РЕШЕНИЕ НА СЪВЕТА
от 26 юли 2010 година
относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за Европейския съюз, и по-специално член 29 от него,
като има предвид, че:
(1)
На 27 февруари 2007 г. Съветът на Европейския съюз прие Обща позиция 2007/140/ОВППС относно ограничителните мерки срещу Иран (1) в изпълнение на Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации.
(2)
На 23 април 2007 г. Съветът прие Обща позиция 2007/246/ОВППС (2) в изпълнение на Резолюция 1747 (2007) на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации.
(3)
На 7 август 2008 г. Съветът прие Обща позиция 2008/652/ОВППС (3) в изпълнение на Резолюция 1803 (2008) на Съвета за сигурност на ООН.
(4)
На 9 юни 2010 г. Съветът за сигурност на Организацията на обединените нации („Съветът за сигурност“) прие Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН), която разшири обхвата на ограничителните мерки, наложени с Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН, Резолюция 1747 (2007) на Съвета за сигурност на ООН и Резолюция 1803 (2008) на Съвета за сигурност на ООН, и въведе допълнителни ограничителни мерки срещу Иран.
(5)
На 17 юни 2010 г. Европейският съвет подчерта все по-дълбоката си загриженост относно иранската ядрена програма и приветства приемането на Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН. Като припомни декларацията си от 11 декември 2009 г., Европейският съвет прикани Съвета да приеме мерки за изпълнение на мерките, предвидени в Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН, както и съпътстващи мерки, за да подпомогне разрешаването чрез преговори на всички нерешени въпроси, свързани с разработването от Иран на чувствителни технологии за неговата ядрена и ракетна програма. Тези мерки следва да бъдат насочени към областите на търговията, финансовия сектор, иранския транспортен сектор, ключовите сектори на петролната и газовата промишленост и към допълнителни цели, по-специално Ислямската революционна гвардия.
(6)
Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН забранява инвестирането от страна на Иран, негови граждани и образувания, учредени в Иран или попадащи под неговата юрисдикция, или от страна на лица или образувания, действащи от тяхно име или по техни указания, или от страна на образувания, притежавани или контролирани от тях, в каквато и да било търговска дейност, включваща добиването на уран, производството или употребата на ядрени материали и технологии.
(7)
Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН разширява обхвата на финансовите ограничения и на ограниченията за пътуване, наложени с Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН, като включва допълнителни лица и образувания, включително членове и образувания на Ислямската революционна гвардия (ИРГ) и образувания на Islamic Republic of Iran Shipping Lines (IRISL).
(8)
В съответствие с декларацията на Европейския съвет, ограниченията за допускане и замразяването на финансови средства и икономически ресурси следва да бъдат прилагани спрямо допълнителни лица и образувания, освен определените от Съвета за сигурност или от Комитета, създаден по силата на параграф 18 от Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН („Комитета“), като се използват критериите, прилагани от Съвета за сигурност или от Комитета.
(9)
В съответствие с декларацията на Европейския съвет е уместно да се забрани доставката, продажбата или прехвърлянето на Иран на още изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, в допълнение към посочените от Съвета за сигурност или от Комитета, които биха могли да подпомогнат дейностите на Иран, свързани с обогатяването и преработката на уран или с производството на тежка вода, с разработването на носители на ядрено оръжие или с извършването на дейности, свързани с други въпроси, по които Международната агенция за атомна енергия (МААЕ) е изразила загриженост или е определила като нерешени, или с други програми за оръжия за масово унищожение. Тази забрана следва да включва изделия и технологии с двойна употреба.
(10)
В съответствие с декларацията на Европейския съвет държавите-членки следва да проявяват сдържаност към поемането на нови краткосрочни ангажименти за предоставяне на публична или частна финансова подкрепа за търговия с Иран с оглед на намаляването на неизплатени суми, по-специално за да се избегне финансовата подкрепа за чувствителните ядрени дейности на Иран, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или за разработването на носители на ядрено оръжие, и следва да забранят всякакви средносрочни и дългосрочни ангажименти за предоставяне на публична или частна финансова подкрепа за търговия с Иран.
(11)
Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН призовава всички държави да правят проверки, в съгласие с националните си органи и в съответствие с националното си законодателство, и при зачитане на международното право, на всички товарни пратки към и от Иран на тяхна територия, включително морските пристанища и летищата, ако съответната държава има информация, даваща достатъчно основания да се смята, че товарът съдържа изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени от резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН.
(12)
В Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН се посочва също, че държавите-членки, в съответствие с международното право, и по-специално морското право, могат да изискат проверки на плавателни съдове в открито море със съгласието на държавата на знамето, ако имат информация, даваща достатъчно основания да се смята, че плавателните съдове превозват изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по силата на резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН.
(13)
В Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН се предвижда държавите членки на ООН да конфискуват и неутрализират изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени от резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН, по начин, който не противоречи на задълженията им по приложимите резолюции на Съвета за сигурност и международните конвенции.
(14)
В Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН освен това се предвижда държавите членки на ООН да забранят предоставянето от техни граждани или от тяхна територия на услуги за кораби, свързани със зареждане с гориво или друг вид обслужване, на Иран, ако имат информация, даваща достатъчно основания да се смята, че те превозват изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени от резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН.
(15)
В съответствие с декларацията на Европейския съвет държавите-членки, в съгласие с националните си правни органи и в съответствие с националното си законодателство, и при зачитане на международното право, по-специално международните споразумения в областта на гражданското въздухоплаване, следва да предприемат необходимите мерки за предотвратяване на достъпа до летищата под тяхна юрисдикция на всички въздушни превози на товари от Иран, с изключение на смесените пътнически и товарни полети.
(16)
Освен това предоставянето от граждани на държави-членки или от територията на държави-членки на инженерни услуги или услуги по поддръжката на ирански товарни самолети следва да бъде забранено, ако съответната държава има информация, даваща достатъчно основания да се смята, че те превозват изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по силата на резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН.
(17)
Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН призовава също всички държави членки на ООН да не допускат предоставяне на финансови услуги, включително застраховане и презастраховане, или трансфер към, през или от тяхна територия, или на или от техни граждани или образувания, организирани съгласно техните законодателства, или лица или финансови институции на тяхна територия, на каквито и да е финансови или други активи или ресурси, които биха могли да подпомогнат чувствителните ядрени дейности на Иран, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или разработването на носители на ядрено оръжие.
(18)
В съответствие с декларацията на Европейския съвет държавите-членки следва да забранят предоставянето на застраховане и презастраховане на правителството на Иран, на образувания, учредени в Иран или попадащи под иранска юрисдикция, на лица и образувания, действащи от тяхно име или по тяхно указание, и на образувания, притежавани и контролирани от тях, включително по незаконен начин.
(19)
Освен това следва да се забранят продажбата, покупката, брокерството и подпомагането при емитирането на държавни облигации или на гарантирани от държавата облигации на или от правителството на Иран, Централната банка на Иран или ирански банки, включително клонове и дъщерни дружества, и финансови образувания, контролирани от лица и образувания, установени в Иран.
(20)
В съответствие с декларацията на Европейския съвет и за изпълнение на целите на Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН, следва да се забрани откриването на нови клонове, дъщерни дружества или представителства на ирански банки на територията на държавите-членки, както и установяването на нови съвместни предприятия или дяловото участие на ирански банки в банки под юрисдикцията на държавите-членки. Освен това държавите-членки следва да предприемат необходимите мерки, за да забранят на финансовите институции, на тяхната територия или под тяхна юрисдикция, да откриват представителства или дъщерни дружества или банкови сметки в Иран.
(21)
Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН предвижда също държавите да изискват от своите граждани, от лицата под тяхна юрисдикция или от дружествата, учредени на тяхна територия или под тяхната юрисдикция, да проявяват бдителност при извършването на бизнес с образувания, учредени в Иран или попадащи под иранска юрисдикция, ако имат достатъчно основания да смятат, че такъв бизнес може да подпомогне чувствителните ядрени дейности на Иран, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или за разработването на носители на ядрено оръжие, или за нарушаване на резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН.
(22)
В Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН се отбелязва потенциалната връзка между доходите на Иран от неговия енергиен сектор и финансирането на чувствителните ядрени дейности на Иран, свързани с разпространението на ядрени оръжия, и освен това се отбелязва, че оборудването и материалите за химическа обработка, необходими в нефтохимическата промишленост, имат много общо с оборудването и материалите, необходими за определени чувствителни дейности, свързани с ядрения горивен цикъл.
(23)
В съответствие с декларацията на Европейския съвет държавите-членки следва да забранят продажбата, доставката или трансфера на Иран на ключово оборудване и технологии, както и на свързаната с тях техническа и финансова помощ, които биха могли да се използват в ключовите сектори на промишлеността в областта на петрола и природния газ. Освен това държавите-членки следва да забранят всякакви нови инвестиции в тези сектори в Иран.
(24)
Процедурата по изменение на приложения I и II към настоящото решение следва да предвижда на посочените лица и образувания да бъдат предоставени основанията за включването им в списъка, за да им се даде възможност да представят забележки. Когато бъдат представени забележки или нови доказателства по същество, Съветът следва да преразгледа решението си в светлината на тези забележки и да информира съответното засегнато лице или образувание.
(25)
Настоящото решение зачита основните права и спазва принципите, признати по-специално от Хартата на основните права на Европейския съюз, най-вече правото на ефективни правни средства за защита и на справедлив съдебен процес, правото на собственост и правото на защита на личните данни. Настоящото решение следва да се прилага в съответствие с тези права и принципи.
(26)
Настоящото решение зачита в пълна степен задълженията на държавите-членки съгласно Устава на Организацията на обединените нации и правно обвързващото естество на резолюциите на Съвета за сигурност.
(27)
Необходими са по-нататъшни действия от страна на Съюза за изпълнение на някои мерки,
ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
ГЛАВА 1
ОГРАНИЧЕНИЯ ВЪРХУ ИЗНОСА И ВНОСА
Член 1
1. Забранява се пряката или непряката доставка, продажба или трансфер на следните изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, включително софтуер, на или за ползване във, или в полза на Иран от граждани на държавите-членки или през териториите на държавите-членки, или ползвайки плавателни съдове или въздухоплавателни средства под тяхно знаме, независимо дали са с произход от техните територии:
а)
изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, изброени в списъците на Групата на ядрените доставчици и Режима за контрол върху ракетните технологии;
б)
всички допълнителни изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, определени от Съвета за сигурност или от Комитета, които биха могли да допринесат за дейности, свързани с обогатяването и преработката на уран или с производството на тежка вода, или с разработването на носители на ядрено оръжие;
в)
оръжия и свързани с тях материали от всички видове, включително оръжия и боеприпаси, военни транспортни средства и оборудване, паравоенно оборудване и резервни части за такива оръжия и свързани с тях материали, както и оборудване, което би могло да се използва за вътрешни репресии. Тази забрана не се прилага за невоенни превозни средства, произведени или оборудвани с материали за осигуряване на балистична защита, предназначени единствено за защита на персонал на ЕС и неговите държави-членки в Иран;
г)
някои други изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, които биха могли да подпомогнат дейности, свързани с обогатяването и преработката на уран или с производството на тежка вода, с разработването на носители на ядрено оръжие или с извършването на дейности, свързани с други въпроси, по които МААЕ е изразила загриженост или е определила като нерешени. Съюзът предприема необходимите мерки за определяне на съответните изделия, които да бъдат обхванати от настоящата разпоредба;
д)
други изделия и технологии с двойна употреба, изброени в приложение I към Регламент (ЕО) № 428/2009 на Съвета от 5 май 2009 г. за въвеждане режим на Общността за контрол на износа, трансфера, брокерската дейност и транзита на изделия и технологии с двойна употреба (4), които не са обхванати от буква а), с изключение на категория 5 - част 1 и категория 5 - част 2 от приложение I към Регламент (ЕО) № 428/2009.
2. Забраната в параграф 1 не се прилага към прекия или непрекия трансфер към или за ползване във, или в полза на Иран през териториите на държавите-членки, на изделия, посочени в параграф 3, буква б), подточки i) и ii) от Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН, предназначени за реактори с лека вода, започнати преди декември 2006 г.
3. Забранява се също:
а)
предоставянето на техническа помощ или обучение, инвестиции или брокерски услуги, свързани с изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, посочени в параграф 1, или с предоставянето, производството, поддръжката и употребата на тези изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, пряко или косвено, на което и да било лице, образувание или орган във или за ползване в Иран;
б)
предоставянето на финансиране или финансова помощ, свързана с изделия и технологии, посочени в параграф 1, включително по-специално безвъзмездни средства, заеми и застраховка на експортни кредити, за каквато и да било продажба, доставка, трансфер или износ на тези изделия и технологии или за предоставянето на свързано с тях техническо обучение, услуги или помощ, пряко или косвено, на което и да било лице, образувание или орган във или за ползване в Иран;
в)
участието, съзнателно или умишлено, в дейности, чиято цел или резултат е заобикалянето на забраните, посочени в букви а) и б).
4. Забранява се доставката от Иран, от граждани на държавите-членки или чрез използване на плавателни или въздухоплавателни съдове под тяхно знаме, на изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, посочени в параграф 1, независимо дали произходът им е или не е от територията на Иран.
Член 2
1. Пряката или непряката доставка, продажба или трансфер към или за ползване във, или в полза на Иран от граждани на държавите-членки или през териториите на държавите-членки, или чрез използване на плавателни съдове или въздухоплавателни средства под тяхна юрисдикция, на изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, включително софтуер, необхванати от член 1, които биха могли да допринесат за дейности, свързани с обогатяването и преработката на уран или с производството на тежка вода, с разработването на носители на ядрено оръжие, или с упражняването на дейности, свързани с други въпроси, по които МААЕ е изразила загриженост или ги е определила като нерешени, подлежат на издаване на разрешение за всеки отделен случай от страна на компетентните органи на изнасящата държава-членка. Съюзът предприема необходимите мерки за определяне на съответните изделия, които да бъдат обхванати от настоящата разпоредба.
2. Предоставянето на:
а)
техническа помощ, обучение, инвестиции или брокерски услуги, свързани с изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, посочени в параграф 1, или с предоставянето, производството, поддръжката и употребата на тези изделия, пряко или косвено, за което и да било лице, образувание или орган във или за ползване в Иран;
б)
финансиране или финансова помощ, свързани с изделия и технологии, посочени в параграф 1, включително по-специално безвъзмездни средства, заеми и застраховка на експортни кредити, за каквато и да било продажба, доставка, трансфер или износ на тези изделия, или за предоставянето на свързано с тях техническо обучение, услуги или помощ, пряко или косвено, за което и да било лице, образувание или орган във или за ползване в Иран;
също подлежат на разрешение от компетентния орган на изнасящата държава-членка.
3. Компетентните органи на държавите-членки не предоставят разрешение за доставка, продажба или трансфер на изделия, материали, оборудване, стоки и технологии, посочени в параграф 1, ако установят, че съответната продажба, доставка, трансфер или износ или предоставянето на съответната услуга биха допринесли за дейностите, посочени в параграф 1.
Член 3
1. Мерките, наложени по член 1, параграф 1, букви а), б) и в) и параграф 3, не се прилагат, когато е уместно, когато Комитетът установи предварително и за всеки отделен случай, че доставката, продажбата, трансферът или предоставянето на такива изделия или помощ очевидно няма да допринесат за развитието на иранските технологии в подкрепа на неговите чувствителни ядрени дейности, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или за разработването на носители на ядрено оръжие, включително в случаите, когато тези изделия или помощ са предназначени за храна, селскостопански, медицински или други хуманитарни цели, при условие че:
а)
договорите за доставка на такива изделия или помощ включват подходящи гаранции по отношение на крайния потребител; и
б)
Иран е поел ангажимент да не употребява такива изделия в чувствителни ядрени дейности, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или за разработване на носители на ядрено оръжие.
2. Мерките, наложени по член 1, параграф 1, буква д) и параграф 3, не се прилагат, когато компетентният орган в съответната държава-членка установи предварително и за всеки отделен случай, че доставката, продажбата, трансферът или предоставянето на такива изделия или помощ очевидно няма да допринесат за развитието на иранските технологии в подкрепа на неговите чувствителни ядрени дейности, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или за разработването на носители на ядрено оръжие, включително в случаите, когато тези изделия или помощ са предназначени за медицински или други хуманитарни цели, при условие че:
а)
договорите за доставка на такива изделия или помощ включват подходящи гаранции по отношение на крайния потребител; и
б)
Иран е поел ангажимент да не употребява такива изделия в чувствителни ядрени дейности, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или за разработване на носители на ядрено оръжие.
Съответната държава-членка уведомява другите държави-членки за всеки отказ да приложи изключение.
Член 4
1. Забраняват се продажбата, доставката или трансферът на ключово оборудване и технологии за посочените по-долу основни сектори на петролната и газовата промишленост на Иран или за ирански или притежавани от Иран предприятия, които извършват дейности в тези сектори извън Иран, от граждани на държавите-членки или от териториите на държавите-членки, или чрез използване на плавателни съдове или въздухоплавателни средства под юрисдикцията на държавите-членки, независимо дали произхождат от техните територии или не:
а)
рафиниране;
б)
втечнен природен газ;
в)
сондиране;
г)
производство.
Съюзът предприема необходимите мерки за определяне на съответните изделия, които да бъдат обхванати от настоящата разпоредба.
2. Забранява се на предприятията в Иран, които извършват дейности в основните сектори на петролната и газовата промишленост на Иран, посочени в параграф 1, или на ирански или притежавани от Иран предприятия, които извършват дейности в тези сектори извън Иран, да се предоставя следното:
а)
техническа помощ или обучение и други услуги, свързани с ключово оборудване и технологии, определени съгласно параграф 1;
б)
предоставянето на финансиране или финансова помощ за продажба, доставка, трансфер или износ на ключово оборудване и технологии, определени съгласно параграф 1, или за предоставяне на свързана с тях техническа помощ или обучение.
3. Забранява се съзнателното или умишленото участие в дейности, чиято цел или резултат е заобикалянето на забраните, посочени в параграфи 1 и 2.
ОГРАНИЧЕНИЯ ЗА ФИНАНСИРАНЕ НА ОПРЕДЕЛЕНИ ПРЕДПРИЯТИЯ
Член 5
Забраняват се инвестициите на територии, които са под юрисдикцията на държавите-членки, от страна на Иран, неговите граждани и образувания, учредени в Иран или попадащи под неговата юрисдикция, или от лица и образувания, действащи от тяхно име или по тяхно указание, или от образувания, притежавани или контролирани от тях, в каквато и да е търговска дейност, свързана с добиването на уран, производството или употребата на ядрени материали и технологии, по-специално обогатяване на уран и преработвателни дейности, всички дейности, свързани с производството на тежка вода, или технологии, свързани с балистични ракети, които могат да носят ядрени оръжия. Съюзът предприема необходимите мерки за определяне на съответните изделия, които да бъдат обхванати от настоящия член.
Член 6
Забранява се следното:
а)
предоставянето на всякакви финансови заеми или кредити на предприятията в Иран, които извършват дейности в секторите на петролната и газовата промишленост на Иран, посочени в член 4, параграф 1, или на ирански или притежавани от Иран предприятия, които извършват дейности в тези сектори извън Иран;
б)
придобиването или разширяването на участие в предприятия в Иран, които извършват дейности в секторите на петролната и газовата промишленост на Иран, посочени в член 4, параграф 1, или в ирански или притежавани от Иран предприятия, които извършват дейности в тези сектори извън Иран, включително пълното придобиване на такива предприятия, както и придобиването на дялове и ценни книжа с право на участие;
в)
създаването на съвместни предприятия с предприятия в Иран, които извършват дейности в секторите на петролната и газовата промишленост, посочени в член 4, параграф 1, и с дъщерни дружества или филиали под техен контрол.
Член 7
1. Забраната по член 4, параграф 1 не засяга изпълнението на задължения по доставката на стоки, които са предвидени в договори, сключени преди датата на приемане на настоящото решение.
2. Забраните по член 4 не засяга изпълнението на задължения, произтичащи от договори, които са сключени преди датата на приемане на настоящото решение и са свързани с инвестиции, направени в Иран преди същата дата, от страна на предприятия, установени в държавите-членки.
3. Забраните по член 6, букви а) и б) съответно:
i)
не засягат изпълнението на задължения, произтичащи от договори или споразумения, които са сключени преди датата на приемане на настоящото решение;
ii)
не възпрепятстват разширяването на участие, ако то е свързано със задължение по споразумение, сключено преди датата на приемане на настоящото решение.
ОГРАНИЧЕНИЯ ВЪРХУ ФИНАНСОВОТО ПОДПОМАГАНЕ НА ТЪРГОВИЯТА
Член 8
1. Държавите-членки се въздържат да поемат нови краткосрочни ангажименти за предоставяне на финансово подпомагане, от публичния или от частния сектор, за търговията с Иран, включително предоставянето на експортни кредити, гаранции или застраховане на свои граждани или образувания, извършващи такава търговия, с цел намаляване на размера на дължимите им суми, по-специално за да се предотврати използването на финансово подпомагане за чувствителни ядрени дейности, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или за разработване на носители на ядрено оръжие. Освен това държавите-членки не поемат нови средносрочни или дългосрочни ангажименти за предоставяне на финансово подпомагане, от публичния или от частния сектор, за търговията с Иран.
2. Параграф 1 не засяга ангажиментите, поети преди влизането в сила на настоящото решение.
3. Параграф 1, не засяга търговията с цел прехрана, селскостопански, медицински или други хуманитарни цели.
ГЛАВА 2
ФИНАНСОВ СЕКТОР
Член 9
Държавите-членки не поемат нови ангажименти за предоставяне на правителството на Иран на безвъзмездни средства, финансова помощ и заеми с преференциални условия, в т.ч. посредством участието им в международни финансови институции, освен за хуманитарни цели и за развитие.
Член 10
1. За да предотвратят предоставянето на финансови услуги или трансфера към, чрез или от териториите на държавите-членки, или за или от граждани на държавите-членки или образувания, организирани съгласно тяхното законодателство (включително клонове в чужбина), или лица или финансови институции на територията на държавите-членки, на всякакви финансови или други активи или ресурси, които биха могли да допринесат за чувствителните ядрени дейности на Иран, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или за разработването на носители на ядрено оръжие, държавите-членки извършват засилено наблюдение върху всички съвместни дейности на финансовите институции под тяхна юрисдикция със:
а)
банки, установени в Иран, по-специално Централната банка на Иран;
б)
клонове и дъщерни дружества под юрисдикцията на държавите-членки на банки, установени в Иран;
в)
клонове и дъщерни дружества извън юрисдикцията на държавите-членки на банки, установени в Иран;
г)
финансови образувания, които не са установени в Иран, но се контролират от лица или образувания, установени в Иран.
2. За целите на параграф 1 от финансовите институции се изисква при взаимоотношенията им с банките и финансовите институции, посочени в параграф 1:
а)
да проявяват постоянна бдителност по отношение на движението по сметките, включително посредством своите механизми за финансов надзор над клиентите, и по силата на задълженията си във връзка с прането на пари и финансирането на тероризма;
б)
да изискват попълването на всички информационни полета на платежните нареждания, които се отнасят до инициатора и до бенефициента на транзакцията; и, ако тази информация не е предоставена, да откажат транзакцията;
в)
да поддържат всички регистри за транзакциите за срок от пет години и да ги предоставят на компетентните национални органи при поискване;
г)
ако подозират или имат разумни основания да се съмняват, че средствата са свързани с финансиране на разпространението на ядрено оръжие, незабавно да уведомят за своите подозрения звеното за финансово разузнаване (ЗФР) или всеки друг компетентен орган, посочен от съответната държава-членка. На ЗФР или на съответния друг компетентен орган своевременно се осигурява пряк или косвен достъп до информацията с финансов, административен и правен характер, която му е необходима за изпълнение на неговите функции, включително до анализа на сигнали за съмнителни транзакции.
3. Паричните преводи към и от Иран се извършват, както следва:
а)
преводи по транзакции, свързани с хранителни продукти, здравеопазване, медицинско оборудване или за хуманитарни цели се извършват без предварително разрешение; за превод, който надхвърля 10 000 евро, се уведомява компетентният орган на съответната държава-членка;
б)
други преводи в размер до 40 000 евро се извършват без предварително разрешение; за превод, който надхвърля 10 000 евро, се уведомява компетентният орган на съответната държава-членка;
в)
за други преводи в размер над 40 000 евро се изисква предварително разрешение на компетентния орган на съответната държава-членка. Счита се, че разрешението е дадено след четири седмици, освен ако компетентният орган на съответната държава-членка не е възразил в рамките на този срок. В случай на отказ на разрешение съответната държава-членка уведомява за това останалите държави-членки.
4. От клоновете и дъщерните дружества на банки, установени в Иран, които са под юрисдикцията на държавите-членки, се изисква също да уведомят компетентния орган на държавата-членка, в която са установени, за всички извършени или получени от тях парични преводи в срок от пет работни дни след извършването или получаването на съответния паричен превод.
При спазване на условията на съответните договорености относно обмена на информация, уведомените компетентни органи незабавно предават тези данни, ако е уместно, на компетентните органи на други държави-членки, в които са установени страните по транзакциите.
Член 11
1. Забранява се откриването на нови клонове, дъщерни дружества или представителства на ирански банки на териториите на държавите-членки, както и установяването на нови съвместни предприятия или получаването на дялово участие, или установяването на нови кореспондентски банкови отношения от ирански банки, включително Централната банка на Иран, нейните клонове и дъщерни дружества и други финансови образувания, посочени в член 10, параграф 1, с банки под юрисдикцията на държавите-членки.
2. Забранява се на финансовите институции на териториите на държавите-членки или под тяхна юрисдикция да откриват представителства, дъщерни дружества или банкови сметки в Иран.
Член 12
1. Забранява се предоставянето на застраховане и презастраховане на правителството на Иран, на образувания, учредени в Иран или под иранска юрисдикция, на лица или образувания, действащи от тяхно име или по тяхно указание, или на образувания, притежавани или контролирани от тях, включително по незаконен начин.
2. Параграф 1 не се прилага към предоставянето на здравно осигуряване и застраховки за пътуване на физически лица.
3. Забранява се съзнателното или умишленото участие в дейности, чиято цел или резултат е заобикалянето на забраната, посочена в параграф 1.
Член 13
Забраняват се пряката или непряката продажба, покупка, брокерство или помощ при емитирането на държавни или гарантирани от държавата облигации, след влизането в сила на настоящото решение, на и от правителството на Иран, Централната банка на Иран, или банки, установени в Иран, или клонове и дъщерни дружества, които са под или извън юрисдикцията на държавите-членки, на банки, установени в Иран, или финансови образувания, които нито са установени в Иран, нито са под юрисдикцията на държавите-членки, но са контролирани от лица и образувания, установени в Иран, както и от лица и образувания, действащи от тяхно име или по тяхно указание, или образувания, притежавани или контролирани от тях.
Член 14
Държавите-членки изискват от своите граждани, от лицата под тяхна юрисдикция или от дружествата, учредени на тяхна територия или под тяхна юрисдикция, да проявяват бдителност при извършването на бизнес с образувания, учредени в Иран или подлежащи на иранска юрисдикция, включително тези на ИРГ и на IRISL, както и с лица и образувания, действащи от тяхно име или по тяхно указание, и с образувания, притежавани и контролирани от тях, включително по незаконен начин, за да се уверят, че този бизнес не допринася за чувствителните ядрени дейности на Иран, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или за разработването на носители на ядрено оръжие, или за нарушаване на резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН.
ГЛАВА 3
ТРАНСПОРТЕН СЕКТОР
Член 15
1. Държавите-членки извършват проверка, в съгласие с националните си органи и в съответствие с националното си законодателство, и при зачитане на международното право, и по-специално морското право и съответните международни споразумения в областта на гражданското въздухоплаване, на всички товарни пратки към и от Иран на техните територии, включително морски пристанища и летища, ако имат информация, даваща достатъчно основания да се смята, че товарът съдържа изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по силата на настоящото решение.
2. Държавите-членки, в съответствие с международното право и по-специално морското право, могат да изискат проверки на плавателни съдове в открито море със съгласието на държавата на знамето, ако имат информация, даваща достатъчно основания да се смята, че плавателните съдове превозват изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по силата на настоящото решение.
3. Държавите-членки, в съответствие с националното си законодателство, оказват съдействие при проверките, предприети съгласно параграф 2.
4. Самолетите и плавателните съдове, превозващи товари от и към Иран, подлежат на изискването за предоставяне на допълнителна информация преди пристигането или преди заминаването за всички стоки, внесени или изнесени от държава-членка.
5. Когато се предприеме проверка в съответствие с параграфи 1 или 2, държавите-членки конфискуват и неутрализират (например като разрушат или направят употребата невъзможна, или складират или прехвърлят към държава, различна от държавата на произход или местоназначение, с цел унищожаване) изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по силата на настоящото решение в съответствие с параграф 16 от Резолюция 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН. Конфискацията и неутрализирането ще се извършват за сметка на вносителя или, ако не е възможно тези разходи да бъдат възстановени от вносителя, те могат, в съответствие с националното законодателство, да бъдат възстановени от всяко друго лице или образувание, отговорно за опита за извършване на незаконна доставка, продажба, трансфер или износ.
6. Забранява се предоставянето от граждани на държавите-членки или от територии под юрисдикцията на държавите-членки на услуги, свързани със зареждане с гориво или доставки за корабите, или друг вид обслужване на кораби, за плавателни съдове, притежавани от Иран или наети по договор от Иран, включително чартърни плавателни съдове, ако тези лица разполагат с информация, даваща достатъчно основания да се смята, че тези плавателни съдове превозват изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по силата на настоящото решение, освен ако предоставянето на такива услуги е необходимо с хуманитарна цел или докато товарът бъде инспектиран - и конфискуван и неутрализиран, ако е необходимо - в съответствие с параграфи 1, 2 и 5.
Член 16
Държавите-членки съобщават на Комитета всякаква налична информация относно трансфери или дейност на иранските въздушни товарни превози или на плавателни съдове, притежавани или управлявани от IRISL, към други дружества, които са могли да бъдат предприети с цел избягване на санкциите или в нарушение на разпоредбите на резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН, включително преименуването или повторното регистриране на самолети, плавателни съдове и кораби.
Член 17
Държавите-членки, съгласно националните си правомощия и в съответствие с националното си законодателство, и при зачитане на международното право, по-специално международните споразумения в областта на гражданското въздухоплаване, предприемат необходимите мерки за предотвратяване на достъпа до летищата под тяхна юрисдикция на всички въздушни превози на товари, извършвани от ирански превозвачи или произхождащи от Иран, с изключение на смесените пътнически и товарни полети.
Член 18
Предоставянето от граждани на държавите-членки или от териториите на държавите-членки на инженерни услуги или услуги по поддръжката на ирански товарни самолети се забранява, ако има информация, даваща достатъчно основания да се смята, че товарният самолет превозва изделия, чиято доставка, продажба, трансфер или износ са забранени по силата на настоящото решение, освен ако предоставянето на такива услуги е необходимо с хуманитарна цел или от гледна точка на безопасността, или докато товарът бъде инспектиран - и конфискуван и неутрализиран, ако е необходимо - в съответствие с член 15, параграфи 1 и 5.
ГЛАВА 4
ОГРАНИЧЕНИЯ ЗА ДОСТЪП
Член 19
1. Държавите-членки предприемат необходимите мерки за предотвратяване на влизането или транзитното преминаване през техните територии на:
а)
лицата, изброени в списъка на приложението към Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН, и на други лица, посочени от Съвета за сигурност или от Комитета в съответствие с параграф 10 от Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН, както и на членове на ИРГ, посочени от Съвета за сигурност или от Комитета, изброени в приложение I;
б)
други лица, които не са обхванати от приложение I, които участват, имат пряко отношение или предоставят подкрепа за чувствителните ядрени дейности на Иран, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или разработването на носители на ядрено оръжие, включително като участват в доставяне на забранени изделия, стоки, оборудване, материали и технологии, или на лица, действащи от тяхно име или по тяхно указание, или на лица, които са съдействали на посочени в списъците лица или образувания за заобикаляне или нарушаване на разпоредбите на резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН или на настоящото решение, както и на други високопоставени членове на ИРГ, изброени в приложение II.
2. Забраната в параграф 1 не се прилага към транзита през териториите на държавите-членки за целите на дейности, пряко свързани с изделията, посочени в параграф 3, буква б), подточки i) и ii) от Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН, предназначени за реактори с лека вода, започнати преди декември 2006 г.
3. Параграф 1 не задължава държавите-членки да отказват на техните собствени граждани да влизат на териториите им.
4. Параграф 1 не засяга случаите, когато държава-членка е обвързана със задължения от международноправен характер, а именно:
i)
като приемаща страна на международна междуправителствена организация;
ii)
като приемаща страна на международна конференция, свикана от или под егидата на Организацията на обединените нации;
iii)
по силата на многостранно споразумение, предоставящо привилегии и имунитети;
iv)
по силата на Договора за помирение от 1929 г. (Латеранския договор), сключен от Светия престол (Ватикана) и Италия.
5. Параграф 4 се смята за приложим и в случаите, когато държава-членка е страна домакин на Организацията за сигурност и сътрудничество в Европа (ОССЕ).
6. Съветът бива своевременно уведомяван във всички случаи, когато държава-членка допуска изключение в съответствие с параграф 4 или 5.
7. Държавите-членки могат да предоставят изключения от мерките, наложени с параграф 1, когато преценят, че пътуването е оправдано на основание на:
i)
спешна хуманитарна нужда, включително религиозни задължения;
ii)
необходимостта да се постигнат целите на резолюции 1737 (2006) и 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН, включително когато става дума за член ХV от Устава на МААЕ;
iii)
присъствие на междуправителствени срещи, включително организираните от Съюза или чийто домакин е държава-членка, заемаща председателството на ОССЕ, когато се провежда политически диалог, пряко съдействащ за демокрацията, човешките права и върховенството на закона в Иран.
8. Държава-членка, която желае да разреши посочените в параграф 7 изключения, уведомява Съвета за това писмено. Изключенията се считат за предоставени, освен ако един или повече от членовете на Съвета не възрази писмено в рамките на два работни дни от получаване на уведомлението за предложеното изключение. В случай че един или повече от членовете на Съвета повдигнат възражение, Съветът може да реши с квалифицирано мнозинство да разреши предложеното изключение.
9. Когато по силата на параграфи 4, 5 и 7 държава-членка разреши влизането или транзитното преминаване през територията си на лица, изброени в приложение I или II, разрешението се ограничава до целта, за която се дава, и до лицата, за които се отнася.
10. Ако е предоставено изключение, държавите-членки уведомяват Комитета за влизането или транзитното преминаване през териториите си на лицата, посочени в приложение I.
ГЛАВА 5
ЗАМРАЗЯВАНЕ НА ФИНАНСОВИ СРЕДСТВА И ИКОНОМИЧЕСКИ РЕСУРСИ
Член 20
1. Замразяват се всички финансови средства и икономически ресурси, които принадлежат на или са притежавани, държани или контролирани пряко или косвено от:
а)
лица и образувания, посочени в приложението към Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН, от други лица и образувания, посочени от Съвета за сигурност или от Комитета в съответствие с параграф 12 от Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН и параграф 7 от Резолюция 1803 (2008) на Съвета за сигурност на ООН, както и от членове и образувания на ИРГ и образувания на IRISL, посочени от Съвета за сигурност или от Комитета, изброени в приложение I;
б)
лица, които не са обхванати от приложение I, които участват, имат пряко отношение или предоставят подкрепа за чувствителните ядрени дейности на Иран, свързани с разпространението на ядрени оръжия, или за разработването на носители на ядрено оръжие, включително като участват в доставяне на забранени изделия, стоки, оборудване, материали и технологии, или от лица или образувания, действащи от тяхно име или по тяхно указание, или образувания, притежавани или контролирани от тях, включително по незаконен начин, или от лица или образувания, които са съдействали на посочени в списъците лица или образувания за заобикаляне или нарушаване на разпоредбите на резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН или на настоящото решение, както и от други високопоставени членове или образувания на ИРГ и на IRISL и от образувания, притежавани или контролирани от тях, или действащи от тяхно име, изброени в приложение II.
2. Никакви финансови средства или икономически ресурси не се предоставят пряко или косвено на или в полза на лица и образувания, посочени в параграф 1.
3. Изключения могат да се правят за финансови средства и икономически ресурси, които са:
а)
необходими за задоволяване на основни нужди, включително плащане за хранителни продукти, наем или ипотека, лекарства и медицинско обслужване, данъци, застрахователни премии и такси за комунални услуги;
б)
предназначени изключително за заплащане на разумни по размер професионални възнаграждения и възстановяване на направени разноски, свързани с предоставянето на правни услуги;
в)
предназначени изключително за плащане на хонорари или такси за услуги съгласно националното законодателство, за рутинно владеене или поддържане на замразени финансови средства и икономически ресурси;
след уведомяване от съответната държава-членка на Комитета за намерението да разреши, ако е целесъобразно, достъп до такива финансови средства и икономически ресурси и при липса на отрицателно решение от Комитета в рамките на пет работни дни от уведомяването.
4. Могат да се направят изключения също за финансови средства и икономически ресурси, които са:
а)
необходими за извънредни разходи, след уведомление от съответната държава-членка и одобрение от Комитета;
б)
предмет на съдебно, административно или арбитражно обезпечение или решение, в който случай финансовите средства и икономическите ресурси може да се ползват за удовлетворяване обезпечените претенции или за изпълнение на решението, при условие че обезпечението или решението е постановено преди приемането на Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН и не е в полза на лице или образувание, посочени в параграф 1, след уведомяване на Комитета от съответната държава-членка;
в)
необходими за дейности, пряко свързани с изделията, посочени в параграф 3, буква б), подточки i) и ii) от Резолюция 1737 (2006) на Съвета за сигурност на ООН, предназначени за реактори с лека вода, започнати преди декември 2006 г.
5. Параграф 2 не се прилага към начисляването по замразените сметки на:
а)
лихви или други доходи от тези сметки; или
б)
плащания по замразените сметки, дължими по договори, споразумения или задължения, сключени или възникнали преди датата, от която тези сметки подлежат на ограничителни мерки;
при условие че всяка такава лихва, други доходи и плащания продължават да се подчиняват на условията на параграф 1.
6. Параграф 1 не възпрепятства определено лице или образувание от извършване на плащане, дължимо по договор, сключен преди включването на същото лице или образувание в списъка, при условие че съответната държава-членка е установила, че:
а)
договорът няма връзка с които и да е от забранените изделия, материали, оборудване, стоки, технологии, помощ, обучение, финансова помощ, инвестиции, брокерство или услуги, посочени в член 1;
б)
плащането не се получава пряко или косвено от лице или образувание, посочени в параграф 1;
и след уведомяване на Комитета, десет работни дни преди даването на разрешение, от съответната държава-членка за намерението да извърши или да получи такива плащания, или да разреши, когато е уместно, размразяването на финансови средства или икономически ресурси за тази цел.
ГЛАВА 6
ДРУГИ ОГРАНИЧИТЕЛНИ МЕРКИ
Член 21
Държавите-членки, в съответствие с националното си законодателство, предприемат необходимите мерки за предотвратяване на специализирано обучение или подготовка на ирански граждани на техните територии или от техни граждани по дисциплини, които биха допринесли за чувствителните ядрени дейности на Иран, свързани с разпространението на ядрени оръжия, и за разработването на носители на ядрено оръжие.
ГЛАВА 7
ОБЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 22
Не се удовлетворяват искания, включително за обезщетения, нито други подобни искания като искания за компенсации или искания по гаранции във връзка с договор или транзакция, чието изпълнение е засегнато пряко или косвено, изцяло или частично вследствие на мерките, предприети в съответствие с резолюции 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) или 1929 (2010) на Съвета за сигурност на ООН, включително мерки на Съюза или на държава-членка в съответствие със, изисквани от или във връзка с изпълнението на съответните решения на Съвета за сигурност, или мерки, обхванати от настоящото решение, на посочените лица или образувания, включени в приложение I или II, или на други лица или образувания в Иран, включително на правителството на Иран, или на лица или образувания, които предявяват искания чрез или за сметка на такива лица или образувания.
Член 23
1. Съветът внася промени в приложение I въз основа на решенията, взети от Съвета за сигурност или от Комитета.
2. Съветът, с единодушно решение по предложение на държавите-членки или на върховния представител на Съюза по въпросите на външните работи и политиката на сигурност, изготвя списъка в приложение II и приема изменения по него.
Член 24
1. Когато Съветът за сигурност или Комитетът включва в списъка лице или образувание, Съветът включва това лице или образувание в приложение I.
2. Когато Съветът реши да подложи лице или образувание на мерките, посочени в член 19, параграф 1, буква б) и член 20, параграф 1, буква б), той изменя съответно приложение II.
3. Съветът уведомява лицето или образуванието, посочено в параграфи 1 и 2, за своето решение, включително за основанията за включване в списъка, пряко, ако адресът е известен, или чрез публикуване на обявление, за да се предостави възможност на това лице или образувание да представи забележки.
4. Когато са представени забележки или нови съществени доказателства, Съветът преразглежда решението си и съответно уведомява лицето или образуванието.
Член 25
1. Приложения I и II включват основанията за включване в списъка на вписаните лица и образувания, както е предвидено от Съвета за сигурност или от Комитета по отношение на приложение I.
2. Приложения I и II също включват, когато е налице, необходимата информация за идентифициране на съответните лица или образувания, както е предвидено от Съвета за сигурност или от Комитета за приложение I. По отношение на лицата подобна информация може да включва имената, включително псевдонимите, датата и мястото на раждане, гражданството, номера на паспорта и личната карта, пола, адреса, ако е известен, и длъжността или професията. По отношение на образуванията подобна информация може да включва наименованията, мястото и датата на регистрация, регистрационния номер и мястото на дейност. В приложение I се включва също датата на посочване от Съвета за сигурност или от Комитета.
Член 26
1. Настоящото решение се преразглежда, изменя или отменя по целесъобразност, особено в светлината на съответните решения, взети от Съвета за сигурност.
2. Мерките относно банковите отношения с ирански банки по член 10 и член 11 се преразглеждат в рамките на шест месеца от приемането на настоящото решение.
3. Мерките, посочени в член 19, параграф 1, буква б) и член 20, параграф 1, буква б), се преразглеждат редовно и най-малко на всеки 12 месеца. Те престават да се прилагат спрямо съответните лица и образувания, ако Съветът реши, в съответствие с процедурата по член 24, че вече не са изпълнени условията за прилагането им.
Член 27
Обща позиция 2007/140/ОВППС се отменя.
Член 28
Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
Съставено в Брюксел на 26 юли 2010 година.
DECISÃO DO CONSELHO
de 26 de Julho 2010
que impõe medidas restritivas contra o Irão e revoga a Posição Comum 2007/140/PESC
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado da União Europeia, nomeadamente o artigo 29.o,
Considerando o seguinte:
(1)
Em 27 de Fevereiro de 2007, o Conselho da União Europeia adoptou a Posição Comum 2007/140/PESC que impõe medidas restritivas contra o Irão (1), que deu execução à Resolução 1737 (2006) do Conselho de Segurança das Nações Unidas («CSNU»).
(2)
Em 23 de Abril de 2007, o Conselho adoptou a Posição Comum 2007/246/PESC (2), que deu execução à Resolução 1747 (2007) do CSNU.
(3)
Em 7 de Agosto de 2008, o Conselho adoptou a Posição Comum 2008/652/PESC (3), que deu execução à Resolução 1803 (2008) do CSNU.
(4)
Em 9 de Junho de 2010, o Conselho de Segurança das Nações Unidas («Conselho de Segurança») adoptou a Resolução 1929 (2010) do CSNU, que ampliou o âmbito das medidas restritivas impostas pelas Resoluções 1737 (2006), 1747 (2007) e 1803 (2008) do CSNU e introduziu medidas restritivas adicionais contra o Irão.
(5)
Em 17 de Junho de 2010, o Conselho Europeu sublinhou a sua crescente preocupação com o programa nuclear do Irão e congratulou-se com a adopção da Resolução 1929 (2010) do CSNU. Recordando a sua Declaração de 11 de Dezembro de 2009, o Conselho Europeu convidou o Conselho a adoptar medidas em execução da Resolução 1929 (2010) do CSNU, assim como medidas de acompanhamento, com vista a apoiar a resolução, através da negociação, de todas as questões em suspenso relacionadas com o desenvolvimento pelo Irão de tecnologias sensíveis em apoio dos seus programas nucleares e de mísseis. Essas medidas deverão aplicar-se aos sectores do comércio, financeiro e dos transportes do Irão, aos sectores-chave da indústria do petróleo e do gás e a designações suplementares, especialmente do Corpo dos Guardas da Revolução Islâmica (IRGC).
(6)
A Resolução 1929 (2010) do CSNU proíbe o Irão, os seus nacionais e as entidades nele constituídas ou sujeitas à sua jurisdição, as pessoas ou entidades que actuem em seu nome ou sob as suas ordens ou as entidades que sejam sua propriedade ou estejam sob o seu controlo, de investir em toda e qualquer actividade comercial que envolva a extracção de urânio ou a produção ou utilização de materiais e tecnologias nucleares.
(7)
A Resolução 1929 (2010) do CSNU alarga a outras pessoas e entidades, nomeadamente pessoas e entidades pertencentes ao IRGC e entidades da Companhia de Transportes Marítimos da República Islâmica do Irão (IRISL), as restrições financeiras e as restrições às deslocações impostas pela Resolução 1737 (2006) do CSNU.
(8)
Em conformidade com a declaração do Conselho Europeu, as restrições de admissão e o congelamento de fundos e recursos económicos deverão aplicar-se a outras pessoas e entidades para além das já designadas pelo Conselho de Segurança ou pelo Comité instituído nos termos do ponto 18 da Resolução 1737 (2006) do CSNU («o Comité»), com base em critérios idênticos aos aplicados pelo Conselho de Segurança ou pelo Comité.
(9)
Em conformidade com a declaração do Conselho Europeu, convém proibir o fornecimento, a venda ou a transferência para o Irão de outros artigos, materiais, equipamentos, bens e tecnologias, para além dos determinados pelo Conselho de Segurança ou pelo Comité, que possam contribuir para actividades do Irão ligadas ao enriquecimento, ao reprocessamento ou à água pesada, ao desenvolvimento de vectores de armas nucleares ou a actividades relacionadas com outros aspectos que a Agência Internacional da Energia Atómica (AIEA) tenha considerado preocupantes ou em suspenso, ou ainda a outros programas de armas de destruição maciça. Tal proibição deverá incluir todos os produtos e tecnologias de dupla utilização.
(10)
Em conformidade com a declaração do Conselho Europeu, os Estados-Membros deverão abster-se de assumir novos compromissos a curto prazo em matéria de apoio financeiro público e privado prestado ao comércio com o Irão, tendo em vista reduzir o montante do respectivo saldo, a fim de evitar, nomeadamente, que qualquer apoio financeiro contribua para actividades nucleares sensíveis em termos de proliferação ou para o desenvolvimento de vectores de armas nucleares, e deverão proibir os compromissos a médio e a longo prazo em matéria de apoio financeiro público e privado prestado ao comércio com o Irão.
(11)
A Resolução 1929 (2010) do CSNU apela a todos os Estados para que, de acordo com as respectivas autoridades e legislação nacionais, e na observância do direito internacional, inspeccionem nos respectivos territórios, incluindo os portos marítimos e aeroportos, toda a carga com destino ao Irão ou proveniente deste país, se o Estado em causa tiver informações que ofereçam motivos razoáveis para crer que tal carga contém artigos cujo fornecimento, venda, transferência ou exportação sejam proibidos nos termos das Resoluções 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) ou 1929 (2010) do CSNU.
(12)
A Resolução 1929 (2010) do CSNU regista ainda que, na observância do direito internacional, em particular o direito do mar, os Estados-Membros podem solicitar inspecções aos navios no mar alto, com o consentimento do Estado de bandeira, se tiverem informações que ofereçam motivos razoáveis para crer que a carga desses navios contém artigos cujo fornecimento, venda, transferência ou exportação sejam proibidos nos termos das Resoluções 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) ou 1929 (2010) do CSNU.
(13)
A Resolução 1929 (2010) do CSNU estabelece ainda que os Estados membros da ONU deverão apreender e destruir, em moldes compatíveis com as obrigações que lhes incumbem em virtude das resoluções do Conselho de Segurança e das convenções internacionais aplicáveis, os artigos cujo fornecimento, venda, transferência ou exportação sejam proibidos nos termos das Resoluções 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) ou 1929 (2010) do CSNU.
(14)
A Resolução 1929 (2010) do CSNU estabelece, além disso, que os Estados membros da ONU deverão proibir a prestação, pelos seus nacionais ou a partir dos seus territórios, de serviços de reabastecimento ou outros serviços a navios do Irão se tiverem informações que ofereçam motivos razoáveis para crer que esses navios transportam artigos cujo fornecimento, venda, transferência ou exportação sejam proibidos nos termos das Resoluções 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) ou 1929 (2010) do CSNU.
(15)
Em conformidade com a declaração do Conselho Europeu, os Estados-Membros, de acordo com as respectivas autoridades judiciais e a legislação nacional e na observância do direito internacional, em particular os acordos internacionais pertinentes em matéria de aviação civil, deverão tomar as medidas necessárias para evitar o acesso aos aeroportos sob sua jurisdição de todos os voos de transporte de carga provenientes do Irão, com excepção dos voos mistos de transporte de passageiros e de carga.
(16)
Além disso, a prestação de serviços técnicos e de manutenção às aeronaves de carga iranianas por nacionais dos Estados-Membros ou a partir dos territórios dos Estados-Membros deverá ser proibida se o Estado em causa tiver informações que ofereçam motivos razoáveis para crer que essas aeronaves transportam artigos cujo fornecimento, venda, transferência ou exportação sejam proibidos nos termos das Resoluções 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) e 1929 (2010) do CSNU.
(17)
A Resolução 1929 (2010) do CSNU exorta também todos os Estados membros da ONU a impedirem a prestação de serviços financeiros, incluindo o seguro ou resseguro, ou a transferência para os seus territórios, através ou a partir deles, destinada aos seus nacionais, a entidades sob a sua jurisdição ou pessoas ou instituições financeiras que se encontrem no seu território ou por estes efectuada, de quaisquer activos financeiros ou de outro tipo ou de recursos que sejam susceptíveis de contribuir para as actividades nucleares sensíveis em termos de proliferação realizadas pelo Irão ou para o desenvolvimento de vectores de armas nucleares por parte deste país.
(18)
Em conformidade com a declaração do Conselho Europeu, os Estados-Membros deverão proibir a prestação de serviços de seguro e resseguro ao Governo do Irão, às entidades nele constituídas ou sujeitas à sua jurisdição, às pessoas ou entidades que actuem em seu nome ou sob as suas ordens e às entidades que sejam sua propriedade ou estejam sob o seu controlo, inclusive através de meios ilícitos.
(19)
Além disso, deverão ser proibidas a venda, a aquisição, a corretagem e a assistência à emissão de obrigações públicas ou garantidas pelo Estado ao Governo ou ao Banco Central do Irão ou a bancos iranianos, incluindo filiais e sucursais, bem como a entidades financeiras controladas por pessoas ou entidades sedeadas no Irão.
(20)
Em conformidade com a declaração do Conselho Europeu, e para atingir os objectivos da Resolução 1929 (2010) do CSNU, deverão proibir-se a abertura de novas filiais, sucursais ou escritórios de representação de bancos iranianos nos territórios dos Estados-Membros, bem como a criação de novas associações temporárias ou a aquisição, por bancos iranianos, de um direito de propriedade em bancos sujeitos à jurisdição dos Estados-Membros. Além disso, os Estados-Membros deverão tomar as medidas necessárias para proibir as instituições financeiras situadas nos seus territórios, ou sujeitas à sua jurisdição, de abrirem escritórios de representação ou sucursais, ou ainda contas bancárias, no Irão.
(21)
A Resolução 1929 (2010) decide ainda que os Estados deverão exigir aos seus nacionais, às pessoas sujeitas à sua jurisdição e às empresas constituídas nos seus territórios ou sujeitas à sua jurisdição que se mantenham vigilantes nas suas relações comerciais com as entidades constituídas no Irão ou sujeitas à jurisdição deste país, se tiverem motivos razoáveis para crer que essas transacções comerciais são susceptíveis de contribuir para as actividades nucleares iranianas sensíveis em termos de proliferação ou para o desenvolvimento de vectores de armas nucleares, ou ainda para a violação das Resoluções 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) ou 1929 (2010) do CSNU.
(22)
A Resolução 1929 (2010) do CSNU regista a relação que poderá existir entre as receitas que o Irão obtém no seu sector energético e o financiamento das suas actividades nucleares sensíveis em termos de proliferação, e regista igualmente que os equipamentos e materiais utilizados nos processos químicos da indústria petroquímica são muito semelhantes aos utilizados em certas actividades sensíveis do ciclo dos combustíveis nucleares.
(23)
Em conformidade com a declaração do Conselho Europeu, os Estados-Membros deverão proibir a venda, o fornecimento ou a transferência para o Irão de equipamentos e tecnologias essenciais, bem como de assistência técnica e financeira conexa, que possam ser utilizados em sectores-chave das indústrias do petróleo e do gás natural. Além disso, deverão igualmente proibir novos investimentos nestes sectores no Irão.
(24)
O procedimento de alteração dos Anexos I e II da presente decisão deverá comportar um requisito de comunicação às pessoas e entidades designadas dos motivos justificativos da sua inclusão na lista, de modo a proporcionar a essas pessoas e entidades a oportunidade de apresentarem as observações. Caso sejam apresentadas observações ou novos elementos de prova substanciais, o Conselho deverá reexaminar a sua decisão à luz dessas observações, e informar, em consequência, a pessoa ou entidade em causa.
(25)
A presente decisão respeita os direitos fundamentais e observa os princípios reconhecidos, nomeadamente, pela Carta dos Direitos Fundamentais da União Europeia e, em especial, o direito à acção e a um tribunal imparcial, o direito de propriedade e o direito à protecção de dados pessoais. A presente decisão deverá ser aplicada de acordo com esses direitos e princípios.
(26)
A presente decisão também respeita integralmente as obrigações que incumbem aos Estados-Membros por força da Carta das Nações Unidas e a natureza juridicamente vinculativa das resoluções do Conselho de Segurança.
(27)
É necessária uma nova acção da União para dar execução a determinadas medidas,
ADOPTOU A PRESENTE DECISÃO:
CAPÍTULO 1
RESTRIÇÕES EM MATÉRIA DE EXPORTAÇÃO E IMPORTAÇÃO
Artigo 1.o
1. São proibidos o fornecimento, a venda ou a transferência, directos ou indirectos, para o Irão ou para utilização neste país, ou em seu benefício, por nacionais dos Estados-Membros ou através dos territórios dos Estados-Membros, ou utilizando aeronaves ou navios que arvorem bandeira dos Estados-Membros, dos seguintes artigos, materiais, equipamentos, bens e tecnologias, incluindo suportes lógicos, originários ou não dos seus territórios:
a)
Artigos, materiais, equipamentos, bens e tecnologias constantes das listas do Grupo de Fornecedores Nucleares e do Regime de Controlo da Tecnologia dos Mísseis;
b)
Quaisquer outros artigos, materiais, equipamentos, bens e tecnologias, determinados pelo Conselho de Segurança ou pelo Comité, que possam contribuir para as actividades do Irão relacionadas com o enriquecimento, o reprocessamento ou a produção de água pesada ou para o desenvolvimento de vectores de armas nucleares;
c)
Armas e material conexo de todos os tipos, incluindo armas e munições, veículos e equipamentos militares, equipamentos paramilitares e peças sobresselentes dessas armas e material conexo, bem como equipamento susceptível de ser utilizado para fins de repressão interna. Esta proibição não se aplica a veículos que não sejam de combate e que tenham sido fabricados ou equipados com materiais de protecção contra balas unicamente para proteger o pessoal da UE e dos seus Estados-Membros no Irão;
d)
Outros artigos, materiais, equipamentos, bens e tecnologias que sejam susceptíveis de contribuir para actividades ligadas ao enriquecimento, ao reprocessamento ou à água pesada, para o desenvolvimento de vectores de armas nucleares ou para actividades relacionadas com outros aspectos que a Agência Internacional da Energia Atómica (AIEA) tenha considerado preocupantes ou em suspenso. A União toma as medidas necessárias para determinar os artigos que devem ser abrangidos pela presente disposição.
e)
Outros produtos e tecnologias de dupla utilização, enumerados no Anexo I do Regulamento (CE) n.o 428/2009 do Conselho, de 5 de Maio de 2009, que cria um regime comunitário de controlo das exportações, transferências, corretagem e trânsito de produtos de dupla utilização (4), e não abrangidos pela alínea a), salvo no que respeita à categoria 5 - Parte 1 e à categoria 5 - Parte 2 do Anexo I do Regulamento (CE) n.o 428/2009 do Conselho.
2. A proibição estabelecida no n.o 1 não é aplicável à transferência directa ou indirecta para o Irão ou para utilização nesse país, ou em seu benefício, através dos territórios dos Estados-Membros, dos artigos a que se referem as subalíneas i) e ii) da alínea b) do ponto 3 da Resolução 1737 (2006) do CSNU, desde que sejam destinados a reactores de água leve, com início antes de Dezembro de 2006.
3. É igualmente proibido:
a)
Prestar assistência ou formação técnica, investimentos ou serviços de corretagem relacionados com artigos, materiais, equipamentos, bens e tecnologias referidos no n.o 1 e com o fornecimento, o fabrico, a manutenção e a utilização desses artigos, materiais, equipamentos, bens e tecnologias, directa ou indirectamente, a qualquer pessoa, entidade ou organismo do Irão ou para utilização nesse país;
b)
Financiar ou prestar assistência financeira relacionada com artigos e tecnologias referidos no n.o 1, incluindo, em especial, subvenções, empréstimos e seguros de crédito à exportação, para qualquer venda, fornecimento, transferência ou exportação desses artigos e tecnologias ou para a prestação da correspondente formação técnica, serviços ou assistência, directa ou indirectamente, a qualquer pessoa, entidade ou organismo do Irão ou para utilização nesse país;
c)
Participar, com conhecimento de causa ou intencionalmente, em actividades cujo objectivo ou efeito seja contornar as proibições referidas nas alíneas a) e b).
4. É proibida a aquisição ao Irão, por nacionais dos Estados-Membros ou utilizando aeronaves ou navios que arvorem bandeira dos Estados-Membros, dos artigos, materiais, equipamentos, bens e tecnologias referidos no n.o 1 e originários, ou não, do território do Irão.
Artigo 2.o
1. Ficam sujeitos a autorização caso a caso, pelas autoridades competentes do Estado-Membro exportador, o fornecimento, a venda ou a transferência, directos ou indirectos, para o Irão ou para utilização neste país ou em seu benefício, por nacionais dos Estados-Membros ou através dos territórios dos Estados-Membros, ou utilizando aeronaves ou navios sob sua jurisdição, de artigos, materiais, equipamentos, bens e tecnologias, incluindo suportes lógicos, não abrangidos pelo artigo 1.o, que possam contribuir para as actividades do Irão relacionadas com o enriquecimento, o reprocessamento ou a produção de água pesada ou para o desenvolvimento de vectores de armas nucleares, ou ainda para a prossecução de actividades relacionadas com outros aspectos que a AIEA tenha considerado preocupantes ou em suspenso. A União toma as medidas necessárias para determinar os artigos que devem ser abrangidos pela presente disposição.
2. A prestação de:
a)
Assistência ou formação técnica, investimentos ou serviços de corretagem relacionados com artigos, materiais, equipamentos, bens e tecnologias referidos no n.o 1 e com o fornecimento, o fabrico, a manutenção e a utilização desses artigos, directa ou indirectamente, a qualquer pessoa, entidade ou organismo do Irão ou para utilização nesse país;
b)
Financiamento ou assistência financeira relacionados com artigos e tecnologias referidos no n.o 1, incluindo, em especial, subvenções, empréstimos e seguros de crédito à exportação, para qualquer venda, fornecimento, transferência ou exportação desses artigos ou para a prestação da correspondente formação técnica, serviços ou assistência, directa ou indirectamente, a qualquer pessoa, entidade ou organismo do Irão ou para utilização nesse país,
fica igualmente sujeita a autorização pela autoridade competente do Estado-Membro exportador.
3. As autoridades competentes dos Estados-Membros não concedem qualquer autorização de venda, fornecimento ou transferência dos artigos, materiais, equipamentos, bens e tecnologias referidos no n.o 1 caso determinem que a venda, o fornecimento, a transferência ou a exportação em questão, ou a prestação do serviço em causa, contribuirão para as actividades referidas no n.o 1.
Artigo 3.o
1. As medidas impostas pelas alíneas a), b) e c) do n.o 1 e pelo n.o 3 do artigo 1.o não são aplicáveis se o Comité determinar previamente, caso a caso, que o fornecimento, a venda ou a transferência dos artigos em causa ou a prestação da referida assistência não são manifestamente de molde a contribuir para o desenvolvimento das tecnologias do Irão em apoio das suas actividades nucleares sensíveis em termos de proliferação e do desenvolvimento de vectores de armas nucleares, incluindo os casos em que os artigos e a assistência se destinem a fins alimentares, agrícolas ou médicos, ou a outros fins humanitários, desde que:
a)
Os contratos de fornecimento dos artigos ou da assistência em causa incluam garantias adequadas no que respeita ao utilizador final; e
b)
O Irão tenha assumido o compromisso de não utilizar os artigos em causa para actividades nucleares sensíveis em termos de proliferação nem para o desenvolvimento de vectores de armas nucleares.
2. As medidas impostas pela alínea e) do n.o 1 e pelo n.o 3 do artigo 1.o não são aplicáveis se a autoridade competente do Estado-Membro em causa determinar previamente, caso a caso, que o fornecimento, a venda ou a transferência dos artigos em causa ou a prestação da referida assistência não são manifestamente de molde a contribuir para o desenvolvimento das tecnologias do Irão em apoio das suas actividades nucleares sensíveis em termos de proliferação e do desenvolvimento de vectores de armas nucleares, incluindo os casos em que os artigos e a assistência se destinem a fins médicos, ou a outros fins humanitários, desde que:
a)
Os contratos de fornecimento dos artigos ou da assistência em causa incluam garantias adequadas no que respeita ao utilizador final; e
b)
O Irão tenha assumido o compromisso de não utilizar os artigos em causa para actividades nucleares sensíveis em termos de proliferação nem para o desenvolvimento de vectores de armas nucleares.
O Estado-Membro em causa deve informar os outros Estados-Membros das isenções recusadas.
Artigo 4.o
1. São proibidos a venda, o fornecimento e a transferência, por nacionais dos Estados-Membros ou a partir dos territórios destes Estados, ou utilizando navios ou aeronaves sob sua jurisdição, quer provenham ou não dos seus territórios, de equipamentos e tecnologias essenciais destinados aos seguintes sectores-chave da indústria iraniana do petróleo e do gás natural, ou a empresas iranianas ou pertencentes ao Irão que se dediquem a esses sectores fora do Irão:
a)
Refinação;
b)
Gás natural liquefeito;
c)
Exploração;
d)
Produção.
A União toma as medidas necessárias para determinar os artigos que devem ser abrangidos pela presente disposição.
2. É proibido prestar, a empresas do Irão que se dediquem aos sectores-chave da indústria iraniana do petróleo e do gás natural a que se refere o n.o 1, ou a empresas iranianas ou pertencentes ao Irão que se dediquem a esses sectores fora do Irão:
a)
Assistência ou formação técnica e outros serviços relacionados com equipamentos e tecnologias essenciais determinados nos termos do n.o 1;
b)
Financiamento ou assistência financeira à venda, ao fornecimento, à transferência ou à exportação de equipamentos e tecnologias essenciais determinados nos termos do n.o 1, ou à prestação de assistência técnica ou formação relacionadas com tais equipamentos ou tecnologias.
3. É proibida a participação, com conhecimento de causa ou intencionalmente, em actividades que tenham por objecto ou efeito contornar, directa ou indirectamente, as proibições estabelecidas nos n.os 1 e 2.
RESTRIÇÕES EM MATÉRIA DE FINANCIAMENTO DE CERTAS EMPRESAS
Artigo 5.o
O Irão, os seus nacionais, as entidades nele constituídas ou sujeitas à sua jurisdição e as pessoas ou entidades que actuem em seu nome ou sob as suas ordens, ou as entidades que sejam sua propriedade ou estejam sob o seu controlo, ficam proibidos de investir, nos territórios sob jurisdição dos Estados-Membros, em toda e qualquer actividade comercial que envolva a extracção de urânio ou a produção ou utilização de tecnologias e materiais nucleares, designadamente as actividades de enriquecimento e reprocessamento de urânio, todas as actividades relacionadas com a água pesada ou tecnologias ligadas aos mísseis balísticos susceptíveis de transportar armas nucleares. A União toma as medidas necessárias para determinar os artigos que devem ser abrangidos pela presente disposição.
Artigo 6.o
São proibidas:
a)
A concessão de empréstimos ou a disponibilização de créditos a empresas do Irão que se dediquem aos sectores da indústria iraniana do petróleo e do gás a que se refere o n.o 1 do artigo 4.o ou a empresas iranianas ou pertencentes ao Irão que se dediquem a nesses sectores fora do Irão;
b)
A aquisição ou o aumento da participação em empresas do Irão que se dediquem aos sectores da indústria iraniana do petróleo e do gás a que se refere o n.o 1 do artigo 4.o ou em empresas iranianas ou pertencentes ao Irão que se dediquem a esses sectores fora do Irão, incluindo a aquisição da totalidade dessas empresas e a aquisição de acções e outros valores mobiliários representativos de uma participação;
c)
A criação de qualquer associação temporária com empresas do Irão que se dediquem às indústrias do petróleo e do gás a que se refere o n.o 1 do artigo 4.o ou com quaisquer sucursais ou filiais por elas controladas.
Artigo 7.o
1. A proibição estabelecida no n.o 1 do artigo 4.o não prejudica a execução de obrigações relacionadas com o fornecimento de mercadorias que se encontrem previstas em contratos celebrados antes da data de adopção da presente decisão.
2. As proibições estabelecidas no artigo 4.o não prejudicam a execução de obrigações decorrentes de contratos celebrados antes da data de adopção da presente decisão e relacionadas com investimentos efectuados no Irão, antes dessa data, por empresas estabelecidas nos Estados-Membros.
3. As proibições estabelecidas nas alíneas a) e b) do artigo 6.o, respectivamente:
i)
não prejudicam a execução de obrigações decorrentes de contratos ou acordos celebrados antes da data de adopção da presente decisão;
ii)
não impedem o aumento de uma participação, se tal aumento constituir uma obrigação decorrente de um acordo celebrado antes da data de adopção da presente decisão.
RESTRIÇÕES EM MATÉRIA DE APOIO FINANCEIRO AO COMÉRCIO
Artigo 8.o
1. Os Estados-Membros devem abster-se de assumir novos compromissos a curto prazo em matéria de apoio financeiro público e privado prestado ao comércio com o Irão, nomeadamente, conceder créditos à exportação, prestar garantias ou subscrever seguros em benefício dos respectivos nacionais ou de entidades que efectuem transacções comerciais com aquele país, tendo em vista reduzir o montante do respectivo saldo, a fim de evitar, nomeadamente, que qualquer apoio financeiro contribua para actividades nucleares sensíveis em termos de proliferação ou para o desenvolvimento de vectores de armas nucleares. Além disso, os Estados-Membros não podem assumir novos compromissos a médio e a longo prazo em matéria de apoio financeiro público e privado prestado ao comércio com o Irão.
2. O n.o 1 não prejudica os compromissos assumidos antes da entrada em vigor da presente decisão.
3. O n.o 1 não se aplica ao comércio destinado a fins alimentares, agrícolas ou médicos, ou a outros fins humanitários.
CAPÍTULO 2
SECTOR FINANCEIRO
Artigo 9.o
Os Estados-Membros não podem assumir novos compromissos relativos à concessão de subvenções, assistência financeira e empréstimos em condições preferenciais ao Governo do Irão, designadamente através da sua participação em instituições financeiras internacionais, excepto para efeitos humanitários e de desenvolvimento.
Artigo 10.o
1. A fim de impedir a prestação de serviços financeiros ou a transferência para os territórios dos Estados-Membros ou através ou a partir deles, destinada ou efectuada por nacionais dos Estados-Membros, entidades sob a sua jurisdição (incluindo as sucursais no estrangeiro) ou pessoas ou instituições financeiras que se encontrem nos seus territórios, de quaisquer activos financeiros ou de outro tipo ou de recursos que sejam susceptíveis de contribuir para as actividades nucleares do Irão sensíveis em termos de proliferação ou para o desenvolvimento de vectores de armas nucleares, os Estados-Membros devem exercer um controlo reforçado sobre todas as actividades que as instituições financeiras sujeitas à respectiva jurisdição desenvolvam com:
a)
Bancos sedeados no Irão, e em especial com o Banco Central do Irão;
b)
Filiais e sucursais de bancos sedeados no Irão sujeitas à jurisdição dos Estados-Membros;
c)
Filiais e sucursais de bancos sedeados no Irão não sujeitas à jurisdição dos Estados-Membros;
d)
Entidades financeiras que não se encontrem sedeadas no Irão mas sejam controladas por pessoas ou entidades sedeadas no Irão.
2. Para efeitos do n.o 1, as instituições financeiras devem, no âmbito das actividades que desenvolverem com os bancos e instituições financeiras referidos no n.o 1:
a)
Manter sob contínua vigilância os movimentos das contas, nomeadamente através dos respectivos programas de vigilância da clientela e no âmbito das suas obrigações em matéria de branqueamento de capitais e financiamento do terrorismo;
b)
Exigir que sejam preenchidos todos os campos referentes às informações sobre instruções de pagamento que se refiram ao ordenador e ao beneficiário da transacção em causa; se essas informações não forem prestadas, recusar a execução da transacção;
c)
Manter todos os registos de transacções durante um prazo de cinco anos e disponibilizá-los às autoridades nacionais, a pedido destas;
d)
Caso suspeitem ou tenham motivos razoáveis para suspeitar que os fundos estão associados ao financiamento de actividades de proliferação, participar imediatamente as suas suspeitas à unidade de informação financeira ou a qualquer outra autoridade especificamente designada pelo Estado-Membro em causa. A UIF ou a outra autoridade competente deve ter acesso directo ou indirecto, em tempo útil, à informação financeira, administrativa, judiciária e policial necessária ao correcto desempenho de tais atribuições, nomeadamente a análise das participações de transacções suspeitas;
3. As transferências de fundos de e para o Irão processam-se do seguinte modo:
a)
As transferências devidas por transacções relativas a alimentos, cuidados de saúde, equipamento médico, ou para fins humanitários, são efectuadas sem autorização prévia; sendo superiores a 10 000 euros, são notificadas à autoridade competente do Estado-Membro em causa;
b)
As outras transferências inferiores a 40 000 euros são efectuadas sem autorização prévia; sendo superiores a 10 000 euros, são notificadas à autoridade competente do Estado-Membro em causa;
c)
As outras transferências que excedam 40 000 euros carecem de autorização prévia da autoridade competente do Estado-Membro em causa. Considera-se que a autorização foi concedida no prazo de quatro semanas, salvo se a autoridade competente do Estado-Membro em causa levantar objecções dentro desse prazo. O Estado-Membro em causa deve informar os outros Estados-Membros das autorizações recusadas.
4. As filiais e sucursais dos bancos sedeados no Irão que se encontrem sujeitas à jurisdição dos Estados-Membros devem igualmente notificar a autoridade competente do Estado-Membro em que estejam estabelecidas de todas as transferências de fundos que tenham executado ou recebido, no prazo de cinco dias úteis a contar da data de execução ou recepção de tais transferências de fundos.
Sob reserva de qualquer acordo em matéria de comunicação de informações e consoante as necessidades, as autoridades competentes notificadas devem transmitir o mais rapidamente possível esses dados às autoridades competentes de outros Estados-Membros em que se encontrem estabelecidas as contrapartes das transacções notificadas.
Artigo 11.o
1. É proibida aos bancos iranianos, incluindo o Banco Central do Irão, suas filiais e sucursais, e às outras entidades financeiras referidas no n.o 1 do artigo 10.o, a abertura de novas filiais, sucursais ou escritórios de representação nos territórios dos Estados-Membros, e bem assim a criação de novas associações temporárias ou a aquisição de um direito de propriedade em bancos sob jurisdição dos Estados-Membros e o estabelecimento de novas relações bancárias com estes bancos.
2. As instituições financeiras situadas nos territórios dos Estados-Membros ou sujeitas à sua jurisdição são proibidas de abrir escritórios de representação ou sucursais, ou ainda contas bancárias, no Irão.
Artigo 12.o
1. É proibida a prestação de serviços de seguro e resseguro ao Governo do Irão, às entidades nele constituídas ou sujeitas à sua jurisdição, às pessoas ou entidades que actuem em seu nome ou sob as suas ordens e às entidades que sejam sua propriedade ou estejam sob o seu controlo, inclusive através de meios ilícitos.
2. O n.o 1 não se aplica à prestação, a pessoas singulares, de serviços de seguro de saúde e de viagem.
3. É proibida a participação, com conhecimento de causa ou intencionalmente, em actividades que tenham por objecto ou efeito contornar, directa ou indirectamente, a proibição estabelecida no n.o 1.
Artigo 13.o
São proibidas a venda, a aquisição, a corretagem e a assistência à emissão, directas ou indirectas, de obrigações públicas ou garantidas pelo Estado ao Governo ou ao Banco Central do Irão, a bancos sedeados neste país, incluindo as respectivas filiais e sucursais, independentemente de estarem sujeitos à jurisdição dos Estados-Membros, e a entidades financeiras que não se encontrem sedeadas no Irão nem sujeitas à jurisdição dos Estados-Membros mas sejam controladas por pessoas ou entidades sedeadas no Irão, bem como às pessoas ou entidades que actuem em seu nome ou sob as suas ordens e às entidades que sejam sua propriedade ou estejam sob o seu controlo.
Artigo 14.o
Os Estados-Membros exigem aos seus nacionais, às pessoas sujeitas à sua jurisdição e às empresas constituídas nos seus territórios ou sujeitas à sua jurisdição que se mantenham vigilantes nas suas relações comerciais com as entidades constituídas no Irão ou sujeitas à jurisdição deste país, incluindo o IRGC e a IRISL, e com pessoas ou entidades que actuem em seu nome ou sob as suas ordens e entidades que sejam sua propriedade ou estejam sob o seu controlo, inclusive através de meios ilícitos, a fim de evitar que essas relações comerciais contribuam para as actividades nucleares iranianas sensíveis em termos de proliferação ou para o desenvolvimento de vectores de armas nucleares, ou ainda para a violação das Resoluções 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) ou 1929 (2010) do CSNU.
CAPÍTULO 3
SECTOR DOS TRANSPORTES
Artigo 15.o
1. De acordo com as respectivas autoridades e legislação nacionais, e na observância do direito internacional, em particular o direito do mar e os acordos internacionais em matéria de aviação civil, os Estados-Membros inspeccionam nos respectivos territórios, incluindo os aeroportos e portos marítimos, toda a carga com destino ao Irão ou proveniente deste país, se tiverem informações que ofereçam motivos razoáveis para crer que tal carga contém artigos cujo fornecimento, venda, transferência ou exportação sejam proibidos nos termos da presente decisão.
2. Na observância do direito internacional, em particular o direito do mar, os Estados-Membros podem solicitar inspecções aos navios no mar alto, com o consentimento do Estado de bandeira, se tiverem informações que ofereçam motivos razoáveis para crer que a carga desses navios contém artigos cujo fornecimento, venda, transferência ou exportação sejam proibidos nos termos da presente decisão.
3. Em conformidade com a respectiva legislação nacional, os Estados-Membros cooperam com as inspecções efectuadas ao abrigo do n.o 2.
4. As aeronaves e os navios que transportarem carga com destino ao Irão ou proveniente deste país ficam obrigados a, antes da chegada ou da partida, prestar informações adicionais sobre todas as mercadorias que entrem ou saiam de um Estado-Membro.
5. Nos casos em que seja realizada a inspecção referida nos n.os 1 e 2, os Estados-Membros apreendem e eliminam (destruindo-os, inutilizando-os, armazenando-os ou transferindo-os para um Estado diferente do Estado de origem ou destino para a eliminação) os artigos cujo fornecimento, venda, transferência ou exportação sejam proibidos ao abrigo da presente decisão nos termos do ponto 16 da Resolução 1929 (2010) do CSNU. A apreensão e a eliminação são efectuadas a expensas do importador ou, na impossibilidade de cobrança a este, os encargos podem, em conformidade com a legislação nacional, ser cobrados a outra pessoa ou entidade responsável pela tentativa de fornecimento, venda, transferência ou exportação ilícitos.
6. A prestação de serviços de reabastecimento de combustível ou de provisões, ou outros serviços, por nacionais dos Estados-Membros ou a partir de territórios sob jurisdição dos Estados-Membros, a navios pertencentes ou contratados pelo Irão, incluindo os navios fretados, é proibida se houver informações que ofereçam motivos razoáveis para crer que esses navios transportam artigos cujo fornecimento, venda, transferência ou exportação sejam proibidos nos termos da presente decisão, a não ser que a prestação desses serviços seja necessária para fins humanitários, ou até a carga ter sido inspeccionada e, se necessário, apreendida ou eliminada, nos termos dos n.os 1, 2 e 5.
Artigo 16.o
Os Estados-Membros transmitem ao Comité todas as informações disponíveis sobre as transferências ou actividades realizadas pela Divisão de Carga da Iran Air ou por navios da IRISL, ou por ela operados para outras empresas, que possam ter sido efectuadas para iludir as sanções ou violar as disposições das Resoluções 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) ou 1929 (2010) do CSNU, incluindo a alteração do nome ou o novo registo de aeronaves ou navios.
Artigo 17.o
Os Estados-Membros, de acordo com as respectivas autoridades judiciais e a legislação nacional e na observância do direito internacional, em particular os acordos internacionais pertinentes em matéria de aviação civil, tomam as medidas necessárias para evitar o acesso aos aeroportos sob sua jurisdição de todos os voos de transporte de carga operados por transportadoras iranianas ou provenientes do Irão, com excepção dos voos mistos de transporte de passageiros e de carga.
Artigo 18.o
A prestação de serviços técnicos e de manutenção a aeronaves de carga iranianas, por nacionais dos Estados-Membros ou a partir dos territórios dos Estados-Membros, é proibida se houver informações que ofereçam motivos razoáveis para crer que essas aeronaves transportam artigos cujo fornecimento, venda, transferência ou exportação sejam proibidos nos termos da presente decisão, a não ser que a prestação desses serviços seja necessária para fins humanitários e de segurança, ou até a carga ter sido inspeccionada e, se necessário, apreendida e eliminada, nos termos dos n.os 1 e 5 do artigo 15.o
CAPÍTULO 4
RESTRIÇÕES EM MATÉRIA DE ADMISSÃO
Artigo 19.o
1. Os Estados-Membros tomam as medidas necessárias para impedir a entrada ou o trânsito das seguintes pessoas pelo seu território:
a)
Pessoas designadas no Anexo da Resolução 1737 (2006) do CSNU e outras pessoas designadas pelo Conselho de Segurança ou pelo Comité em conformidade com o ponto 10 da Resolução 1737 (2006) do CSNU, bem como pessoas do IRGC designadas pelo Conselho de Segurança ou pelo Comité, cuja lista consta do Anexo I;
b)
Outras pessoas não abrangidas pelo Anexo I que estejam implicadas em actividades nucleares iranianas sensíveis em termos de proliferação e no desenvolvimento de vectores de armas nucleares, ou que estejam directamente associadas ou prestem apoio a tais actividades, inclusive através da participação na aquisição de artigos, bens, equipamentos, materiais e tecnologias proibidos, pessoas que actuem em seu nome ou às suas ordens, bem como pessoas que tenham ajudado pessoas ou entidades designadas a iludir ou violar as disposições das Resoluções 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) ou 1929 (2010) do CSNU ou da presente decisão, e ainda outros membros destacados do IRGC, cuja lista consta do Anexo II.
2. A proibição estabelecida no n.o 1 não é aplicável ao trânsito pelos territórios dos Estados-Membros para actividades directamente relacionadas com os artigos especificados nas subalíneas i) e ii) da alínea b) do ponto 3 da Resolução 1737 (2006) do CSNU, desde que sejam destinados a reactores de água leve, com início antes de Dezembro de 2006.
3. O n.o 1 não obriga os Estados-Membros a recusarem a entrada dos seus próprios nacionais no seu território.
4. O n.o 1 não prejudica os casos em que um Estado-Membro esteja sujeito a uma obrigação de direito internacional, nomeadamente:
i)
enquanto país anfitrião de uma organização intergovernamental internacional;
ii)
enquanto país anfitrião de uma conferência internacional organizada pelas Nações Unidas ou sob os seus auspícios;
iii)
nos termos de um acordo multilateral que confira privilégios e imunidades;
iv)
nos termos do Tratado de Latrão, de 1929, celebrado entre a Santa Sé (Estado da Cidade do Vaticano) e a Itália.
5. Considera-se que o n.o 4 se aplica igualmente nos casos em que um Estado-Membro seja o país anfitrião da Organização para a Segurança e a Cooperação na Europa (OSCE).
6. O Conselho é devidamente informado em todos os casos em que um Estado-Membro conceda uma isenção ao abrigo dos n.os 4 ou 5.
7. Os Estados-Membros podem conceder isenções das medidas previstas no n.o 1 sempre que a viagem se justifique pelos seguintes motivos:
i)
razões humanitárias urgentes, incluindo obrigações religiosas;
ii)
necessidade de cumprir os objectivos das Resoluções 1737 (2006) e 1929 (2010) do CSNU, nomeadamente quando esteja em causa o Artigo XV do Estatuto da AIEA;
iii)
participação em reuniões intergovernamentais, incluindo as promovidas pela União Europeia ou organizadas por um Estado-Membro que exerça a Presidência da OSCE, em que se desenvolva um diálogo político que promova directamente a democracia, os direitos humanos e o Estado de Direito no Irão.
8. Os Estados-Membros que desejem conceder as isenções previstas no n.o 7 devem informar o Conselho por escrito. Considera-se autorizada a isenção se um ou mais membros do Conselho não levantarem objecções por escrito no prazo de dois dias úteis a contar da recepção da notificação da isenção proposta. Sempre que um ou mais membros do Conselho levantem objecções, o Conselho, deliberando por maioria qualificada, pode decidir conceder a isenção proposta.
9. Quando, ao abrigo dos n.os 4, 5, e 7, um Estado-Membro autorizar a entrada ou o trânsito pelo seu território de pessoas cujos nomes constem dos Anexos I ou II, a autorização fica limitada ao fim para que foi concedida e às pessoas a quem respeita.
10. Os Estados-Membros notificam o Comité da entrada ou do trânsito pelos seus territórios das pessoas referidas no Anexo I, sempre que tenha sido concedida uma isenção.
CAPÍTULO 5
CONGELAMENTO DE FUNDOS E RECURSOS ECONÓMICOS
Artigo 20.o
1. São congelados todos os fundos e recursos económicos que estejam na posse, sejam propriedade ou se encontrem à disposição ou sob controlo, directa ou indirectamente, de:
a)
Pessoas e entidades constantes da lista do Anexo da Resolução 1737 (2006) do CSNU e outras pessoas e entidades designadas pelo Conselho de Segurança ou pelo Comité em conformidade com o ponto 12 da Resolução 1737 (2006) do CSNU e com o ponto 7 da Resolução 1803 (2008) do CSNU, bem como pessoas e entidades pertencentes ao IRGC e à IRISL, designadas pelo Conselho de Segurança ou pelo Comité, constantes da lista do Anexo I;
b)
Pessoas e entidades não abrangidas pelo Anexo I que estejam implicadas em actividades nucleares iranianas sensíveis em termos de proliferação e no desenvolvimento de vectores de armas nucleares, ou que estejam directamente associadas ou prestem apoio a tais actividades, inclusive através da participação na aquisição de artigos, bens, equipamentos, materiais e tecnologias proibidos, pessoas ou entidades que actuem em seu nome ou às suas ordens, ou entidades que sejam propriedade ou se encontrem sob controlo das mesmas, inclusive através de meios ilícitos, bem como pessoas que tenham ajudado pessoas ou entidades designadas a iludir ou violar as disposições das Resoluções 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) ou 1929 (2010) do CSNU ou da presente decisão, e ainda outros membros destacados e entidades do IRGC e da IRISL e entidades que sejam sua propriedade ou se encontrem sob o seu controlo ou actuem em seu nome, constantes da lista do Anexo II.
2. É proibido colocar, directa ou indirectamente, fundos ou recursos económicos à disposição das pessoas ou entidades referidas no n.o 1, ou disponibilizá-los em seu benefício.
3. Podem ser concedidas isenções relativamente a fundos e recursos económicos que:
a)
Sejam necessários para suprir necessidades básicas, incluindo o pagamento de géneros alimentícios, rendas ou empréstimos hipotecários, medicamentos e tratamentos médicos, impostos, apólices de seguro e serviços públicos;
b)
Se destinem exclusivamente ao pagamento de honorários profissionais razoáveis e ao reembolso de despesas associadas à prestação de serviços jurídicos;
c)
Se destinem exclusivamente ao pagamento de encargos ou taxas de serviço, em conformidade com as legislações nacionais, correspondentes à manutenção ou gestão corrente de fundos e recursos económicos congelados
após o Estado-Membro em causa ter notificado o Comité da intenção de, quando tal se justifique, autorizar o acesso a esses fundos e recursos económicos, e na ausência de decisão negativa do Comité no prazo de cinco dias úteis a contar dessa notificação.
4. Podem também ser concedidas isenções relativamente a fundos e recursos económicos que:
a)
Sejam necessários para cobrir despesas extraordinárias, depois de o Estado-Membro ter notificado o Comité e de este ter dado a sua aprovação;
b)
Sejam objecto de decisão ou garantia judicial, administrativa ou arbitral, podendo nesse caso os fundos e recursos económicos ser utilizados para satisfazer essa garantia ou decisão, desde que a mesma tenha sido homologada antes da data da Resolução 1737 (2006) do CSNU e não beneficie nenhuma das pessoas ou entidades a que se refere o n.o 1, depois de o Estado-Membro em causa ter notificado o Comité;
c)
Sejam necessários para actividades directamente relacionadas com os artigos especificados nas subalíneas i) e ii) da alínea b) do ponto 3 da Resolução 1737 (2006) do CSNU, desde que sejam destinados a reactores de água leve, com início antes de Dezembro de 2006.
5. O n.o 2 não é aplicável ao crédito em contas congeladas de:
a)
Juros ou outras somas devidas a título dessas contas; ou
b)
Pagamentos devidos a título de contratos ou acordos celebrados, ou de obrigações contraídas antes da data em que essas contas tenham ficado sujeitas a medidas restritivas
desde que os referidos juros, outras somas e pagamentos continuem sujeitos ao disposto no n.o 1.
6. O n.o 1 não impede que uma pessoa ou entidade designada efectue pagamentos devidos por força de contratos celebrados antes da sua inclusão na lista, desde que o Estado-Membro interessado tenha determinado que:
a)
O contrato não está relacionado com nenhum dos artigos, materiais, equipamentos, bens e tecnologias nem com a assistência, formação, assistência financeira, investimento, corretagem ou serviços proibidos a que se refere o artigo 1.o;
b)
O pagamento não é recebido, directa ou indirectamente, por uma pessoa ou entidade referida no n.o 1
após o Estado-Membro em causa ter notificado o Comité da intenção de efectuar ou receber os pagamentos em causa ou de autorizar, se adequado, o descongelamento de fundos ou recursos económicos para esse efeito, num prazo de dez dias úteis antes dessa autorização.
CAPÍTULO 6
OUTRAS MEDIDAS RESTRITIVAS
Artigo 21.o
Os Estados-Membros tomam as medidas necessárias, de acordo com a sua legislação nacional, para impedir que sejam ministrados, nos seus territórios ou pelos seus nacionais, ensino ou formação especializados a cidadãos iranianos em disciplinas que contribuam para as actividades nucleares iranianas sensíveis em termos de proliferação e para o desenvolvimento de vectores de armas nucleares.
CAPÍTULO 7
DISPOSIÇÕES GERAIS E FINAIS
Artigo 22.o
Não há lugar ao pagamento de qualquer compensação ou indemnização, nomeadamente sob forma de compensação de créditos ou de indemnizações com base em garantias, relativamente a contratos ou transacções cuja execução tenha sido afectada, directa ou indirectamente, total ou parcialmente, por força de medidas decididas nos termos das Resoluções 1737 (2006), 1747 (2007), 1803 (2008) ou 1929 (2010) do CSNU incluindo medidas determinadas pela União ou por qualquer dos Estados-Membros conformes com a execução das decisões relevantes do Conselho de Segurança, requeridas ou relacionadas com a referida execução, ou medidas abrangidas pela presente decisão, às pessoas ou entidades designadas e indicadas nos Anexos I e II, nem a quaisquer outras pessoas ou entidades do Irão, incluindo o Governo daquele país, nem a pessoas ou entidades que requeiram o pagamento dessas compensações ou indemnizações por intermédio ou em benefício de tais pessoas ou entidades.
Artigo 23.o
1. As alterações do Anexo I são aprovadas pelo Conselho com base nas determinações do Conselho de Segurança ou do Comité.
2. O Conselho, deliberando por unanimidade sob proposta dos Estados-Membros ou do Alto Representante da União para os Negócios Estrangeiros e a Política de Segurança, elabora a lista constante do Anexo II e aprova as alterações dessa mesma lista.
Artigo 24.o
1. Caso o Conselho de Segurança ou o Comité designe uma pessoa ou entidade, o Conselho inclui essa pessoa ou entidade no Anexo I.
2. O Conselho altera o Anexo II em conformidade caso decida submeter uma pessoa ou entidade às medidas referidas na alínea b) do n.o 1 do artigo 19.o e na alínea b) do n.o 1 do artigo 20.o
3. O Conselho dá a conhecer a sua decisão, incluindo os motivos que a fundamentam, à pessoa ou entidade a que se referem os n.os 1 e 2, quer directamente, se o seu endereço for conhecido, quer através da publicação de um aviso, dando-lhe a oportunidade de apresentar as suas observações.
4. Caso sejam apresentadas observações ou novos elementos de prova substanciais, o Conselho reexamina a sua decisão e informa, em consequência, a pessoa ou entidade em causa.
Artigo 25.o
1. Os Anexos I e II indicam os motivos subjacentes à inclusão das pessoas e entidades nas listas, sendo esses motivos, no que respeita ao Anexo I, os fornecidos pelo Conselho de Segurança ou pelo Comité.
2. Os Anexos I e II indicam igualmente, sempre que estejam disponíveis, as informações necessárias para identificar as pessoas ou entidades em causa, sendo essas informações, no que respeita ao Anexo I, as fornecidas pelo Conselho de Segurança ou pelo Comité. Tratando-se de pessoas, essas informações podem compreender o nome (incluindo os pseudónimos), a data e o local de nascimento, a nacionalidade, os números de passaporte e bilhete de identidade, o sexo, o endereço, se for conhecido, bem como a profissão ou as funções exercidas. Tratando-se de entidades, tais informações podem referir o nome, o local, a data e o número de registo, bem como o local de actividade. No Anexo I indica-se igualmente a data da designação pelo Conselho de Segurança ou pelo Comité.
Artigo 26.o
1. A presente decisão é revista, alterada ou revogada, consoante o necessário, nomeadamente à luz das decisões pertinentes do CSNU.
2. As medidas previstas nos artigos 10.o e 11.o em matéria de relações bancárias com bancos iranianos são reapreciadas no prazo de seis meses a contar da data de adopção da presente decisão.
3. As medidas a que se referem a alínea b) do n.o 1 do artigo 19.o e a alínea b) do n.o 1 do artigo 20.o são reapreciadas a intervalos regulares, pelo menos de 12 em 12 meses. Tais medidas deixam de se aplicar às pessoas e entidades visadas se o Conselho determinar, pelo procedimento referido no artigo 24.o, que já não se verificam as condições para a sua aplicação.
Artigo 27.o
É revogada a Posição Comum 2007/140/PESC.
Artigo 28.o
A presente decisão entra em vigor a partir da data da sua adopção.
Feito em Bruxelas, em 26 de Julho de 2010.