РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 904/2010 НА СЪВЕТА
от 7 октомври 2010 година
относно административното сътрудничество и борбата с измамите в областта на данъка върху добавената стойност
(преработена версия)
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 113 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия,
като взе предвид становището на Европейския парламент (1),
като взе предвид становището на Европейския икономически и социален комитет (2),
в съответствие със специална законодателна процедура,
като има предвид, че:
(1)
Регламент (ЕО) № 1798/2003 на Съвета от 7 октомври 2003 г. относно административното сътрудничество в областта на данъка върху добавената стойност (3) е бил неколкократно съществено изменян. Тъй като предстои да се направят допълнителни изменения, посоченият регламент следва да бъде преработен с оглед на постигане на яснота.
(2)
Предвидените в Регламент (ЕО) № 1798/2003 инструменти за борба с измамите с данъка върху добавената стойност (наричан по-нататък „ДДС“) следва да бъдат подобрени и допълнени съгласно заключенията на Съвета от 7 октомври 2008 г., Съобщението на Комисията до Съвета, Европейския парламент и Европейския икономически и социален комитет относно координирана стратегия за засилване на борбата с измамите с ДДС в Европейския съюз и доклада на Комисията до Съвета и Европейския парламент относно прилагането на Регламент (ЕО) № 1798/2003 на Съвета относно административно сътрудничество в областта на ДДС (наричан по-нататък „докладът на Комисията“). Необходими са също така уточнения на разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1798/2003 от езиков и практически характер.
(3)
Избягването и укриването на данъци, надхвърлящи границите на държавите-членки, водят до бюджетни загуби и до нарушаване на принципа за справедливо данъчно облагане. Те също така могат да доведат до нарушения в движението на капитали и в условията на конкуренция. По този начин те засягат функционирането на вътрешния пазар.
(4)
Борбата с укриването на ДДС изисква тясно сътрудничество между компетентните органи на всяка държава-членка, отговорна за прилагането на разпоредбите в тази област.
(5)
Мерките за хармонизиране на данъчното законодателство, които се предприемат за завършването на вътрешния пазар, следва да включват създаването на обща система за сътрудничество между държавите-членки, особено по отношение на обмена на информация, чрез която компетентните органи на тези държави-членки се задължават да си съдействат помежду си и да си сътрудничат с Комисията с цел осигуряване на правилното облагане с ДДС на доставките на стоки и услуги, вътреобщностното придобиване на стоки и вноса на стоки.
(6)
Административното сътрудничество не следва да води до неоправдано прехвърляне на административна тежест между държавите-членки.
(7)
Държавите-членки следва да си сътрудничат с цел събиране на дължимия данък, за да гарантират правилното определяне на ДДС. Следователно те трябва не само да извършват мониторинг върху правилното облагане с дължимия данък на своята територия, но следва също така да предоставят съдействие на други държави-членки за гарантиране на правилното облагане с данъка, който е свързан с дейност, която се извършва на тяхната територия, но който е дължим в друга държава-членка.
(8)
Мониторингът върху правилното облагане с ДДС на облагаемите трансгранични сделки в държава-членка, различна от тази, в която е установен доставчикът на стоки или услуги, в много случаи зависи от информацията, с която разполага държавата-членка по установяване или която може да бъде събрана по-лесно от тази държава-членка. Следователно ефективният надзор върху тези сделки зависи от това държавата-членка по установяването да събере или да бъде в състояние да събере тази информация.
(9)
За създаването на системата за „обслужване на едно гише“, предвидена в Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност (4), и за прилагането на процедурата по възстановяване на данъчно задължени лица, които не са установени в държавата-членка по възстановяване, предвидена в Директива 2008/9/ЕО на Съвета от 12 февруари 2008 г. за определяне на подробни правила за възстановяването на данъка върху добавената стойност, предвидено в Директива 2006/112/ЕО, на данъчно задължени лица, неустановени в държавата-членка по възстановяване, но установени в друга държава-членка (5), са необходими правила за обмена и съхраняването на информация от държавите-членки.
(10)
При трансгранични хипотези е важно да бъдат посочени конкретно задълженията на всяка държава-членка, за да се осигури възможност за ефективен мониторинг на данъка в държавата-членка, в която той се дължи.
(11)
Електронното съхраняване и предаване на определени данни за целите на контрола върху ДДС е абсолютно необходимо за правилното функциониране на системата за ДДС. Те дават възможност за бърз обмен на информация и автоматизиран достъп до информация, което подпомага борбата срещу измамите. Това може да се постигне чрез подобряването на базите данни за данъчно задължените по ДДС лица и техните вътреобщностни сделки посредством включването в тези бази данни на набор от данни за данъчно задължените лица и за извършваните от тях сделки.
(12)
Държавите-членки следва да прилагат съответните процедури за проверка, за да се гарантира актуалността, съпоставимостта и качеството на информацията, с което да се повиши надеждността ѝ. Следва да бъдат ясно определени условията за обмен и за автоматизиран достъп на държавите-членки до електронно съхраняваните данни.
(13)
За ефективната борба с измамите е необходимо да се осигури възможност за обмен на информация без предварително запитване. За да се улесни обменът на информация, следва да се определят категориите, за които е необходимо да се осъществява автоматичен обмен.
(14)
Както е посочено в доклада на Комисията, предоставянето на обратна информация е подходящ начин да се гарантира постоянното повишаване на качеството на обменяната информация. Ето защо следва да се установи рамка за предоставянето на обратна информация.
(15)
За ефективния мониторинг на ДДС върху трансгранични сделки е необходимо в рамките на административното сътрудничество да се предвиди възможност за едновременни контролни действия от държавите-членки и за присъствието на длъжностни лица на една държава-членка на територията на друга държава-членка.
(16)
Потвърждаването онлайн на валидността на идентификационните номера за целите на ДДС е все по-често използвано от операторите средство. Системата за потвърждаване на валидността на идентификационните номера за целите на ДДС следва да осигурява на операторите автоматизирано потвърждаване на необходимата информация.
(17)
Когато доставят стоки или услуги на клиенти, установени на територията на друга държава-членка, някои данъчно задължени лица имат специални задължения, различни от съществуващите в държавата-членка, в която са установени, по-специално по отношение на фактурирането. Следва да се въведе механизъм, чрез който на тези данъчно задължени лица се осигурява лесно достъпна информация за този вид задължения.
(18)
Скорошният практически опит във връзка с прилагането на Регламент (ЕО) № 1798/2003 по отношение на борбата срещу верижните измами показа, че в някои случаи въвеждането на механизъм за много по-бърз обмен на информация, включително информация в по-голямо количество и за по-конкретни цели, е от съществено значение за ефективната борба срещу измамите. В съответствие със заключенията на Съвета от 7 октомври 2008 г. в рамките на настоящия регламент за всички държави-членки следва да бъде създадена децентрализирана мрежа без юридическа правосубектност, наречена Eurofisc, с която да се насърчава и улеснява многостранното и децентрализираното сътрудничество, като се предоставя възможност за целенасочени и бързи действия за борба със специфични видове измами.
(19)
Държавата-членка по потребление носи основната отговорност за това да следи за спазването на задълженията на неустановените доставчици. За тази цел прилагането на временния специален режим за услуги, извършвани по електронен път, предвиден в дял ХII, глава 6 от Директива 2006/112/ЕО, налага определянето на правила във връзка с предоставянето на информация и прехвърлянето на парични суми между държавата-членка по регистрация и държавата-членка по потребление.
(20)
Информацията, предоставена на някоя държава-членка от трети държави, може да се окаже от полза за други държави-членки. Също така информацията, предоставена на някоя държава-членка от други държави-членки, може да бъде от полза за трети държави. Ето защо следва да се уточнят условията за обмен на такава информация.
(21)
Националните правила относно банковата тайна не следва да представляват пречка за прилагането на настоящия регламент.
(22)
Настоящият регламент не следва да засяга останалите мерки, приети на равнището на Съюза, които подпомагат борбата с измамите в областта на ДДС.
(23)
С оглед на ефективността, бързината и поради съображения, свързани с разходите, е необходимо, когато това е възможно, предаването на информация съгласно настоящия регламент да се извършва по електронен път.
(24)
Предвид факта, че някои молби се повтарят често, както и предвид езиковото многообразие в Съюза, е важно да се разшири използването на стандартни формуляри при обмена на информация, така че молбите за предоставяне на информация да бъдат разглеждани по-бързо.
(25)
Предвидените в настоящия регламент срокове за предоставяне на информация следва да се тълкуват като максимални срокове, които не трябва да бъдат превишавани, като принципът е, че за да може сътрудничеството да е ефективно, запитаната държава-членка следва да предоставя без допълнително забавяне информацията, с която вече разполага.
(26)
За целите на настоящия регламент е необходимо да се имат предвид ограниченията на определени права и задължения, предвидени в Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защитата на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (6), за да се осигури защита на интересите по член 13, параграф 1, буква д) от тази директива. Подобни ограничения са необходими и пропорционални предвид възможните загуби на приходи за държавите-членки и предвид решаващото значение на информацията, обхваната от настоящия регламент, за ефективната борба с измамите.
(27)
Доколкото мерките, необходими за прилагането на настоящия регламент, са мерки от общ характер по смисъла на член 2 от Решение 1999/468/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. за установяване на условията и реда за упражняване на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (7), те трябва да бъдат приети в съответствие с процедурата по регулиране, предвидена в член 5 от посоченото решение,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
ГЛАВА I
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
1. С настоящия регламент се определят условията, при които компетентните органи на държавите-членки, отговорни за прилагането на законодателството в областта на ДДС, трябва да сътрудничат помежду си и с Комисията за осигуряване спазването на това законодателство.
За тази цел в настоящия регламент се определят правилата и процедурите, които позволяват на компетентните органи на държавите-членки да си сътрудничат и обменят помежду си всякаква информация, която би подпомогнала правилното определяне на ДДС, мониторинга върху правилното облагане с ДДС, по-специално по отношение на вътреобщностните доставки, и борбата с измамите в областта на ДДС. В него се определят по-специално правилата и процедурите, в съответствие с които държавите-членки събират и обменят посочената информация по електронен път.
2. В настоящия регламент се определят условията, при които посочените в параграф 1 органи съдействат за защитата на приходите от ДДС във всички държави-членки.
3. Настоящият регламент не засяга прилагането на правилата за взаимопомощ по наказателни дела на територията на държавите-членки.
4. В настоящия регламент се определят и правилата и процедурите за обмен по електронен път на информация за ДДС върху услуги, предоставяни по електронен път, в съответствие със специалния режим, предвиден в дял ХII, глава 6 от Директива 2006/112/ЕО, а също и за всеки последващ обмен на информация и, доколкото става въпрос за услуги, обхванати от този специален режим - за паричните преводи между компетентните органи на държавите-членки.
Член 2
1. За целите на настоящия регламент се прилагат следните определения:
а)
„централно звено за връзка“ означава службата, определена съгласно член 4, параграф 1, която носи основната отговорност за контактите с други държави-членки в областта на административното сътрудничество;
б)
„отдел за връзка“ означава всяка служба, различна от централното звено за връзка, определена от компетентния орган съгласно член 4, параграф 2 за целите на прекия обмен на информация въз основа на настоящия регламент;
в)
„компетентно длъжностно лице“ означава всяко длъжностно лице, оправомощено от компетентния орган съгласно член 4, параграф 3 да осъществява пряк обмен на информация въз основа на настоящия регламент;
г)
„запитващ орган“ означава централното звено за връзка, отдел за връзка или компетентно длъжностно лице на държава-членка, което отправя молба за съдействие от името на компетентния орган;
д)
„запитан орган“ означава централното звено за връзка, отдел за връзка или компетентно длъжностно лице на държава-членка, което получава молба за съдействие от името на компетентния орган;
е)
„вътреобщностни сделки“ означава вътреобщностна доставка на стоки или на услуги;
ж)
„вътреобщностна доставка на стоки“ означава всяка доставка на стоки, която трябва да бъде декларирана в обобщената декларация, предвидена в член 262 от Директива 2006/112/ЕО;
з)
„вътреобщностна доставка на услуги“ означава всяка доставка на услуги, която трябва да бъде декларирана в обобщената декларация, предвидена в член 262 от Директива 2006/112/ЕО;
и)
„вътреобщностно придобиване на стоки“ означава придобиване на правото за разпореждане като собственик на движими вещи съгласно член 20 от Директива 2006/112/ЕО;
й)
„идентификационен номер за целите на ДДС“ означава номерът, предвиден в членове 214, 215 и 216 от Директива 2006/112/ЕО;
к)
„административно разследване“ означава всички видове контролни действия, проверки и други действия, предприети от държавите-членки при изпълнение на техните задължения с оглед гарантирането на правилното прилагане на законодателството в областта на ДДС;
л)
„автоматичен обмен“ означава системно предоставяне на предварително определена информация на друга държава-членка без предварително запитване;
м)
„спонтанен обмен “ означава несистематично предоставяне на информация на друга държава-членка, по което и да е време и без предварително запитване;
н)
„лице“ означава:
i)
физическо лице;
ii)
юридическо лице;
iii)
сдружение на лица, по отношение на което действащото законодателство предвижда способността да извършва правни действия, но което няма статус на юридическо лице; или
iv)
всяка друга правна фигура, независимо от нейното естество и форма, която има юридическа правосубектност и извършва сделки, които подлежат на облагане с ДДС;
о)
„автоматизиран достъп“ означава възможност за незабавен достъп до електронна система с цел справка със съдържаща се в нея информация;
п)
„по електронен път“ означава чрез използване на електронно оборудване за обработка (включително дигитално компресиране) и съхраняване на данни, чрез използване на кабели, радиопредаване, оптични технологии или други електромагнитни средства;
р)
„мрежа CCN/CSI“ означава обща платформа, която се основава на обща комуникационна мрежа (наричана по-нататък „CCN“) и общ системен интерфейс (наричан по-нататък „CSI“), разработени от Съюза с цел да гарантират предаването на данни по електронен път между компетентните органи в областта на митническото и данъчното облагане;
с)
„едновременни контролни действия“ означава съгласувани проверки на данъчното състояние на данъчно задължено лице или на свързани данъчно задължени лица, организирани от две или повече участващи държави-членки, които имат общи или допълващи се интереси.
2. От 1 януари 2015 г. определенията в членове 358, 358а и 369а от Директива 2006/112/ЕО се прилагат и за целите на настоящия регламент.
Член 3
Компетентните органи са органите, от името на които се прилага настоящият регламент, пряко или чрез делегиране на права.
До 1 декември 2010 г. всяка държава-членка уведомява Комисията за това кой е нейният компетентен орган за целите на настоящия регламент, като впоследствие незабавно уведомява Комисията за всяка свързана с него промяна.
Комисията предоставя на държавите-членки списък с всички компетентни органи и публикува тази информация в Официален вестник на Европейския съюз.
Член 4
1. Всяка държава-членка определя едно централно звено за връзка, на което делегира основната отговорност за осъществяване на контакти с други държави-членки в областта на административното сътрудничество. Тя уведомява Комисията и останалите държави-членки за това. На централното звено за връзка може да се възложи и отговорността за осъществяването на контакти с Комисията.
2. Компетентният орган на всяка държава-членка може да определи отдели за връзка. Централното звено за връзка отговаря за поддържането на актуален списък на отделите за връзка и за предоставянето на този списък на централните звена за връзка на останалите заинтересовани държави-членки.
3. Компетентният орган на всяка държава-членка може допълнително да посочи, в съответствие с определените от него условия, компетентни длъжностни лица, които да осъществяват пряк обмен на информация въз основа на настоящия регламент. В този случай компетентният орган може да ограничи обхвата на правомощията им. Централното звено за връзка отговаря за поддържането на актуален списък на тези лица и за предоставянето на този списък на централните звена за връзка на останалите заинтересовани държави-членки.
4. Длъжностните лица, които обменят информация по членове 28, 29 и 30, във всички случаи се считат за компетентни длъжностни лица за тази цел в съответствие с условията, определени от компетентните органи.
Член 5
Когато даден отдел за връзка или компетентно длъжностно лице изпраща или получава молба или отговор на молба за съдействие, то задължително уведомява за това централното звено за връзка на своята държава-членка съгласно условията, определени от това звено.
Член 6
Когато даден отдел за връзка или компетентно длъжностно лице получава молба за съдействие, налагаща действия извън неговата териториална или оперативна компетентност, молбата незабавно се препраща на централното звено за връзка на неговата държава-членка, като запитващият орган се уведомява за това. В този случай срокът, определен в член 10, започва да тече от деня след изпращането на молбата за съдействие на централното звено за връзка.
ГЛАВА II
ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ ПРИ ПОИСКВАНЕ
РАЗДЕЛ 1
Молба за информация и за административно разследване
Член 7
1. По молба на запитващия орган запитаният орган предоставя информацията по член 1, включително и тази, свързана с конкретен случай или случаи.
2. С цел предаване на информацията по параграф 1 запитаният орган организира провеждането на всички административни разследвания, необходими за получаване на тази информация.
3. До 31 декември 2014 г. молбата по параграф 1 може да съдържа мотивирана молба за провеждането на административно разследване. Ако запитаният орган прецени, че административното разследване не е необходимо, той незабавно уведомява запитващия орган за мотивите за това решение.
4. От 1 януари 2015 г. молбата по параграф 1 може да съдържа мотивирана молба за провеждането на специфично административно разследване. Ако запитаният орган прецени, че административното разследване не е необходимо, той незабавно уведомява запитващия орган за мотивите за това решение.
Независимо от разпоредбите на първа алинея, провеждането на разследване относно сумите, декларирани от данъчно задължено лице във връзка с доставките на изброените в приложение I стоки или услуги, които са извършени от данъчно задължено лице, установено в държавата-членка на запитания орган, и са облагаеми в държавата-членка на запитващия орган, може да бъде отказано само:
а)
на основанията, предвидени в член 54, параграф 1, въз основа на преценка от страна на запитания орган в съответствие с декларация за най-добрите практики относно връзката между настоящия параграф и член 54, параграф 1, която се приема в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2,
б)
на основанията, предвидени в член 54, параграфи 2, 3 и 4, или
в)
на основание, че запитаният орган вече е предоставил на запитващия орган информация относно същото данъчно задължено лице, вследствие на административно разследване, проведено преди по-малко от две години.
Когато запитаният орган откаже да проведе административно разследване по втора алинея, на основанията, предвидени в букви а) или б), той въпреки това предоставя на запитващия орган данни за датите и стойността на всички съответни доставки на стоки и услуги, извършени от данъчно задълженото лице в държавата-членка на запитващия орган през последните две години.
5. За получаване на исканата информация или при провеждане на исканото административно разследване запитаният орган или административният орган, към когото запитаният орган се обръща за съдействие, действа така, както би действал в свой интерес или по искане на друг орган в неговата държава-членка.
Член 8
Молбите за информация и за административно разследване съгласно член 7 се изпращат, като се използва стандартен формуляр, утвърден в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2, освен в случаите, предвидени в член 50, или в изключителни случаи, в които запитващият орган счита, че стандартният формуляр не е подходящ, като посочва мотивите за това.
Член 9
1. По молба на запитващия орган запитаният орган му предава необходимата информация, която получава или с която разполага, както и резултатите от административните разследвания под формата на доклади, декларации или други документи, или заверени копия или извлечения от тях.
2. Оригинали на документи се предоставят само ако това не противоречи на действащите разпоредби в държавата-членка, в която е установен запитаният орган.
РАЗДЕЛ 2
Срок за предоставяне на информация
Член 10
Запитаният орган предоставя информацията по членове 7 и 9 във възможно най-кратък срок, но не по-късно от три месеца след датата на получаване на молбата.
Въпреки това в случаите, когато запитаният орган вече разполага с необходимата информация, срокът се намалява до не повече от един месец.
Член 11
В определени специални категории случаи запитващият и запитаният орган могат да се споразумеят за прилагането на срокове, различни от предвидените в член 10.
Член 12
Когато запитаният орган не е в състояние да отговори на молбата в срок, той незабавно писмено уведомява запитващия орган за причините за това и посочва срок, в който счита, че ще бъде в състояние да отговори.
ГЛАВА III
ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ БЕЗ ПРЕДВАРИТЕЛНО ЗАПИТВАНЕ
Член 13
1. Компетентният орган на всяка държава-членка предава без предварително запитване информацията по член 1 на компетентния орган на всяка друга заинтересована държава-членка в следните случаи:
а)
когато се счита, че данъчното облагане се извършва в държавата-членка по местоназначение, и информацията, предоставена от държавата-членка по произход, е необходима за гарантиране на ефективността на системата за контрол на държавата-членка по местоназначение;
б)
когато една държава-членка има основания да счита, че законодателството в областта на ДДС е било нарушено или има вероятност да е било нарушено в другата държава-членка;
в)
когато съществува риск от данъчни загуби в другата държава-членка.
2. Обменът на информация без предварително запитване е автоматичен, в съответствие с член 14, или спонтанен, в съответствие с член 15.
3. Информацията се предава посредством стандартни формуляри, утвърдени в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2.
Член 14
1. В съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2, се определя следното:
а)
точните категории информация, подлежаща на автоматичен обмен;
б)
честотата на автоматичния обмен на всяка категория информация; и
в)
практическите ред и условия за автоматичния обмен на информация.
Дадена държава-членка може да се въздържи от участие в автоматичния обмен на информация по отношение на една или повече от посочените категории, когато събирането на информация за целите на обмена би довело до налагането на нови задължения на платците на ДДС или би наложило несъразмерна административна тежест на държавата-членка.
Резултатът от автоматичния обмен на информация за всяка категория се проверява веднъж годишно от комитета, посочен в член 58, параграф 1, за да се гарантира, че този вид обмен се осъществява само когато той е най-ефикасното средство за обменяне на информацията.
2. От 1 януари 2015 г. компетентният орган на всяка държава-членка извършва по-специално автоматичен обмен на информация, за да се даде възможност на държавите-членки по потребление да проверят дали данъчно задължените лица, които не са установени на тяхната територия, правилно декларират и плащат дължимия ДДС върху далекосъобщителните услуги, услугите по разпространение на радио и телевизия и услугите, извършвани по електронен път, без оглед на това дали тези данъчно задължени лица прилагат специалния режим, предвиден в дял XII, глава 6, раздел 3 от Директива 2006/112/ЕО. Държавата-членка по установяване уведомява държавата-членка по потребление за всички забелязани несъответствия.
Член 15
В рамките на спонтанния обмен компетентните органи на държавите-членки предават на компетентните органи на останалите държави-членки всякаква информация по член 13, параграф 1, която не е била предадена посредством автоматичния обмен по член 14, която им е известна и която считат, че може да послужи на тези компетентни органи.
ГЛАВА IV
ОБРАТНА ИНФОРМАЦИЯ
Член 16
Когато компетентен орган предоставя информация по членове 7 или 15, той може да поиска от получаващия информацията компетентен орган да предостави обратна информация в тази връзка. Ако бъде направено такова искане, получаващият информация компетентен орган, без да нарушава правилата за данъчната тайна и защитата на данните, приложими в неговата държава-членка, във възможно най-кратък срок изпраща обратна информация на компетентния орган, който е предоставил информацията, при условие че това не води до несъразмерна административна тежест. Практическите ред и условия се определят в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2.
ГЛАВА V
СЪХРАНЕНИЕ И ОБМЕН НА СПЕЦИФИЧНА ИНФОРМАЦИЯ
Член 17
1. Всяка държава-членка съхранява в електронна система следната информация:
а)
информацията, която събира в съответствие с дял ХI, глава 6 от Директива 2006/112/ЕО;
б)
идентификационните данни и данните относно дейността, правния статус и адреса на лицата, на които е издала идентификационен номер за целите на ДДС, събрани съгласно член 213 от Директива 2006/112/ЕО, както и датата на издаване на този номер;
в)
данните относно издадените от нея идентификационни номера за целите на ДДС, които са станали невалидни, както и датата, от която тези номера са невалидни; и
г)
информацията, която събира в съответствие с членове 360, 361, 364 и 365 от Директива 2006/112/ЕО, както и - от 1 януари 2015 г. - информацията, която събира в съответствие с членове 369в, 369е и 369ж от Директива 2006/112/ЕО.
2. Техническите въпроси, свързани с извършването на автоматично запитване във връзка с информацията по параграф 1, букви б), в) и г), се уреждат в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2.
Член 18
За да се позволи използването на информацията по член 17 в рамките на процедурите, предвидени в настоящия регламент, тази информация трябва да бъде на разположение най-малко пет години след края на първата календарна година, през която е разрешен достъпът до нея.
Член 19
Държавите-членки гарантират, че информацията, която е на разположение в електронната система по член 17, е актуална, пълна и точна.
В съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2, се определят критерии, за да се установи кои промени не са уместни, важни или полезни и следователно може да не се правят.
Член 20
1. Информацията по член 17 се въвежда незабавно в електронната система.
2. Чрез дерогация от параграф 1, информацията по член 17, параграф 1, буква а) се въвежда в електронната система не по-късно от един месец след края на периода, за който се отнася информацията.
3. Чрез дерогация от параграфи 1 и 2, ако в електронната система трябва да бъде коригирана или добавена информация съгласно член 19, тя трябва да се въведе най-късно един месец след периода, през който е събрана информацията.
Член 21
1. Всяка държава-членка предоставя на компетентния орган на всяка друга държава-членка автоматизиран достъп до информацията, съхранявана съгласно член 17.
2. По отношение на информацията по член 17, параграф 1, буква а) се предоставя достъп най-малко до следните данни:
а)
идентификационните номера за целите на ДДС, издадени от държавата-членка, получаваща информацията;
б)
общата стойност на всички вътреобщностни доставки на стоки и общата стойност на всички вътреобщностни доставки на услуги на лица, притежаващи идентификационен номер за целите на ДДС, посочен в буква а), извършени от всички оператори, регистрирани за целите на ДДС в държавата-членка, предоставяща информацията;
в)
идентификационните номера за целите на ДДС на лицата, извършили доставките на стоки и услуги, посочени в буква б);
г)
общата стойност на доставките на стоки и услуги, посочени в буква б), извършени от всяко лице, посочено в буква в), на всяко лице, притежаващо идентификационен номер за целите на ДДС, посочен в буква а);
д)
общата стойност на доставките на стоки и услуги, посочени в буква б), извършени от всяко лице, посочено в буква в), на всяко лице, притежаващо идентификационен номер за целите на ДДС, издаден му от друга държава-членка, при следните условия:
i)
достъпът е свързан с разследване по подозрение в измама;
ii)
достъпът е осъществен посредством длъжностно лице за връзка на Eurofisc по член 36, параграф 1, което притежава личен потребителски идентификатор за електронните системи, което му осигурява достъп до тази информация; и
iii)
достъпът се предоставя само през нормалното работно време.
Стойностите по параграф 2, букви б), г) и д) се посочват във валутата на държавата-членка, която предоставя информацията, и се отнасят до периодите за подаване на обобщените декларации за съответното данъчно задължено лице, изготвени в съответствие с член 263 от Директива 2006/112/ЕО.
Член 22
1. За да обезпечат в разумна степен пред данъчните администрации качеството и надеждността на информацията, която се предоставя чрез електронната система по член 17, държавите-членки предприемат необходимите мерки, за да гарантират, че данните, предоставени от данъчно задължените лица и данъчно незадължените юридически лица при регистрирането за целите на ДДС съгласно член 214 от Директива 2006/112/ЕО, са, по тяхна преценка, пълни и точни.
Държавите-членки прилагат процедури за проверка на тези данни в зависимост от резултатите от извършената от тях оценка на риска. Проверките се извършват по принцип преди регистрацията за целите на ДДС или - в случаите, в които през периода преди регистрацията се извършват само предварителни проверки - не по-късно от шест месеца след тази регистрация.
2. Държавите-членки уведомяват комитета, посочен в член 58, параграф 1, за мерките, прилагани на национално равнище с цел осигуряване качеството и надеждността на информацията в съответствие с параграф 1.
Член 23
Държавите-членки гарантират, че в електронната система по член 17 от настоящия регламент ще бъде посочено, че идентификационният номер за целите на ДДС, посочен в член 214 от Директива 2006/112/ЕО, е невалиден, най-малко в някой от следните случаи:
а)
когато регистрирани за целите на ДДС лица са заявили, че вече не извършват икономическа дейност по смисъла на член 9 от Директива 2006/112/ЕО или когато компетентната данъчна администрация е установила, че вече не извършват такава дейност. Данъчната администрация може да приеме по-специално, че дадено лице вече не извършва икономическа дейност, ако, въпреки че е било длъжно да го направи, това лице не е подавало декларации по ДДС и обобщени декларации в рамките на една година след изтичането на срока за подаването на първата неподадена декларация или обобщена декларация. Въпреки това лицето има право да докаже по друг начин, че извършва икономическа дейност;
б)
когато лица са декларирали неверни данни, за да бъдат регистрирани за целите на ДДС, или когато не са уведомили за промени в тези данни, в случай че, ако промените бяха известни на данъчната администрация, тя би отказала или би прекратила регистрацията за целите на ДДС.
Член 24
Когато компетентните органи на държавите-членки осъществяват обмен на информация по електронен път за целите на членове 17-21, те предприемат всички необходими мерки, за да осигурят спазването на разпоредбите на член 55.
Държавите-членки отговарят за разработването на системите си по начина, необходим за осъществяването на обмена на тази информация чрез мрежата CCN/CSI.
ГЛАВА VI
МОЛБА ЗА УВЕДОМЯВАНЕ ПО АДМИНИСТРАТИВЕН ПЪТ
Член 25
По молба на запитващия орган и в съответствие с правилата за съобщаване на подобни актове в държавата-членка, в която е установен запитаният орган, той уведомява адресата за всички актове и решения, издадени от компетентните органи и свързани с прилагането на законодателството в областта на ДДС на територията на държавата-членка, в която е установен запитващият орган.
Член 26
Молбите за уведомяване, в които се посочва предметът на акта или решението, които да бъдат съобщени, съдържат името, адреса и всяка друга необходима информация за идентифициране на адресата.
Член 27
Запитаният орган уведомява незабавно запитващия орган за отговора си на молбата за уведомяване, и по-специално за датата на съобщаване на решението или акта на адресата.
ГЛАВА VII
ПРИСЪСТВИЕ В АДМИНИСТРАТИВНИТЕ СЛУЖЕБНИ ПОМЕЩЕНИЯ И УЧАСТИЕ В АДМИНИСТРАТИВНИ РАЗСЛЕДВАНИЯ
Член 28
1. По споразумение между запитващия орган и запитания орган и в съответствие с реда и условията, определени от последния, длъжностни лица, оправомощени от запитващия орган, могат, с цел да обменят информацията по член 1, да присъстват в служебните помещения на административните органи на запитаната държава-членка или на всяко друго място, където тези органи изпълняват задълженията си. Когато исканата информация се съдържа в документи, до които длъжностните лица на запитания орган имат достъп, на длъжностните лица на запитващия орган се предоставят копия от тях.
2. По споразумение между запитващия орган и запитания орган и в съответствие с реда и условията, определени от последния, длъжностни лица, оправомощени от запитващия орган, могат, с цел да обменят информацията по член 1, да присъстват по време на административните разследвания, провеждани на територията на запитаната държава-членка. Административните разследвания се провеждат единствено от длъжностните лица на запитания орган. Длъжностните лица на запитващия орган не могат да упражняват правомощията по извършване на проверка, които притежават длъжностните лица на запитания орган. Те могат обаче да получат достъп до същите помещения и документи както длъжностните лица на запитания орган, посредством служителите на запитания орган и единствено за целите на провеждането на административното разследване.
3. Длъжностните лица на запитващия орган, които се намират в друга държава-членка в съответствие с параграфи 1 и 2, трябва да могат по всяко време да представят оправомощаващ ги писмен документ, удостоверяващ самоличността и служебното им качество.
ГЛАВА VIII
ЕДНОВРЕМЕННИ КОНТРОЛНИ ДЕЙСТВИЯ
Член 29
Държавите-членки могат да се споразумеят да извършват едновременни контролни действия, в случай че считат такива контролни действия за по-ефективни от действията, извършвани само от една държава-членка.
Член 30
1. Всяка държава-членка самостоятелно избира данъчно задължените лица, които възнамерява да предложи за едновременни контролни действия. Компетентният орган на тази държава-членка уведомява съответните компетентни органи на останалите заинтересовани държави-членки за случаите, предложени за едновременни контролни действия. Той посочва мотивите за своя избор, доколкото това е възможно, като предоставя информацията, довела до това решение. Той посочва и периода, през който следва да се извършат тези контролни действия.
2. Компетентният орган на държавата-членка, получила предложението за едновременни контролни действия, потвърждава съгласието си или мотивира отказа си пред съответния орган по принцип в срок от две седмици от получаване на предложението, но най-късно в рамките на един месец.
3. Всеки компетентен орган на заинтересованите държави-членки определя свой представител, отговарящ за надзора и координацията на контролните действия.
ГЛАВА IХ
ПРЕДОСТАВЯНЕ НА ИНФОРМАЦИЯ ЗА ДАНЪЧНО ЗАДЪЛЖЕНИТЕ ЛИЦА
Член 31
1. Компетентните органи на всяка държава-членка гарантират, че на лицата, участващи във вътреобщностна доставка на стоки или на услуги, както и на неустановените данъчно задължени лица, доставящи далекосъобщителните услуги, услуги по разпространение на радио и телевизия и услуги, извършвани по електронен път, и по-специално посочените в приложение II към Директива 2006/112/ЕО, е разрешено да получават за целите на този вид сделки потвърждение по електронен път на валидността на идентификационния номер за целите на ДДС на което и да е конкретно лице, както и на съответните имена и адрес. Тази информация трябва да съответства на данните по член 17.
2. Всяка държава-членка потвърждава по електронен път името и адреса на лицето, на което е бил издаден идентификационен номер за целите на ДДС в съответствие с приложимите национални разпоредби за защита на данните.
3. През предвидения в член 357 от Директива 2006/112/ЕО срок параграф 1 от настоящия член не се прилага за неустановените данъчно задължени лица, които извършват далекосъобщителни услуги или услуги по разпространение на радио и телевизия.
Член 32
1. Въз основа на предоставената от всяка държава-членка информация Комисията публикува на своя уебсайт данни за разпоредбите, утвърдени от всяка държава-членка, която транспонира дял XI, глава 3 от Директива 2006/112/ЕО.
2. Изискванията относно съдържанието на информацията и формата на предоставянето ѝ, се определят в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2.
ГЛАВА Х
EUROFISC
Член 33
1. С цел насърчаване на многостранното сътрудничество в борбата с измамите в областта на ДДС, с настоящата глава се създава мрежа за бърз обмен на целева информация между държавите-членки, по-нататък наричана Eurofisc.
2. В рамките на Eurofisc държавите-членки:
а)
създават многостранен механизъм за ранно предупреждение за борба с измамите в областта на ДДС;
б)
координират бързия многостранен обмен на целева информация в областите, в които действа Eurofisc (наричани по-нататък области на дейност на Eurofisc);
в)
координират работата на длъжностните лица за връзка на участващите държави-членки, когато предприемат действия по отношение на получени предупреждения.
Член 34
1. Държавите-членки участват в областите на дейност на Eurofisc по техен избор, като могат също така да решат да прекратят участието си в тях.
2. Държавите-членки, които са взели решение да участват в област на дейност на Eurofisc, участват активно в многостранния обмен на целева информация между всички участващи държави-членки.
3. Обменената информация е поверителна, както е предвидено в член 55.
Член 35
Комисията предоставя на Eurofisc техническа и логистична подкрепа. Комисията няма достъп до информацията по член 1, която може да се обменя чрез Eurofisc.
Член 36
1. Компетентните органи на всяка държава-членка определят най-малко едно длъжностно лице за връзка в рамките на Eurofisc. Длъжностни лица за връзка в рамките на Eurofisc са компетентни длъжностни лица по смисъла на член 2, параграф 1, буква в) и извършват дейностите, посочени в член 33, параграф 2. Те продължават да бъдат зависими единствено от националните си администрации.
2. Длъжностните лица на държавите-членки, участващи в определена област на дейност на Eurofisc (участващи длъжностни лица за връзка в рамките на Eurofisc), посочват за ограничен срок координатор (по-нататък наричани „координатори на област на дейност на Eurofisc“) измежду участващите длъжностни лица за връзка в рамките на Eurofisc. Координаторите на област на дейност на Eurofisc:
а)
събират информацията, получена от участващите длъжностни лица за връзка в рамките на Eurofisc, и предоставят цялата информация на останалите участващи длъжностни лица за връзка в рамките на Eurofisc. Информацията се обменя по електронен път;
б)
гарантират, че информацията, получена от участващите длъжностни лица за връзка в рамките на Eurofisc, се обработва съгласно уговореното между участниците в областта на дейност, и изпращат резултата на участващите длъжностни лица за връзка в рамките на Eurofisc;
в)
предоставят обратна информация на участващите длъжностни лица за връзка в рамките на Eurofisc.
Член 37
Координаторите на област на дейност на Eurofisc представят пред комитета, посочен в член 58, параграф 1, годишен доклад за дейността във всички области на дейност.
ГЛАВА XI
РАЗПОРЕДБИ ОТНОСНО СПЕЦИАЛНИТЕ РЕЖИМИ ПО ДЯЛ ХII, ГЛАВА 6 ОТ ДИРЕКТИВА 2006/112/ЕО
РАЗДЕЛ 1
Разпоредби, приложими до 31 декември 2014 г.
Член 38
По отношение на специалния режим, предвиден в дял ХII, глава 6 от Директива 2006/112/ЕО, се прилагат разпоредбите по-долу. Определенията, съдържащи се в член 358 от посочената директива, се прилагат и за целите на настоящата глава.
Член 39
1. Информацията, предоставяна от данъчно задълженото лице, което не е установено в Общността, на държавата-членка по регистрация при започване на дейностите му съгласно член 361 от Директива 2006/112/ЕО, се представя по електронен път. Техническите въпроси, включително във връзка с общото електронно съобщение, се уреждат в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2 от настоящия регламент.
2. Държавата-членка по регистрация изпраща тази информация по електронен път на компетентните органи на останалите държави-членки в срок от десет дни след края на месеца, през който информацията е получена от неустановеното данъчно задължено лице. Компетентните органи на останалите държави-членки се уведомяват по същия начин за издадения идентификационен номер. Техническите въпроси, включително във връзка с общото електронно съобщение, чрез което се предава тази информация, се уреждат в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2.
3. Държавата-членка по регистрация незабавно уведомява по електронен път компетентните органи на останалите държави-членки, ако неустановено данъчно задълженото лице бъде заличено от регистъра.
Член 40
1. Данъчната декларация с данните, предвидени в член 365 от Директива 2006/112/ЕО, се подава по електронен път. Техническите въпроси, включително във връзка с общото електронно съобщение, се уреждат в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2 от настоящия регламент.
2. Държавата-членка по регистрация изпраща по електронен път информацията на компетентния орган на заинтересованата държава-членка не по-късно от десет дни след края на месеца, през който е получена данъчната декларация. Държавите-членки, които са изискали данъчната декларация да се изготви в национална валута, различна от евро, превръщат сумите в евро по курса за последния ден от отчетния период. Превръщането се извършва по курса на Европейската централна банка за същия ден или - ако няма публикуван за този ден курс - по курса за следващия ден. Техническите въпроси във връзка с изпращането на тази информация се уреждат в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2.
3. Държавата-членка по регистрация изпраща по електронен път на държавата-членка по потребление информацията, необходима за отнасяне на всяко плащане към съответната тримесечна данъчна декларация.
Член 41
1. Държавата-членка по регистрация гарантира, че размерът на данъка, платен от неустановеното данъчно задълженото лице, се превежда по банковата сметка в евро, посочена за целта от държавата-членка по потребление, на която се дължи плащане. Държавите-членки, които изискват плащанията да се извършват в национална валута, различна от евро, превръщат сумите в евро по курса за последния ден на отчетния период. Превръщането се извършва по курса на Европейската централна банка за същия ден или - ако няма публикуван за този ден курс - по курса за следващия ден. Преводът се извършва не по-късно от десет дни след края на месеца, през който е получено плащането.
2. Когато неустановеното данъчно задължено лице не плати изцяло дължимия данък, държавата-членка по регистрация гарантира, че на държавите-членки по потребление е преведена пропорционална на дължимия във всяка една от тях данък част от платената сума. Държавата-членка по регистрация уведомява по електронен път за това компетентните органи на държавите-членки по потребление.
Член 42
Държавите-членки уведомяват по електронен път компетентните органи на останалите държави-членки за номерата на съответните банкови сметки за получаване на плащанията в съответствие с член 41.
Държавите-членки уведомяват незабавно по електронен път компетентните органи на останалите държави-членки и Комисията за промени в размера на стандартната данъчна ставка.
РАЗДЕЛ 2
Разпоредби, приложими от 1 януари 2015 г.
Член 43
По отношение на специалните режими, предвидени в дял ХII, глава 6 от Директива 2006/112/ЕО, се прилагат разпоредбите по-долу.
Член 44
1. Информацията, предоставяна от данъчно задълженото лице, което не е установено в Общността, на държавата-членка по регистрация при започване на дейностите му съгласно член 361 от Директива 2006/112/ЕО, се представя по електронен път. Техническите въпроси, включително във връзка с общото електронно съобщение, се уреждат в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2 от настоящия регламент.
2. Държавата-членка по регистрация изпраща по електронен път информацията по параграф 1 на компетентните органи на останалите държави-членки в срок от десет дни след края на месеца, през който информацията е била получена от данъчно задълженото лице, което не е установено в Общността. Подобни данни, необходими за регистрацията на данъчно задълженото лице, прилагащо специален режим съгласно член 369б от Директива 2006/112/ЕО, се изпращат в срок от десет дни след края на месеца, през който данъчно задълженото лице е декларирало започването на своите облагаеми дейности по този режим. По същия начин компетентните органи на останалите държави-членки следва да бъдат уведомени за издадения идентификационен номер.
Техническите въпроси, включително във връзка с общото електронно съобщение за предаване на тази информация, се уреждат в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2 от настоящия регламент.
3. Държавата-членка по регистрация незабавно уведомява по електронен път компетентните органи на останалите държави-членки, ако от специалния режим бъде изключено данъчно задължено лице, което не е установено в Общността, или данъчно задължено лице, което не е установено в държавата-членка по потребление.
Член 45
1. Данъчната декларация с данните, предвидени в членове 365 и 369ж от Директива 2006/112/ЕО, трябва да бъде представена по електронен път. Техническите въпроси, включително във връзка с общото електронно съобщение, се уреждат в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2 от настоящия регламент.
2. Държавата-членка по регистрация изпраща по електронен път информацията на компетентния орган на съответната държава-членка по потребление не по-късно от десет дни след края на месеца, през който е получена данъчната декларация. Информацията, предвидена в член 369ж, втора алинея от Директива 2006/112/ЕО, се предава и на компетентния орган на заинтересованата държава-членка по установяване. Държавите-членки, които изискват данъчната декларация да се изготви в национална валута, различна от евро, превръщат сумите в евро по курса за последния ден от отчетния период. Превръщането се извършва по курса на Европейската централна банка за същия ден или - ако няма публикуван за този ден курс - по курса за следващия ден. Техническите въпроси във връзка с предаването на тази информация се уреждат в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2 от настоящия регламент.
3. Държавата-членка по регистрация изпраща по електронен път на държавата-членка по потребление информацията, необходима за отнасяне на всяко плащане към съответната тримесечна данъчна декларация.
Член 46
1. Държавата-членка по регистрация гарантира, че размерът на данъка, платен от неустановеното данъчно задължено лице, се превежда по банковата сметка в евро, посочена за целта от държавата-членка по потребление, на която се дължи данъка. Държавите-членки, които изискват плащанията да се извършват в национална валута, различна от евро, превръщат сумите в евро по курса за последния ден на отчетния период. Превръщането се извършва по курса на Европейската централна банка за същия ден или - ако няма публикуван за този ден курс - по курса за следващия ден. Преводът се извършва най-късно десет дни след края на месеца, през който е получено плащането.
2. Когато неустановеното данъчно задължено лице не плати изцяло дължимия данък, държавата-членка по регистрация гарантира, че на държавите-членки по потребление е преведена пропорционална на дължимия във всяка една от тях данък част от платената сума. Държавата-членка по регистрация уведомява по електронен път за това компетентните органи на държавите-членки по потребление.
3. По отношение на плащания, които трябва да бъдат преведени на държавата-членка по потребление в съответствие със специалния режим, предвиден в дял ХII, глава 6, раздел 3 от Директива 2006/112/ЕО, държавата-членка по регистрация има право да задържи следната част от сумите, посочени в параграфи 1 и 2 от настоящия член:
а)
от 1 януари 2015 г. до 31 декември 2016 г. - 30 %;
б)
от 1 януари 2017 г. до 31 декември 2018 г. - 15 %;
в)
от 1 януари 2019 г. - 0 %.
Член 47
Държавите-членки уведомяват по електронен път компетентните органи на останалите държави-членки за номерата на съответните банкови сметки за получаване на плащанията в съответствие с член 46.
Държавите-членки уведомяват незабавно по електронен път компетентните органи на останалите държави-членки и Комисията за промени в размера на данъчната ставка, приложима за доставки на далекосъобщителни услуги, услуги по разпространение на радио и телевизия и услуги, извършвани по електронен път.
ГЛАВА XII
ОБМЕН И СЪХРАНЕНИЕ НА ИНФОРМАЦИЯ В РАМКИТЕ НА ПРОЦЕДУРАТА ЗА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ НА ДДС НА ДАНЪЧНО ЗАДЪЛЖЕНИ ЛИЦА, КОИТО НЕ СА УСТАНОВЕНИ В ДЪРЖАВАТА-ЧЛЕНКА ПО ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ, НО СА УСТАНОВЕНИ В ДРУГА ДЪРЖАВА-ЧЛЕНКА
Член 48
1. Когато компетентният орган на държавата-членка по установяване получи заявление за възстановяване на ДДС съгласно член 5 от Директива 2008/9/ЕО, и член 18 от посочената директива не се прилага, в рамките на 15 календарни дни от получаването на заявлението той го изпраща по електронен път на компетентните органи на всяка съответна държава-членка по възстановяване с потвърждение, че заявителят по смисъла на член 2, точка 5 от Директива 2008/9/ЕО е данъчно задължено лице за целите на ДДС и че идентификационният или регистрационният номер, посочен от това лице, е валиден за периода на възстановяване.
2. Компетентните органи на всяка държава-членка по възстановяване изпращат по електронен път до компетентните органи на останалите държави-членки всяка информация, изисквана от тях съгласно член 9, параграф 2 от Директива 2008/9/ЕО. Техническите въпроси, включително във връзка с общото електронно съобщение за предаване на тази информация, се уреждат в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2 от настоящия регламент.
3. Компетентните органи на всяка държава-членка по възстановяване уведомяват по електронен път компетентните органи на останалите държави-членки, ако желаят да използват възможността да изискат от заявителя да представи описание на икономическата си дейност чрез хармонизирани кодове, както е посочено в член 11 от Директива 2008/9/ЕО.
Хармонизираните кодове по първа алинея се определят в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2 от настоящия регламент, въз основа на класификацията NACE, утвърдена с Регламент (ЕО) № 1893/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 г. за установяване на статистическа класификация на икономическите дейности NACE Rev. 2 (8).
ГЛАВА XIII
ВЗАИМООТНОШЕНИЯ С КОМИСИЯТА
Член 49
1. Държавите-членки и Комисията проучват и оценяват как се прилагат процедурите за административно сътрудничество, предвидени в настоящия регламент. Комисията обобщава опита на държавите-членки с цел повишаване ефективността на сътрудничеството.
2. Държавите-членки предават на Комисията всяка налична информация, отнасяща се до прилагането на настоящия регламент.
3. В съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2 се определя списък на статистическите данни, необходими за оценката на прилагането на настоящия регламент. Държавите-членки предават тези данни на Комисията, при условие че разполагат с тях и че предаването им няма да доведе до неоправдана административна тежест.
4. С цел оценяване ефективността на системата за административно сътрудничество в областта на борбата с укриването и избягването на данъци, държавите-членки могат да изпращат на Комисията всякаква друга информация по член 1.
5. Комисията изпраща информацията по параграфи 2, 3 и 4 на останалите заинтересовани държави-членки.
6. При необходимост и в допълнение на изискванията на другите разпоредби на настоящия регламент, Комисията предава на компетентните органи на държавите-членки всяка информация, която би подпомогнала борбата им с измамите в областта на ДДС, веднага щом получи такава информация.
7. По молба на държава-членка, Комисията може да предостави свои експертни становища, техническа или логистична помощ, или каквато и да било друга подкрепа с оглед постигането на целите на настоящия регламент.
ГЛАВА XIV
ВЗАИМООТНОШЕНИЯ С ТРЕТИ ДЪРЖАВИ
Член 50
1. Когато компетентният орган на държава-членка получи информация от трета държава, той може да препрати тази информация на компетентните органи на други държави-членки, които биха могли да бъдат заинтересовани от тази информация, и във всички случаи - на тези, които са я поискали, доколкото това е допустимо съгласно договореностите за сътрудничество с конкретната трета държава.
2. Компетентните органи могат, в съответствие с националните си разпоредби относно съобщаването на лични данни на трети държави, да съобщят получена в съответствие с настоящия регламент информация на трета държава, ако са изпълнени следните условия:
а)
компетентният орган на държавата-членка, която е източник на информацията, е дал съгласието си за съобщаването ѝ, и
б)
съответната трета държава е поела задължение да сътрудничи при събирането на доказателства относно нередностите при сделки, които са в нарушение на законодателството в областта на ДДС.
ГЛАВА XV
УСЛОВИЯ ЗА ОБМЕН НА ИНФОРМАЦИЯ
Член 51
1. Информацията, предавана съгласно настоящия регламент, се предоставя, доколкото е възможно, по електронен път, при ред и условия, които се определят в съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2.
2. Когато молбата не е подадена изцяло чрез електронната система по параграф 1, запитаният орган потвърждава по електронен път, че е получил молбата незабавно и при всички случаи не по-късно от пет работни дни след получаването ѝ.
Когато даден орган е получил молба или информация, които не са предназначени за него, той изпраща съобщение на изпращача по електронен път незабавно и при всички случаи не по-късно от пет работни дни след получаването им.
Член 52
Молби за съдействие, включително молби за уведомяване, и приложените към тях документи, могат да се изготвят на всякакъв език, уговорен между запитания и запитващия орган. Тези молби се придружават от превод на официалния език или на един от официалните езици на държавата-членка на запитания орган само в специални случаи, когато запитаният орган мотивира искането си за такъв превод.
Член 53
Комисията и държавите-членки гарантират изправността на съществуващите или на новите системи за връзка и обмен на информация, необходими за осъществяване на обмена на информация, описан в настоящия регламент. В съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2, се договаря споразумение за нивото на услугите, гарантиращо техническото качество и количество на услугите, които трябва да осигуряват Комисията и държавите-членки за функционирането на тези системи за връзка и обмен на информация. Комисията отговаря за разработването на мрежата CCN/CSI по начина, необходим за осъществяване на обмена на такава информация между държавите-членки. Държавите-членки отговарят за разработването на техните системи по начина, необходим за осъществяване на обмена на тази информация посредством мрежата CCN/CSI.
Държавите-членки се отказват от всякакви претенции за възстановяване на направените при прилагането на настоящия регламент разходи, освен - когато е приложимо, по отношение на възнагражденията, заплатени на експерти.
Член 54
1. Запитаният орган на държава-членка изпраща информацията по член 1 на запитващия орган от друга държава-членка, при условие че:
а)
броят и характерът на изпратените молби за информация за определен период от време от един запитващ орган не налагат несъразмерна административна тежест за запитания орган;
б)
запитващият орган е изчерпал обичайните източници на информация, които би могъл да използва в конкретния случай, за да получи необходимата информация, без да излага на риск постигането на желания краен резултат.
2. Настоящият регламент не налага задължение за провеждане на разследвания и предоставяне на информация по конкретен случай, ако в законодателството или административната практика на държавата-членка, която би трябвало да предостави информацията, не са предвидени правомощия за провеждане на такива разследвания или за събиране или използване на тази информация за собствените цели на тази държава-членка.
3. Компетентният орган на запитаната държава-членка може да откаже да предостави информация, когато запитващата държава-членка не е в състояние да предостави подобна информация по причини от правен характер. Запитаната държава-членка уведомява Комисията за основанията си за отказ.
4. Предоставянето на информация може да бъде отказано, ако води до разкриването на търговска, промишлена или професионална тайна или на търговски процес, или на информация, чието разкриване противоречи на обществения ред.
5. Параграфи 2, 3 и 4 не следва в никакъв случай да бъдат тълкувани като позволяващи на запитания орган на държава-членка да откаже да предостави информация за данъчно задължено лице, регистрирано за целите на ДДС в запитващата държава-членка, само въз основа на факта, че информацията е притежание на банка, друга финансова институция или лице, определено за или действащо в качеството си на представител или управител на имущество или че се отнася до дяловото участие в капитала на юридическо лице.
6. Запитаният орган уведомява запитващия орган за основанията за отказа в отговор на молбата за съдействие.
7. В съответствие с процедурата, предвидена в член 58, параграф 2, може да бъде установен минимален праг, над който се подава молба за съдействие.
Член 55
1. Информацията, предавана или събирана под каквато и да е форма съгласно настоящия регламент, включително всяка информация, до която длъжностно лице е имало достъп при обстоятелствата, предвидени в глави VII, VIII и X, както и в случаите по параграф 2 от настоящия член, представлява служебна тайна и се ползва със защитата, с която се ползва подобна информация както съгласно националното законодателство на получаващата държава-членка, така и съгласно съответните разпоредби, приложими за органите на Съюза. Тази информация може да бъде използвана единствено при обстоятелствата, предвидени в настоящия регламент.
Тази информация може да се използва с цел определяне на данъчната основа или за събиране на данъка, или за упражняване на административен данъчен контрол с цел определяне на данъчна основа.
Информацията може да се използва също и с цел облагане с други такси, мита и данъци, за които се прилага член 2 от Директива 2008/55/ЕО на Съвета от 26 май 2008 г. относно взаимопомощта при събиране на вземания, свързани с някои видове налози, мита, данъци и други мерки (9).
Освен това информацията може да се използва при съдебни производства, които могат да доведат до налагане на санкции, образувани по повод нарушение на данъчното законодателство, без да се засягат общите правила и правни норми, уреждащи правата на ответниците и на свидетелите в тези производства.
2. Лицата, надлежно упълномощени от органа за акредитиране по сигурността към Комисията, могат да имат достъп до тази информация само дотолкова, доколкото е необходимо за обезпечаването, поддръжката и развитието на мрежата CCN/CSI.
3. Чрез дерогация от параграф 1, компетентният орган на държавата-членка, предоставяща информацията, може да разреши ползването ѝ за други цели в запитващата държава-членка, ако съгласно законодателството на запитаната държава-членка тази информация може да се ползва за подобни цели.
4. Когато запитващият орган счита, че предоставената му от запитания орган информация може да бъде полезна на компетентния орган на трета държава-членка, той може да я изпрати на последния орган. Той предварително уведомява за това запитания орган. Запитаният орган може да изиска препращането на информацията на трета държава-членка да става само с предварителното му съгласие.
5. По отношение на съхранението и обмена на информация, посочени в настоящия регламент, се прилагат разпоредбите за изпълнение на Директива 95/46/ЕО. Въпреки това, с цел правилното прилагане на настоящия регламент, държавите-членки ограничават обхвата на задълженията и правата по член 10, член 11, параграф 1, членове 12 и 21 от Директива 95/46/ЕО до степента, необходима за защита на интересите по член 13, параграф 1, буква д) от посочената директива.
Член 56
Доклади, декларации и други документи или заверени копия, или извлечения от тях, получени от служителите на запитания орган и предадени на запитващия орган, в рамките на предвиденото в настоящия регламент съдействие, могат да се използват като доказателства от компетентните органи на запитващата държава-членка на същото основание като подобни документи, предоставяни от друг орган на същата държава.
Член 57
1. За целите на прилагането на настоящия регламент държавите-членки вземат всички необходими мерки за:
а)
осигуряване на ефективна вътрешна координация между компетентните органи;
б)
установяване на пряко сътрудничество между органите, оправомощени за целите на тази координация;
в)
осигуряване на нормалното прилагане на реда и условията за обмен на информация, предвидени в настоящия регламент.
2. Комисията предоставя на всяка държава-членка във възможно най-кратък срок информацията, която е получила и която може да предостави.
ГЛАВА XVI
ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 58
1. Комисията се подпомага от Постоянния комитет по административно сътрудничество.
2. При позоваване на настоящия параграф се прилагат членове 5 и 7 от Решение 1999/468/ЕО, като се вземат предвид разпоредбите на член 8 от него.
Срокът по член 5, параграф 6 от Решение 1999/468/ЕО се определя на три месеца.
Член 59
1. До 1 ноември 2013 г. и на всеки пет години след това Комисията докладва пред Европейския парламент и пред Съвета относно прилагането на настоящия регламент.
2. Държавите-членки съобщават на Комисията текстовете на разпоредбите от националното законодателство, които приемат в областта, уредена с настоящия регламент.
Член 60
1. Настоящият регламент не засяга изпълнението на други по-широки задължения за взаимопомощ, произтичащи от други правни актове, включително двустранни или многостранни споразумения.
2. Когато държавите-членки сключват двустранни споразумения по въпроси, по отношение на които се прилага настоящият регламент, по-специално съгласно член 11, и които не се отнасят до индивидуални случаи, те уведомяват незабавно Комисията за това. Комисията от своя страна уведомява останалите държави-членки.
Член 61
Регламент (ЕО) № 1798/2003 се отменя, считано от 1 януари 2012 г. Независимо от това действието на член 2, параграф 1 от посочения регламент се запазва до датата на публикуването от страна на Комисията на списъка с компетентните органи, посочен в член 3 от настоящия регламент.
Глава V, с изключение на член 27, параграф 4, от посочения регламент, продължава да се прилага до 31 декември 2012 г.
Позоваванията на отменения регламент се считат за позовавания на настоящия регламент.
Член 62
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Прилага се от 1 януари 2012 г.
Независимо от това членове 33-37 се прилагат от 1 ноември 2010 г.;
глава V, с изключение на членове 22 и 23, се прилага от 1 януари 2013 г.;
-
членове 38-42 се прилагат от 1 януари 2012 г. до 31 декември 2014 г.; и
-
членове 43-47 се прилагат от 1 януари 2015 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Люксембургна 7 октомври 2010 година.
REGULAMENTO (UE) N.o 904/2010 DO CONSELHO
de 7 de Outubro de 2010
relativo à cooperação administrativa e à luta contra a fraude no domínio do imposto sobre o valor acrescentado
(reformulação)
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 113.o,
Tendo em conta a proposta da Comissão Europeia,
Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu (1),
Tendo em conta o parecer do Comité Económico e Social Europeu (2),
Deliberando de acordo com um processo legislativo especial,
Considerando o seguinte:
(1)
O Regulamento (CE) n.o 1798/2003 do Conselho, de 7 de Outubro de 2003, relativo à cooperação administrativa no domínio do imposto sobre o valor acrescentado (3) foi diversas vezes alterado de modo substancial. Uma vez que são necessárias novas alterações, deverá proceder-se, por razões de clareza, à sua reformulação.
(2)
Os instrumentos de luta contra a fraude ao imposto sobre o valor acrescentado (a seguir, «IVA») no Regulamento (CE) n.o 1798/2003 deverão ser melhorados e completados na sequência das Conclusões do Conselho de 7 de Outubro de 2008, da Comunicação da Comissão ao Conselho, ao Parlamento Europeu e ao Comité Económico e Social Europeu relativa a uma estratégia coordenada para melhorar o combate à fraude ao IVA na União Europeia, e do relatório da Comissão ao Conselho e ao Parlamento Europeu sobre a aplicação do Regulamento (CE) n.o 1798/2003 do Conselho, relativo à cooperação administrativa no domínio do IVA (a seguir, «relatório da Comissão»). São também necessárias clarificações práticas e de redacção das disposições do Regulamento (CE) n.o 1798/2003.
(3)
A fraude e a evasão fiscal para além das fronteiras dos Estados-Membros originam perdas orçamentais e são contrárias ao princípio da justiça fiscal. Elas podem também provocar distorções nos movimentos de capitais e nas condições de concorrência, afectando, por conseguinte, o funcionamento do mercado interno.
(4)
A luta contra a fraude ao IVA exige uma estreita colaboração entre as autoridades competentes de todos os Estados-Membros encarregadas da execução das disposições aprovadas neste domínio.
(5)
As medidas de harmonização fiscal tomadas para a plena realização do mercado interno deverão incluir a criação de um sistema comum de cooperação entre os Estados-Membros, em especial no que diz respeito à troca de informações, através do qual as autoridades competentes dos Estados-Membros se devem prestar assistência mútua e colaborar com a Comissão por forma a assegurar a boa aplicação do IVA às entregas de bens e prestações de serviços, às aquisições intracomunitárias e às importações de bens.
(6)
A cooperação administrativa não deverá conduzir a uma transferência indevida dos encargos administrativos de um Estado-Membro para outro.
(7)
Para que possam cobrar o imposto devido, os Estados-Membros deverão cooperar a fim de ajudar a garantir que o montante do IVA é fixado de forma correcta. Em consequência, deverão não só controlar a aplicação do imposto devido no seu próprio território, mas também prestar assistência a outros Estados-Membros a fim de assegurar a correcta aplicação do imposto que diga respeito a actividades efectuadas no seu próprio território mas que seja devido noutro Estado-Membro.
(8)
O controlo da correcta aplicação do IVA que incide sobre operações transfronteiras tributáveis num Estado-Membro diferente daquele onde está estabelecido o prestador ou o fornecedor depende, em muitos casos, de informações detidas pelo Estado-Membro de estabelecimento ou que podem ser muito mais facilmente obtidas por este último. O controlo efectivo dessas operações depende, por conseguinte, de o Estado-Membro de estabelecimento recolher ou estar em condições de recolher essas informações.
(9)
A fim de criar o sistema de balcão único previsto pela Directiva 2006/112/CE do Conselho, de 28 de Novembro de 2006, relativa ao sistema comum do imposto sobre o valor acrescentado (4), e de aplicar o procedimento de reembolso dos sujeitos passivos não estabelecidos no Estado-Membro de reembolso previsto pela Directiva 2008/9/CE do Conselho, de 12 de Fevereiro de 2008, que define as modalidades de reembolso do imposto sobre o valor acrescentado previsto na Directiva 2006/112/CE a sujeitos passivos não estabelecidos no Estado-Membro de reembolso, mas estabelecidos noutro Estado-Membro (5), são necessárias regras em matéria de troca de informações entre os Estados-Membros e de armazenagem dessas informações.
(10)
Em situações transfronteiras, é importante clarificar as obrigações de cada Estado-Membro, a fim de permitir um controlo efectivo do imposto no Estado-Membro onde o mesmo é devido.
(11)
Para um funcionamento adequado do sistema do IVA, é indispensável a armazenagem e a transmissão electrónicas de determinados dados destinados ao controlo do IVA. Esses dados permitem a troca rápida de informações e o acesso automatizado a essas informações, o que reforça a luta contra a fraude. Tal objectivo poderá ser alcançado reforçando as bases de dados sobre os sujeitos passivos de IVA e respectivas operações intracomunitárias mediante a inclusão nessas bases de dados de uma série de informações sobre os sujeitos passivos e respectivas operações.
(12)
Os Estados-Membros deverão implementar procedimentos de verificação adequados para garantir a actualização, comparabilidade e qualidade dessas informações, reforçando assim a fiabilidade das mesmas. Deverão ser claramente definidas as condições de troca e de acesso automatizado dos Estados-Membros aos dados armazenados por via electrónica.
(13)
A fim de lutar eficazmente contra fraude, é necessário prever a troca de informações sem pedido prévio. A fim de facilitar a troca de informações, deverão ser especificadas as categorias para as quais é necessário estabelecer uma troca automática.
(14)
Tal como indicado no relatório da Comissão, o retorno de informação constitui um meio adequado para garantir a contínua melhoria da qualidade da informação que é trocada. Por conseguinte, importa estabelecer um quadro que permita prever o retorno de informação.
(15)
Tendo em vista o controlo efectivo do IVA que incide sobre operações transfronteiras, é necessário prever a possibilidade de realização de controlos simultâneos por parte dos Estados-Membros e da presença de funcionários de um Estado-Membro no território de outro Estado-Membro no âmbito da cooperação administrativa.
(16)
A confirmação em linha da validade dos números de identificação IVA é um instrumento cada vez mais utilizado pelos operadores. O sistema de confirmação da validade dos números de identificação IVA deverá permitir a confirmação automatizada das informações relevantes para os operadores.
(17)
Certos sujeitos passivos podem estar sujeitos a obrigações específicas, diferentes das que vigoram no Estado-Membro onde estão estabelecidos, designadamente em matéria de facturação, quando fornecem bens ou prestam serviços a clientes estabelecidos no território de outro Estado-Membro. Deverá ser instituído um mecanismo para pôr imediatamente à disposição desses sujeitos passivos as informações relativas às obrigações em questão.
(18)
A experiência prática recente da aplicação do Regulamento (CE) n.o 1798/2003 na luta contra a fraude carrossel mostrou que em certos casos a criação de um mecanismo de troca de informações muito mais rápido e com incidência em informação mais vasta e mais bem direccionada é essencial para combater eficazmente a fraude. Nos termos das Conclusões do Conselho de 7 de Outubro de 2008, deverá ser estabelecida no âmbito do presente regulamento, para todos os Estados-Membros, uma rede descentralizada sem personalidade jurídica a designar por EUROFISC, destinada a promover e facilitar a cooperação multilateral e descentralizada para combater de forma direccionada e rápida actividades fraudulentas específicas.
(19)
Cabe ao Estado-Membro de consumo a principal responsabilidade de garantir que os fornecedores ou prestadores não estabelecidos cumprem as suas obrigações. Para esse efeito, a aplicação do regime especial temporário aplicável aos serviços prestados por via electrónica previsto no capítulo 6 do título XII da Directiva 2006/112/CE exige a definição de regras relativas ao fornecimento de informações e à transferência de fundos entre o Estado-Membro de identificação e o de consumo.
(20)
As informações obtidas por um Estado-Membro junto de países terceiros podem ser de grande utilidade para outros Estados-Membros. Da mesma forma, informações obtidas por um Estado-Membro junto de outros Estados-Membros podem ser de grande utilidade para países terceiros. Deverão por conseguinte ser especificadas as condições para proceder à troca de tais informações.
(21)
As regras nacionais em matéria de sigilo bancário não deverão obstar à aplicação do presente regulamento.
(22)
O presente regulamento não deverá afectar outras medidas adoptadas a nível da União que contribuam para lutar contra a fraude ao IVA.
(23)
Por razões de eficácia, rapidez e custos, é indispensável que as informações comunicadas por força do presente regulamento sejam fornecidas, na medida do possível, por via electrónica.
(24)
Tendo em conta o carácter repetitivo de certos pedidos e a diversidade linguística na União, é importante incrementar a utilização de formulários normalizados para a troca de informações a fim de permitir um tratamento mais rápido dos pedidos de informação.
(25)
Os prazos fixados no presente regulamento para a prestação de informações devem ser entendidos como prazos máximos a não ultrapassar, segundo o princípio de que, para que a cooperação seja eficiente, deverão ser prestadas sem demora as informações de que o Estado-Membro requerido já disponha.
(26)
Para efeitos do presente regulamento, convém prever a possibilidade de limitar certos direitos e obrigações previstos pela Directiva 95/46/CE do Parlamento Europeu e do Conselho, de 24 de Outubro de 1995, relativa à protecção das pessoas singulares no que diz respeito ao tratamento de dados pessoais e à livre circulação desses dados (6), a fim de salvaguardar os interesses a que se refere a alínea e) do n.o 1 do artigo 13.o daquela directiva. Essas limitações são necessárias e proporcionadas tendo em conta as potenciais perdas de receitas para os Estados-Membros e a importância crucial das informações abrangidas pelo presente regulamento para a eficácia da luta contra a fraude.
(27)
Atendendo a que as medidas necessárias à execução do presente regulamento são medidas de alcance geral na acepção do artigo 2.o da Decisão 1999/468/CE do Conselho, de 28 de Junho de 1999, que fixa as regras de exercício das competências de execução atribuídas à Comissão (7), deverão ser aprovadas pelo procedimento de regulamentação previsto no artigo 5.o da referida decisão,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
CAPÍTULO I
DISPOSIÇÕES GERAIS
Artigo 1.o
1. O presente regulamento estabelece as condições em que as autoridades competentes dos Estados-Membros responsáveis pela aplicação da legislação relativa ao IVA devem cooperar entre si e com a Comissão no sentido de assegurar o cumprimento dessa legislação.
Para o efeito, o presente regulamento define as regras e os procedimentos que permitem às autoridades competentes dos Estados-Membros cooperar e trocar entre si todas as informações que possam ajudar a realizar uma correcta avaliação do IVA, controlar a correcta aplicação do IVA, designadamente o relativo às operações intracomunitárias, e lutar contra a fraude ao IVA. Define, designadamente, as regras e os procedimentos que permitem aos Estados-Membros recolher e trocar as referidas informações por via electrónica.
2. O presente regulamento determina as condições em que as autoridades a que se refere o n.o 1 prestam assistência à protecção das receitas do IVA de todos os Estados-Membros.
3. O presente regulamento não afecta a aplicação nos Estados-Membros das regras relativas ao auxílio judiciário mútuo em matéria penal.
4. O presente regulamento define também regras e procedimentos para a troca electrónica de informações sobre o IVA relativo a serviços prestados por via electrónica nos termos dos regimes especiais previstos no capítulo 6 do título XII da Directiva 2006/112/CE, relativa ao sistema comum do imposto sobre o valor acrescentado, bem como para qualquer troca de informações subsequente e, no que se refere aos serviços abrangidos por esses regimes especiais, para a transferência de fundos entre as autoridades competentes dos Estados-Membros.
Artigo 2.o
1. Para efeitos do presente regulamento, entende-se por:
a) «Serviço central de ligação»: o serviço designado nos termos do n.o 1 do artigo 4.o, dotado da responsabilidade principal pelos contactos com os outros Estados-Membros em matéria de cooperação administrativa;
b) «Serviço de ligação»: qualquer serviço, com excepção do serviço central de ligação, que tenha sido designado como tal pela autoridade competente por força do n.o 2 do artigo 4.o para trocar directamente informações com base no presente regulamento;
c) «Funcionário competente»: qualquer funcionário que possa proceder à troca directa de informações com base no presente regulamento, tendo sido autorizado para o efeito por força do n.o 3 do artigo 4.o;
d) «Autoridade requerente»: o serviço central de ligação, um serviço de ligação ou um funcionário competente de um Estado-Membro que formule um pedido de assistência em nome da autoridade competente;
e) «Autoridade requerida»: o serviço central de ligação, um serviço de ligação ou um funcionário competente de um Estado-Membro a quem seja dirigido um pedido de assistência em nome da autoridade competente;
f) «Operações intracomunitárias»: a entrega intracomunitária de bens e a prestação intracomunitária de serviços;
g) «Entrega intracomunitária de bens»: uma entrega de bens que deva ser declarada no mapa recapitulativo previsto no artigo 262.o da Directiva 2006/112/CE;
h) «Prestação intracomunitária de serviços»: uma prestação de serviços que deva ser declarada no mapa recapitulativo previsto no artigo 262.o da Directiva 2006/112/CE;
i) «Aquisição intracomunitária de bens»: a obtenção do poder de dispor, como proprietário, de um bem móvel corpóreo, ao abrigo do artigo 20.o da Directiva 2006/112/CE;
j) «Número de identificação IVA»: o número previsto nos artigos 214.o, 215.o e 216.o da Directiva 2006/112/CE;
k) «Inquérito administrativo»: todos os controlos, verificações e acções empreendidos pelos Estados-Membros no desempenho das suas atribuições, com o objectivo de assegurar a correcta aplicação da legislação sobre o IVA;
l) «Troca automática»: a comunicação sistemática de informações previamente definidas a outro Estado-Membro, sem pedido prévio;
m) «Troca espontânea»: a comunicação não sistemática, a qualquer momento e sem pedido prévio, de informações a outro Estado-Membro;
n) «Pessoa»:
i)
Uma pessoa singular,
ii)
Uma pessoa colectiva,
iii)
Sempre que a legislação em vigor o preveja, uma associação de pessoas à qual tenha sido reconhecida capacidade para praticar actos jurídicos, mas que não possua o estatuto legal de pessoa colectiva, ou
iv)
Qualquer outra estrutura jurídica seja qual for a sua natureza ou forma, dotada ou não de personalidade jurídica, que efectue operações sujeitas a IVA;
o) «Acesso automatizado»: a possibilidade de acesso sem demora a um sistema electrónico para consultar certas informações nele contidas;
p) «Por via electrónica»: a utilização de equipamento electrónico de processamento (incluindo a compressão digital) e de armazenagem de dados, através de fios, radiocomunicações, meios ópticos ou outros meios electromagnéticos;
q) «Rede CCN/CSI»: a plataforma comum baseada na Rede Comum de Comunicações (a seguir, «CCN») e na Interface Comum de Sistemas (a seguir, «CSI»), desenvolvida pela União para assegurar todas as transmissões por via electrónica entre as autoridades competentes nos domínios aduaneiro e fiscal;
r) «Controlo simultâneo»: o controlo coordenado da situação fiscal de um ou mais sujeitos passivos ligados entre si, organizado por dois ou mais Estados-Membros participantes, com interesses comuns ou complementares.
2. A partir de 1 de Janeiro de 2015, as definições constantes dos artigos 358.o, 358.o-A e 369.o-A da Directiva 2006/112/CE aplicam-se igualmente para efeitos do presente regulamento.
Artigo 3.o
As autoridades competentes são as autoridades em nome das quais é aplicado o presente regulamento, quer directamente, quer por delegação.
Até 1 de Dezembro de 2010, cada Estado-Membro informa a Comissão da sua autoridade competente para efeitos do presente regulamento e, posteriormente, informa sem demora a Comissão de qualquer alteração da mesma.
A Comissão põe à disposição dos Estados-Membros uma lista das autoridades competentes e publica esta informação no Jornal Oficial da União Europeia.
Artigo 4.o
1. Cada Estado-Membro designa um só serviço central de ligação em que delega a principal responsabilidade pelos contactos com outros Estados-Membros no domínio da cooperação administrativa, informando a Comissão e os outros Estados-Membros. O serviço central de ligação pode também ser designado responsável pelos contactos com a Comissão.
2. A autoridade competente de cada Estado-Membro pode designar serviços de ligação. Cabe ao serviço central de ligação manter actualizada a lista desses serviços e torná-la acessível aos serviços centrais de ligação dos outros Estados-Membros interessados.
3. A entidade competente de cada Estado-Membro pode, além disso, nas condições definidas por esses serviços, designar funcionários competentes para proceder à troca directa de informações com base no presente regulamento. Quando o fizer, pode limitar o âmbito dessa delegação. O serviço central de ligação é responsável por manter actualizada a lista desses funcionários e por a colocar à disposição dos serviços centrais de ligação dos outros Estados-Membros interessados.
4. Os funcionários que procedam à troca de informações ao abrigo dos artigos 28.o, 29.o e 30.o são, em qualquer caso, considerados funcionários competentes para esse efeito, nas condições definidas pelas autoridades competentes.
Artigo 5.o
Sempre que um serviço de ligação ou um funcionário competente envie ou receba um pedido ou uma resposta a um pedido de assistência, informa o serviço central de ligação do seu Estado-Membro nas condições definidas por este último.
Artigo 6.o
Sempre que um serviço de ligação ou um funcionário competente receba um pedido de assistência que exija uma acção fora da sua área territorial ou operacional, envia sem demora esse pedido ao serviço central de ligação do seu Estado-Membro e informa do facto a autoridade requerente. Nesse caso, o prazo fixado no artigo 10.o só começa a contar no dia seguinte ao do envio do pedido de assistência para o serviço central de ligação.
CAPÍTULO II
TROCA DE INFORMAÇÕES MEDIANTE PEDIDO
SECÇÃO 1
Pedido de informações e de inquéritos administrativos
Artigo 7.o
1. A pedido da autoridade requerente, a autoridade requerida comunica as informações a que se refere o artigo 1.o, incluindo as que respeitam a um ou mais casos específicos.
2. Para efeitos da comunicação referida no n.o 1, a autoridade requerida manda efectuar os inquéritos administrativos necessários para obter essas informações.
3. Até 31 de Dezembro de 2014, o pedido referido no n.o 1 pode conter um pedido fundamentado de inquérito administrativo. Caso a autoridade requerida entenda que não é necessário um inquérito administrativo, informa imediatamente a autoridade requerente das respectivas razões.
4. A partir de 1 de Janeiro de 2015, o pedido referido no n.o 1 pode conter um pedido fundamentado de inquérito administrativo específico. Caso a autoridade requerida entenda que não é necessário qualquer inquérito administrativo, informa imediatamente a autoridade requerente sobre as respectivas razões.
Não obstante o disposto no primeiro parágrafo, um inquérito que incida sobre os montantes declarados por um sujeito passivo em relação a entregas de bens ou prestações de serviços referidas no Anexo I, realizadas por um sujeito passivo estabelecido no Estado-Membro da autoridade requerida e tributáveis no Estado-Membro em que a autoridade requerente tem a sua sede, só pode ser recusado:
a)
Pelos motivos previstos no n.o 1 do artigo 54.o, avaliados pela autoridade requerida em conformidade com a declaração operacional de boas práticas referente à articulação entre o presente número e o n.o 1 do artigo 54.o, a adoptar em conformidade com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 58.o;
b)
Pelos motivos previstos nos n.os 2, 3 e 4 do artigo 54.o; ou
c)
Pelo motivo de a autoridade requerida ter já prestado à autoridade requerente informações sobre o mesmo sujeito passivo em resultado de inquérito administrativo realizado há menos de dois anos.
Se a autoridade requerida recusar o inquérito administrativo a que se refere o segundo parágrafo pelos motivos mencionados nas alíneas a) ou b), deve no entanto fornecer à autoridade requerente as datas e os valores de quaisquer entregas ou prestações relevantes efectuadas durante os dois últimos anos pelo sujeito passivo no Estado-Membro da autoridade requerente.
5. Para obter as informações solicitadas ou para conduzir o inquérito administrativo requerido, a autoridade requerida ou a autoridade administrativa a que aquela se dirige deve proceder como se agisse por conta própria ou a pedido de outra autoridade do seu próprio Estado-Membro.
Artigo 8.o
Os pedidos de informações e de inquéritos administrativos ao abrigo do artigo 7.o são transmitidos através de um formulário normalizado adoptado em conformidade com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 58.o, salvo nos casos previstos no artigo 50.o ou em casos excepcionais sempre que o pedido seja acompanhado das razões pelas quais a autoridade requerente considera que o formulário normalizado não é adequado.
Artigo 9.o
1. A pedido da autoridade requerente, a autoridade requerida comunica-lhe, sob a forma de relatórios, certificados e quaisquer outros documentos, ou cópias autenticadas ou extractos dos mesmos, todas as informações pertinentes de que disponha ou que tenha obtido, bem como os resultados de inquéritos administrativos.
2. O envio de documentos originais apenas será efectuado se tal não for contrário às disposições em vigor no Estado-Membro em que a autoridade requerida tem a sua sede.
SECÇÃO 2
Prazo para comunicação de informações
Artigo 10.o
A autoridade requerida comunica as informações a que se referem os artigos 7.o e 9.o o mais rapidamente possível e, o mais tardar, no prazo de três meses a contar da data de recepção do pedido.
No entanto, caso a autoridade requerida já disponha das informações em questão, o prazo é reduzido para um mês, no máximo.
Artigo 11.o
Para determinadas categorias de casos específicos, podem ser acordados entre a autoridade requerida e a autoridade requerente prazos diferentes dos previstos no artigo 10.o
Artigo 12.o
Sempre que a autoridade requerida não esteja em condições de responder ao pedido dentro do prazo previsto, informa imediatamente por escrito a autoridade requerente dos motivos que impedem o respeito desse prazo e da data provável em que considera poder responder.
CAPÍTULO III
TROCA DE INFORMAÇÕES SEM PEDIDO PRÉVIO
Artigo 13.o
1. A autoridade competente de cada Estado-Membro comunica, sem pedido prévio, as informações a que se refere o artigo 1.o à autoridade competente de qualquer outro Estado-Membro interessado, nas seguintes situações:
a)
Quando se considera que a tributação tem lugar no Estado-Membro de destino e as informações fornecidas pelo Estado-Membro de origem são necessárias para a eficácia do sistema de controlo do Estado-Membro de destino;
b)
Quando um Estado-Membro tem motivos para crer que foi ou pode ter sido cometida no outro Estado-Membro uma infracção à legislação em matéria de IVA;
c)
Quando existe um risco de perda de receitas fiscais no outro Estado-Membro.
2. A troca de informações sem pedido prévio é automática, nos termos do artigo 14.o, ou espontânea, em conformidade com o artigo 15.o
3. As informações são transmitidas através de formulários normalizados adoptados em conformidade com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 58.o
Artigo 14.o
1. Em conformidade com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 58.o, é determinado o seguinte:
a)
As categorias exactas de informações sujeitas a troca automática;
b)
A frequência da troca automática de cada categoria de informação, e;
c)
As modalidades práticas da troca automática de informações.
Um Estado-Membro pode abster-se de participar na troca automática de informações relativas a uma ou várias categorias quando a recolha de informações para essa troca exija a imposição de novas obrigações aos devedores do IVA ou acarrete encargos administrativos desproporcionados para o Estado-Membro.
Os resultados da troca automática de informações para cada categoria são revistos uma vez por ano pelo Comité referido no n.o 1 do artigo 58.o, por forma a garantir a ocorrência deste tipo de troca apenas quando tal constitua o meio mais eficiente de proceder à troca de informações.
2. A partir de 1 de Janeiro de 2015, a autoridade competente de cada Estado-Membro procede, designadamente, a uma troca automática de informações que permita aos Estados-Membros de consumo apurar se os sujeitos passivos não estabelecidos no seu território declaram e pagam correctamente o IVA devido pelos serviços de telecomunicações, serviços de radiodifusão e televisão e serviços prestados por via electrónica, independentemente de esses sujeitos passivos utilizarem o regime especial previsto na secção 3 do capítulo 6 do título XII da Directiva 2006/112/CE. O Estado-Membro de estabelecimento informa o Estado-Membro de consumo de eventuais discrepâncias de que tome conhecimento.
Artigo 15.o
As autoridades competentes dos Estados-Membros comunicam espontaneamente às autoridades competentes dos outros Estados-Membros as informações a que se refere o n.o 1 do artigo 13.o que não tenham sido comunicadas no âmbito da troca automática a que se refere o artigo 14.o de que tenham conhecimento e que entendam poderem ser úteis a essas autoridades competentes.
CAPÍTULO IV
RETORNO DE INFORMAÇÃO
Artigo 16.o
Sempre que uma autoridade competente preste informações ao abrigo dos artigos 7.o ou 15.o, pode solicitar à autoridade competente que recebeu as informações que forneça um retorno de informação sobre as informações recebidas. Se for feita tal solicitação, a autoridade competente que recebeu as informações envia o retorno de informação o mais rapidamente possível, desde que tal não lhe acarrete encargos administrativos desproporcionados. As modalidades práticas são fixadas em conformidade com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 58.o
CAPÍTULO V
ARMAZENAGEM E TROCA DE INFORMAÇÕES ESPECÍFICAS
Artigo 17.o
1. Cada Estado-Membro deve armazenar num sistema electrónico as informações seguintes:
a)
Informações que recolha por força do capítulo 6 do título XI da Directiva 2006/112/CE;
b)
Dados relativos à identidade, actividade, forma jurídica e endereço das pessoas a quem tenha atribuído um número de identificação IVA, recolhidos por força do artigo 213.o da Directiva 2006/112/CE, bem como a data de emissão desse número;
c)
Dados relativos aos números de identificação IVA que tenha emitido que tenham perdido a validade, bem como a data em que esses números perderam a validade; e
d)
Informações que recolha por força dos artigos 360.o, 361.o, 364.o e 365.o da Directiva 2006/112/CE, bem como, a partir de 1 de Janeiro de 2015, informações que recolha nos termos dos artigos 369.o-C, 369.o-F e 369.o-G dessa directiva.
2. Os pormenores técnicos relativos ao inquérito automatizado das informações a que se referem as alíneas b), c), e d) do n.o 1 são adoptados em conformidade com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 58.o
Artigo 18.o
A fim de permitir a utilização das informações a que se refere o artigo 17.o no âmbito dos procedimentos previstos no presente regulamento, essas informações são facultadas durante um período de, pelo menos, cinco anos a contar do final do primeiro ano civil durante o qual for necessário conceder o acesso às mesmas.
Artigo 19.o
Os Estados-Membros devem assegurar que as informações facultadas no sistema electrónico a que se refere o artigo 17.o estão actualizadas, completas e exactas.
Em conformidade com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 58.o, são definidos critérios para determinar as alterações que não são pertinentes, essenciais ou úteis e que não necessitam, por isso, de ser introduzidas.
Artigo 20.o
1. As informações a que se refere o artigo 17.o são colocadas sem demora no sistema electrónico.
2. Em derrogação do disposto no n.o 1, as informações a que se refere a alínea a) do n.o 1 do artigo 17.o são colocadas no sistema electrónico aí previsto no prazo máximo de um mês a contar do termo do período a que dizem respeito essas informações.
3. Em derrogação do disposto nos n.os 1 e 2, caso sejam rectificadas ou aditadas informações no sistema electrónico, nos termos do artigo 19.o, essas informações devem ser introduzidas o mais tardar no mês seguinte ao período durante o qual foram recolhidas.
Artigo 21.o
1. Cada Estado-Membro faculta à autoridade competente de qualquer outro Estado-Membro um acesso automatizado às informações armazenadas ao abrigo do artigo 17.o
2. No que toca às informações a que se refere a alínea a) do n.o 1 do artigo 17.o, devem estar acessíveis, no mínimo, os seguintes elementos:
a)
Números de identificação IVA emitidos pelo Estado-Membro que recebe as informações;
b)
Valor total de todas as entregas intracomunitárias de bens e valor total de todas as prestações intracomunitárias de serviços efectuadas às pessoas titulares de um número de identificação IVA a que se refere a alínea a) por todos os operadores económicos identificados para efeitos do IVA no Estado-Membro que presta as informações;
c)
Números de identificação IVA das pessoas que efectuaram as entregas de bens e as prestações de serviços a que se refere a alínea b);
d)
Valor total das entregas de bens e das prestações de serviços a que se refere a alínea b), efectuadas por cada uma das pessoas a que se refere a alínea c) a cada pessoa titular de um número de identificação IVA a que se refere a alínea a);
e)
Valor total das entregas de bens e das prestações de serviços a que se refere a alínea b), efectuadas por cada uma das pessoas a que se refere a alínea c) a cada pessoa titular de um número de identificação IVA emitido por outro Estado-Membro, nas seguintes condições:
i)
o acesso deve estar relacionado com uma investigação de suspeita de fraude,
ii)
o acesso é efectuado através de um funcionário de ligação do EUROFISC, como referido no n.o 1 do artigo 36.o,que disporá de uma identificação pessoal como utilizador dos sistemas electrónicos que lhe permite aceder a estas informações, e
iii)
o acesso só será garantido durante o horário normal de trabalho.
Os valores a que se referem as alíneas b), d), e e) são expressos na moeda do Estado-Membro que comunica as informações, devendo dizer respeito aos períodos de apresentação dos mapas recapitulativos de cada sujeito passivo elaborados nos termos do artigo 263.o da Directiva 2006/112/CE.
Artigo 22.o
1. A fim de oferecer um nível razoável de garantias às administrações fiscais no que diz respeito à qualidade e fiabilidade das informações facultadas através do sistema electrónico a que se refere o artigo 17.o, os Estados-Membros adoptam as medidas necessárias para garantir que os dados fornecidos por sujeitos passivos e pessoas que não sejam sujeitos passivos para a sua identificação para efeitos de IVA em conformidade com o artigo 214.o da Directiva 2006/112/CE estão, em seu entender, completos e exactos.
Os Estados-Membros estabelecem procedimentos para a verificação desses dados em função dos resultados da avaliação de risco que tenham efectuado. Essas verificações são efectuadas, em princípio, antes da identificação para efeitos de IVA ou, se forem apenas efectuadas verificações preliminares antes dessa identificação, o mais tardar seis meses após essa identificação.
2. Os Estados-Membros informam o Comité a que se refere o n.o 1 do artigo 58.o das medidas estabelecidas à escala nacional para garantir a qualidade e a fiabilidade das informações, em conformidade com o disposto no n.o 1.
Artigo 23.o
Os Estados-Membros garantem que, pelo menos nas situações a seguir indicadas, o número de identificação IVA, a que se refere o artigo 214.o da Directiva 2006/112/CE, figura como inválido no sistema electrónico a que se refere o artigo 17.o do presente regulamento:
a)
Quando pessoas identificadas para efeitos de IVA tiverem declarado a cessação da sua actividade económica, tal como definida no artigo 9.o da Directiva 2006/112/CE, ou quando a administração fiscal competente considerar que elas cessaram essa actividade. Uma administração fiscal pode em especial presumir que a pessoa cessou a sua actividade económica quando, apesar de obrigada a fazê-lo, essa pessoa não tenha apresentado declarações de IVA nem mapas recapitulativos durante um ano após o termo do prazo para apresentação da primeira declaração ou mapa em falta. A pessoa tem o direito de provar a existência de uma actividade económica por outros meios;
b)
Quando as pessoas tiverem declarado dados falsos para obter a identificação IVA ou não tiverem comunicado alterações aos seus dados que, se fossem do conhecimento da administração fiscal, teriam levado esta a recusar a identificação para efeitos de IVA ou a retirar o número de identificação IVA.
Artigo 24.o
Quando, para efeitos dos artigos 17.o a 21.o, as autoridades competentes dos Estados-Membros trocarem informações por via electrónica, devem tomar as medidas necessárias para garantir o cumprimento do disposto no artigo 55.o
Os Estados-Membros são responsáveis por qualquer desenvolvimento dos respectivos sistemas que se revele necessário para permitir a troca dessas informações através da rede CCN/CSI.
CAPÍTULO VI
PEDIDO DE NOTIFICAÇÃO ADMINISTRATIVA
Artigo 25.o
A pedido da autoridade requerente, a autoridade requerida procede, nos termos das disposições em vigor para a notificação de instrumentos análogos no Estado-Membro em que está estabelecida, à notificação ao destinatário de todos os actos e decisões emanados das autoridades competentes que digam respeito à aplicação da legislação em matéria de IVA no território do Estado-Membro em que a autoridade requerente está estabelecida.
Artigo 26.o
O pedido de notificação, em que é mencionado o objecto do instrumento ou da decisão a notificar, deve conter o nome, o endereço e qualquer outra informação útil para a identificação do destinatário.
Artigo 27.o
A autoridade requerida informa imediatamente a autoridade requerente do seguimento dado ao pedido de notificação e, em especial, da data em que a decisão ou o instrumento foi notificado ao destinatário.
CAPÍTULO VII
PRESENÇA NOS SERVIÇOS ADMINISTRATIVOS E PARTICIPAÇÃO NOS INQUÉRITOS ADMINISTRATIVOS
Artigo 28.o
1. Mediante acordo entre a autoridade requerente e a autoridade requerida e em conformidade com os termos fixados por esta última, os funcionários autorizados pela autoridade requerente podem, tendo em vista a troca de informações a que se refere o artigo 1.o, estar presentes nos serviços ou em quaisquer outros locais em que exercem funções as autoridades administrativas do Estado-Membro requerido. Sempre que a informação solicitada conste de documentação a que os funcionários da autoridade requerida tenham acesso, devem ser facultadas aos funcionários da autoridade requerente cópias dessa documentação.
2. Mediante acordo entre a autoridade requerente e a autoridade requerida e em conformidade com os termos fixados por esta última, os funcionários autorizados pela autoridade requerente podem estar presentes durante os inquéritos administrativos realizados no território do Estado-Membro requerido, tendo em vista a troca de informações a que se refere o artigo 1.o. A condução desses inquéritos administrativos é assegurada exclusivamente por funcionários da autoridade requerida. Os funcionários da autoridade requerente não devem exercer os poderes de controlo conferidos aos funcionários da autoridade requerida. No entanto, por intermediação dos funcionários da autoridade requerida e exclusivamente para efeitos de levar a cabo o inquérito administrativo, podem ter acesso às mesmas instalações e aos mesmos documentos.
3. Os funcionários da autoridade requerente presentes noutro Estado-Membro nos termos dos n.os 1 e 2 devem poder apresentar, a qualquer momento, um mandato escrito em que estejam indicadas a sua identidade e qualidade oficial.
CAPÍTULO VIII
CONTROLOS SIMULTÂNEOS
Artigo 29.o
Os Estados-Membros podem decidir proceder a controlos simultâneos sempre que considerem esses controlos mais eficazes do que os controlos realizados por um único Estado-Membro.
Artigo 30.o
1. Cada Estado-Membro identifica, de forma independente, os sujeitos passivos que tenciona propor para serem objecto de um controlo simultâneo. A autoridade competente desse Estado-Membro notifica as autoridades competentes dos outros Estados-Membros interessados da escolha dos processos propostos para os controlos simultâneos. Na medida do possível, justifica a sua escolha, comunicando as informações que estiveram na base dessa selecção e indica o prazo durante o qual esses controlos deverão ser efectuados.
2. A autoridade competente de um Estado-Membro que receba a proposta de controlo simultâneo confirma à autoridade homóloga do Estado-Membro proponente a sua aceitação ou comunica-lhe a sua recusa, devidamente justificada, em princípio no prazo de duas semanas a contar da recepção da proposta e o mais tardar no prazo de um mês.
3. Cada autoridade competente dos Estados-Membros em causa designa um representante encarregado de dirigir e coordenar o controlo.
CAPÍTULO IX
INFORMAÇÃO DOS SUJEITOS PASSIVOS
Artigo 31.o
1. As autoridades competentes de cada Estado-Membro asseguram que as pessoas envolvidas em entregas intracomunitárias de bens ou em prestações intracomunitárias de serviços e os sujeitos passivos não estabelecidos que prestam serviços de telecomunicações, serviços de radiodifusão e televisão e serviços prestados por via electrónica, nomeadamente os referidos no Anexo II da Directiva 2006/112/CE, sejam autorizados a obter, para os efeitos deste tipo de operações, confirmação por via electrónica da validade do número de identificação IVA de determinada pessoa bem como do nome e endereço correspondentes. Essas informações devem corresponder aos dados previstos no artigo 17.o
2. Cada Estado-Membro confirma por via electrónica o nome e endereço da pessoa a quem tenha sido atribuído número de identificação IVA em conformidade com as respectivas normas internas em matéria de protecção de dados.
3. Durante o prazo previsto no artigo 357.o da Directiva 2006/112/CE, o n.o 1 do presente artigo não se aplica aos sujeitos passivos não estabelecidos que efectuem serviços de telecomunicações, radiodifusão e televisão.
Artigo 32.o
1. Com base nas informações prestadas pelos Estados-Membros, a Comissão publica no seu sítio Internet dados pormenorizados relativos às disposições aprovadas por cada Estado-Membro que transponha o capítulo 3 do título XI da Directiva 2006/112/CE.
2. O detalhe e o formato da lista das informações a comunicar são determinados nos termos do n.o 2 do artigo 58.o
CAPÍTULO X
EUROFISC
Artigo 33.o
1. A fim de promover e facilitar a cooperação multilateral na luta contra a fraude ao IVA, o presente capítulo estabelece uma rede de troca rápida de informações específicas entre Estados-Membros, adiante designada «Eurofisc».
2. No quadro do Eurofisc, os Estados-Membros devem:
a)
Instituir um mecanismo multilateral de alerta rápido em matéria de luta contra a fraude ao IVA;
b)
Coordenar a troca rápida multilateral de informações específicas nas áreas em que o Eurofisc exerce as suas funções (adiante designadas «áreas de trabalho do Eurofisc»);
c)
Coordenar os trabalhos dos funcionários de ligação do Eurofisc dos Estados-Membros participantes resultantes da exploração dos alertas recebidos.
Artigo 34.o
1. Os Estados-Membros devem participar nas áreas de trabalho do Eurofisc que escolherem e podem também decidir pôr termo a essa participação.
2. Os Estados-Membros que tenham decidido participar numa área de trabalho do Eurofisc participam activamente na troca multilateral de informações específicas entre todos os Estados-Membros participantes.
3. As informações trocadas são confidenciais, tal como previsto no artigo 55.o
Artigo 35.o
A Comissão proporciona ao Eurofisc apoio técnico e logístico. A Comissão não tem acesso às informações a que se refere o artigo 1.o que possam ser trocadas através do Eurofisc.
Artigo 36.o
1. As autoridades competentes de cada Estado-Membro designam pelo menos um funcionário de ligação do Eurofisc. Os funcionários de ligação do Eurofisc são funcionários competentes na acepção da alínea c) do n.o 1 do artigo 2.o e exercem as actividades a que se refere o n.o 2 do artigo 33.o. Esses funcionários continuam a responder apenas perante as respectivas administrações nacionais.
2. Os funcionários de ligação dos Estados-Membros participantes numa área particular de trabalho do Eurofisc (a seguir, «funcionários de ligação participantes no Eurofisc») designam, de entre os funcionários de ligação participantes no Eurofisc, um coordenador (a seguir, «coordenadores de área de trabalho do Eurofisc») por um período de tempo limitado. Os coordenadores de área de trabalho do Eurofisc devem:
a)
Compilar as informações recebidas dos funcionários de ligação participantes no Eurofisc e facultar todas as informações aos outros funcionários de ligação participantes no Eurofisc. As informações serão trocadas por via electrónica;
b)
Providenciar no sentido de que as informações recebidas dos funcionários de ligação participantes no Eurofisc sejam tratadas, conforme acordado pelos participantes na área de trabalho, e pôr o resultado desse tratamento à disposição dos funcionários de ligação participantes no Eurofisc;
c)
Fornecer um retorno de informação aos funcionários de ligação participantes no Eurofisc.
Artigo 37.o
Os coordenadores de área de trabalho do Eurofisc apresentam um relatório anual das actividades de todas as áreas ao Comité a que se refere o n.o 1 do artigo 58.o.
CAPÍTULO XI
DISPOSIÇÕES RELATIVAS AOS REGIMES ESPECIAIS PREVISTOS NO CAPÍTULO 6 DO TÍTULO XII DA DIRECTIVA 2006/112/CE
SECÇÃO 1
Disposições aplicáveis até 31 de Dezembro de 2014
Artigo 38.o
As disposições seguintes são aplicáveis ao regime especial previsto no capítulo 6 do título XII da Directiva 2006/112/CE. As definições contidas no artigo 358.o da referida directiva são igualmente aplicáveis para efeitos do presente capítulo.
Artigo 39.o
1. As informações fornecidas por força do artigo 361.o da Directiva 2006/112/CE ao Estado-Membro de identificação pelo sujeito passivo não estabelecido na Comunidade no momento em que inicia a sua actividade são comunicadas por via electrónica. Os pormenores técnicos, incluindo uma mensagem electrónica comum, são fixados nos termos do n.o 2 do artigo 58.o do presente regulamento.
2. O Estado-Membro de identificação transmite essas informações por via electrónica às autoridades competentes dos restantes Estados-Membros no prazo de dez dias a contar do final do mês durante o qual foram recebidas as informações do sujeito passivo não estabelecido. Do mesmo modo, as autoridades competentes dos restantes Estados-Membros são informadas do número de identificação atribuído. Os pormenores técnicos, incluindo uma mensagem electrónica comum para a transmissão destas informações, são fixados nos termos do n.o 2 do artigo 58.o
3. Caso um sujeito passivo não estabelecido seja excluído do registo de identificação, o Estado-Membro de identificação informa imediatamente do facto, por via electrónica, as autoridades competentes dos restantes Estados-Membros.
Artigo 40.o
1. A declaração com os dados referidos no artigo 365.o da Directiva 2006/112/CE deve ser apresentada por via electrónica. Os pormenores técnicos, incluindo uma mensagem electrónica comum, são fixados nos termos do n.o 2 do artigo 58.o do presente regulamento.
2. O Estado-Membro de identificação transmite essas informações por via electrónica à autoridade competente do Estado-Membro em causa o mais tardar no prazo de dez dias após o final do mês em que foi recebida a declaração. Os Estados-Membros que exigirem que a declaração de imposto seja expressa numa moeda nacional diferente do euro devem converter os montantes em euros utilizando a taxa de câmbio válida para a última data do período de referência. O câmbio deve ser efectuado de acordo com as taxas de câmbio desse dia publicadas pelo Banco Central Europeu ou, caso não haja publicação nesse dia, do dia de publicação seguinte. Os pormenores técnicos para a transmissão destas informações são fixados nos termos do n.o 2 do artigo 58.o
3. O Estado-Membro de identificação transmite por via electrónica ao Estado-Membro de consumo as informações necessárias para associar cada pagamento à declaração fiscal trimestral correspondente.
Artigo 41.o
1. O Estado-Membro de identificação assegura que o montante pago pelo sujeito passivo não estabelecido é transferido para a conta bancária expressa em euros indicada pelo Estado-Membro de consumo ao qual é devido o pagamento. Os Estados-Membros que exigirem que os pagamentos sejam efectuados numa moeda nacional diferente do euro devem converter os montantes em euros utilizando a taxa de câmbio válida para a última data do período de referência. O câmbio deve ser efectuado de acordo com as taxas de câmbio desse dia publicadas pelo Banco Central Europeu ou, caso não haja publicação nesse dia, do dia de publicação seguinte. A transferência deve ter lugar o mais tardar no prazo de dez dias após o final do mês em que o pagamento foi recebido.
2. Caso o sujeito passivo não estabelecido não pague a totalidade do imposto devido, o Estado-Membro de identificação assegura a transferência do pagamento para os Estados-Membros de consumo, na proporção do imposto devido em cada Estado-Membro. O Estado-Membro de identificação informa do facto, por via electrónica, as autoridades competentes dos Estados-Membros de consumo.
Artigo 42.o
Os Estados-Membros notificam por via electrónica as autoridades competentes dos restantes Estados-Membros dos números das contas bancárias relevantes para a recepção dos pagamentos de acordo com o artigo 41.o
Os Estados-Membros notificam imediatamente, por via electrónica, as autoridades competentes dos outros Estados-Membros e a Comissão das alterações da taxa normal do IVA.
SECÇÃO 2
Disposições aplicáveis a partir de 1 de Janeiro de 2015
Artigo 43.o
As disposições seguintes são aplicáveis aos regimes especiais previstos no capítulo 6 do título XII da Directiva 2006/112/CE.
Artigo 44.o
1. As informações fornecidas por força do artigo 361.o da Directiva 2006/112/CE ao Estado-Membro de identificação pelo sujeito passivo não estabelecido na Comunidade no momento em que inicia a sua actividade são comunicadas por via electrónica. Os pormenores técnicos, incluindo uma mensagem electrónica comum, são fixados nos termos do n.o 2 do artigo 58.o do presente regulamento.
2. O Estado-Membro de identificação transmite as informações a que se refere o n.o 1 por via electrónica às autoridades competentes dos restantes Estados-Membros no prazo de 10 dias a contar do final do mês durante o qual foram recebidas as informações do sujeito passivo não estabelecido na Comunidade. As informações para a identificação do sujeito passivo que beneficia do regime especial ao abrigo do artigo 369.o-B da Directiva 2006/112/CE são transmitidas no prazo de 10 dias a contar do final do mês durante o qual o sujeito passivo declarou o início da sua actividade tributável ao abrigo desse regime. Do mesmo modo, as autoridades competentes dos restantes Estados-Membros são informadas do número de identificação atribuído.
Os pormenores técnicos, incluindo uma mensagem electrónica comum para a transmissão destas informações, são fixados nos termos do n.o 2 do artigo 58.o do presente regulamento.
3. Caso um sujeito passivo não estabelecido na Comunidade ou um sujeito passivo não estabelecido no Estado-Membro de consumo seja excluído do regime especial, o Estado-Membro de identificação informa imediatamente do facto, por via electrónica, as autoridades competentes dos restantes Estados-Membros.
Artigo 45.o
1. A declaração com os dados referidos nos artigos 365.o e 369.o-G da Directiva 2006/112/CE deve ser apresentada por via electrónica. Os pormenores técnicos, incluindo uma mensagem electrónica comum, são fixados nos termos do n.o 2 do artigo 58.o do presente regulamento.
2. O Estado-Membro de identificação transmite essas informações por via electrónica à autoridade competente do Estado-Membro de consumo em causa o mais tardar no prazo de 10 dias após o final do mês em que foi recebida a declaração. A informação prevista no segundo parágrafo do artigo 369.o-G da Directiva 2006/112/CE é também transmitida à autoridade competente do Estado-Membro de estabelecimento em causa. Os Estados-Membros que exigirem que a declaração de imposto seja expressa numa moeda nacional diferente do euro devem converter os montantes em euros utilizando a taxa de câmbio válida para a última data do período de referência. O câmbio deve ser efectuado de acordo com as taxas de câmbio desse dia publicadas pelo Banco Central Europeu ou, caso não haja publicação nesse dia, do dia de publicação seguinte. Os pormenores técnicos para a transmissão destas informações são fixados nos termos do n.o 2 do artigo 58.o do presente regulamento.
3. O Estado-Membro de identificação transmite por via electrónica ao Estado-Membro de consumo as informações necessárias para associar cada pagamento à declaração fiscal trimestral correspondente.
Artigo 46.o
1. O Estado-Membro de identificação assegura que o montante pago pelo sujeito passivo não estabelecido é transferido para a conta bancária expressa em euros indicada pelo Estado-Membro de consumo ao qual é devido o pagamento. Os Estados-Membros que exigirem que os pagamentos sejam efectuados numa moeda nacional diferente do euro devem converter os montantes em euros utilizando a taxa de câmbio válida para a última data do período de referência. O câmbio deve ser efectuado de acordo com as taxas de câmbio desse dia publicadas pelo Banco Central Europeu ou, caso não haja publicação nesse dia, do dia de publicação seguinte. A transferência deve ter lugar o mais tardar no prazo de dez dias após o final do mês em que o pagamento foi recebido.
2. Caso o sujeito passivo não estabelecido não pague a totalidade do imposto devido, o Estado-Membro de identificação assegura a transferência do pagamento para os Estados-Membros de consumo, na proporção do imposto devido em cada Estado-Membro. O Estado-Membro de identificação informa do facto, por via electrónica, as autoridades competentes dos Estados-Membros de consumo.
3. Quanto aos pagamentos a transferir para o Estado-Membro de consumo ao abrigo do regime especial previsto na secção 3 do capítulo 6 do título XII da Directiva 2006/112/CE, o Estado-Membro de identificação tem o direito de reter, dos montantes a que se referem os n.os 1 e 2 do presente artigo:
a)
Entre 1 de Janeiro de 2015 e 31 de Dezembro de 2016 - 30 %;
b)
Entre 1 de Janeiro de 2017 e 31 de Dezembro de 2018 - 15 %;
c)
A partir de 1 de Janeiro de 2019 - 0 %.
Artigo 47.o
Os Estados-Membros notificam por via electrónica as autoridades competentes dos restantes Estados-Membros dos números das contas bancárias relevantes para a recepção dos pagamentos em conformidade com o artigo 46.o
Os Estados-Membros notificam sem demora, por via electrónica, as autoridades competentes dos outros Estados-Membros e a Comissão das alterações da taxa do IVA aplicável às prestações de serviços de telecomunicações, de serviços de radiodifusão e televisão e de serviços prestados por via electrónica.
CAPÍTULO XII
TROCA E CONSERVAÇÃO DAS INFORMAÇÕES NO ÂMBITO DO PROCEDIMENTO DE REEMBOLSO DO IMPOSTO SOBRE O VALOR ACRESCENTADO A SUJEITOS PASSIVOS NÃO ESTABELECIDOS NO ESTADO-MEMBRO DE REEMBOLSO, MAS ESTABELECIDOS NOUTRO ESTADO-MEMBRO
Artigo 48.o
1. Quando a autoridade competente do Estado-Membro de estabelecimento receber um pedido de reembolso do IVA ao abrigo do artigo 5.o da Directiva 2008/9/CE, e não for aplicável o artigo 18.o dessa directiva, deve transmitir o pedido por via electrónica, no prazo de 15 dias de calendário a contar da recepção do mesmo, às autoridades competentes de cada Estado-Membro de reembolso em causa, com a confirmação de que o requerente, tal como definido no n.o 5 do artigo 2.o da Directiva 2008/9/CE, é sujeito passivo para efeitos do IVA e de que o número de identificação ou de registo fornecido por essa pessoa é válido para o período de reembolso.
2. As autoridades competentes de cada Estado-Membro de reembolso notificam por via electrónica as autoridades competentes dos outros Estados-Membros de quaisquer informações que estes tenham solicitado ao abrigo do n.o 2 do artigo 9.o da Directiva 2008/9/CE. Os pormenores técnicos, incluindo uma mensagem electrónica comum para a transmissão destas informações, são fixados nos termos do n.o 2 do artigo 58.o do presente regulamento.
3. As autoridades competentes de cada Estado-Membro de reembolso notificam por via electrónica as autoridades competentes dos outros Estados-Membros caso pretendam fazer uso da faculdade de exigir que o requerente apresente a descrição da actividade profissional por meio de códigos harmonizados, tal como referido no artigo 11.o da Directiva 2008/9/CE.
Os códigos harmonizados a que se refere o primeiro parágrafo são fixados nos termos do n.o 2 do artigo 58.o do presente regulamento com base na classificação NACE estabelecida pelo Regulamento (CE) n.o 1893/2006 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 20 de Dezembro de 2006, que estabelece a nomenclatura estatística das actividades económicas NACE Revisão 2 (8).
CAPÍTULO XIII
RELAÇÕES COM A COMISSÃO
Artigo 49.o
1. Os Estados-Membros e a Comissão efectuam uma análise e uma avaliação do funcionamento das modalidades de cooperação administrativa previstas no presente regulamento. A Comissão deve centralizar a experiência dos Estados-Membros a fim de melhorar o funcionamento dessas modalidades.
2. Os Estados-Membros comunicam à Comissão todas as informações disponíveis relevantes para a aplicação do presente regulamento.
3. A lista dos dados estatísticos necessários para a avaliação do presente regulamento é fixada em conformidade com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 58.o. Os Estados-Membros comunicam esses dados à Comissão na medida em que se encontrem disponíveis e que a sua comunicação não seja susceptível de acarretar encargos administrativos injustificados.
4. A fim de avaliar a eficácia do presente dispositivo de cooperação administrativa na luta contra a fraude e a evasão fiscal, os Estados-Membros podem comunicar à Comissão qualquer outra informação a que se refere o artigo 1.o
5. A Comissão comunica as informações a que se referem os n.os 2, 3 e 4 aos outros Estados-Membros interessados.
6. Se necessário, em complemento do que é exigido noutras disposições do presente regulamento, a Comissão comunicará às autoridades competentes de cada Estado-Membro, assim que delas dispuser, as informações que lhes permitam combater a fraude no domínio do IVA.
7. A Comissão pode, a pedido de um Estado-Membro, disponibilizar conhecimentos especializados, assistência técnica ou logística ou qualquer outro apoio tendo em vista a realização dos objectivos do presente regulamento.
CAPÍTULO XIV
RELAÇÕES COM PAÍSES TERCEIROS
Artigo 50.o
1. Quando um país terceiro comunicar informações à autoridade competente de um Estado-Membro, esta última pode comunicá-las às autoridades competentes dos Estados-Membros que possam estar interessados nessas informações e, em todo o caso, aos Estados-Membros que apresentem um pedido nesse sentido, desde que tal seja permitido pelos acordos de assistência com esse mesmo país terceiro.
2. As autoridades competentes podem, nos termos das respectivas disposições internas em matéria de transferência de dados de carácter pessoal a países terceiros, comunicar a um país terceiro as informações obtidas nos termos do presente regulamento, desde que sejam respeitadas as seguintes condições:
a)
A autoridade competente do Estado-Membro do qual emanam as informações deu o seu consentimento a essa comunicação; e
b)
O país terceiro em causa comprometeu-se a prestar a cooperação necessária para reunir provas do carácter irregular das operações que alegadamente configuram uma violação da legislação em matéria de IVA.
CAPÍTULO XV
CONDIÇÕES QUE REGEM A TROCA DE INFORMAÇÕES
Artigo 51.o
1. As informações comunicadas ao abrigo do presente regulamento são prestadas, na medida do possível, por via electrónica, de acordo com as modalidades a adoptar em conformidade com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 58.o
2. Se o pedido não tiver sido totalmente apresentado através do sistema electrónico a que se refere o n.o 1, a autoridade requerida acusa a recepção do pedido de informações por via electrónica, sem demora e, em qualquer caso, no prazo máximo de cinco dias úteis a contar da recepção.
Se uma autoridade tiver recebido um pedido de informações de que não seja o destinatário previsto, envia ao remetente uma mensagem por via electrónica, sem demora e, em qualquer caso, no prazo máximo de cinco dias úteis a contar da recepção.
Artigo 52.o
Os pedidos de assistência, incluindo os pedidos de notificação, e os documentos anexados podem ser apresentados em qualquer língua acordada entre as autoridades requerida e requerente. Esses pedidos só serão acompanhados de uma tradução na língua oficial ou numa das línguas oficiais do Estado-Membro em que a autoridade requerida está estabelecida nos casos em que esta autoridade apresente um pedido fundamentado para o efeito.
Artigo 53.o
A Comissão e os Estados-Membros devem assegurar a operacionalidade dos sistemas de comunicação e de troca de informações já existentes ou novos que sejam necessários para possibilitar as trocas de informações descritas no presente regulamento. Deve ser determinado em conformidade com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 58.o um acordo de nível de serviço que garanta a qualidade técnica e a quantidade dos serviços a prestar pela Comissão e pelos Estados-Membros para o funcionamento destes sistemas de comunicação e de troca de informações. A Comissão é responsável por todas as adaptações da rede CCN/CSI que sejam necessárias para permitir a troca das informações em causa entre Estados-Membros. Os Estados-Membros são responsáveis por todas as adaptações dos respectivos sistemas que sejam necessárias para permitir que essa informação seja trocada através da rede CCN/CSI.
Os Estados-Membros renunciam a qualquer pedido de reembolso das despesas resultantes da aplicação do presente regulamento, com excepção, se for caso disso, dos honorários pagos a peritos.
Artigo 54.o
1. A autoridade requerida de um Estado-Membro comunica à autoridade requerente de outro Estado-Membro as informações a que se refere o artigo 1.o, desde que:
a)
O número e a natureza dos pedidos de informação apresentados por essa autoridade requerente em determinado período não imponham encargos administrativos desproporcionados à autoridade requerida;
b)
Essa autoridade requerente tenha esgotado as fontes habituais de informação, a que, segundo as circunstâncias, teria podido recorrer para obter as informações solicitadas sem correr o risco de prejudicar a obtenção do resultado pretendido.
2. O presente regulamento não impõe qualquer obrigação no sentido da realização de inquéritos ou da prestação de informações sobre um caso concreto se a legislação ou a prática administrativa do Estado-Membro que teria de comunicar as informações não autorizar os Estados-Membros a efectuarem esses inquéritos, nem a recolherem ou utilizarem tais informações para fins próprios desse Estado-Membro.
3. A autoridade competente de um Estado-Membro requerido pode recusar a prestação de informações sempre que o Estado-Membro requerente seja incapaz, por razões legais, de prestar informações da mesma natureza. A Comissão deve ser informada dos motivos da recusa pelo Estado-Membro requerido.
4. A prestação de informações pode ser recusada sempre que conduza à divulgação de um segredo comercial, industrial ou profissional ou de um processo comercial, ou de uma informação cuja divulgação seja contrária à ordem pública.
5. O disposto nos n.os 2, 3 e 4 não pode, em caso algum, ser interpretado no sentido de autorizar a autoridade requerida de um Estado-Membro a recusar a prestação de informações relativas a um sujeito passivo registado para efeitos do IVA no Estado-Membro da autoridade requerente apenas pelo facto de as informações em causa estarem na posse de uma instituição bancária, de outra instituição financeira, de uma pessoa designada ou actuando na qualidade de agente ou de fiduciário ou pelo facto de estarem relacionadas com uma participação no capital de uma pessoa colectiva.
6. A autoridade requerida informa a autoridade requerente dos motivos que obstam a que o pedido de assistência seja satisfeito.
7. O montante mínimo de desencadeamento de um pedido de assistência pode ser adoptado em conformidade com o procedimento previsto no n.o 2 do artigo 58.o
Artigo 55.o
1. As informações comunicadas ou recolhidas sob qualquer forma por força do presente regulamento, incluindo qualquer informação a que um funcionário tenha tido acesso nas circunstâncias estabelecidas nos capítulos VII, VIII e X, e ainda nos casos previstos no n.o 2 do presente artigo, estão sujeitas ao segredo profissional e beneficiam da protecção concedida a informações da mesma natureza pela legislação nacional do Estado-Membro que as recebeu e pelas disposições correspondentes aplicáveis às autoridades da União. Essas informações só podem ser utilizadas nas circunstâncias previstas pelo presente regulamento.
Essas informações podem ser utilizadas para determinar a base tributável, ou para a cobrança ou o controlo administrativo do imposto a fim de determinar a base tributável.
As informações podem também ser utilizadas para a determinação de outras taxas, direitos e impostos abrangidos pelo artigo 2.o da Directiva 2008/55/CE do Conselho, de 26 de Maio de 2008, relativa à assistência mútua em matéria de cobrança de créditos respeitantes a certas quotizações, direitos, impostos e outras medidas (9).
Além disso, podem ser utilizadas em processos judiciais que possam acarretar sanções, instaurados na sequência de infracções à legislação fiscal, sem prejuízo das regras gerais e das disposições legais que regem os direitos dos arguidos e das testemunhas em processos dessa natureza.
2. As pessoas devidamente acreditadas pela Autoridade de Acreditação de Segurança da Comissão apenas podem ter acesso a estas informações desde que tal seja necessário para o acompanhamento, manutenção e desenvolvimento da rede CCN/CSI.
3. Em derrogação do n.o 1, a autoridade competente do Estado-Membro que presta as informações autoriza a sua utilização para outros fins no Estado-Membro da autoridade requerente se, ao abrigo da legislação do Estado-Membro da autoridade requerida, as informações puderem ser utilizadas para fins semelhantes.
4. Quando a autoridade requerente considerar que as informações que recebeu da autoridade requerida podem ser úteis à autoridade competente de um terceiro Estado-Membro, pode transmitir-lhe tais informações, informando previamente do facto a autoridade requerida. A autoridade requerida pode sujeitar a transmissão das informações a um terceiro Estado-Membro à condição do seu acordo prévio.
5. Qualquer armazenagem ou troca de informações abrangida pelo presente regulamento está sujeita às disposições de execução da Directiva 95/46/CE. Contudo, para efeitos da correcta aplicação do presente regulamento, os Estados-Membros devem limitar o âmbito das obrigações e dos direitos previstos no artigo 10.o, no n.o 1 do artigo 11.o e nos artigos 12.o e 21.o da Directiva 95/46/CE na medida em que tal seja necessário, a fim de salvaguardar os interesses a que se refere a alínea e) do n.o 1 do artigo 13.o da referida directiva.
Artigo 56.o
Os relatórios, certificados e quaisquer outros documentos, ou cópias autenticadas ou extractos dos mesmos, obtidos por funcionários da autoridade requerida e comunicados à autoridade requerente no âmbito da assistência prevista no presente regulamento podem ser invocados como elementos de prova pelas instâncias competentes do Estado-Membro da autoridade requerente do mesmo modo que os documentos equivalentes comunicados por outra autoridade do mesmo país.
Artigo 57.o
1. Para efeitos da aplicação do presente regulamento, os Estados-Membros tomam todas as medidas necessárias para:
a)
Assegurar uma boa coordenação interna entre as autoridades competentes;
b)
Estabelecer uma cooperação directa entre as autoridades especialmente habilitadas para a referida coordenação;
c)
Assegurar o bom funcionamento do sistema de troca de informações previsto no presente regulamento.
2. A Comissão comunica o mais rapidamente possível a cada Estado-Membro as informações que receba e que esteja em condições de fornecer.
CAPÍTULO XVI
DISPOSIÇÕES FINAIS
Artigo 58.o
1. A Comissão é assistida pelo Comité Permanente da Cooperação Administrativa.
2. Sempre que se faça referência ao presente número, são aplicáveis os artigos 5.o e 7.o da Decisão 1999/468/CE, tendo-se em conta o disposto no seu artigo 8.o
O prazo previsto no n.o 6 do artigo 5.o da Decisão 1999/468/CE é de três meses.
Artigo 59.o
1. Até 1 de Novembro de 2013 e, seguidamente, de cinco em cinco anos, a Comissão apresentará ao Parlamento Europeu e ao Conselho um relatório sobre a aplicação do presente regulamento.
2. Os Estados-Membros devem comunicar à Comissão o conteúdo de todas as disposições de direito interno que adoptarem nas matérias reguladas pelo presente regulamento.
Artigo 60.o
1. O disposto no presente regulamento não prejudica o cumprimento de obrigações mais amplas em matéria de assistência mútua resultantes de outros actos jurídicos, designadamente de eventuais acordos bilaterais ou multilaterais.
2. Quando os Estados-Membros celebrarem acordos bilaterais sobre questões abrangidas pelo presente regulamento, designadamente ao abrigo do artigo 11.o, devem informar sem demora a Comissão desse facto, salvo se esses acordos visarem a resolução de casos específicos. Por seu lado, a Comissão informa os outros Estados-Membros.
Artigo 61.o
É revogado o Regulamento (CE) n.o 1798/2003 com efeitos a partir de 1 de Janeiro de 2012. Todavia, os efeitos do n.o 1 do artigo 2.o desse regulamento mantêm-se até à data de publicação pela Comissão da lista de autoridades competentes a que se refere o artigo 3.o do presente regulamento.
O disposto no capítulo V daquele regulamento, com excepção do n.o 4 do artigo 27.o, continua aplicável até 31 de Dezembro de 2012.
As remissões para o regulamento revogado devem ser lidas como sendo feitas para o presente regulamento.
Artigo 62.o
O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
É aplicável a partir de 1 de Janeiro de 2012.
Todavia, os artigos 33.o a 37.o são aplicáveis a partir de 1 de Novembro de 2010;
O capítulo V, com excepção dos artigos 22.o e 23.o, é aplicável a partir de 1 de Janeiro de 2013;
-
os artigos 38.o a 42.o são aplicáveis desde 1 de Janeiro de 2012 até 31 de Dezembro de 2014; e
-
os artigos 43.o a 47.o são aplicáveis a partir de 1 de Janeiro de 2015.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito no Luxemburgo, em 7 de Outubro de 2010.