Social Europeu (FSE), e pelo «Plano de Investimento e Despesas de Desenvolvimento da Administração Central» (PIDDAC).
(40)
A única acção no período em análise cujo custo foi realmente suportado pelo orçamento do IVV foi a formação de interesse geral «Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola 2000», realizada em 2000, com um custo total de 367,12 EUR, cujos destinatários foram os funcionários das Direcções Regionais da Agricultura (os serviços regionais do próprio Ministério da Agricultura) e os funcionários das Comissões Vitivinícolas Regionais, que são as entidades competentes para garantir a genuinidade e a qualidade dos vinhos das regiões específicas.
(41)
Finalmente, consideram necessário sublinhar que o custo despiciendo da acção referida - apenas 367,12 EUR - faz com que o seu impacto sobre a concorrência no mercado interno seja inexistente ou, quando muito, de minimis.
2. Auxílios à promoção e publicidade do vinho português nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros
(42)
No que respeita às dúvidas manifestadas pela Comissão a respeito do apoio concedido à publicidade do vinho português nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros, as autoridades portuguesas forneceram as informações que se seguem.
(43)
As actividades de promoção e publicidade da Viniportugal em Portugal e no território dos outros Estados-Membros e de países terceiros seriam de natureza genérica, não diriam respeito a marcas específicas, nem teriam por objectivo a promoção de uma determinada empresa ou de um produtor individual.
(44)
Essas campanhas não teriam por objecto denegrir os produtos vínicos de outros Estados-Membros, nem dissuadir os consumidores de comprar produtos vínicos provenientes de outros Estados-Membros, e seriam conformes com a legislação comunitária aplicável (a saber, a legislação relativa à rotulagem, à apresentação e à publicidade dos géneros alimentícios). Por conseguinte, as actividades de publicidade da Viniportugal noutros Estados-Membros da União Europeia e em países terceiros respeitariam os critérios negativos estabelecidos nos pontos 18 a 30 das Directrizes comunitárias para os auxílios estatais à publicidade de produtos incluídos no anexo I do Tratado CE e de determinados produtos não incluídos no anexo I (11) (a seguir, «Directrizes para os auxílios estatais à publicidade») em vigor durante a execução do auxílio em questão.
(45)
Do mesmo modo, essas actividades cumpririam os critérios positivos expostos nos pontos 31 e seguintes das Directrizes para os auxílios estatais à publicidade. Com efeito, essas actividades teriam por objectivo dar a conhecer os vinhos portugueses aos consumidores de outros Estados-Membros, facilitando assim o desenvolvimento das actividades do sector português da viticultura, nos termos do artigo 107.o, n.o 3, alínea c), do TFUE.
(46)
As campanhas da Viniportugal fora de Portugal teriam por objectivo divulgar as características genéricas do vinho português, convidando os consumidores de outros Estados-Membros e de países terceiros a provar esses produtos com que não estão familiarizados. As campanhas não incluiriam nenhuma declaração subjectiva sobre a qualidade dos produtos baseada apenas na sua origem, o que está em conformidade com as Directrizes para os auxílios estatais à publicidade.
(47)
Por conseguinte, as autoridades portuguesas declaram que as actividades de publicidade da Viniportugal noutros Estados-Membros da União Europeia, assim como as realizadas em países terceiros, devem ser consideradas compatíveis com o mercado interno, nos termos do artigo 107.o, n.o 3, alínea c), do TFUE e das Directrizes para os auxílios estatais à publicidade.
(48)
Em apoio às suas observações, as autoridades portuguesas forneceram exemplos e amostras das campanhas de publicidade na imprensa especializada estrangeira.
3. Financiamento das campanhas de promoção e publicidade do vinho português nos outros Estados-Membros e em países terceiros
(49)
Em relação às dúvidas expressas pela Comissão relativamente ao financiamento das campanhas de promoção e publicidade do vinho nos outros Estados-Membros e em países terceiros, as autoridades portuguesas sublinham que, no período compreendido entre 1997 e 2005, as receitas provenientes da cobrança da taxa sobre os produtos originários de outros Estados-Membros representaram apenas 15 % das receitas totais da mesma taxa.
Receitas anuais provenientes da cobrança da taxa de promoção do vinho (Média anual dos anos 1998-2005 (12) )
Origem
Montante
(EUR)
%
Vinhos e produtos vínicos nacionais
7 327 957
85 %
Vinhos e produtos vínicos originários de outros Estados-Membros e de países terceiros
1 293 169
15 %
Total das receitas médias anuais (1998-2005)
8 621 126
100 %
(50)
Neste contexto, as autoridades portuguesas consideram que os produtos importados contribuem apenas para o pagamento de uma parte da promoção genérica do vinho e dos produtos vínicos realizada em Portugal, a qual beneficia de igual modo os produtos nacionais e os provenientes de outros Estados-Membros. Ainda segundo as autoridades portuguesas, o financiamento remanescente das promoções genéricas é assegurado pela parte da imposição cobrada sobre os produtos nacionais, que beneficiam na mesma medida das vantagens delas decorrentes. Por outro lado, as autoridades portuguesas especificaram que as despesas médias da promoção genérica do vinho e dos produtos vínicos são muito superiores à parte do montante atribuído à Viniportugal proveniente da taxa de promoção cobrada sobre os produtos dos outros Estados-Membros. Segundo as autoridades portuguesas, os apoios concedidos anualmente à Viniportugal no período em questão representaram entre 25 % e 45 % do produto da taxa de promoção do vinho (ver considerando 15 supra). Destes montantes, apenas 15 % resultaram da cobrança da taxa sobre os produtos importados dos outros Estados-Membros. Os restantes 85 % provieram das receitas resultantes da cobrança da taxa sobre os produtos nacionais (13). A actividade da Viniportugal é, pois, sobretudo financiada pelas receitas da taxa cobrada sobre os produtos nacionais.
(51)
As autoridades portuguesas acrescentam que, no mesmo período, as despesas da Viniportugal em acções de promoção genérica do vinho em Portugal representaram em média 32 % do total das despesas desta associação.
Despesas da Viniportugal (média anual dos anos 1998-2005 (14) )
Acções
Montante
(EUR)
%
Acções de promoção e publicidade noutros Estados-Membros e países terceiros
1 119 293
68 %
Acções de promoção genérica em Portugal
525 698
32 %
Total das despesas médias anuais (1998-2005)
1 644 991
100 %
(52)
Tendo em conta que a contribuição dos produtos de outros Estados-Membros para a actividade da Viniportugal representou apenas 15 % das receitas totais desta associação provenientes da taxa de promoção, as autoridades portuguesas concluem que a contribuição daqueles produtos se limitou a financiar apenas uma parte das acções de promoção genérica que a Viniportugal realizou em Portugal.
(53)
Estas acções, que, segundo as autoridades portuguesas, são susceptíveis de beneficiar de igual modo os produtos nacionais e os produtos importados de outros Estados-Membros, foram assim financiadas, por um lado, pela contribuição dos produtos de outros Estados-Membros e, por outro, pela contribuição dos produtos nacionais.
(54)
A parte remanescente da contribuição, cobrada sobre os produtos nacionais, para a actividade da Viniportugal destinou-se a financiar a totalidade das acções de promoção e publicidade dos vinhos portugueses noutros Estados-Membros e em países terceiros, tendo constituído assim a única fonte de financiamento dessas acções.
(55)
Em conclusão, as autoridades portuguesas declaram que não existe qualquer tratamento discriminatório entre o vinho e os produtos vínicos nacionais e os originários de outros Estados-Membros, já que i) ambos contribuem para o financiamento das acções de promoção genérica do vinho e dos produtos vínicos e estas acções beneficiam igualmente os produtos nacionais e os importados de outros Estados-Membros; ii) as acções de promoção e publicidade realizadas pela Viniportugal noutros Estados-Membros e em países terceiros, que beneficiam unicamente o vinho português, são exclusivamente financiadas pela parte das receitas da taxa cobrada sobre o vinho e os produtos vínicos nacionais.
(56)
Segundo as autoridades portuguesas o mecanismo de financiamento dos auxílios em questão deve, portanto, ser considerado compatível com os artigos 107.o e 110.o do TFUE.
IV. APRECIAÇÃO
1. Existência de auxílio nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE
(57)
Os artigos 107.o a 109.o do TFUE, são aplicáveis à produção e ao comércio dos produtos do sector vitivinícola por força do artigo 71.o do Regulamento (CE) n.o 1493/99 (15) que estabelece a organização comum do mercado vitivinícola.
(58)
Nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE, e excluídas as derrogações previstas no próprio Tratado, são incompatíveis com o mercado interno, na medida em que afectem as trocas comerciais entre os Estados-Membros, os auxílios concedidos pelos Estados ou provenientes de recursos estatais, independentemente da forma que assumam, que falseiem ou ameacem falsear a concorrência, favorecendo certas empresas ou certas produções.
(59)
Para que uma medida seja abrangida pelo âmbito de aplicação do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE, as quatro condições seguintes devem, por conseguinte, ser preenchidas, cumulativamente: 1. a medida deve ser financiada pelo Estado ou por meio de recursos estatais, 2. deve dizer respeito, de forma selectiva, a certas empresas ou sectores de produção, 3. deve comportar uma vantagem económica para as empresas beneficiárias, 4. deve afectar o comércio intracomunitário e falsear ou ameaçar falsear a concorrência.
(60)
Na decisão de início do procedimento formal de exame, a Comissão exprimira dúvidas quanto às seguintes questões: em primeiro lugar, quanto à compatibilidade das medidas de promoção nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros com o artigo 107.o do TFUE; em segundo lugar, quanto à compatibilidade das medidas de formação organizadas pelo IVV com o artigo 107.o do TFUE e, em terceiro lugar, quanto à compatibilidade do financiamento por meio da taxa parafiscal das medidas de promoção nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros com o artigo 110.o do TFUE. Em consequência, a Comissão limita o seu exame a essas questões.
1.1. Recursos estatais
(61)
Os auxílios que são objecto do presente procedimento de exame foram financiados por meio da taxa parafiscal de promoção do vinho.
(62)
Quanto à questão de saber se o produto das taxas parafiscais pode ser considerado recurso estatal, convém frisar que não deve ser feita qualquer distinção em relação aos recursos estatais entre os casos em que o auxílio é concedido directamente pelo Estado e aqueles em que o auxílio é concedido por intermédio de instâncias públicas ou privadas designadas ou criadas pelo Estado (16).
(63)
Em 15 de Julho de 2004, o Tribunal de Justiça das Comunidades Europeias, em acórdão no processo Pearle (17) (processo), declarou que as contribuições obrigatórias cobradas por um órgão intermediário para todas as empresas de um sector profissional não devem ser consideradas recursos estatais se forem preenchidas as quatro condições cumulativas seguintes:
a)
A medida em causa é determinada pela organização profissional que representa as empresas e os trabalhadores de um sector profissional e não serve de instrumento para a execução de uma política definida pelo Estado;
b)
Os objectivos assim determinados são financiados inteiramente por contribuições das empresas do sector;
c)
O modo de financiamento e a percentagem/o montante das contribuições são determinados na organização profissional do sector pelos representantes dos empregadores e dos trabalhadores, sem qualquer intervenção do Estado;
d)
As contribuições são obrigatoriamente utilizadas para o financiamento da medida, sem intervenção possível do Estado.
(64)
A medida notificada não parece preencher todas essas condições. A taxa de promoção do vinho é estabelecida pela autoridade portuguesa através de um Decreto-Lei (ver considerando 11) como instrumento para a execução de uma política definida pelo Governo português, designadamente a promoção do vinho. A autoridade portuguesa tem, além disso, enquanto legislador, a possibilidade de intervir na determinação das modalidades financeiras da medida e da utilização das contribuições. No caso vertente, a intervenção do Estado português nesse sentido ressalta claramente das disposições dos Decretos-Leis n.o 137/95, de 14 de Junho, e n.o 119/97, de 15 de Maio.
(65)
Dado que as condições (a), (c) e (d) do acórdão Pearle não são cumpridas, as receitas da taxa de promoção do vinho são, pois, consideradas «recursos estatais».
1.2. Existência de uma vantagem selectiva
(66)
Importa, pois, verificar se o mecanismo em apreço «falseia ou ameaça falsear a concorrência, favorecendo certas empresas ou certas produções». A existência de auxílio deve ser estabelecida ao nível dos beneficiários potenciais da promoção do vinho e do seu financiamento.
(67)
Assim, para que constitua um auxílio, nos termos do artigo 107.o, a compensação concedida com utilização de recursos estatais deve proporcionar uma vantagem económica que não poderia teria sido obtida em condições normais de mercado, devendo essa vantagem ser selectiva. O critério da selectividade encontra-se preenchido quando a referida vantagem está reservada a algumas empresas ou a um sector de actividade. Esta condição encontra-se, portanto, preenchida no caso vertente, em que é claramente identificado o sector do vinho e dos produtos vinícolas.
(68)
Quando do início do procedimento formal de exame, a Comissão identificou como beneficiários os operadores económicos beneficiários dos serviços prestados pelo IVV e pela Viniportugal. Independentemente de saber se o financiamento das actividades do IVV representa um auxílio estatal a favor deste organismo, coloca-se igualmente a questão da qualificação possível como «auxílios estatais», nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE, das prestações ou dos serviços efectuados por esse organismo no sector vinícola. Não há dúvida de que os operadores do sector em questão (produtores, transformadores, armazenistas, retalhistas, etc.) são empresas que exercem uma actividade económica.
(69)
Segundo a jurisprudência do Tribunal de Justiça, são considerados auxílios as intervenções que, sob formas diversas, aliviam os encargos que, normalmente, oneram o orçamento de uma empresa e que, por essa via, sem constituírem subvenções na acepção estrita do termo, têm natureza e efeitos idênticos (18).
(70)
Por conseguinte, importa, em segundo lugar, responder à questão de saber se e, se for caso disso, em que medida as actividades financiadas por esses «recursos estatais», ou seja, os serviços oferecidos ao sector pelo IVV e as campanhas de promoção organizadas pela Viniportugal, constituem uma vantagem económica para os operadores do sector.
(71)
No que se refere às prestações do IVV, convém apurar, por um lado, se e, se for caso disso, em que medida, na ausência de prestações asseguradas pelo IVV, os operadores económicos do sector vitivinícola em Portugal deveriam ter suportado os custos das referidas prestações e se essas prestações constituem encargos que oneram, normalmente, o orçamento de uma empresa. Para o efeito, há que distinguir entre três grupos diferentes de prestações:
1.2.1. Serviços do IVV como coordenador geral do sector
(72)
A Comissão considera que os serviços e actividades do IVV, enquanto coordenador geral do sector vitivinícola, nomeadamente as funções de fiscalização, controlo, certificação, auditoria e gestão dos mecanismos do mercado, são uma consequência da aplicação das exigências estabelecidas pelas legislações comunitária e nacional e, enquanto tal, não constituem actividades que oneram, normalmente, o orçamento de uma empresa, mas actividades que relevam das funções essenciais do Estado.
1.2.2. Serviços de formação
(73)
Todavia, no que diz respeito ao financiamento da organização das formações de que puderam beneficiar operadores económicos do sector, parece claro que se trata de uma vantagem a favor destes porque a formação é uma actividade que, normalmente, onera o orçamento das empresas.
(74)
Segundo as informações facultadas pelas autoridades portuguesas quando do início do procedimento, com excepção de uma formação de interesse geral, «Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000», cujo custo foi de 367,12 EUR, todas as formações organizadas pelo IVV teriam sido co-financiadas pelo Fundo Social Europeu e não, portanto, financiadas pelas receitas da taxa parafiscal. Por essa razão, essas formações não são objecto do presente procedimento de exame.
(75)
No que respeita à única formação financiada por receitas da taxa de promoção do vinho, ou seja, a formação de interesse geral «Sistema de Informação e Gestão Vitivinícola - 2000», a Comissão verifica que uma nova informação veio alterar a qualificação como auxílio estatal. Em conformidade com as novas informações fornecidas, os destinatários dessa formação teriam sido exclusivamente os funcionários das Direcções Regionais da Agricultura e os funcionários das Comissões Vitivinícolas Regionais, que seriam as entidades competentes para controlar e verificar a genuinidade e a qualidade dos vinhos das regiões em causa. Decorre dessas informações que não se trata de uma medida de auxílio destinada aos beneficiários dos serviços prestados pelo IVV, mas de uma medida de formação interna da administração pública.
(76)
Em consequência, essa medida de formação não constitui um auxílio estatal nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE.
1.2.3. Serviços de realização das campanhas de promoção
(77)
No que tange à realização das campanhas de promoção do vinho e dos produtos vínicos por intermédio da Viniportugal, existe, efectivamente, uma vantagem económica para os operadores económicos do sector, muito particularmente do sector vitivinícola em Portugal. A organização da promoção desses produtos constitui um encargo que, normalmente, onera o orçamento de uma empresa.
(78)
Consequentemente, a Comissão conclui que a prestação de serviços que consistem na realização de campanhas de promoção constitui uma vantagem selectiva mediante recursos estatais para os operadores económicos do sector vitivinícola em Portugal.
1.3. Afectação do comércio e distorções da concorrência
(79)
Para estabelecer se os auxílios em causa são abrangidos pelo artigo 107.o, n.o 1, do TFUE é necessário, por último, determinar se são susceptíveis de afectar as trocas comerciais entre Estados-Membros e falseiam ou ameaçam falsear a concorrência, favorecendo certas empresas ou certas produções.
(80)
O Tribunal de Justiça declarou que, sempre que uma vantagem concedida por um Estado-Membro reforce a posição de uma categoria de empresas em relação a outras empresas concorrentes no comércio intracomunitário, este deve ser considerado influenciado por aquela vantagem (19).
(81)
Os auxílios em causa são susceptíveis de afectar as trocas comerciais entre Estados-Membros, na medida em que favorecem a produção nacional em detrimento da produção dos restantes Estados-Membros. Com efeito, o sector vitivinícola é extremamente aberto à concorrência no plano comunitário e, portanto, muito sensível a qualquer medida a favor da produção em qualquer Estado-Membro.
(82)
O facto de existirem trocas comerciais entre os Estados-Membros no sector do vinho e dos produtos vínicos parece estar demonstrado pela existência de uma organização comum de mercado no sector.
(83)
O quadro seguinte indica, a título de exemplo, o nível das trocas comerciais intracomunitárias desses produtos entre 1999 e 2004 (20).
1 000 Hl
Ano
Importações UE
Exportações UE
1999 (UE15)
35 595
40 921
2000 (UE15)
-
-
2001 (UE15)
32 699
35 558,4
2002 (UE15)
31 810,3
35 002,9
2003 (UE15)
33 024,7
35 343
2004 (UE25)
35 513,3
38 696,4
(84)
Em consequência, no que respeita ao financiamento das campanhas de promoção e publicidade do vinho e dos produtos vínicos com uma parte das receitas da taxa de promoção do vinho, a Comissão confirma a sua posição quanto à existência de auxílio estatal a favor dos operadores económicos do sector do vinho e dos produtos vínicos, nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE.
1.4. Conclusões sobre o carácter de «auxílio» para efeitos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE
(85)
A Comissão considera, à luz do que precede, que as medidas a favor dos operadores económicos do sector do vinho e dos produtos vínicos lhes conferem uma vantagem, financiada por recursos estatais, de que outros operadores não podem beneficiar. Essa vantagem falseia ou ameaça falsear a concorrência, favorecendo certas empresas e certas produções, dado que é susceptível de afectar o comércio entre Estados-Membros. Em consequência, a Comissão conclui que estas medidas se enquadram no âmbito do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE.
2. Legalidade dos auxílios à promoção e à publicidade
(86)
As autoridades portuguesas não notificaram à Comissão, nos termos do artigo 108.o, n.o 3, do TFUE, as disposições que instauram a referida taxa parafiscal, nem o financiamento das acções a favor do sector do vinho.
3. Apreciação da compatibilidade dos auxílios à promoção e publicidade
(87)
O princípio da incompatibilidade enunciado no artigo 107.o, n.o 1, do TFUE comporta, no entanto, excepções.
(88)
Em especial, o artigo 107.o, n.o 3, alínea c), do TFUE dispõe que podem ser considerados compatíveis com o mercado interno os auxílios destinados a facilitar o desenvolvimento de certas actividades ou regiões económicas, quando não alterem as condições das trocas comerciais de maneira que contrarie o interesse comum.
(89)
De acordo com a Comunicação da Comissão relativa à determinação das regras aplicáveis à apreciação dos auxílios estatais concedidos ilegalmente, os auxílios ilegais, nos termos do artigo 1.o, alínea f), do Regulamento (CE) n.o 659/1999, devem ser apreciados à luz das regras em vigor no momento em que foram concedidos.
(90)
Assim, a compatibilidade dos auxílios concedidos antes de 1 de Janeiro de 2002 deve ser verificada à luz do Enquadramento dos auxílios nacionais à publicidade dos produtos agrícolas e de determinados produtos não incluídos no anexo II do Tratado CEE (21) e, no que respeita aos auxílios concedidos após essa data, à luz das Directrizes para os auxílios estatais à publicidade, já citadas, sem prejuízo das regras especiais de aplicação no tempo estabelecidas nas directrizes referidas.
(91)
O enquadramento de 1987 e as mencionadas directrizes partilham no entanto, essencialmente, os mesmos princípios. Tais instrumentos prevêem critérios negativos e positivos que devem ser respeitados por todos os regimes de auxílios nacionais. Assim, não devem incidir em acções de publicidade contrárias ao artigo 28.o do Tratado (actual artigo 34.o do TFUE), nem ao direito comunitário derivado, nem devem tais acções ser orientadas em função de empresas determinadas.
3.1. Campanhas de promoção genérica em Portugal
(92)
Segundo as informações enviadas pelas autoridades portuguesas, é possível concluir que essas medidas têm objectivos que se subsumem a vários critérios positivos estabelecidos nos dispositivos supracitados, uma vez que se inscrevem quer no objectivo de desenvolvimento das pequenas e médias empresas e de certas regiões ou, mesmo, no objectivo de desenvolvimento de produtos de alta qualidade e de alimentação sã.
(93)
As autoridades portuguesas explicaram ainda que as mensagens transmitidas pelas acções de promoção e publicidade possuem um carácter geral, consistem, principalmente, na realização de exposições, participações em feiras, edição de catálogos e outros suportes, não têm por objectivo dissuadir os consumidores de comprar produtos de outros Estados-Membros nem denegrir esses produtos e não beneficiam uma marca de uma empresa em particular nem um produtor individual.
(94)
Na decisão de início do procedimento formal de exame (ponto 108), a Comissão considerou que os auxílios públicos pagos para financiar as acções de promoção no caso em apreço até 1 de Janeiro de 2002 respeitaram os critérios estabelecidos pelos dispositivos comunitários aplicáveis nesta matéria.
(95)
A partir de 1 de Janeiro de 2002, o ponto 8 das Directrizes comunitárias para os auxílios estatais à publicidade de produtos incluídos no anexo I do Tratado CE e de determinados produtos não incluídos no anexo I estabelece que as acções de promoção, como a vulgarização de conhecimentos científicos, a organização de feiras e exposições, a participação nestas e as acções de relações públicas semelhantes, incluindo as sondagens e os estudos de mercado, não são consideradas publicidade. Os auxílios estatais relativos a esta promoção, na acepção lata, são objecto dos pontos 13 e 14 das Orientações comunitárias para os auxílios estatais no sector agrícola.
(96)
O ponto 13.2 das Orientações comunitárias para os auxílios estatais no sector agrícola prevê que possam ser concedidos auxílios para o recurso a consultoria ou apoio equiparado, incluindo estudos técnicos, estudos de viabilidade e concepção e estudos de mercado, relativamente a actividades ligadas ao desenvolvimento da qualidade dos produtos agrícolas. Além disso, o ponto 14 permite a concessão de auxílios que tenham por objectivo proporcionar assistência técnica no sector agrícola. Em especial, são autorizados auxílios destinados a divulgar novas técnicas.
(97)
Os auxílios descritos supra podem inserir-se numa ou outra destas categorias, dado que pretendem, em última instância, prestar apoio técnico à produção em causa por via do apoio à comercialização de produtos agrícolas de qualidade e da divulgação genérica das suas características.
(98)
Nesses casos são permitidos auxílios até 100 % dos custos. Para evitar que sejam concedidos a grandes sociedades montantes importantes, o montante de auxílio total que pode ser concedido a título destes dois pontos não pode superar 100 000 EUR por beneficiário, por período de três anos, ou, se se tratar de auxílios concedidos a empresas da categoria das PME, conforme definição da Comissão, 50 % das despesas elegíveis, aplicando-se o montante mais elevado. Para efeitos do cálculo do montante do auxílio, o destinatário dos serviços é considerado como sendo o beneficiário.
(99)
As autoridades portuguesas explicaram que, tratando-se de acções genéricas de alcance geral cujo benefício real se encontra totalmente disperso por todos os agentes da cadeia vitivinícola, o nível de auxílio por beneficiário mantém-se, portanto, abaixo do limiar de 100 000 EUR em três anos.
(100)
Na decisão de início do procedimento formal de exame (ponto 114), a Comissão entendeu que os auxílios públicos pagos para financiar as acções de promoção em causa após 1 de Janeiro de 2002 parecem ter respeitado os critérios fixados nos dispositivos comunitários aplicáveis nesta matéria.
(101)
Tendo em conta as informações facultadas pelas autoridades portuguesas ao longo de toda a instrução deste processo, e na ausência de comentários em sentido contrário por terceiros na sequência do início do procedimento formal de exame, a Comissão confirma a posição expressa quando do início do procedimento (22) quanto à compatibilidade das campanhas de promoção genérica do vinho realizadas pela Viniportugal em Portugal com as disposições comunitárias aplicáveis.
-
Nesta tomada de posição, a Comissão toma nota especialmente das garantias dadas pelas autoridades portuguesas no que se refere: aos objectivos da medida: desenvolvimento das pequenas e médias empresas, desenvolvimento de determinadas regiões, desenvolvimento de produtos de alta qualidade e de alimentação sã (ponto 32 das Directrizes para os auxílios estatais à publicidade);
-
à natureza das campanhas: as mensagens transmitidas pelas acções de promoção e publicidade são de carácter geral, consistem principalmente na realização de exposições, participação em feiras, edição de catálogos e outros suportes, não têm por objectivo dissuadir os consumidores de comprar produtos de outros Estados-Membros ou transmitir uma imagem negativa desses produtos e não beneficiam uma marca de uma empresa específica ou de um produtor individual (ponto 20 das Directrizes para os auxílios estatais à publicidade);
-
à limitação do apoio: as medidas são inteiramente financiadas por taxas parafiscais, atingindo os esforços financeiros dos profissionais nestas campanhas, por definição, o nível de 50 % dos seus custos. Além disso, tratando-se de acções genéricas de alcance geral cujo benefício real se encontra totalmente disperso por todos os agentes da cadeia vitivinícola, o nível de auxílio por beneficiário manter-se-á abaixo do limiar de 100 000 EUR em três anos.
3.2. Campanhas de promoção e publicidade do vinho português nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros
(102)
No que respeita às campanhas de promoção e publicidade do vinho português nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros realizadas pela Viniportugal, nomeadamente após 1 de Janeiro de 2002, a Comissão exprimira dúvidas sobre a compatibilidade das mesmas com as disposições das Directrizes para os auxílios estatais à publicidade.
(103)
Em conformidade com a secção 4.1 das referidas directrizes, são aceitáveis as campanhas de publicidade directa ou indirectamente organizadas por um Estado-Membro no mercado de outro Estado-Membro para dar a conhecer aos consumidores os produtos agrícolas de um determinado Estado-Membro ou região, ou mesmo toda uma categoria de produtos de um Estado-Membro. Todavia, essas campanhas devem transmitir informações sobre as características objectivas dos produtos em causa e não devem incluir referências subjectivas à qualidade dos produtos, baseadas unicamente na sua origem.
(104)
Ora, quando do início do procedimento, a Comissão não dispunha de informações suficientes para concluir que as referidas campanhas, embora mencionassem a origem dos vinhos, transmitiam apenas informações sobre as características objectivas dos produtos em causa e não incluíam referências subjectivas à qualidade dos produtos, baseadas unicamente na sua origem. Tinha, portanto, sido solicitado às autoridades portuguesas que provassem que a eventual referência à origem dos produtos respeitava, efectivamente, essas condições.
(105)
A Comissão toma nota das garantias dadas pelas autoridades portuguesas relativamente i) à natureza genérica das campanhas de promoção da Viniportugal (ver considerando 37); ii) ao facto de as actividades de promoção e publicidade da Viniportugal em Portugal, bem como no território dos outros Estados-Membros e de países terceiros, não fazerem referência a marcas específicas, nem terem por objectivo a promoção de determinadas empresas ou produtores individuais (ver considerando 37); iii) ao facto de as referidas campanhas não terem por objectivo denegrir os produtos vitivinícolas de outros Estados-Membros, nem dissuadir os consumidores de comprar os mesmos, e de serem conformes com a legislação comunitária aplicável (designadamente, a legislação relativa à rotulagem, à apresentação e à publicidade dos géneros alimentícios) (ver considerando 38); iv) ao facto de as actividades em causa terem por objectivo dar a conhecer os vinhos portugueses aos consumidores de outros Estados-Membros, facilitando assim a realização das actividades do sector português da viticultura, nos termos do artigo 107.o, n.o 3, alínea c), do TFUE (ver considerando 39); e, finalmente, v) ao facto de as campanhas da Viniportugal fora de Portugal se destinarem a tornar públicas as características de base do vinho português, convidando os consumidores de outros Estados-Membros e de países terceiros a provar os referidos produtos com que não estão familiarizados, bem como ao facto de não incluírem qualquer referência subjectiva à qualidade dos produtos, baseada unicamente na sua origem (ver considerando 40).
(106)
Com base nas informações suplementares fornecidas pelas autoridades portuguesas, e na ausência de comentários em sentido contrário por terceiros na sequência do início do procedimento formal de exame, a Comissão está assim em condições de concluir que as dúvidas que exprimiu quando do início do procedimento sobre o carácter objectivo das campanhas de promoção e publicidade realizadas nos mercados dos Estados-Membros e de países terceiros se encontram dissipadas.
(107)
Face ao exposto, a Comissão considera que o auxílio à promoção genérica do vinho em Portugal, bem como o auxílio à promoção e publicidade do vinho português nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros é compatível com os critérios positivos e negativos estabelecidos nas Directrizes para os auxílios estatais à publicidade.
4. Financiamento dos auxílios
(108)
Tratando-se de auxílios estatais financiados por meio de uma taxa parafiscal, as acções financiadas pelos auxílios, assim como o financiamento dos próprios auxílios, devem ser examinados pela Comissão. Com efeito, uma eventual incompatibilidade do financiamento de um auxílio estatal com o mercado comum tornaria os próprios auxílios incompatíveis, mesmo no caso de a concessão do auxílio ter respeitado as regras de concorrência aplicáveis.
(109)
Segundo jurisprudência constante, as taxas não entram no âmbito de aplicação das disposições do Tratado relativas aos auxílios de Estado a não ser que constituam o modo de financiamento de uma medida de auxílio de tal forma que façam parte integrante desta medida (23). Para que se possa considerar que uma taxa, ou uma parte de uma taxa, faz parte integrante de uma medida de auxílio, deve necessariamente existir uma relação de afectação obrigatória entre a taxa e o auxílio por força da legislação nacional pertinente (24), no sentido de o produto da taxa ser necessariamente destinado ao financiamento do auxílio. Se tal relação existir, o produto da taxa influencia directamente a importância do auxílio (25) e, por consequência, a apreciação da sua compatibilidade com o mercado comum (26).
(110)
Convém, pois, examinar se a taxa de promoção do vinho preenche as condições acima mencionadas.
4.1. A taxa de promoção do vinho como parte integrante dos auxílios à promoção
(111)
Em primeiro lugar, há que examinar se o produto da taxa é necessariamente afectado ao financiamento do auxílio. Neste contexto, é de referir que tanto o Decreto-Lei n.o 137/95 como o Decreto-Lei n.o 119/97, que o derroga, determinam que «do produto da taxa de promoção cobrada, uma percentagem, a fixar anualmente pelo Ministro da Agricultura, do Desenvolvimento Rural e das Pescas, nunca inferior a 25 %, é destinada a acções de promoção genérica do vinho e dos produtos vínicos» (artigo 11.o, n.o 2, do Decreto-Lei n.o 119/97). Nesses termos, uma parte do produto da taxa é obrigatoriamente - por força da regulamentação nacional pertinente - afectada ao financiamento das medidas de promoção que constituem o objecto do auxílio.
(112)
Além disso, o artigo 1.o, n.o 1, do Decreto-Lei n.o 119/97, que define o âmbito de aplicação da taxa, estabelece que «os vinhos e produtos vínicos […] ficam sujeitos à aplicação de uma taxa, de promoção, que constitui contrapartida dos serviços prestados pelo Instituto da Vinha e do Vinho (IVV) relativamente à promoção genérica e à coordenação geral do sector». Em segundo lugar, há que examinar se o produto da taxa influencia directamente a importância do auxílio. Neste contexto, é de referir que a taxa de promoção constitui a única fonte de financiamento dos auxílios à promoção e à publicidade que são objecto do presente exame, de tal forma que uma diminuição do produto da taxa implicaria uma diminuição dos recursos de financiamento das medidas de promoção.
(113)
Em consequência, a Comissão considera, no caso vertente, que o produto da taxa é necessariamente afectado ao financiamento do auxílio e o produto da taxa influencia directamente a importância do auxílio. É finalmente de concluir, em conformidade com a jurisprudência do Tribunal de Justiça, que existe uma relação de afectação obrigatória entre a taxa e o auxílio por força da legislação nacional pertinente e que a taxa de promoção do vinho faz parte integrante da medida de auxílio em exame. Em consequência, o financiamento das acções com a taxa deve também ser objecto de exame pela Comissão.
4.2. Imposição da taxa aos produtos exportados
(114)
Conforme referido no considerando 9 supra, a taxa é imposta tanto aos produtos portugueses destinados ao consumo em Portugal como aos produtos destinados à exportação.
(115)
No entanto, na decisão de início do procedimento formal de exame (ponto 143), a Comissão afirma que não se afigura existir discriminação entre os produtos nacionais destinados ao mercado nacional e os destinados à exportação no âmbito das campanhas de promoção e publicidade desenvolvidas fora do território português.
(116)
Quanto à questão de saber em que medida os produtos destinados à exportação beneficiam na mesma medida das medidas de promoção genérica em Portugal, tendo em conta as informações facultadas pelas autoridades portuguesas ao longo de toda a instrução deste processo, e na ausência de comentários em sentido contrário por terceiros na sequência do início do procedimento formal de exame, a Comissão conclui que os produtos desta última categoria beneficiam em grande medida de todas as vantagens decorrentes da taxa e, por outro lado, beneficiam amplamente das actividades de promoção no território dos outros Estados-Membros e de países terceiros.
4.3. Imposição da taxa aos produtos importados
(117)
Em conformidade com a jurisprudência do Tribunal de Justiça (27), a Comissão considera, normalmente, que o financiamento de um auxílio por meio de encargos obrigatórios pode ter incidências no auxílio, por ter um efeito protector que vai para além do auxílio propriamente dito. A taxa em questão constitui, de facto, um encargo obrigatório. Segundo a mesma jurisprudência, a Comissão considera que um auxílio aos produtores nacionais só pode ser financiado por meio de taxas parafiscais que oneram igualmente as importações dos produtores do mesmo produto dos outros Estados-Membros na medida em que existam garantias de que estes últimos podem beneficiar do mesmo modo que os produtores nacionais da totalidade das referidas vantagens.
(118)
Assim, quando do início do procedimento formal de exame, a Comissão indicava que, na medida em que os produtos provenientes dos outros Estados-Membros tinham tido também de pagar a taxa, as autoridades portuguesas deviam ainda provar que não existia qualquer discriminação entre os produtos nacionais e os importados e que, por conseguinte, os produtos provenientes dos outros Estados-Membros, que tinham tido também de pagar a taxa, beneficiavam do mesmo modo e na mesma medida que os produtos nacionais de todas as vantagens dela decorrentes (28).
(119)
Foi já estabelecido que as campanhas de promoção e publicidade do vinho e dos produtos vínicos realizadas pela Viniportugal são financiadas por uma parte das receitas da taxa de promoção do vinho.
(120)
Nas suas observações e informações suplementares, as autoridades portuguesas asseguram que a contribuição das receitas provenientes da taxa cobrada sobre os produtos importados se limitou exclusivamente a financiar uma parte dos custos das acções de promoção genérica que a Viniportugal realizou em Portugal. Afirmam ainda que as campanhas de promoção e publicidade realizadas nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros a favor do vinho e dos produtos vínicos portugueses são financiadas exclusivamente pelas receitas da taxa cobrada sobre os produtos nacionais.
(121)
As informações fornecidas pelas autoridades portuguesas demonstram que as campanhas de promoção genérica em Portugal beneficiam proporcionalmente os produtos importados. Efectivamente, conforme referido nos considerandos 16 e 17, o principal objectivo das campanhas de publicidade a nível nacional consiste em atrair os consumidores adultos jovens dos dois sexos para um consumo são de vinho, em alternativa à cerveja ou outras bebidas alcoólicas. As autoridades portuguesas forneceram também amostras das campanhas de publicidade e projectos de divulgação financiados pela taxa. Na medida em que as campanhas de promoção têm por objectivo promover o consumo do vinho, em geral, os produtos importados beneficiam na mesma medida das referidas medidas.
(122)
No entanto, as informações fornecidas não são suficientes para demonstrar que as receitas provenientes da taxa cobrada sobre os produtos importados não contribuíram para o financiamento das campanhas de promoção e publicidade realizadas nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros, que em contrapartida beneficiam exclusivamente o vinho português. Em especial, segundo os números fornecidos pelas autoridades portuguesas, durante o período compreendido entre 1998 e 2005 as receitas médias provenientes da cobrança da taxa sobre os produtos importados foram de 1 293 169 EUR, enquanto, no mesmo período, a Viniportugal dedicou anualmente em média 525 698 EUR a acções de promoção genérica em Portugal (ver considerandos 36 e 38).
(123)
Além disso, mesmo se a legislação nacional estabelece a obrigação de destinar uma percentagem, nunca inferior a 25 %, do produto da taxa a acções de promoção genérica do vinho e dos produtos vínicos, não existe uma contabilidade separada dessas duas partes do produto da taxa. As autoridades portuguesas apenas puderam apresentar estimativas da parte do produto da taxa cobrada sobre os produtos importados e destinada à promoção genérica.
(124)
Ora, tendo em conta a jurisprudência citada no considerando 116, dado que as medidas financiadas pela taxa constituem um auxílio estatal, nos termos do artigo 107.o do TFUE, e que a taxa tem um carácter discriminatório, contrário ao artigo 110.o do TFUE, na medida em que os produtos provenientes dos outros Estados-Membros também tiveram de a pagar, sem, no entanto, beneficiarem das vantagens que dela decorrem, a Comissão considera que o fruto da taxa obtido onerando os produtos importados dos outros Estados-Membros, a fim de financiar as acções de promoção realizadas pela Viniportugal nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros, constitui um financiamento do auxílio incompatível do ponto de vista das regras de liberdade de circulação das mercadorias e, portanto, que os auxílios estatais financiados desta maneira são incompatíveis com o Tratado, em idêntica medida.
(125)
A Comissão pode concluir validamente, com base nas informações e garantias fornecidas pelas autoridades portuguesas (ver considerando 104 da presente decisão), que os produtores e negociantes dos outros Estados-Membros beneficiaram em medida idêntica aos produtores portugueses das medidas de auxílio à promoção genérica aplicadas em Portugal.
(126)
Em contrapartida, as autoridades portuguesas não contestam que os produtores e os negociantes dos outros Estados-Membros não podem beneficiar das medidas de auxílio à promoção e publicidade no exterior realizadas exclusivamente a favor dos vinhos portugueses.
(127)
Com efeito, segundo jurisprudência constante do Tribunal de Justiça, quando o produto de uma imposição sobre os produtos nacionais e importados com base em critérios idênticos se destinar a alimentar actividades que beneficiem especialmente os produtos nacionais tributados, pode daí resultar que a contribuição cobrada de acordo com idênticos critérios constitua, apesar disso, uma imposição discriminatória, na medida em que o encargo fiscal sobre os produtos nacionais é neutralizado pelos benefícios para cujo financiamento serve, enquanto a que incide sobre os produtos importados representa um encargo sem compensação (29).
(128)
Assim, não pode excluir-se, neste caso, que tenha havido discriminação em relação aos produtos importados. Pelo contrário, decorre das informações fornecidas pelas autoridades portuguesas que os produtos importados foram sujeitos à taxa na mesma medida que os produtos nacionais, mas não beneficiaram das vantagens financiadas por esta na mesma medida que os produtos nacionais. Conforme referido no considerando 122 supra, segundo os números fornecidos pelas autoridades portuguesas, durante o período compreendido entre 1998 e 2005 as receitas médias provenientes da cobrança da taxa sobre os produtos importados foram de 1 293 169 EUR, enquanto, no mesmo período, a Viniportugal dedicou anualmente em média 525 698 EUR a acções de promoção genérica em Portugal. Não existe uma contabilidade separada que permita assegurar que o produto da taxa proveniente dos produtos importados é exclusivamente dedicado à promoção genérica em Portugal. Por consequência, as taxas parafiscais e o produto dessas taxas infringem o artigo 110.o do TFUE.
(129)
Com base nas informações que lhe foram fornecidas na sequência do início do procedimento formal de exame, a Comissão não pode concluir que os auxílios à promoção do vinho e dos produtos vínicos portugueses nos mercados dos outros Estados-Membros e de países terceiros não tenham sido financiados, ainda que parcialmente, com as receitas da taxa de promoção do vinho proveniente dos produtos importados. Com efeito, não compete à Comissão examinar sistematicamente que elementos lhe poderiam ter sido apresentados, mas a Comissão deve, por um lado, indagar todos os pontos de vista necessários e, por outro, basear-se nas informações de que dispõe no momento de adopção da decisão (30). A Comissão considera e conclui, por consequência, que o financiamento dessas medidas de auxílio deve ser considerado incompatível com o mercado interno.
(130)
Em conclusão, se o financiamento de um auxílio estatal for considerado incompatível com as regras do Tratado aplicáveis, o auxílio assim financiado também deve ser considerado incompatível pela Comissão enquanto o financiamento irregular se mantiver, pois a regularidade do financiamento de um auxílio estatal é condição necessária da declaração de compatibilidade do mesmo (31).
V. CONCLUSÕES
(131)
A Comissão lamenta que Portugal tenha executado as referidas medidas em violação do artigo 108.o, n.o 3, do TFUE.
(132)
A Comissão conclui que:
-
Portugal deu execução ilegalmente ao financiamento das campanhas de promoção genérica do vinho, financiadas por meio de uma taxa cobrada sobre os produtos nacionais e sobre os produtos importados dos outros Estados-Membros, em violação do artigo 108.o, n.o 3, do TFUE.
-
A única acção de formação financiada pelas receitas da taxa parafiscal não constitui um auxílio.
-
Os auxílios à promoção e publicidade genérica do vinho e produtos vínicos efectuadas pela Viniportugal no território de Portugal podem ser declarados compatíveis com o mercado interno.
-
Os auxílios à promoção e publicidade do vinho e produtos vínicos de origem portuguesa no território dos outros Estados-Membros e de países terceiros financiados por meio de uma taxa sobre a produção de vinho e produtos vínicos que onera também os produtos provenientes dos outros Estados-Membros respeitou as disposições comunitárias aplicáveis ao nível dos referidos beneficiários. Ora, a Comissão pôde também constatar a existência de uma violação do artigo 110.o do TFUE ao nível do financiamento dos auxílios. Por essa razão, a Comissão não pode declarar compatível o regime em questão, visto que o mesmo criou uma discriminação entre produtos importados e produtos nacionais.
(133)
A presente decisão limita-se ao exame da aplicação da taxa parafiscal a partir da sua entrada em vigor e até 31 de Dezembro de 2006, data de entrada em vigor das novas Orientações comunitárias para os auxílios estatais no sector agrícola e florestal no período 2007-2013, sem prejuízo da posição que a Comissão tomará no respeitante à aplicação da taxa de promoção para além dessa data.
(134)
A Comissão considera adequado, no caso vertente, adoptar uma decisão condicional utilizando a possibilidade concedida pelo artigo 7.o, n.o 4, do Regulamento (CE) n.o 659/1999 segundo o qual a Comissão pode acompanhar a sua decisão positiva de condições que lhe permitam considerar o auxílio compatível com o mercado comum e de obrigações que lhe permitam controlar o cumprimento da decisão.
(135)
Para reparar a violação do artigo 110.o e, desta forma, eliminar retroactivamente a discriminação, Portugal deve proceder ao reembolso da parte da taxa aplicada aos produtos provenientes dos outros Estados-Membros, de acordo com um calendário e condições fixadas pela Comissão. A reparação desta violação tornará os auxílios em causa compatíveis com o artigo 107.o do TFUE.
(136)
As condições a preencher pelo referido reembolso são fixadas pela Comissão. Assim, Portugal deve reembolsar às pessoas que tenham pago a taxa a parte desta que tenha incidido nos produtos provenientes dos outros Estados-Membros entre a data de início de aplicação da taxa e 31 de Dezembro de 2006, no estrito respeito das condições seguintes:
-
caso possam fornecer prova de que a taxa de promoção foi cobrada sobre os produtos importados, as pessoas que tenham pago a taxa podem reclamar o reembolso de uma parte proporcional do produto da taxa destinada a financiar os serviços de promoção que beneficiem exclusivamente os produtos nacionais num prazo fixado em conformidade com o direito nacional, e em caso algum inferior a seis meses, a contar da notificação da presente decisão;
-
Portugal estabelecerá a medida da discriminação eventual que recai sobre os produtos importados. Para tanto, Portugal deve verificar, durante um período de referência, a equivalência pecuniária entre os montantes globalmente cobrados sobre os produtos nacionais a título da taxa considerada e as vantagens de que estes produtos beneficiam em exclusivo;
-
o reembolso deve ser efectuado num prazo máximo de seis meses a contar da data de apresentação do pedido;
-
os montantes reembolsados devem ser acrescidos de juros, calculados a contar da data da sua cobrança até à data do reembolso efectivo. Esses juros serão calculados com base na taxa de referência da Comissão prevista no método de fixação das taxas de referência e de actualização (32);
-
as autoridades portuguesas aceitam quaisquer provas razoáveis apresentadas pelas pessoas que tenham pago a taxa, comprovativas do pagamento da parte da taxa que incidiu nos produtos provenientes de outros Estados-Membros;
-
o direito ao reembolso não pode ser sujeito a outras condições, nomeadamente a de a taxa não ter sido repercutida;
-
no caso das pessoas que ainda não tenham efectuado o pagamento da taxa, as autoridades portuguesas renunciam formalmente ao seu recebimento, incluindo eventuais juros de mora;
-
caso a Comissão o solicite, Portugal compromete-se a apresentar um relatório completo que comprove a boa execução da medida de reembolso;
-
se noutro Estado-Membro tiver sido imposta uma taxa aos mesmos produtos que foram sujeitos à taxa de promoção do vinho em Portugal, as autoridades portuguesas comprometem-se a reembolsar às pessoas que tenham pago a taxa a parte desta que tenha incidido nos produtos provenientes desse outro Estado-Membro;
-
Portugal compromete-se a dar a conhecer a presente decisão a todos os potenciais pagadores da taxa,
ADOPTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
A única acção de formação financiada pelas receitas da taxa parafiscal, de um montante de 367,12 EUR, não constitui um auxílio.
Artigo 2.o
Os auxílios estatais à promoção genérica do vinho e dos produtos vínicos no território português executados ilegalmente por Portugal em violação do artigo 108.o, n.o 3, do TFUE por meio de uma taxa parafiscal estabelecida pelo Decreto-Lei n.o 137/95, de 14 de Junho, são auxílios estatais compatíveis com o mercado interno na acepção do artigo 107.o, n.o 3, alínea c), do TFUE em relação ao período que medeia entre a sua entrada em vigor e 31 de Dezembro de 2006.
Artigo 3.o
1. Os auxílios estatais à promoção e publicidade do vinho e dos produtos vínicos de origem portuguesa no território dos outros Estados-Membros e de países terceiros executados ilegalmente por Portugal em violação do artigo 108.o, n.o 3, do TFUE por meio de uma taxa parafiscal estabelecida pelo Decreto-Lei n.o 137/95, de 14 de Junho, são, sem prejuízo da aplicação do artigo 2.o, auxílios estatais compatíveis com o mercado interno para efeitos do artigo 107.o, n.o 3, alínea c), do TFUE em relação ao período que medeia entre a sua entrada em vigor e 31 de Dezembro de 2006, desde que Portugal cumpra as condições constantes do n.o 2 do presente artigo.
2. Portugal deve reembolsar às pessoas que tenham pago a taxa a parte desta que tenha incidido nos produtos provenientes dos outros Estados-Membros entre a data de início de aplicação da taxa e 31 de Dezembro de 2006, no estrito respeito das condições seguintes:
-
caso possam fornecer prova de que a taxa de promoção foi cobrada sobre os produtos importados, as pessoas que tenham pago a taxa podem reclamar o reembolso de uma parte proporcional do produto da taxa destinada a financiar os serviços de promoção que beneficiem exclusivamente os produtos nacionais num prazo fixado em conformidade com o direito nacional, e em caso algum inferior a seis meses, a contar da notificação da presente decisão;
-
Portugal estabelecerá a medida da discriminação eventual que recai sobre os produtos importados. Para tanto, Portugal deve verificar, durante um período de referência, a equivalência pecuniária entre os montantes globalmente cobrados sobre os produtos nacionais a título da taxa considerada e as vantagens de que estes produtos beneficiam em exclusivo;
-
o reembolso deve ser efectuado num prazo máximo de seis meses a contar da data de apresentação do pedido;
-
os montantes reembolsados devem ser acrescidos de juros, calculados a contar da data da sua cobrança até à data do reembolso efectivo. Esses juros serão calculados com base na taxa de referência da Comissão prevista no método de fixação das taxas de referência e de actualização (33);
-
as autoridades portuguesas aceitam quaisquer provas razoáveis apresentadas pelas pessoas que tenham pago a taxa, comprovativas do pagamento da parte da taxa que incidiu nos produtos provenientes de outros Estados-Membros;
-
o direito ao reembolso não pode ser sujeito a outras condições, nomeadamente a de a taxa não ter sido repercutida;
-
no caso das pessoas que ainda não tenham efectuado o pagamento da taxa, as autoridades portuguesas renunciam formalmente ao seu recebimento, incluindo eventuais juros de mora;
-
caso a Comissão o solicite, Portugal compromete-se a apresentar um relatório completo que comprove a boa execução da medida de reembolso;
-
se noutro Estado-Membro tiver sido imposta uma taxa aos mesmos produtos que foram sujeitos à taxa de promoção do vinho em Portugal, as autoridades portuguesas comprometem-se a reembolsar às pessoas que tenham pago a taxa a parte desta que tenha incidido nos produtos provenientes desse outro Estado-Membro;
-
Portugal compromete-se a dar a conhecer a presente decisão a todos os potenciais pagadores da taxa.
Artigo 4.o
Portugal informará a Comissão, no prazo de dois meses a contar da notificação da presente decisão, das medidas tomadas para lhe dar cumprimento.
Artigo 5.o
A República Portuguesa é a destinatária da presente decisão.
Feito em Bruxelas, em 20 de Julho de 2010.