РЕГЛАМЕНТ (ЕС) № 835/2011 НА КОМИСИЯТА
от 19 август 2011 година
за изменение на Регламент (ЕО) № 1881/2006 по отношение на максимално допустимите количества на полициклични ароматни хидрокарбони в храните
(текст от значение за ЕИП)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕИО) № 315/93 на Съвета от 8 февруари 1993 г. за установяване на общностни процедури относно замърсителите в храните (1), и по-специално член 2, параграф 3 от него,
като има предвид, че:
(1)
В Регламент (ЕО) № 1881/2006 на Комисията за определяне на максимално допустимите количества на някои замърсители в храните (2) са установени максимално допустимите количества на бензо[a]пирен в редица храни.
(2)
Бензо[a]пиренът принадлежи към групата на полицикличните ароматни хидрокарбони (ПАХ) и се използва като маркер за наличието и ефекта на канцерогенни полициклични ароматни хидрокарбони в храните на базата на научно становище на бившия Научен комитет по храните (3). В своето становище от декември 2002 г. Научният комитет по храните препоръча да се проведат допълнителни анализи на относителните съотношения на тези полициклични ароматни хидрокарбони в храните, с оглед в бъдеще да бъде направен нов преглед на това дали бензо[a]пиренът може да продължи да бъде разглеждан като маркер.
(3)
Нови данни относно наличието на канцерогенни полициклични ароматни хидрокарбони в храните бяха събрани от държавите-членки в рамките на Препоръка 2005/108/ЕО на Комисията (4). Комисията поиска от Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) да преразгледа становището на Научния комитет по храните с оглед на новите данни във връзка с наличието на други свързани с това нови научни сведения, както и на подхода, основан на границата на експозиция. От ЕОБХ бе поискано при прегледа да направи повторна оценка на това дали бензо[a]пиренът може да продължи да бъде разглеждан като маркер.
(4)
На 9 юни 2008 г. (5) научната група за замърсителите в хранителната верига (Комитет CONTAM) на ЕОБХ прие становище относно полицикличните ароматни хидрокарбони в храните. В посоченото становище ЕОБХ прави заключението, че бензо[a]пиренът не е подходящ маркер за наличието на полициклични ароматни хидрокарбони в храните и че по-подходящ показател за наличието на ПАХ в храни би била една система от четири специфични вещества (ПАХ4 (6)) или от осем специфични вещества (ПАХ8 (7)). ЕОБХ заключи също така, че система от осем вещества (ПАХ8) не би осигурила по-голяма добавена стойност в сравнение със система от четири вещества (ПАХ4).
(5)
Освен това Комитетът CONTAM заключи, на базата на подхода, основан на границата на експозиция, че при средните изчислени стойности на хранителната експозиция рискът за здравето на потребителите е малък. За големите потребители обаче границите на експозиция са били някъде около 10 000 или под тази стойност, което сочи за потенциална опасност за здравето на потребителите.
(6)
Въз основа на направените от ЕОБХ заключения, настоящата система на използване на бензо[a]пирен като единствен маркер за групата на полицикличните ароматни хидрокарбони не може да бъде запазена. Поради това е необходимо Регламент (ЕО) № 1881/2006 да бъде изменен.
(7)
За сбора от четири вещества (ПАХ4) (бензо[a]пирен, бенз[a]антрацен, бензо[b]флуорантен и хризен) следва да бъдат въведени нови максимално допустими количества, като за бензо[a]пирена бъде запазено отделно максимално допустимо количество.
(8)
Такава система би гарантирала, че съдържанието на ПАХ в храните се поддържа на равнища, които не създават опасност за здравето, и че съдържанието на ПАХ може да бъде контролирано и в пробите, в които не може да бъде установено наличие на бензо[a]пирен, но в които има наличие на други ПАХ.
(9)
Отделното максимално допустимо количество на бензо[a]пирен се запазва, за да се осигури съпоставимост между предходните и новите данни. След определен период на прилагане на настоящото изменение и въз основа на новите данни, които ще бъдат получени в бъдеще, следва да се направи повторна оценка на необходимостта от запазване на отделно максимално допустимо количество за бензо[a]пирен.
(10)
По отношение на сбора от четири вещества (ПАХ4) за основа на решенията за съответствие следва да се използват по-ниски пределни концентрации.
(11)
Максимално допустимите количества на полицикличните ароматни хидрокарбони трябва да са безопасни и толкова малки, колкото е разумно постижимо, опирайки се на добри производствени и земеделски/рибарски практики. Новите данни за наличие на ПАХ показват, че в някои хранителни стоки фоновите нива на ПАХ са по-ниски, отколкото се е предполагало. Поради това максимално допустимите количества на бензо[a]пирен бяха променени, за да отразяват съответните по-ниски и по-реалистични фонови нива в пресни и пушени двучерупчести мекотели.
(12)
Данните за пушена риба и пушено месо също показват, че е възможно да бъдат постигнати по-ниски максимално допустими количества. Въпреки това в някои случаи може да се наложат промени в настоящата технология за опушване. Поради това следва да се установи двуетапна процедура за пушеното месо и пушената риба, която да осигури двегодишен преходен период от началната дата на прилагане на настоящия регламент преди по-ниските максимално допустими количества да станат приложими.
(13)
В пушената цаца (копърка, трицона, шпрот) и в консервираната пушена цаца (копърка, трицона, шпрот) бе установено по-високо на съдържание на ПАХ, отколкото в другите видове пушена риба. За пушената цаца (копърка, трицона, шпрот) и консервираната пушена цаца (копърка, трицона, шпрот) следва да се установят специфични максимално допустими количества, които да отразяват това, което е възможно да бъде постигнато при тези храни.
(14)
Досега максимално допустимото количество на бензо[a]пирен в „мускулно месо от риба, различна от пушената риба“ се определяше като показател за евентуално замърсяване на околната среда. Доказано бе обаче, че в прясната риба ПАХ по-бързо се обезвреждат в резултат на ускорения метаболизъм и не се натрупват в мускулното месо. Поради това запазване на максимално допустими количества на ПАХ в прясната риба вече не е целесъобразно.
(15)
В някои видове топлинно обработено месо и топлинно обработени месни продукти, продавани на крайния потребител, са установени високи равнища на ПАХ. Тези равнища могат да бъдат предотвратени, ако се спазват подходящи условия на преработка и се използва подходящо оборудване. Поради това е целесъобразно да се определят максимално допустими количества на ПАХ в месо и месни продукти, претърпели топлинна обработка, за която се знае, че води до образуването на ПАХ, т.е. само печене на грил и на барбекю.
(16)
Какаовото масло бе временно освободено от задължението за спазване на максимално допустими количества на бензо[a]пирен в растителните и животински мазнини по смисъла на Регламент (ЕО) № 1881/2006 и бе предвидено до 1 април 2007 г. да се извърши преглед на целесъобразността от определяне на максимално допустимо количество на ПАХ в какаовото масло. Впоследствие прегледът бе отложен до излизане на резултатите от провежданата по това време от ЕОБХ нова научна оценка на ПАХ.
(17)
Съдържанието на ПАХ в какаовото масло е по-високо, отколкото в други растителни и животински мазнини. Това се дължи основно на неправилно сушене на какаовите зърна и на факта, че за разлика от други растителни и животински мазнини какаовото масло не може да бъде рафинирано. Какаовото масло е основна съставка на суровите какаови продукти (напр. какао на зърна, какаова маса, белени какаови зърна или какаова течност) и се използва в шоколад или други какаови продукти, които често се консумират от деца. Поради това то допринася за експозицията на хората, и особено на децата. Поради това е необходимо да се определят максимално допустими количества на ПАХ в какаото на зърна и производните му продукти, в т.ч. и в какаовото масло.
(18)
Максимално допустимите количества на ПАХ в какаото на зърна следва да се определят на нива толкова ниски, колкото е разумно възможно, като при това се вземат под внимание настоящите технологични възможности на държавите производителки. Те следва да се определят въз основа на мазнините, тъй като ПАХ се концентрират в мастната фракция, какаовото масло. За да се даде възможност на държавите производителки да направят технологични подобрения, за да се приспособят към тези максимално допустими количества, началото на прилагането на максимално допустимите количества в какаото на зърна и производните му продукти следва да бъде отложено. Освен това спрямо тези продукти следва първоначално да се прилага по-високо максимално допустимо количество за сбора от четири вещества. След преходен период от две години следва да се прилага по-ниско максимално допустимо количество. Равнищата на ПАХ в какаото на зърна и производните му продукти следва да бъдат редовно контролирани, за да се прецени възможността за допълнително понижаване на максимално допустимите количества в бъдеще.
(19)
Данните са показали, че съдържанието на ПАХ4 в кокосовото масло може да бъде по-високо от това в други растителни и животински мазнини. Това се дължи на пропорционално по-високото съдържание на бенз[a]антрацен и хризен, които не могат да бъдат лесно отстранени при рафинирането на кокосовото масло. По тази причина специфичните максимално допустими количества за кокосовото масло следва да се определят на нива толкова ниски, колкото е разумно възможно, като при това се вземат под внимание настоящите технологични възможности на държавите производителки. Тъй като в държавите производителки се очаква да бъдат направени технологични подобрения, нивата на ПАХ в кокосовото масло следва да бъдат редовно контролирани, за да се прецени възможността за определяне на по-ниски максимално допустими количества в бъдеще
(20)
Данните за наличието на ПАХ в зърнените и зеленчуковите култури, с които се разполага към настоящия момент, са ограничени. Наличните данни сочат, че зърнените и зеленчуковите култури имат по-скоро ниско съдържание на ПАХ. Ниските нива, които сочат наличните към момента данни, не могат да бъдат основание за незабавното определяне на максимално допустими количества. ЕОБХ обаче причисли зърнените и зеленчуковите култури към продуктите, които значително допринасят за експозицията на човека поради големите количества, в които те се консумират. Поради това нивата на ПАХ в тези две групи продукти следва да продължат да бъдат контролирани. На базата на нови данни ще се установи необходимостта от определяне на максимално допустими количества.
(21)
В някои хранителни добавки бяха установени високи нива на ПАХ. Тези нива обаче варират и зависят от конкретния вид хранителна добавка. Налице е необходимост от събиране на още данни за хранителните добавки. След като тези данни станат достъпни, ще се прецени необходимостта от определяне на максимално допустими количества на ПАХ в хранителните добавки.
(22)
На държавите-членки и на хранителните предприятия следва да бъде предоставено време, за да се приспособят към максимално допустимите количества, определени в настоящия регламент. Поради това началото на прилагането на настоящия регламент следва да бъде отложено. Следва да се предвиди преходен период за продуктите, които вече са пуснати на пазара преди началната дата на прилагане на измененията, въведени с настоящия регламент.
(23)
Мерките, предвидени в настоящия регламент, са в съответствие със становището на Постоянния комитет по хранителната верига и здравето на животните и не бяха обект на възражение от страна на Европейския парламент и Съвета,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006 се изменя в съответствие с приложението към настоящия регламент.
Член 2
1. Храните, които не съответстват на изискванията за максимално допустимите количества, приложими от 1 септември 2012 г. съгласно раздел 6 „Полициклични ароматни хидрокарбони“ на приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006, изменен с настоящия регламент, които законно са пуснати на пазара преди 1 септември 2012 г., могат да продължат да бъдат продавани и след тази дата до изтичането на техния срок на минимална трайност или срок на годност.
2. Храните, които не съответстват на изискванията за максимално допустимите количества, приложими от 1 септември 2014 г. съгласно точки 6.1.4 и 6.1.5 на приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006, изменен с настоящия регламент, които законно са пуснати на пазара преди 1 септември 2014 г., могат да продължат да бъдат продавани и след тази дата до изтичането на техния срок на минимална трайност или срок на годност.
3. Храните, които не съответстват на изискванията за максимално допустимите количества, приложими от 1 април 2013 г. съгласно точка 6.1.2 на приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006, изменен с настоящия регламент, които законно са пуснати на пазара преди 1 април 2013 г., могат да продължат да бъдат продавани и след тази дата до изтичането на техния срок на минимална трайност или срок на годност.
4. Храните, които не съответстват на изискването за максимално допустимото количество, приложимо от 1 април 2015 г. съгласно точка 6.1.2 на приложението към Регламент (ЕО) № 1881/2006, изменен с настоящия регламент, които законно са пуснати на пазара преди 1 април 2015 г., могат да продължат да бъдат продавани и след тази дата до изтичането на техния срок на минимална трайност или срок на годност.
Член 3
Настоящият регламент влиза в сила на двадесетия ден след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Той се прилага от 1 септември 2012 г.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 19 август 2011 година.
REGULAMENTO (UE) N.o 835/2011 DA COMISSÃO
de 19 de Agosto de 2011
que altera o Regulamento (CE) n.o 1881/2006 no que diz respeito aos teores máximos de hidrocarbonetos aromáticos policíclicos presentes nos géneros alimentícios
(Texto relevante para efeitos do EEE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CEE) n.o 315/93 do Conselho, de 8 de Fevereiro de 1993, que estabelece procedimentos comunitários para os contaminantes presentes nos géneros alimentícios (1), nomeadamente o artigo 2.o, n.o 3,
Considerando o seguinte:
(1)
O Regulamento (CE) n.o 1881/2006 da Comissão que fixa os teores máximos de certos contaminantes presentes nos géneros alimentícios (2), estabelece teores máximos para o benzo(a)pireno em diversos géneros alimentícios.
(2)
O benzo(a)pireno pertence ao grupo dos hidrocarbonetos aromáticos policíclicos (PAH) e, com base num parecer científico do antigo Comité Científico da Alimentação Humana (CCAH) (3), é utilizado como marcador relativamente à ocorrência e ao efeito de PAH cancerígenos nos géneros alimentícios. No seu parecer de Dezembro de 2002, o CCAH recomendou que são necessárias mais análises sobre a proporção relativa destes PAH nos alimentos para uma futura revisão da adequabilidade de manter o benzo(a)pireno como marcador.
(3)
No âmbito da Recomendação 2005/108/CE da Comissão (4), os Estados-Membros recolheram novos dados relativamente à ocorrência de PAH cancerígenos nos géneros alimentícios. A Comissão solicitou à Autoridade Europeia para a Segurança dos Alimentos (AESA) que reexaminasse o parecer do CCAH tendo em conta os novos dados sobre a ocorrência, outras novas informações científicas pertinentes, bem como a abordagem da margem de exposição (ME). Neste reexame, solicitou-se à AESA que reavaliasse a adequabilidade de manter o benzo(a)pireno como mercador.
(4)
O Painel Científico dos Contaminantes da Cadeia Alimentar (painel CONTAM) da AESA, adoptou, em 9 de Junho de 2008, um parecer sobre os hidrocarbonetos aromáticos policíclicos (5). Neste parecer, a AESA concluiu que o benzo(a)pireno não é um marcador adequado para a ocorrência de hidrocarbonetos aromáticos policíclicos nos alimentos e que um sistema de quatro substâncias específicas (PAH4 (6)) ou de oito substâncias específicas (PAH8 (7)) representaria os indicadores mais adequados dos PAH nos alimentos. A AESA também concluiu que um sistema de oito substâncias (PAH8) não representaria um grande valor acrescentado em comparação com um sistema de quatro substâncias (PAH4).
(5)
Além disso, o painel CONTAM concluiu, utilizando a abordagem da margem de exposição (ME), que a preocupação é reduzida para a saúde dos consumidores nos níveis estimados de exposição alimentar média. No entanto, para consumidores de alto nível, as ME aproximavam-se ou eram inferiores a 10 000, o que indica uma preocupação potencial para a saúde dos consumidores.
(6)
Com base nas conclusões da AESA, não é possível manter o sistema actual de utilização do benzo(a)pireno como único marcador para o grupo dos hidrocarbonetos aromáticos policíclicos. Por conseguinte, é necessária uma alteração do Regulamento (CE) n.o 1881/2006.
(7)
Devem ser introduzidos novos teores máximos para a soma de quatro substâncias (PAH4) (benzo(a)pireno, benz(a)antraceno, benzo(b)fluoranteno e criseno), mantendo, no entanto, um teor máximo diferenciado para o benzo(a)pireno.
(8)
Um tal sistema asseguraria que os teores de PAH nos alimentos fossem mantidos em níveis que não suscitem preocupação em termos de saúde e que a quantidade de PAH também pudesse ser controlada nas amostras em que o benzo(a)pireno não é detectável, mas em que estão presentes outros PAH.
(9)
O teor máximo diferenciado para o benzo(a)pireno é mantido para assegurar a comparabilidade com dados anteriores e futuros. Após um determinado tempo de aplicação desta alteração e com base em novos dados que serão gerados no futuro, deve ser reavaliada a necessidade de manter um teor máximo diferenciado para o benzo(a)pireno.
(10)
No que se refere à soma das quatro substância (PAH4), devem ser utilizadas concentrações a níveis inferiores como base para as decisões em matéria de conformidade.
(11)
Os teores máximos respeitantes aos hidrocarbonetos aromáticos policíclicos devem ser seguros e tão baixos quanto razoavelmente possível (ALARA), tendo por base boas práticas de fabrico e boas práticas agrícolas/de pesca. Os novos dados relativos à ocorrência de PAH mostram que os valores de base de PAH são inferiores aos anteriormente previstos em alguns produtos alimentares. Por conseguinte, os teores máximos de benzo(a)pireno foram adaptados a fim de reflectir valores de base inferiores em moluscos bivalves frescos e fumados.
(12)
Os dados relativos ao peixe fumado e à carne fumada também revelaram que é possível alcançar teores máximos inferiores. Não obstante, talvez seja necessário, nalguns casos, fazer algumas adaptações relativamente à actual tecnologia de fumagem. Por conseguinte, deve ser estabelecido um procedimento em duas fases para a carne fumada e o peixe fumado que conceda uma transição de dois anos a partir da data de aplicação do presente regulamento antes de os teores máximos inferiores serem aplicáveis.
(13)
Verificou-se que as espadilhas fumadas e as espadilhas fumadas em lata contêm teores de PAH mais elevados do que outros peixes fumados. Devem ser estabelecidos teores máximo específicos para as espadilhas fumadas e as espadilhas fumadas em lata, a fim de reflectir o que é possível alcançar relativamente a estes géneros alimentícios.
(14)
Anteriormente, foi estabelecido um nível máximo para o benzo(a)pireno na «parte comestível de peixe, com excepção de peixe fumado» como indicador para uma potencial poluição ambiental. Não obstante, provou-se que os PAH são rapidamente metabolizados no peixe fresco e que não se acumulam na parte comestível do peixe. Por conseguinte, deixa de ser adequado manter um teor máximo para os PAH no peixe fresco.
(15)
Detectaram-se teores elevados de PAH em alguns tipos de carne tratada termicamente e de produtos à base de carne tratada termicamente vendidos ao consumidor final. Estes teores são evitáveis se se utilizarem condições de transformação e equipamentos adequados. Assim, é apropriado estabelecer teores máximo para os PAH na carne e nos produtos à base de carne que foram submetidos a um tratamento térmico conhecido por dar potencialmente origem à formação de PAH, ou seja, apenas grelhados na grelha ou em «barbecue».
(16)
A manteiga de cacau foi temporariamente isenta do teor máximo existente para o benzo(a)pireno em óleos e gorduras ao abrigo do Regulamento (CE) n.o 1881/2006 e estava prevista a realização, até 1 de Abril de 2007, de uma revisão da adequabilidade da fixação de um teor máximo para os PAH na manteiga de cacau. A revisão foi adiada enquanto se aguardava o resultado da reavaliação científica dos PAH então em curso pela AESA.
(17)
A manteiga de cacau contém teores de PAH mais elevados do que outros óleos e gorduras. Isto deve-se sobretudo a práticas de secagem inapropriadas dos grãos de cacau e ao facto de a manteiga de cacau não poder ser refinada como outros óleos e gorduras vegetais. A manteiga de cacau é um componente principal dos produtos de cacau crus (p. ex., grãos de cacau, pasta de cacau, granulado de cacau ou licor de cacau) e está presente no chocolate e noutros produtos à base de cacau muitas vezes consumidos por crianças. Por conseguinte, contribui para a exposição humana, sobretudo a exposição das crianças. É necessário, portanto, estabelecer teores máximos para os PAH em grãos de cacau e em produtos derivados, incluindo igualmente a manteiga de cacau.
(18)
Os teores máximos para os PAH em grãos de cacau devem ser estabelecidos em níveis tão baixos quanto for razoavelmente possível e tendo em conta as possibilidades tecnológicas actuais dos países produtores. Devem ser estabelecidos com base na gordura, uma vez que os PAH concentram-se na fracção gorda, na manteiga de cacau. Para dar tempo aos países produtores para fazerem melhoramentos tecnológicos a fim de se adaptarem a estes níveis máximos, a data de aplicação dos teores máximos para os grãos de cacau e produtos derivados deve ser adiada. Além disso, deve ser aplicável a estes produtos um teor máximo mais elevado para a soma das quatro substâncias. Após um período de transição de dois anos, deve ser aplicado um teor máximo mais baixo. Os teores de PAH nos grãos de cacau e produtos derivados devem ser monitorizados regularmente com vista a avaliar a possibilidade de reduzir ainda mais os teores máximos no futuro.
(19)
Os dados revelaram que o óleo de coco pode conter quantidades mais elevadas de PAH4 do que outros óleos e gorduras vegetais. Isto deve-se à presença de teores proporcionalmente mais elevados de benz(a)antraceno e criseno que não podem ser facilmente removidos durante a refinação do óleo de coco. Os teores máximos específicos no óleo de coco devem, portanto, ser estabelecidos em níveis tão baixos quanto for razoavelmente possível e tendo em conta as possibilidades tecnológicas actuais dos países produtores. Dado que se esperam melhoramentos técnicos nos países produtores, os teores de PAH no óleo de coco devem ser monitorizados regularmente com vista a avaliar a possibilidade de se fixarem teores mais baixos no futuro.
(20)
Os dados actuais sobre a ocorrência de PAH em cereais e vegetais são limitados. Os dados disponíveis indicam que os cereais e os vegetais contêm teores bastante baixos de PAH. Os teores baixos verificados nos dados actualmente disponíveis sobre a ocorrência não justificam a fixação imediata de teores máximos. Não obstante, a AESA identificou os cereais e os vegetais como contribuindo de forma importante para a exposição humana devido ao seu elevado consumo. Por conseguinte, os teores de PAH nesses dois grupos de produtos deve continuar a ser monitorizada. Com base em mais dados, avaliar-se-á a necessidade de fixar teores máximos.
(21)
Detectaram-se níveis elevados de PAH em alguns suplementos alimentares. Contudo, os níveis são variáveis e dependem do tipo específico de suplemento alimentar. São necessários e devem ser recolhidos mais dados sobre os suplementos alimentares. Assim que estes dados estiverem disponíveis, avaliar-se-á a necessidade de fixar teores máximos de PAH em suplementos alimentares.
(22)
Convém conceder aos Estados-Membros e às empresas do sector alimentar tempo suficiente para se adaptarem aos teores máximos fixados pelo presente regulamento. A data de aplicação do presente regulamento deve, por conseguinte, ser diferida. Deve ser previsto um período transitório para os produtos já colocados no mercado antes da data de aplicação das alterações introduzidas pelo presente regulamento.
(23)
As medidas previstas no presente regulamento estão em conformidade com o parecer do Comité Permanente da Cadeia Alimentar e da Saúde Animal e nem o Parlamento Europeu nem o Conselho se lhes opuseram,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
O anexo do Regulamento (CE) n.o 1881/2006 é alterado em conformidade com o anexo do presente regulamento.
Artigo 2.o
1. Os géneros alimentícios que não respeitam os teores máximos aplicáveis a partir de 1 de Setembro de 2012 nos termos da secção 6, «Hidrocarbonetos aromáticos policíclicos», do anexo do Regulamento (CE) n.o 1881/2006, com a redacção que lhe foi dada pelo presente regulamento, que tenham sido colocados legalmente no mercado antes de 1 de Setembro de 2012, podem continuar a ser comercializados depois dessa data até à respectiva data de durabilidade mínima ou data-limite de utilização.
2. Os géneros alimentícios que não respeitam os teores máximos aplicáveis a partir de 1 de Setembro de 2014 nos termos dos pontos 6.1.4 e 6.1.5 do anexo do Regulamento (CE) n.o 1881/2006, com a redacção que lhe foi dada pelo presente regulamento, que tenham sido colocados legalmente no mercado antes de 1 de Setembro de 2014, podem continuar a ser comercializados depois dessa data até à respectiva data de durabilidade mínima ou data-limite de utilização.
3. Os géneros alimentícios que não respeitam os teores máximos aplicáveis a partir de 1 de Abril de 2013 nos termos dos ponto 6.1.2 do anexo do Regulamento (CE) n.o 1881/2006, com a redacção que lhe foi dada pelo presente regulamento, que tenham sido colocados legalmente no mercado antes de 1 de Abril de 2013, podem continuar a ser comercializados depois dessa data até à respectiva data de durabilidade mínima ou data-limite de utilização.
4. Os géneros alimentícios que não respeitam o teor máximo aplicável a partir de 1 de Abril de 2015 nos termos dos ponto 6.1.2 do anexo do Regulamento (CE) n.o 1881/2006, com a redacção que lhe foi dada pelo presente regulamento, que tenham sido colocados legalmente no mercado antes de 1 de Abril de 2015, podem continuar a ser comercializados depois dessa data até à respectiva data de durabilidade mínima ou data-limite de utilização.
Artigo 3.o
O presente regulamento entra em vigor no vigésimo dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é aplicável a partir de 1 de Setembro de 2012.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 19 de Agosto de 2011.