РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА
от 17 ноември 2010 година
относно помощ за разходите за отстраняване и унищожаване на мъртви животни в земеделските стопанства на регион Валония (Държавна помощ C 1/10 - Белгия)
(нотифицирано под номер C(2010) 7263)
(само текстовете на френски и нидерландски език са автентични)
(2010/789/ЕС)
ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално член 108, параграф 2, първа алинея от него (1),
като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, и по-специално член 62, параграф 1, буква а) от него (2),
след като прикани заинтересованите страни да представят коментарите си съгласно гореспоменатите членове (3),
като има предвид, че:
I. ПРОЦЕДУРА
(1)
След като на 23 април 2007 г. бе подадена жалба, Комисията реши да започне разследване във връзка с предоставена от Белгия предполагаема държавна помощ, предназначена за покриване на разходи, свързани с отстраняването и унищожаването на мъртви животни в земеделските стопанства на регион Валония.
(2)
На 2 юли 2007 г. Комисията изпрати писмо до белгийските власти с искане за информация относно въпросната мярка. Белгийските власти предоставиха информация с писмо от 27 юли 2007 г., регистрирано на 3 август 2007 г. На 21 август 2007 г. се проведе техническа среща по искане на компетентните белгийски власти. След срещата белгийските власти представиха на 4 октомври 2007 г. допълнителна информация по въпросния случай.
(3)
С писмо от 10 септември 2007 г. службите на Комисията уведомиха Белгия, че схемата за помощи е вписана в регистъра на необявените помощи под № NN 56/2007, тъй като част от средствата очевидно вече са били изплатени.
(4)
Втора техническа среща бе проведена на 12 октомври 2007 г. по искане на компетентните белгийски власти.
(5)
С писмо от 25 октомври 2007 г. службите на Комисията поискаха от белгийските власти да представят по-изчерпателна информация. При липсата на отговор до изтичането на крайния срок те изпратиха на 21 декември 2007 г. напомнително писмо до белгийските власти с нов краен срок за отговор.
(6)
На 4 юни 2008 г., след като не бе получен отговор на първото напомнително писмо в рамките на определения срок, службите на Комисията изпратиха ново напомняне, с което да обърнат внимание на белгийските власти, че при неспазване на новия срок за отговор от четири седмици Комисията би могла да изпрати разпореждане за предоставяне на информация по силата на член 10, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 г. за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (4). Този срок изтече на 4 юли 2008 г. В резултат на това на 1 октомври 2008 г. Комисията прие решение, с което се изискваше от белгийските власти да предоставят изискваната информация. То включваше и искане от страна на Комисията белгийските власти да предоставят наред с останалото и допълнителните информационни листове, предвидени в Регламент (ЕО) № 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 г. за прилагането от Регламент (ЕО) № 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (5), за да се анализира помощта, предоставена след 31 януари 2007 г.
(7)
Белгийските власти в крайна сметка отговориха с писмо от 27 ноември 2008 г. и представиха допълнителна информация на 5 декември 2008 г. Те не предоставиха обаче допълнителните информационни листове, изисквани съгласно решението на Комисията от 1 октомври 2008 г.
(8)
На 27 януари 2009 г. Комисията изпрати на белгийските власти искане за допълнителна информация. Белгийските власти отговориха на това искане с писмо от 16 март 2009 г., регистрирано на 19 март 2009 г.
(9)
С писмо от 14 януари 2010 г. Комисията информира Белгия за решението си да започне процедурата, предвидена в член 108, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), срещу нотифицираната помощ. Решението на Комисията да започне процедурата бе публикувано в Официален вестник на Европейския съюз на 15 юли 2010 г. Комисията прикани заинтересованите страни да представят мненията си във връзка с въпросните мерки. Не бяха получени мнения от други заинтересовани страни.
(10)
С писмо от 19 февруари 2010 г. белгийските власти поискаха срокът за отговор, посочен в писмото на Комисията от 14 януари 2010 г., да бъде удължен с един месец. С писмо от 5 март 2010 г. Комисията удължи срока за отговор с един месец. Накрая, с писмо от 12 март 2010 г., белгийските власти реагираха на решението за откриване на процедурата.
II. ПРЕДИСТОРИЯ И КОНТЕКСТ
II.1. Решение на Комисията - дело № NN 48/2003
(11)
Разследването на Комисията разкри ясно, че жалбата е свързана с прилагането на схемата за помощи, одобрена от Комисията на 26 ноември 2003 г. по дело за държавна помощ № NN 48/2003 (ех N 157/2003) „Управление на отстраняване и унищожаване на мъртви животни в земеделските стопанства на регион Валония“. Обект на разследването бе нотифицирана от страна на белгийските власти схема, съгласно която белгийската държава възнамерява да предостави под формата на субсидирани услуги помощ за земеделски стопанства, предназначена за покриването на всички разходи, свързани с отстраняването, съхраняването, преработването и унищожаването на мъртви животни.
(12)
С оглед приемането на решението за приключване на сметките и предвид предстоящото на 1 януари 2004 г. скорошно влизане в сила на Насоките на Общността относно държавната помощ за изследвания за ТСЕ, мъртви животни и отпадъци от кланици (наричани по-долу „Насоки за ТСЕ“) (6), белгийските власти бяха поели ангажимент да внесат изменения във въпросната схема. Тези изменения бяха необходими, за да се спазят условията на Насоките за ТСЕ, и по-специално на точка 29 от тях. В тази точка се предвижда, че държавите-членки могат да предоставят държавна помощ с интензитет до 100 % от разходите по отстраняване на мъртви животни и до 75 % от разходите по унищожаване на трупове на животни. Нотифицираната белгийска схема не отговаряше на това условие, тъй като в нея се предвиждаше възможност помощта да покрива 100 % от разходите за унищожаване на труповете на мъртви животни.
(13)
След посочените в съображения 11 и 12 коментари белгийските власти поеха ангажимент (вж. съображения 33 и 34 от решението на Комисията по досие № NN 48/2003) да изменят съответно схемата, така че от 1 януари 2004 г. помощта, предвидена за покриване на разходите за унищожаване на трупове на мъртви животни, да представлява само 75 % от максималния разход вместо 100 %. Освен това белгийските власти се ангажираха да изпратят на Комисията най-късно до средата на декември 2003 г. доказателство за въвеждането на необходимите изменения в схемата за помощи.
(14)
Въз основа на тези ангажименти Комисията одобри схемата за период от пет години, считано от 31 януари 2002 г. Следователно срокът за прилагане на посочената схема изтече на 31 януари 2007 г.
II.2. Жалба
(15)
На 23 април 2007 г. Комисията получи жалба, според която се предполагаше, че белгийските власти нарушават Насоките за ТСЕ като продължават да предоставят помощи с интензитет до 100 % от разходите както за отстраняването на умрели животни, така и за унищожаването на труповете им.
III. ПОДРОБНО ОПИСАНИЕ НА МЯРКАТА
(16)
Схемата за помощи се състои в регионална мярка за покриване на общите разходи за услуги, свързани с отстраняване, транспортиране, съхранение, преработка и унищожаване на мъртви животни от земеделски стопанства, разположени в регион Валония.
(17)
Управлението и организацията по премахването на мъртвите животни от посочените земеделски стопанства са били уредени от регионалните власти чрез обществена поръчка за услуги. След публична покана за търг, обявен на равнището на Европейския съюз с обявление за обществена поръчка за услуги (7), обществената поръчка е възложена на 31 януари 2002 г. на дружеството S.A. RENDAC-UDES. Въпросният договор е в три лота според вида на услугите, които ще се предоставят:
-
събиране на труповете на животни от земеделските стопанства и транспортирането им до пункт за преработка, ако е възможно чрез събирателен център или съоръжение за временно складиране,
-
обработка на труповете на животни, разглеждани изцяло като специфичнорискови материали, и транспортиране на отпадъците от преработката до места за термично унищожаване, и
-
пълното унищожаване на отпадъците от тази преработка в предвидени за целта съоръжения.
(18)
Дружеството S.A. RENDAC-UDES единствено представи предложения по тази покана, при това по трите лота. Вследствие на това поръчката е възложена на дружеството на 31 януари 2002 г. за период от 5 години. Според информацията, предоставена от белгийските власти, валидността на договора е била удължена най-малко четири пъти: до 31 декември 2007 г., до 31 декември 2008 г., до 30 юни 2009 г. и последно - до организирането на бъдеща, нова обществена поръчка, чието изпълнение според белгийските власти ще започне през третото тримесечие на 2010 г.
(19)
Въпросната схема за помощи предвижда отпускане на помощи на земеделските стопани. Белгийските власти потвърдиха, че въпреки директното отпускане на помощ на S.A. RENDAC-UDES като доставчик на услуги, за разходите за услуги, предоставяни на земеделските стопани, помощта е била изцяло за земеделските стопани с цел покриване на всички разходи, свързани с различните етапи на събиране, транспортиране, съхранение, обработка и унищожаване, които те биха поемали при отсъствието на схемата за помощи. Белгийските власти също така гарантираха, че сумите, плащани директно на S.A. RENDAC-UDES за услугите, предоставяни на стопаните, са отговаряли изцяло на пазарните цени за извършваните услуги.
(20)
Валонската служба по отпадъците към регионалното министерство на околната среда е била отговорна за изплащането на фактурите, издадени от S.A. RENDAC-UDES, отчасти въз основа на фиксирана сума и отчасти въз основа на ценови таблици.
(21)
В рамките на проучването на досие № NN 48/2003 белгийските власти потвърдиха, че схемата се отнася само до мъртвите животни в земеделските стопанства в област Валония. Тя не се отнася до труповете на животни, намерени на пазарите на животни или в кланиците.
IV. РЕШЕНИЕ НА КОМИСИЯТА ОТ 13 ЯНУАРИ 2010 Г.
(22)
В решението си за започване на процедура по разследване от 13 януари 2010 г. Комисията изрази съмненията си относно съвместимостта на схемата за помощи с правилата на Европейския съюз за държавните помощи. По-конкретно Комисията стигна до заключението, че мерките по въпросната схема за помощи, които имат за цел да покрият над 75 % от разходите по унищожаването на мъртви животни, могат да се смятат за несъвместими с общия пазар въз основа на Насоките за ТСЕ и Насоките на Общността за 2007-2013 г. в областта на държавните помощи в земеделието и горското стопанство 2007-2013 г. (наричани по-долу „Насоките 2007-2013 г.“) (8).
(23)
Освен това, предвид факта, че Комисията е одобрила схемата за помощи до 31 януари 2007 г. въз основа на ангажиментите на белгийските власти, които е трябвало да изменят схемата, така че да я приведат в съответствие с условията по Насоките за ТСЕ, считано от 1 януари 2004 г., и при положение че тези ангажименти не са били изпълнени от посочените власти, Комисията заключи, че е налице злоупотреба с помощта, предоставена за покриване на над 75 % от разходите за унищожаване на мъртви животни.
(24)
Съответно, съгласно член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) № 659/1999 и във връзка с член 16 от същия регламент относно злоупотребата с помощи Комисията реши да образува официална процедура по разследване и поиска от Белгия да представи мнението си.
V. МНЕНИЕ НА БЕЛГИЯ
(25)
В отговора си от 12 март 2010 г. Белгия информира Комисията, че ще предприеме необходимите мерки за организиране на нова обществена поръчка за услуги. Според белгийските власти специалните тръжни условия, по които ще се проведе бъдещата обществена поръчка за услуги, следва да са били приключени най-късно до 15 април 2010 г. и обществената поръчка би следвало да се задейства през третото тримесечие на 2010 г. Междувременно белгийските власти изтъкнаха, че срокът на възложената на 31 януари 2002 г. обществена поръчка за услуги е бил удължен с допълнение към договора, като условията са останали същите като тези при възлагането ѝ на 31 януари 2002 г.
(26)
Освен това белгийските власти изтъкнаха, че: i) област Валония ще поиска прилагане на принципа de minimis за уреждане на положението на земеделските стопани за периода от 1 януари 2004 г. до 30 юни 2008 г., и ii) област Валония ще пристъпи най-много до три месеца към възстановяването на суми от всеки земеделски стопанин в размер на 25 % от разходите по преработка и унищожаване на мъртви животни, изчислени за периода от 1 юли 2008 г. до датата на влизане в сила на следващата обществена поръчка за услуги.
(27)
И накрая, белгийските власти информираха Комисията, че ще изискат възстановяване на сумите за помощи de minimis, надхвърлящи 3 000 EUR за период от 3 години, съгласно Регламент (ЕО) № 1860/2004 на Комисията от 6 октомври 2004 г. относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО спрямо минималните помощи в сектора на земеделието (9). Белгийските власти посочиха също така, че максимално допустимият размер от 3 000 EUR вероятно е надвишен при 58 земеделски стопани.
VI. ОЦЕНКА НА МЯРКАТА
VI.1. Наличие на помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС
(28)
Според член 107, параграф 1 от ДФЕС всяка помощ, предоставена от държава-членка или чрез ресурси на държава-членка, под каквато и да било форма, която нарушава или заплашва да наруши конкуренцията чрез поставяне в по-благоприятно положение на определени предприятия или производството на някои стоки, доколкото засяга търговията между държавите-членки, е несъвместима с вътрешния пазар.
(29)
Тези условия са изпълнени в разглеждания случай по отношение на помощта, предоставяна на земеделските стопани. Тя се предоставя от публичните власти на област Валония и поставя в по-благоприятно положение земеделските стопани от област Валония, като премахва разходите по отстраняване и унищожаване на мъртви животни, които те иначе биха поели при нормални условия.
(30)
Според съдебната практика на Съда на Европейския съюз самият факт, че конкурентоспособността на дадена компания е подпомогната спрямо тази на конкурентни фирми чрез предоставяне на икономическо предимство, което тя иначе не би имала при нормални условия, показва, че е налице риск от нарушаване на конкуренцията (10).
(31)
Помощта за дадена компания се смята за засягаща търговията между държавите-членки, когато компанията извършва дейност на един отворен за търговия пазар в рамките на Европейския съюз (11). В сектора е налице оживена търговия в рамките на Европейския съюз. Тази мярка следователно може да се отрази на търговията между държавите-членки.
(32)
Предвид гореизложеното е очевидно, че условията на член 107, параграф 1 от ДФЕС са изпълнени, с изключение за помощите, спрямо които се прилага законодателството de minimis.
VI.1.1. Законодателство de minimis
(33)
На няколко пъти белгийските власти изтъкнаха, че са приложили правилата de minimis, приложими в селскостопанския сектор. Съответните регламенти, в сила през периода на отпускане на помощта, са били Регламент (ЕО) № 1860/2004 и Регламент (ЕО) № 1535/2007 на Комисията от 20 декември 2007 г. за прилагане на членове 87 и 88 от Договора за ЕО към помощите de minimis в сектора на производството на селскостопански продукти (12), който отменя Регламент (ЕО) № 1860/2004.
(34)
Помощите, които отговарят на условията за прилагане на Регламент (ЕО) № 1860/2004 или Регламент (ЕО) № 1535/2007, се разглеждат като неизпълняващи всички критерии от член 107, параграф 1 от ДФЕС.
(35)
Следва обаче да се уточни, че съгласно член 3, параграф 7 от Регламент (ЕО) № 1535/2007 помощите de minimis не могат да се кумулират с държавни помощи за едни и същи допустими разходи, ако това кумулиране води до интензитет на помощта, който надвишава размера, определен от законодателството на Европейския съюз за конкретните обстоятелства на всеки отделен случай. Посочената разпоредба се прилага в настоящия случай: не е възможно кумулиране на помощи de minimis (които възлизат на 25 % от разходите, свързани с унищожаването на мъртвите животни, и които трябва да се поемат от стопаните) с останалите 75 %, които, съгласно правилата на Европейския съюз (точка 133 от Насоките 2007-2013 г. във връзка с член 16, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕО) № 1857/2006 на Комисията от 15 декември 2006 г. за прилагане на членове 87 и 88 от Договора към държавната помощ за малки и средни предприятия, осъществяващи дейност в производството на селскостопански продукти и за изменение на Регламент (ЕО) № 70/2001 (13), могат да се смятат за съвместими с член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС.
(36)
За сметка на това по схемата, установена с Регламент (ЕО) № 1860/2004, изглежда, че не е изключено подобно кумулиране между помощта de minimis и сумите, представляващи 75 % от разходите, свързани с унищожаването на мъртвите животни. Това може да се изведе от съображение 7 от Регламент (ЕО) № 1860/2004, според което „правилото за минималната помощ не накърнява възможността предприятията да получат за същия проект държавна помощ, разрешена от Комисията или обхваната от регламент за групово освобождаване“. Условията за прилагане на регламента, и по-специално максималният праг на помощта от 3 000 EUR, трябва да бъдат спазвани, така че за всяка помощ, която надвишава прага от 3 000 EUR, не важи Регламент (ЕО) № 1860/2004, при това за целия размер на помощта. В съответствие с член 6, параграф 2 от Регламент (ЕО) № 1535/2007 това кумулиране е възможно до шест месеца след влизането в сила на посочения регламент, т.е. до 30 юни 2008 г. След тази дата се прилагат разпоредбите на Регламент (ЕО) № 1535/2007.
VI.2. Правомерност на помощта
(37)
Схемата за помощи, одобрена от Комисията под досие № NN 48/2003, е била нотифицирана и одобрена за периода 31 януари 2003 г. - 31 януари 2007 г. Комисията констатира обаче, че Белгия е продължила да прилага схемата след 1 февруари 2007 г. без да нотифицира Комисията съгласно член 108, параграф 3 от ДФЕС. Схемата за помощи следователно се превръща в неправомерна държавна помощ след 1 февруари 2007 г.
VI.3. Съвместимост на помощта
(38)
По силата на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС помощите, които имат за цел да улеснят развитието на някои икономически дейности или на някои икономически региони, могат да се приемат за съвместими с вътрешния пазар, доколкото тези помощи не засягат по неблагоприятен начин условията на търговия до степен, която противоречи на общия интерес.
(39)
Разглежданата схема засяга отпускането на помощ, която, под формата на субсидирани услуги, покрива всички разходи по услугите, свързани с отстраняване, транспортиране, преработка и унищожаване на мъртви животни в земеделските стопанства в област Валония.
(40)
По отношение на периода 31 януари 2002 г. - 31 декември 2003 г., решението на Комисията по досие № NN 48/2003 установи, че схемата може да се ползва от дерогацията, посочена в член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. Същевременно, както бе посочено по-горе, за периода след 1 януари 2004 г. белгийските власти бяха поели ангажимент да променят нотифицираната схема за държавна помощ и да я приведат в съответствие с Насоките за ТСЕ, във вида, в който те са били прилагани след 1 януари 2004 г. Белгийските власти трябваше по-специално да гарантират, че помощта обхваща само 75 % от разходите за унищожаване на мъртви животни (останалите разходи се поемат от стопанина) и да изпратят на Комисията най-късно до средата на декември 2003 г. доказателства, че в схемата са внесени необходимите промени.
(41)
Това изискване бе заложено в Насоките за ТСЕ, които представляват действащото законодателство по това време. В точка 29 Насоките за ТСЕ посочват:
„29.
От 1 януари 2004 г. държавите-членки могат да предоставят държавна помощ с интензитет до 100 % от разходите по отстраняване на мъртви животни, които трябва да бъдат унищожени, и до 75 % от разходите по самото унищожаване; […]“
(42)
Точки 30 и 31 от Насоките за ТСЕ предвиждат изключения от правилото, според което помощта може да покрива до 75 % от разходите за унищожаване на мъртви животни:
„30.
Освен това, държавите-членки могат да предоставят държавна помощ с интензитет до 100 % от разходите за отстраняване и унищожаване на трупове на животни, ако помощта се финансира от такси или задължителни вноски, предназначени за финансиране унищожаването на такива трупове, при условие че тези такси или вноски са ограничени само до сектор на месопроизводството и са наложени директно на този сектор.
31.
Държавите-членки могат да предоставят държавна помощ с интензитет до 100 % от разходите за отстраняване и унищожаване на мъртви животни, когато е налице задължение за извършване на изследвания за ТСЕ върху тези животни.“
(43)
Следва да се отбележи, че при проучването на досие № NN 48/2003 белгийските власти никога не са изтъквали, че едно от тези изключения може да се приложи.
(44)
Насоките за ТСЕ са отменени на 1 януари 2007 г., както е предвидено в точка 194, буква в) от Насоките 2007-2013 г. В съответствие с точка 134 от Насоките 2007-2013 г. Комисията обявява държавните помощи относно изследвания за ТСЕ и мъртвите животни за съвместими с член 108, параграф 3, буква в) от ДФЕС, ако са изпълнени всички условия на член 16 от Регламент (ЕО) № 1857/2006.
(45)
Член 16 от Регламент (ЕО) № 1857/2006 не променя същността на оценката на помощта, предоставяна за отстраняване и унищожаване на мъртви животни. Както и при Насоките за ТСЕ регламентът установява с член 16, параграф 1, буква г), че помощта с интензитет до 100 % от разходите, свързани с отстраняване на мъртви животни, и помощта с интензитет до 75 % от разходите, свързани с унищожаването на труповете, се смятат за съвместими с вътрешния пазар. Разпоредбите на член 16, параграф 1, букви д) и е) от своя страна запазват възможността за дерогация от тавана от 75 % и достигане на интензитет на помощта от 100 % в следните случаи: i) когато помощите се финансират от такси или задължителни вноски, предназначени за финансиране унищожаването на такива трупове, при условие че тези такси или вноски са ограничени само до сектора на месопроизводството и са наложени директно на този сектор; или ii) когато е задължително мъртвите животни да се подлагат на изследване за ТСЕ.
(46)
При условие че новите правила (Насоките 2007-2013 г. и Регламент (ЕО) № 1857/2006) не променят ситуацията по същество спрямо старите (Насоки за ТСЕ), оценката на досието от гледна точка на приложимите през този период правила на Европейския съюз би трябвало да е една и съща за целия разглеждан период (т.е. от 1 януари 2004 г. до днес).
(47)
Както вече бе отбелязано, белгийските власти бяха поели ангажимент, в рамките на проучването на досие № NN 48/2003, да променят схемата за помощи, така че помощите за покриване на разходи по унищожаването на трупове на животни да не надвишават 75 % от тези разходи, считано от 1 януари 2004 г. Въпреки това, по време на проучването на въпросното досие, белгийските власти не оспориха, че схемата за държавни помощи не е била променена в съответствие с поетия ангажимент.
(48)
Освен това белгийските власти изтъкнаха многократно в рамките на настоящия случай (например с писмо от 27 ноември 2008 г.), че второто от посочените в съображение 42 изключения може в действителност да бъде прилагано и че помощта може да покрива до 100 % от разходите по унищожаване на трупове на животни. Според тях изключението е оправдано от факта, че е било задължително извършването на изследвания за ТСЕ върху всички мъртви животни (точка 31 от Насоките за ТСЕ и член 16, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО) № 1857/2006). Никакво доказателство обаче не бе представено в подкрепа на това твърдение.
(49)
Основният довод на Белгия в подкрепа на нейното твърдение е, че тя е длъжна да извършва тези изследвания в съответствие с Регламент (ЕО) № 999/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 г. относно определяне на правила за превенция, контрол и ликвидиране на някои трансмисивни спонгиформни енцефалопатии (14). Този довод обаче не може да бъде приет. В действителност, според посочения регламент валонските власти са длъжни да извършват изследвания за ТСЕ върху мъртви животни, както следва:
-
между 1 юли 2001 г. и 31 декември 2008 г. върху всички говеда на възраст над 24 месеца, умрели в земеделското стопанство, и
-
от 1 януари 2009 г. върху всички говеда на възраст над 48 месеца, умрели в земеделското стопанство. Всяка държава-членка може обаче да продължи изследванията върху по-млади говеда - на възраст между 24 и 48 месеца.
(50)
Следователно задължението за извършване на изследвания се прилага само за животни на определена възраст (24 месеца за периода от 1 юли 2001 г. до 31 декември 2008 г. и 48 месеца след тази дата). Преди всичко това задължение се отнася само до говедата. Другите видове животни, умрели в земеделското стопанство (свине, коне, домашни птици и др.) не е задължително да бъдат подлагани на изследвания за ТСЕ. От информацията, предоставена от белгийските власти (с писмо от 27 ноември 2008 г.), е видно, че броят на труповете на животни, които потенциално биха могли да се ползват от това изключение в съответствие с разпоредбите на Регламент (ЕО) № 999/2001, представлява по-малко от 20-25 % от общите разходи по умрелите животни, които са обект на договора за услуги. Следователно единствено разходите, които са строго свързани със задължението за извършване на изследвания за ТСЕ, както предвижда Регламент (ЕО) № 999/2001, могат да се обявят за съвместими, при условие че е възможно точно да бъдат посочени тези разходи.
(51)
Комисията също така отбелязва, че първото изключение, с което се позволява разходите по отстраняване и унищожаване на трупове на животни да бъдат покривани до 100 % от задължителните такси и вноски в сектора на месопроизводството, не е приложимо в разглеждания случай. Белгийските власти никога не са се позовавали на приложимостта на това изключение, нито са представили доказателства за това.
(52)
С оглед на гореизложеното Комисията заключи, че мерките на въпросната схема за помощи, насочена към покриване на над 75 % от разходите по унищожаване на трупове на животни, не са съвместими с вътрешния пазар на основата на Насоките за ТСЕ или на Насоките за 2007-2013 г., с изключение на разходите, които са пряко свързани с обработката на труповете на животните, за които е налице задължение за извършване на изследвания за ТСЕ.
(53)
Освен това, предвид факта, че Комисията е одобрила схемата за помощи до 31 януари 2007 г. на основата на поетите от белгийските власти ангажименти, според които трябваше да се измени схемата, така че да се изпълнят условията, определени от Насоките за ТСЕ, считано от 1 януари 2004 г., и тъй като тези ангажименти не бяха спазени от посочените власти, Комисията заключава, че помощта, предоставена за покриване на над 75 % от разходите по унищожаване на трупове на животни, е била неправомерна, най-малкото по отношение на помощите, които не са предназначени за компенсиране на задължението за извършване на изследвания за ТСЕ.
(54)
В съответствие с член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) № 659/1999, когато една държавна помощ е предоставена неправомерно и е несъвместима с вътрешния пазар, тя трябва да бъде възстановена от бенефициерите. Целта е постигната, когато въпросната помощ, заедно с евентуалната лихва за забавянето, е възстановена от бенефициерите, т.е. от дружествата, които в действителност са се възползвали от нея.
(55)
Настоящото решение следва да бъде изпълнено незабавно, по-специално по отношение на възстановяването на всички индивидуални помощи, отпуснати в рамките на въпросните схеми, с изключение на отпуснатите за специфични проекти, които в момента на отпускане на помощите са отговаряли на всички условия, посочени в Регламента de minimis или в Регламента за групово освобождаване съгласно членове 1 и 2 от Регламент (ЕО) № 994/98 на Съвета от 7 май 1998 г. по прилагането на членове 92 и 93 от Договора за създаване на Европейската общност към някои категории хоризонтална държавна помощ (15), или са били отпуснати по схема за помощи, одобрена от Комисията.
VII. ЗАКЛЮЧЕНИЯ
(56)
Комисията установява, че Белгия незаконно е прилагала разглежданата помощ в нарушение на член 108, параграф 3 от ДФЕС. Помощта е частично несъвместима с вътрешния пазар и Белгия трябва да я прекрати и да възстанови сумите, които вече са били предоставени на бенефициерите незаконно,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
Член 1
1. Схемата за помощи, предоставяна от Белгия на земеделските стопани от регион Валония и предназначена за покриване на разходите по отстраняване и унищожаване на трупове на мъртви животни в земеделските стопанства на регион Валония, е частично несъвместима с вътрешния пазар.
2. Единствено онази част от помощта, която е строго насочена към компенсиране на задължението земеделските стопани да извършват изследвания за ТСЕ в съответствие с Регламент (ЕО) № 999/2001, е съвместима с вътрешния пазар, при условие че е възможно да се определят точно тези разходи.
Член 2
Белгия трябва да отмени схемата за помощи, посочена в член 1.
Член 3
Сумите, предоставени в рамките на схемата по член 1 от настоящото решение, не представляват помощи по смисъла на Договора, ако към момента на предоставянето им те отговарят на условията, посочени в регламента, приет по силата на член 2 от Регламент (ЕО) № 994/98, който е бил приложим към момента на предоставянето.
Член 4
Индивидуалните помощи, предоставени в рамките на схемата по член 1 от настоящото решение, които в момента на предоставянето им са изпълнявали условията, посочени в регламента, приет по силата на член 1 от Регламент (ЕО) № 994/98, или във всяка друга одобрена схема за помощи, са съвместими с вътрешния пазар до максималния интензитет, приложим за такъв тип помощи.
Член 5
1. При условията на член 1, параграф 2, член 3 и член 4 Белгия предприема всички необходими мерки бенефициерите да възстановят вече получената неправомерно несъвместима помощ, посочена в член 1.
2. Възстановяването се извършва незабавно и в съответствие с процедурите, предвидени в националното законодателство, при условие че те позволяват незабавното и действително изпълнение на настоящото решение. Помощта, която следва да се възстанови, включва лихви от датата, на която е била предоставена на бенефициерите, до датата на нейното възстановяване. Лихвата се изчислява на базата на референтния лихвен процент, използван за изчисляване на еквивалента на помощта в рамките на регионалните помощи.
Член 6
Белгия информира Комисията в срок от два месеца, считано от датата на нотифициране на настоящото решение, за предприетите мерки по изпълнението му.
Белгия уведомява редовно Комисията за изпълнението на предприетите национални мерки за прилагане на настоящото решение до завършването на възстановяването на помощта, посочена в член 1. По искане на Комисията тя ѝ изпраща незабавно информация за вече взетите и за планираните мерки, целящи спазването на настоящото решение, както и подробна информация за сумите от помощта и лихвите, които вече са възстановени от бенефициерите.
Член 7
Адресат на настоящото решение е Кралство Белгия.
Съставено в Брюксел на 17 ноември 2010 година.
DECISÃO DA COMISSÃO
de 17 de Novembro de 2010
relativa ao auxílio destinado a cobrir os custos associados à remoção e à destruição de animais mortos nas explorações agrícolas da Região da Valónia (Auxílio estatal C 1/10 - Bélgica)
[notificada com o número C(2010) 7263]
(Apenas fazem fé os textos nas línguas francesa e neerlandesa)
(2010/789/UE)
A COMISSÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia, nomeadamente o artigo 108.o, n.o 2, primeiro parágrafo (1),
Tendo em conta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, nomeadamente o artigo 62.o, n.o 1, alínea a) (2),
Após ter convidado as partes interessadas a apresentarem as suas observações nos termos daquelas disposições (3),
Considerando o seguinte:
I. PROCEDIMENTO
(1)
Na sequência de uma denúncia apresentada em 23 de Abril de 2007, a Comissão decidiu dar início a um procedimento de investigação sobre auxílios estatais alegadamente concedidos pela Bélgica para cobrir os custos decorrentes da remoção e da destruição de animais mortos nas explorações agrícolas da Região da Valónia.
(2)
Em 2 de Julho de 2007, a Comissão enviou uma carta às autoridades belgas, solicitando-lhes informações sobre a medida em causa. As autoridades belgas forneceram informações por carta de 27 de Julho de 2007, registada em 3 de Agosto de 2007. Em 21 de Agosto de 2007, realizou-se uma reunião técnica a pedido das autoridades belgas competentes, na sequência da qual estas forneceram, em 4 de Outubro de 2007, informações complementares sobre o caso.
(3)
Por carta de 10 de Setembro de 2007, os serviços da Comissão comunicaram à Bélgica que o regime de auxílios estava inscrito, com o número NN 56/2007, no registo dos auxílios não notificados, porquanto, manifestamente, uma parte das verbas havia já sido paga.
(4)
Em 12 de Outubro de 2007, realizou-se uma segunda reunião técnica a pedido das autoridades belgas competentes.
(5)
Por carta de 25 de Outubro de 2007, os serviços da Comissão convidaram as autoridades belgas a fornecerem informações mais amplas. Perante a ausência de resposta no prazo fixado, enviaram uma carta de insistência em 21 de Dezembro de 2007, com a indicação de um novo prazo de resposta.
(6)
Em 4 de Junho de 2008, não tendo recebido resposta à primeira carta de insistência no prazo fixado, os serviços da Comissão enviaram uma nova carta de insistência, chamando a atenção das autoridades belgas para o facto de que, em caso de incumprimento do novo prazo de resposta, fixado em quatro semanas, a Comissão poderia enviar uma injunção para prestação de informações, em aplicação do artigo 10.o, n.os 2 e 3, do Regulamento (CE) n.o 659/1999 do Conselho, de 22 de Março de 1999, que estabelece as regras de execução do artigo 93.o do Tratado CE (4). O referido prazo findou em 4 de Julho de 2008. Por conseguinte, a Comissão adoptou, em 1 de Outubro de 2008, uma decisão de injunção às autoridades belgas no sentido de prestarem as informações exigidas. Na referida decisão, a Comissão pedia às autoridades belgas que lhe transmitissem, entre outros elementos, as correspondentes fichas de informações previstas pelo Regulamento (CE) n.o 794/2004 da Comissão, de 21 de Abril de 2004, relativo à aplicação do Regulamento (CE) n.o 659/1999 do Conselho que estabelece as regras de execução do artigo 93.o do Tratado CE (5), para efeitos de avaliação dos auxílios concedidos após 31 de Janeiro de 2007.
(7)
As autoridades belgas responderam finalmente por carta de 27 de Novembro de 2008 e enviaram informações complementares em 5 de Dezembro de 2008. Não forneceram, porém, as fichas de informações pedidas na decisão da Comissão de 1 de Outubro de 2008.
(8)
Em 27 de Janeiro de 2009, a Comissão enviou às autoridades belgas um pedido de informações suplementares. As autoridades belgas responderam a este pedido por carta de 16 de Março de 2009, registada em 19 de Março de 2009.
(9)
Por carta de 14 de Janeiro de 2010, a Comissão informou a Bélgica da sua decisão de dar início ao procedimento previsto no artigo 108.o, n.o 2, do Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia (TFUE), relativamente ao auxílio notificado. A decisão da Comissão de dar início ao procedimento foi publicada no Jornal Oficial da União Europeia em 15 de Julho de 2010. A Comissão convidou as partes interessadas a apresentarem observações sobre as medidas em causa, o que nenhuma delas fez.
(10)
Por carta de 19 de Fevereiro de 2010, as autoridades belgas solicitaram o prolongamento, por um mês suplementar, do prazo de resposta fixado na carta da Comissão de 14 de Janeiro de 2010. Por carta de 5 de Março de 2010, a Comissão concedeu um prazo de resposta suplementar de um mês. Por último, numa carta datada de 12 de Março de 2010, as autoridades belgas reagiram à decisão de dar início ao procedimento.
II. CONTEXTO
II.1. Decisão da Comissão - Processo n.o NN 48/2003
(11)
No decurso do inquérito da Comissão, verificou-se que a denúncia incidia na aplicação do regime de auxílios aprovado pela Comissão em 26 de Novembro de 2003 no processo relativo ao auxílio estatal n.o NN 48/2003 (ex. N. 157/2003) intitulado «Gestão da retirada e destruição das carcaças de animais mortos nas explorações agrícolas da Região da Valónia». Este processo referia-se a um regime notificado pelas autoridades belgas, ao abrigo do qual o Estado belga concedia um auxílio às explorações agrícolas belgas sob a forma de serviços subsidiados, cobrindo todos os custos relacionados com a remoção, o armazenamento, a transformação e a destruição dos animais mortos.
(12)
Para efeitos de adopção da decisão de apuramento e perante a iminente entrada em vigor das orientações comunitárias para os auxílios estatais relativos aos testes de detecção de EET, aos animais mortos e aos resíduos de matadouros («orientações EET») (6) em 1 de Janeiro de 2004, as autoridades belgas tinham-se comprometido a modificar o regime em questão. Tais modificações eram necessárias para se respeitarem as condições estabelecidas nas orientações EET e, mais especificamente, no seu ponto 29, segundo o qual os Estados-Membros podem conceder auxílios estatais máximos de 100 % dos custos de remoção dos animais mortos e de 75 % dos custos de destruição das carcaças. O regime belga, nos termos em que foi notificado, não cumpria esta disposição, pois previa que o auxílio podia abranger 100 % dos custos de destruição das carcaças.
(13)
Atendendo ao exposto nos considerandos 11 e 12, as autoridades belgas comprometeram-se a alterar o seu regime de auxílios em conformidade (considerandos 33 e 34 da decisão da Comissão sobre o processo n.o NN 48/2003), de modo que, a partir de 1 de Janeiro de 2004, os auxílios previstos para cobrir os custos da destruição de carcaças se limitassem a 75 %, e não a 100 %, das despesas suportadas. As autoridades belgas comprometeram-se igualmente a enviar à Comissão, até meados de Dezembro de 2003, um comprovativo em como essas alterações tinham sido introduzidas no regime de auxílios.
(14)
Com base nestes compromissos, a Comissão aprovou o referido regime pelo período de cinco anos, a contar de 31 de Janeiro de 2002. Esse período terminou, pois, em 31 de Janeiro de 2007.
II.2. Denúncia
(15)
Em 23 de Abril de 2007, a Comissão recebeu uma denúncia na qual se alegava que as autoridades belgas violavam as orientações EET ao prosseguirem a concessão de um auxílio que podia atingir 100 % tanto para a remoção dos animais mortos como para a destruição das carcaças.
III. DESCRIÇÃO PORMENORIZADA DO AUXÍLIO
(16)
O regime de auxílios em questão consiste numa medida regional destinada a cobrir a totalidade dos custos da prestação de serviços relacionados com a remoção, o transporte, o armazenamento, a transformação e a destruição de animais mortos nas explorações agrícolas da Região da Valónia.
(17)
A eliminação das carcaças encontradas nas referidas explorações foi organizada e gerida por meio da adjudicação, pelas autoridades regionais, de um contrato público de serviços. Na sequência de um concurso público lançado a nível da União Europeia por anúncio (7), o contrato foi adjudicado, em 31 de Janeiro de 2002, à empresa SA. RENDAC-UDES. O contrato dividia-se em três lotes distintos, correspondentes aos diferentes serviços a prestar:
-
recolha de carcaças de animais encontradas em explorações agrícolas e seu transporte para uma unidade de transformação, se possível passando por um centro de agrupamento ou uma instalação de armazenamento intermediário,
-
transformação das carcaças de animais, consideradas integralmente como matérias de risco especificadas, e transporte dos resíduos resultantes da transformação para unidades de destruição térmica,
-
destruição completa dos resíduos resultantes deste tratamento, em instalações ad hoc.
(18)
A empresa S.A. RENDAC-UDES foi a única a responder a este convite à apresentação de propostas, tendo-se candidatado aos três lotes. O contrato foi-lhe portanto adjudicado, em 31 de Janeiro de 2002, por um período de 5 anos. Segundo as informações transmitidas pelas autoridades belgas, a validade do contrato foi prolongada pelo menos quatro vezes: até 31 de Dezembro de 2007, até 31 de Dezembro de 2008, até 30 de Junho de 2009 e, por último, até à futura organização do novo contrato público, que, segundo as autoridades belgas, deveria estar operacional no terceiro trimestre de 2010.
(19)
O regime de auxílios em questão prevê a concessão de um auxílio aos proprietários das explorações agrícolas. As autoridades belgas confirmaram que, embora concedido directamente à empresa S.A. RENDAC-UDEC enquanto prestadora de serviços, a título dos custos dos serviços prestados aos proprietários das explorações agrícolas, o auxílio revertia inteiramente a favor destes últimos a fim de cobrir a totalidade dos custos associados às diversas operações de recolha, transporte, armazenamento, transformação e destruição que ficariam a seu cargo sem o regime de auxílios. As autoridades belgas asseveraram igualmente que os montantes directamente pagos à empresa S.A. RENDAC-UDES em contrapartida dos serviços prestados aos proprietários agrícolas correspondiam inteira e unicamente aos preços de mercado dos serviços executados.
(20)
O Office wallon des déchets (serviço responsável pelo tratamento de resíduos na Região da Valónia), pertencente ao Ministério regional do Ambiente, tinha a seu cargo pagar as facturas estabelecidas pela SA RENDAC-UDES, parcialmente com base em avença e, pela parte restante, com base em listas de preços.
(21)
No âmbito da análise do processo n.o NN 48/2003, as autoridades belgas confirmaram que o regime se refere unicamente a animais mortos nas explorações agrícolas da Região da Valónia. Não se aplica a carcaças em mercados de animais vivos ou em matadouros.
IV. DECISÃO DA COMISSÃO DE 13 DE JANEIRO DE 2010
(22)
Na sua decisão de início do procedimento formal de investigação, de 13 de Janeiro de 2010, a Comissão exprimiu dúvidas quanto à compatibilidade do regime de auxílio com as regras da União Europeia em matéria de auxílios estatais. Mais precisamente, a Comissão concluiu que as medidas do regime de auxílios em questão, destinadas a cobrir mais de 75 % dos custos de destruição das carcaças, podem ser consideradas incompatíveis com o mercado interno por força das orientações EET e das orientações comunitárias para os auxílios estatais no sector agrícola e florestal no período 2007-2013 («orientações 2007-2013») (8).
(23)
Além disso, tendo em conta que a Comissão aprovou o regime de auxílios até 31 de Janeiro de 2007 com base nos compromissos das autoridades belgas, que deviam alterar o regime em atenção às condições estabelecidas pelas orientações EET a contar de 1 de Janeiro de 2004, e que esses compromissos não foram respeitados pelas referidas autoridades, a Comissão concluiu que o auxílio destinado a cobrir mais de 75 % dos custos de destruição das carcaças foi concedido abusivamente.
(24)
Consequentemente, nos termos do artigo 4.o, n.o 4, do Regulamento (CE) n.o 659/1999 e em conjugação com o artigo 16.o do mesmo regulamento, relativo à utilização abusiva de um auxílio, a Comissão decidiu dar início ao procedimento formal de investigação e convidou a Bélgica a apresentar as suas observações.
V. OBSERVAÇÕES DA BÉLGICA
(25)
Na sua resposta de 12 de Março de 2010, a Bélgica informou a Comissão de que tomaria as medidas necessárias para adjudicar um novo contrato público de serviços. Segundo as autoridades belgas, as condições especiais que regeriam o futuro contrato público de serviços deveriam estar concluídas, o mais tardar, em 15 de Abril de 2010 e operacionais no terceiro trimestre de 2010. Entretanto, as autoridades belgas comunicaram que o contrato público de serviços adjudicado em 31 de Janeiro de 2002 fora prorrogado por cláusula adicional, nas mesmas condições vigentes aquando da sua adjudicação.
(26)
As autoridades belgas comunicaram igualmente o seguinte: i) a Região da Valónia requereria a aplicação do princípio de minimis para regularizar a situação dos proprietários agrícolas em relação ao período de 1 de Janeiro de 2004 a 30 de Junho de 2008; ii) a Região da Valónia procederia, num prazo máximo de três meses, à cobrança, junto de cada proprietário agrícola, de um montante correspondente a 25 % dos custos de transformação e destruição dos animais mortos, calculados em relação ao período de 1 de Julho de 2008 até à data de entrada em vigor do contrato público seguinte.
(27)
Por último, as autoridades belgas informaram a Comissão de que exigiriam a devolução, ao longo de um período de três anos, dos montantes dos auxílios de minimis com base no Regulamento (CE) n.o 1860/2004 da Comissão, de 6 de Outubro de 2004, relativo à aplicação dos artigos 87.o e 88.o do Tratado CE aos auxílios de minimis no sector da agricultura (9) que excedessem 3 000 EUR. As autoridades belgas indicaram também que o montante máximo admissível de 3 000 EUR teria sido ultrapassado no caso de 58 proprietários agrícolas.
VI. AVALIAÇÃO DA MEDIDA
VI.1. Existência de um auxílio estatal na acepção do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE
(28)
Nos termos do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE, são incompatíveis com o mercado interno, na medida em que afectem as trocas comerciais entre os Estados-Membros, os auxílios concedidos pelos Estados ou provenientes de recursos estatais, independentemente da forma que assumam, que falseiem ou ameacem falsear a concorrência, favorecendo certas empresas ou certas produções.
(29)
Estas condições verificam-se no caso vertente, no que toca ao auxílio a favor dos proprietários agrícolas. Este auxílio é concedido pelas instâncias públicas da Região da Valónia e confere uma vantagem aos proprietários agrícolas locais, porquanto elimina os custos associados à remoção e à destruição das carcaças, que eles teriam de suportar em circunstâncias normais.
(30)
De acordo com a jurisprudência do Tribunal de Justiça da União Europeia, o simples facto de a competitividade de uma empresa ser reforçada em comparação com a de outras empresas concorrentes graças a um benefício económico que, de outra forma, não teria usufruído no decurso normal das suas actividades aponta para uma eventual distorção da concorrência (10).
(31)
O auxílio a uma empresa é considerado como afectando as trocas entre Estados-Membros quando a empresa opera num mercado aberto às trocas no seio da União Europeia (11). No sector aqui em causa, existem trocas substanciais no seio da União Europeia. A medida é, pois, susceptível de afectar as trocas entre Estados-Membros.
(32)
Tendo em conta o exposto, é evidente que as condições do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE estão preenchidas, salvo no caso dos auxílios abrangidos pelo âmbito de aplicação da legislação de minimis.
VI.1.1. Legislação de minimis
(33)
Em diversas ocasiões, as autoridades belgas salientaram que tinham aplicado as regras de minimis aplicáveis ao sector agrícola. Os regulamentos aplicáveis durante o período em que o auxílio foi concedido são o Regulamento (CE) n.o 1860/2004 e o Regulamento (CE) n.o 1535/2007 da Comissão, de 20 de Dezembro de 2007, relativo à aplicação dos artigos 87.o e 88.o do Tratado CE aos auxílios de minimis no sector da produção de produtos agrícolas (12), que revogou o Regulamento (CE) n.o 1860/2004.
(34)
Os auxílios que satisfizerem as condições de aplicação do Regulamento (CE) n.o 1860/2004 ou do Regulamento (CE) n.o 1535/2007 serão considerados como não preenchendo todos os critérios do artigo 107.o, n.o 1, do TFUE.
(35)
Importa, todavia, precisar que, nos termos do artigo 3.o, n.o 7, do Regulamento (CE) n.o 1535/2007, os auxílios de minimis não podem ser cumulados com auxílios estatais relativos às mesmas despesas elegíveis se dessa cumulação resultar uma intensidade de auxílio superior à fixada, em função das circunstâncias específicas de cada caso, pela regulamentação da União Europeia. A referida disposição aplica-se ao presente caso: não pode haver cumulação do auxílio de minimis (que representaria 25 % dos custos associados à destruição das carcaças, a suportar pelos proprietários agrícolas) com os restantes 75 % que, em conformidade com a regulamentação da União Europeia [ponto 133 das orientações 2007-2013 em conjugação com o artigo 16.o, n.o 1, alínea d), do Regulamento (CE) n.o 1857/2006 da Comissão, de 15 de Dezembro de 2006, relativo à aplicação dos artigos 87.o e 88.o do Tratado aos auxílios estatais a favor das pequenas e médias empresas que se dedicam à produção de produtos agrícolas e que altera o Regulamento (CE) n.o 70/2001 (13)], podem ser considerados compatíveis com o artigo 107.o, n.o 3, alínea c), do TFUE.
(36)
Em contrapartida, segundo o regime estabelecido pelo Regulamento (CE) n.o 1860/2004, não parece excluída uma tal cumulação entre o auxílio de minimis e os montantes que representam 75 % dos custos associados à destruição das carcaças. É o que pode inferir-se do considerando 7 do Regulamento (CE) n.o 1860/2004: «A regra de minimis não prejudica a possibilidade de as empresas beneficiarem, para o mesmo projecto, de auxílios estatais autorizados pela Comissão ou abrangidos por um regulamento de isenção por categoria.» As condições de aplicação do regulamento e, nomeadamente, o limiar máximo de auxílio de 3 000 EUR devem ser respeitados, de modo que qualquer auxílio que o ultrapasse não pode beneficiar do Regulamento (CE) n.o 1860/2004, e isto em relação ao montante total do auxílio. Em conformidade com o artigo 6.o, n.o 2, do Regulamento (CE) n.o 1535/2007, esta cumulação seria possível até seis meses após a entrada em vigor deste regulamento, ou seja, até 30 de Junho de 2008. A partir desta data, aplica-se o disposto no Regulamento (CE) n.o 1535/2007.
VI.2. Legalidade do auxílio
(37)
O regime de auxílio, aprovado pela Comissão sob o número NN 48/2003, foi notificado e aprovado para o período compreendido entre 31 de Janeiro de 2003 e 31 de Janeiro de 2007. A Comissão constata, no entanto, que a Bélgica continuou a aplicá-lo após 1 de Fevereiro de 2007, sem o ter notificado à Comissão, conforme estipula o artigo 108.o, n.o 3, do TFUE. O regime de auxílios tornou-se, pois, um auxílio estatal ilegal a partir de 1 de Fevereiro de 2007.
VI.3. Compatibilidade do auxílio
(38)
Nos termos do artigo 107.o, n.o 3, alínea c), do TFUE, os auxílios destinados a facilitar o desenvolvimento de certas actividades ou regiões económicas podem ser considerados compatíveis com o mercado interno, quando não alterem as condições das trocas comerciais de maneira que contrariem o interesse comum.
(39)
O regime em questão consiste na concessão de um auxílio, sob a forma de serviços subsidiados, para cobrir a totalidade dos custos dos serviços associados à remoção, ao transporte, à transformação e à destruição de animais mortos nas explorações agrícolas da Região da Valónia.
(40)
No que respeita ao período compreendido entre 31 de Janeiro de 2002 e 31 de Dezembro de 2003, a decisão da Comissão relativa ao processo n.o NN 48/2003 determinou que o regime podia beneficiar da derrogação visada no artigo 107.o, n.o 3, alínea c), do TFUE. Todavia, tal como atrás foi exposto, em relação ao período posterior a 1 de Janeiro de 2004, as autoridades belgas tinham-se comprometido a alterar o regime de auxílios estatais notificado, a fim de o tornar conforme com as orientações EET aplicáveis a partir de 1 de Janeiro de 2004. Deviam, nomeadamente, fazer com que o auxílio cobrisse apenas 75 % dos custos de destruição das carcaças (os restantes seriam suportados pelo proprietário agrícola) e transmitir à Comissão, até meados de Dezembro de 2003, os elementos comprovativos da introdução das alterações necessárias no regime de auxílios.
(41)
Esta exigência era imposta pelas orientações EET, que constituíam a legislação então aplicável. No ponto 29, dispunham o seguinte:
«29.
A partir de 1 de Janeiro de 2004, os Estados-Membros podem conceder auxílios estatais máximos de 100 % dos custos de remoção dos animais mortos que tenham que ser eliminados e de 75 % dos custos da destruição dessas carcaças; […]».
(42)
Os pontos 30 e 31 das orientações EET previam excepções à regra segundo a qual o auxílio só podia cobrir até 75 % dos custos de destruição dos animais mortos:
«30.
Em alternativa, os Estados-Membros podem conceder auxílios estatais máximos de 100 % dos custos de remoção e destruição das carcaças quando os auxílios forem financiados através de taxas ou contribuições obrigatórias destinadas ao financiamento da destruição dessas carcaças, desde que essas taxas ou contribuições se limitem ao sector da carne e lhe sejam directamente impostas.
31.
Os Estados-Membros podem conceder auxílios estatais máximos de 100 % dos custos de remoção e destruição dos animais mortos quando exista a obrigação de efectuar testes de detecção de EET nos animais mortos em questão.».
(43)
Note-se que, no âmbito da análise do processo n.o NN 48/2003, as autoridades belgas nunca assinalaram que se podia aplicar uma destas excepções.
(44)
As orientações EET foram revogadas a 1 de Janeiro de 2007, tal como previa o ponto 194, alínea c), das orientações 2007-2013. Em conformidade com o ponto 134 das orientações 2007-2013, a Comissão declara que um auxílio estatal relativo a testes de detecção das EET ou a animais encontrados mortos é compatível com o artigo 108.o, n.o 3, alínea c), do TFUE se respeitar todas as condições previstas no artigo 16.o do Regulamento (CE) n.o 1857/2006.
(45)
O artigo 16.o do Regulamento (CE) n.o 1857/2006 não altera o fundo no que respeita à avaliação do auxílio concedido para remoção e destruição dos animais mortos. Tal como as orientações EET, o regulamento estabelece, no artigo 16.o, n.o 1, alínea d), que os auxílios a uma taxa que pode ascender a 100 % das despesas com a remoção de animais mortos e a 75 % das despesas com a destruição das respectivas carcaças são considerados compatíveis com o mercado comum. Por sua vez, no artigo 16.o, n.o 1, alíneas e) e f), o regulamento contempla a possibilidade de o limite de 75 % ser derrogado, atingindo-se uma taxa de auxílio de 100 %, nos seguintes casos: i) se os auxílios forem financiados por taxas ou contribuições obrigatórias destinadas ao financiamento da destruição das carcaças, desde que tais taxas e contribuições sejam única e directamente impostas ao sector da carne; ou ii) sempre que exista a obrigação de realizar testes de detecção de EET sobre os animais em causa.
(46)
Uma vez que a nova regulamentação [orientações 2007-2013 e Regulamento (CE) n.o 1857/2006] não alterou a situação de fundo relativamente à regulamentação anterior (orientações EET), a avaliação do processo, em termos das regras da União Europeia aplicáveis, deveria ser a mesma para todo o período em apreço (ou seja, de 1 de Janeiro de 2004 até ao presente).
(47)
Conforme foi já sublinhado, as autoridades belgas tinham-se comprometido, no âmbito da análise do processo n.o NN 48/2003, a alterar o seu regime de auxílios, de modo que os auxílios previstos para cobrir os custos associados à destruição das carcaças não ultrapassassem 75 % desses custos a partir de 1 de Janeiro de 2004. Todavia, aquando da análise do caso em apreço, as autoridades belgas não desmentiram que, contrariando o seu compromisso, o regime de auxílios estatais se mantivera inalterado.
(48)
Acresce que, no âmbito do presente processo, as autoridades belgas afirmaram em diversas ocasiões (por exemplo, numa carta datada de 27 de Novembro de 2008) que a segunda das isenções mencionadas no considerando 42 pode realmente aplicar-se e que o auxílio pode cobrir até 100 % dos custos de destruição das carcaças. Segundo as autoridades belgas, a isenção justifica-se devido à obrigação de efectuar testes de detecção de EET em todos os animais mortos [ponto 31 das orientações EET e artigo 16.o, n.o 1, alínea f), do Regulamento (CE) n.o 1857/2006]. Esta alegação, contudo, não foi fundamentada.
(49)
O principal argumento apresentado pela Bélgica, em apoio à sua afirmação, é o ser obrigada a realizar os testes em conformidade com o Regulamento (CE) n.o 999/2001 do Parlamento Europeu e do Conselho, de 22 de Maio de 2001, que estabelece regras para a prevenção, o controlo e a erradicação de determinadas encefalopatias espongiformes transmissíveis (14). Todavia, este argumento não pode ser aceite. Com efeito, em aplicação do referido regulamento, as autoridades da Região da Valónia têm a obrigação de efectuar testes de detecção de EET nos animais mortos segundo as modalidades seguintes:
-
entre 1 de Julho de 2001 e 31 de Dezembro de 2008, sobre todos os bovinos com idade superior a 24 meses mortos na exploração, e
-
a partir de 1 de Janeiro de 2009, sobre todos os bovinos com idade superior a 48 meses mortos na exploração. Os Estados-Membros podem, no entanto, decidir continuar a efectuar os testes sobre bovinos de idade inferior, entre 24 e 48 meses.
(50)
Consequentemente, a obrigação de realizar testes só se aplica aos animais de determinada idade (24 meses para o período entre 1 de Julho de 2001 e 31 de Dezembro de 2008, 48 meses a partir desta última data). E, o que é ainda mais importante, só se aplica aos bovinos. Os animais de outras espécies mortos na exploração (suínos, cavalos, aves, etc.) não têm de ser obrigatoriamente sujeitos a testes de detecção de EET. Ressalta das informações fornecidas pelas autoridades belgas (carta de 27 de Novembro de 2008) que o número de carcaças que poderiam eventualmente ser abrangidas por esta isenção, no âmbito do contrato de serviços, em conformidade com o disposto no Regulamento (CE) n.o 999/2001, representa menos de 20-25 % dos custos totais relativos aos animais mortos. Portanto, somente os auxílios relativos aos custos estritamente decorrentes da obrigação de efectuar testes de detecção de EET, conforme prevê o Regulamento (CE) n.o 999/2001, podem ser declarados compatíveis, sob condição de ser possível quantificar esses custos com precisão.
(51)
A Comissão constata igualmente que, no caso em apreço, não é aplicável a primeira isenção, que permite que os custos de remoção e destruição das carcaças sejam cobertos até 100 % por meio de taxas ou contribuições obrigatórias no sector da carne. As autoridades belgas nunca invocaram a aplicabilidade da referida isenção nem forneceram qualquer elemento a este respeito.
(52)
À luz do exposto, a Comissão conclui que as medidas do regime de auxílios em questão, destinadas a cobrir mais de 75 % dos custos de destruição das carcaças, não são compatíveis com o mercado interno tomando como base as orientações EET ou as orientações 2007-2013. Exceptuam-se os custos directamente associados ao tratamento das carcaças dos animais em relação aos quais existe uma obrigação de efectuar testes de detecção de EET.
(53)
Por outro lado, tendo em conta que a Comissão aprovou o regime de auxílios até 31 de Janeiro de 2007 com base nos compromissos das autoridades belgas, que deviam alterar o regime em atenção às condições estabelecidas pelas orientações EET a contar de 1 de Janeiro de 2004, e que esses compromissos não foram respeitados pelas referidas autoridades, a Comissão conclui que o auxílio destinado a cobrir mais de 75 % dos custos de destruição das carcaças foi concedido abusivamente, pelo menos no que respeita aos auxílios não destinados a compensar a obrigação de efectuar testes de detecção de EET.
(54)
Em conformidade com o artigo 14.o, n.o 1, do Regulamento (CE) n.o 659/1999, quando um auxílio estatal concedido ilegalmente é incompatível com o mercado interno, deve ser recuperado dos beneficiários. O objectivo é atingido quando o auxílio em causa, acrescido de eventuais juros de mora, for restituído pelos beneficiários, ou seja, pelas empresas que dele beneficiaram.
(55)
A presente decisão deve ser aplicada imediatamente, sobretudo no que respeita à recuperação de todos os auxílios individuais concedidos no âmbito do regime de auxílio, com excepção dos concedidos a projectos específicos que, no momento da concessão dos auxílios, cumpriam todas as condições estabelecidas no regulamento de minimis ou de isenção aplicável por força dos artigos 1.o e 2.o do Regulamento (CE) n.o 994/98 do Conselho, de 7 de Maio de 1998, relativo à aplicação dos artigos 92.o e 93.o do Tratado que institui a Comunidade Europeia a determinadas categorias de auxílios estatais horizontais (15), ou num regime de auxílios aprovado pela Comissão.
VII. CONCLUSÕES
(56)
A Comissão verifica que a Bélgica aplicou ilegalmente o auxílio em questão, em violação do artigo 108.o, n.o 3, do TFUE. Uma vez que o auxílio é parcialmente incompatível com o mercado interno, a Bélgica deve pôr-lhe termo e recuperar, junto dos beneficiários, os montantes já concedidos ilegalmente,
ADOPTOU A PRESENTE DECISÃO:
Artigo 1.o
1. O regime de auxílios aplicado pela Bélgica a favor dos agricultores da Região da Valónia, a fim de cobrir os custos associados à remoção e à destruição das carcaças de animais mortos nas explorações agrícolas da Região da Valónia, é parcialmente incompatível com o mercado interno.
2. Só é compatível com o mercado interno a parte do auxílio destinada estritamente a compensar a obrigação de os agricultores efectuarem testes de detecção de EET em conformidade com o Regulamento (CE) n.o 999/2001, sob condição de ser possível quantificar esses custos com precisão.
Artigo 2.o
A Bélgica deve suprimir o regime de auxílios referido no artigo 1.o.
Artigo 3.o
Os montantes concedidos a título do regime de auxílios referido no artigo 1.o da presente decisão não constituem auxílios na acepção do Tratado se, no momento da sua concessão, cumprirem as condições estabelecidas no regulamento adoptado nos termos do artigo 2.o do Regulamento (CE) n.o 994/98 e aplicável nesse momento.
Artigo 4.o
Os auxílios individuais concedidos a título do regime referido no artigo 1.o da presente decisão que, no momento da sua concessão, cumpriam as condições definidas num regulamento adoptado nos termos do artigo 1.o do Regulamento (CE) n.o 994/98 ou em qualquer outro regime de auxílios aprovado são compatíveis com o mercado interno até à intensidade máxima aplicada a este tipo de auxílios.
Artigo 5.o
1. Sob reserva do disposto no artigo 1.o, n.o 2, no artigo 3.o e no artigo 4.o, a Bélgica toma todas as medidas necessárias para recuperar, junto dos beneficiários, o auxílio incompatível referido no artigo 1.o e já ilegalmente colocado à sua disposição.
2. A recuperação é efectuada de imediato e segundo os procedimentos previstos no direito nacional, desde que estes permitam a execução imediata e efectiva da presente decisão. O auxílio a recuperar inclui juros, calculados desde a data em que foi colocado à disposição do beneficiário até à data da sua recuperação. Os juros são calculados com base na taxa de referência utilizada para o cálculo do equivalente-subvenção no âmbito dos auxílios regionais.
Artigo 6.o
A Bélgica informa a Comissão, num prazo de dois meses a contar da notificação da presente decisão, das medidas tomadas para se conformar com o seu dispositivo.
A Bélgica mantém a Comissão informada da situação das medidas nacionais adoptadas para aplicar a presente decisão até à recuperação total do auxílio referido no artigo 1.o. Mediante simples pedido da Comissão, a Bélgica transmite imediatamente todas as informações sobre as medidas já adoptadas e previstas para dar cumprimento à presente decisão, bem como informações pormenorizadas sobre os montantes do auxílio e os juros já recuperados junto do beneficiário.
Artigo 7.o
O Reino da Bélgica é o destinatário da presente decisão.
Feito em Bruxelas, em 17 de Novembro de 2010.