РЕГЛАМЕНТ ЗА ИЗПЪЛНЕНИЕ (ЕС) № 905/2011 НА СЪВЕТА
от 1 септември 2011 година
за прекратяване на частичното междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, приложими по отношение на вноса на полиетилен терефталат (PET) с произход от Индия
СЪВЕТЪТ НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ,
като взе предвид Договора за функционирането на Европейския съюз,
като взе предвид Регламент (ЕО) № 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (1) („основният регламент“), и по-специално член 11, параграф 3 от него,
като взе предвид предложението на Европейската комисия, представено след консултация с Консултативния комитет,
като има предвид, че:
1. ПРОЦЕДУРА
1.1. Действащи мерки
(1)
С Регламент (ЕО) № 2604/2000 (2) Съветът наложи окончателно антидъмпингово мито върху вноса на полиетилен терефталат („PET“) с произход, inter alia, от Индия („първоначалното разследване“). След провеждане на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките Съветът наложи с Регламент (ЕО) № 192/2007 (3) окончателно антидъмпингово мито за последващ период от пет години. Антидъмпинговите мерки бяха изменени с Регламент (ЕО) № 1286/2008 на Съвета (4) след частично междинно преразглеждане („последното разследване за преразглеждане“). Мерките бяха установени на нивото на отстраняване на вредата и се състоят от специфични антидъмпингови мита. Ставката на митото варира от 87,5 EUR до 200,9 EUR за тон за поименно посочените индийски производители, докато остатъчната ставка на митото, наложено върху вноса от останалите производители, е в размер на 153,6 EUR за тон („настоящите мита“).
(2)
С Регламент (ЕО) № 2603/2000 (5) Съветът наложи окончателно изравнително мито върху вноса на PET с произход, inter alia, от Индия. След провеждането на преразглеждане с оглед изтичане на срока на действие на мерките Съветът наложи с Регламент (ЕО) № 193/2007 (6) окончателно изравнително мито за последващ период от пет години. Изравнителните мерки бяха изменени с Регламент (ЕО) № 1286/2008 на Съвета след последното разследване за преразглеждане. Изравнителните мерки се изразяват в специфично мито. Ставката на митото варира от 0 EUR до 106,5 EUR за тон за поименно посочените индийски производители, докато остатъчната ставка на митото, наложено върху вноса от останалите износители, е в размер на 69,4 EUR за тон („настоящите изравнителни мерки“).
(3)
С Решение 2000/745/ЕО (7) Комисията прие предложения за доброволни договорености от страна на няколко производители износители, с които се установява минимална вносна цена („МВЦ“) („доброволните договорености“).
1.2. Заявление за преразглеждане
(4)
В съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент беше подадено заявление за частично междинно преразглеждане от страна на Reliance Industries Limited, индийски производител износител на PET („заявителят“). Заявлението бе ограничено до дъмпинга и до заявителя. Същевременно заявителят поиска и преразглеждане на настоящите изравнителни мерки. Остатъчните антидъмпингови и изравнителни мита са приложими към вноса на продукти, произведени от заявителя, а продажбите на заявителя за Съюза се подчиняват на условията на поетите доброволни договорености.
(5)
Заявителят предостави prima facie доказателства, че запазването на настоящото мито на сегашното му ниво вече не е необходимо за компенсиране на дъмпинга. Заявителят по-специално изтъкна, че са налице съществени промени в производствените разходи на дружеството, които са довели до значително по-нисък дъмпингов марж след налагането на настоящите мита. Направеното от заявителя сравнение на неговите цени на вътрешния пазар с експортните му цени за Съюза навежда на извода, че дъмпинговият марж е значително по-нисък от нивото на настоящите мита.
1.3. Започване на частично междинно преразглеждане
(6)
Като установи след консултация с Консултативния комитет, че заявлението съдържа достатъчно prima facie доказателства в подкрепа на откриването на частично междинно преразглеждане („настоящото преразглеждане“), Комисията обяви чрез известие, публикувано на 10 юни 2010 г. в Официален вестник на Европейския съюз (8), откриването на процедура за частично междинно преразглеждане в съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент, ограничено до разглеждането на дъмпинга, доколкото това засяга заявителя.
1.4. Разглеждан продукт и сходен продукт
(7)
Продуктът, предмет на преразглеждането, е полиетилен терефталат (PET) с вискозитет 78 ml/g или повече съгласно стандарт ISO 1628-5, понастоящем класиран в код по КН 3907 60 20 и с произход от Индия („разглежданият продукт“).
(8)
В хода на разследването бе установено, че разглежданият продукт, произвеждан в Индия и продаван на пазара на Съюза, е идентичен от гледна точка на физическите и химическите си характеристики и употребата си с продукта, произвеждан и продаван на вътрешния пазар в Индия. Поради това се стигна до заключението, че продуктите, продавани на вътрешния пазар и на експортните пазари, са сходни продукти по смисъла на член 1, параграф 4 от основния регламент. Тъй като настоящото преразглеждане е ограничено до определяне на дъмпинга по отношение на заявителя, не бяха направени заключения по отношение на продукта, произвеждан и продаван от промишлеността на Съюза на пазара на Съюза.
1.5. Засегнати страни
(9)
Комисията официално уведоми заявителя, представителите на държавата на износа и асоциацията на производителите в Съюза за започването на преразглеждането. На заинтересованите страни беше предоставена възможност да изложат становищата си в писмена форма и да поискат изслушване в срока, посочен в известието за откриване на процедурата.
(10)
На всички заинтересовани страни, които поискаха да бъдат изслушани и показаха, че са налице конкретни причини, поради които следва да бъдат изслушани, бе предоставена такава възможност.
(11)
С цел получаване на необходимата информация за своето разследване Комисията изпрати въпросник на заявителя и получи отговор в рамките на посочения за целта срок.
(12)
Комисията изиска и провери цялата информация, която счете за необходима за определяне на дъмпинга. Комисията извърши проверка на място в помещенията на заявителя в Мумбай, Индия.
1.6. Разследван период в рамките на преразглеждането
(13)
Разследването на дъмпинга обхвана периода от 1 април 2009 г. до 31 март 2010 г. („разследваният период в рамките на преразглеждането“, или „РПП“).
2. РЕЗУЛТАТИ ОТ РАЗСЛЕДВАНЕТО
2.1. Траен характер на твърдяната промяна в обстоятелствата през РПП
(14)
В съответствие с член 11, параграф 3 от основния регламент беше проучен въпросът дали обстоятелствата относно дъмпинга са се променили съществено и дали тази промяна има траен характер.
(15)
Заявителят изтъкна, че промените в неговата нормална стойност и в експортните му цени, настъпили след провеждането на първоначалното разследване, в което е установен дъмпинговият му марж, са резултат от съществена промяна в производствените разходи. Той посочи, че промяната в производствените му разходи е свързана с намаляването на митата, приложими към вноса в Индия на основната суровина, използвана в производствения му процес. Освен това заявителят изтъкна също, че намаляването на митата е довело до намаляване на стимулите за износ, което е предизвикало промяна в продажните цени на вътрешния пазар, използвани за определяне на нормалната стойност.
(16)
Беше установено обаче, че въпреки намаляването на митата и на стимулите за износ, продажните цени на вътрешния пазар на дружеството, използвани за определяне на нормалната стойност през РПП, са били по-високи от цените, използвани при първоначалното разследване, в което е установен дъмпинговият марж на заявителя. По-високите продажни цени на вътрешния пазар са били резултат, inter alia, от увеличените цени на някои суровини и други изходни материали.
(17)
Що се отнася до експортните цени за Съюза през РПП, те бяха определени в съответствие с член 2, параграфи 8 и 9 от основния регламент. Трябваше обаче да се провери по-специално дали наличието на доброволни договорености по отношение на цената, по силата на които заявителят е задължен да продава продукта си на пазара на Съюза на цена над установената за всеки месец МВЦ, е оказало въздействие върху експортните цени на заявителя през РПП. Поради изложените по-долу причини беше изведено заключението, че износът за Съюза действително е бил повлиян от доброволните договорености по отношение на цената. В това отношение, като се има предвид, че заявителят е трябвало да се съобразява с поетите с доброволните договорености задължения по отношение на МВЦ, той е решил да не изнася за Съюза през определени месеци от РПП, когато неговите експортни цени за другите експортни пазари са били по-ниски от МВЦ.
(18)
Беше отбелязано, че заявителят е продавал продукта си на пазара на Съюза само в продължение на 6 месеца през РПП. От друга страна, през този период той е продавал продукти на други експортни пазари, където не е трябвало да се съобразява със задължението, поето въз основа на доброволните договорености по отношение на цената. Беше отбелязано, че експортните цени за трети държави през месеците, когато заявителят не е изнасял за Съюза, са били значително по-ниски от установената МВЦ. Поради това, с оглед на гореизложеното, има основание да се приеме, че единствената причина, поради която заявителят не е продавал продуктите си на пазара на Съюза през останалите месеци, е, че той е трябвало да спази задълженията, поети с доброволните договорености, и не е можел да продава на цени под установената МВЦ.
(19)
Заявителят оспори констатацията, че причината, поради която не е продавал продукти на пазара на Съюза, е свързана със съществуващите доброволни договорености. Заявителят посочи, че що се отнася до продажбите му през РПП на други големи експортни пазари, е имало месеци, през които не са осъществявани продажби, поради което нередовните продажби не са били специфична характеристика на пазара на Съюза. Той също така заяви, че сравнението на месечна основа на вносните цени на разглеждания продукт за Съюза от всички останали държави износители и/или вносните цени на разглеждания продукт с произход от Индия с месечната МВЦ на дружеството би показало, че заявителят е щял да бъде в състояние да продава продукти за Съюза през всички месеца от РПП, без да наруши задълженията си, произтичащи от доброволните договорености.
(20)
Доводите на заявителя не могат да бъдат приети, тъй като, от една страна, дружеството е съсредоточило дейността си върху отделни подбрани пазари, притежаващи своя собствена специфика, и те не обясняват защо дружеството не е продавало на пазара на Съюза. От друга страна, осъществените от заявителя сравнения са основани на общи статистически данни, докато констатациите от настоящото преразглеждане се основават на специфични за дружеството данни, които са по-релевантен и достоверен източник за достигането до съответни изводи. Представените доводи от заявителя също така не бяха напълно валидни: например през някои месеци вносните цени за Съюза като цяло действително са били по-високи от МВЦ, докато през други периоди вносните цени като цяло са били по-ниски от МВЦ и по тази причина от тях не е можело да се направят общи заключения. Въпреки това не се оспорва, че заявителят е извършил продажби за Съюза единствено през месеците, когато вносните цени за Съюза като цяло са били на нивото на МВЦ или по-високи.
(21)
Доводът на заявителя, че ако е искал, той е можел да продава продукти на пазара на Съюза през шестмесечния период, през който е продавал продукти на други експортни пазари на цена, по-ниска от неговата МВЦ, се отхвърля като спекулативен и необоснован. Заявителят не е изложил други доводи относно причините, поради които не е продавал продукти на Съюза през тези шест месеца, докато същевременно е продавал същите продукти на други експортни пазари на цена, по-ниска от неговата МВЦ. Поради това беше заключено, че заявителят не е продавал продукти на Съюза през определен период поради необходимостта да спази задълженията, произтичащи от доброволните договорености. Вследствие на това експортните цени на пазара на Съюза през РПП не са надеждни.
(22)
Беше направено сравнение и между продажните цени на заявителя на пазара на Съюза и цените на другите експортни пазари, за които не е било поето задължение с доброволните договорености по отношение на цената. Беше установено, че експортните цени на тези пазари без ценови задължения системно са били по-ниски през целия РПП.
(23)
Заявителят оспори заключенията, изведени от сравнението на цените за Съюза и за други експорти пазари, като изтъкна, че при анализ на ниво отделни държави съществуват редица други експортни пазари, където цените са били по-високи от цените на пазара на Съюза. В това отношение обаче сравнението на средните цени е по-релевантно от индивидуалните различия при сравнението на ниво отделни държави, което ще бъде свързано с мащаба, както и с отличителните конкурентни фактори, имащи значение за тези индивидуални пазари.
(24)
Вследствие на това експортните цени на пазарите на трети страни отразяват по-добре обичайната ценова политика на дружеството. Разликата между експортните цени за Съюза и експортните цени за останалата част от света показва, че за заявителя биха съществували силни икономически подбуди да продава на по-ниски цени за Съюза, ако нямаше МВЦ. Ето защо при тези обстоятелства се счита, че всеки наново изчислен дъмпингов марж, основан на експортните цени за Съюза през РПП, би бил установен въз основа на цени, които не са се променили значително и трайно. Същото заключение важи и за твърдението на заявителя, посочено в съображение 5, че сравнението на неговите цени на вътрешния пазар с експортните му цени за Съюза би показало дъмпингов марж под нивото на настоящите мита.
(25)
С оглед на посоченото по-горе не е изпълнено условието, установено в член 11, параграф 3 от основния регламент, че трябва да е налице съществена промяна на обстоятелствата по отношение на дъмпинга. Поради това по-нататъшното прилагане на мерките на сегашното им ниво е необходимо за компенсиране на дъмпинга.
(26)
След разгласяването заявителят изтъкна, че неговите цени на пазара на Съюза са напълно надеждни. Тъй като тези износни цени са се увеличили значително между първоначалния разследван период и РПП, трябвало да се счита, че износната политика на дружеството също се е променила значително и трайно през този период. Поради това по негови твърдения дъмпинговият марж на дружеството също се е понижил значително и трайно.
(27)
Освен това заявителят твърди, че трайната промяна в обстоятелствата не е непременно решаващ елемент при оценката, която трябва да се извърши след започването на преразглеждането, а е по-релевантен въпросът дали по-нататъшното налагане на митото е необходимо за компенсиране на дъмпинга. Той се позовава на основния принцип, установен в член 11, параграф 1 от основния регламент и в член 11.1 от Антидъмпинговото споразумение на СТО, съгласно който антидъмпинговите мерки са в сила в степента и за времето, които са необходими, за да се неутрализира ефектът от причиняващия вреда дъмпинг. В това отношение заявителят посочи, че анализът на необходимостта следва да представлява прогнозна оценка, която би изисквала поне вероятното или възможното повторение на дъмпинга на установените по-рано нива.
(28)
Член 11, параграф 1 от основния регламент предвижда, че „[а]нтидъмпинговите мерки остават в сила в степента и за времето, които са необходими, за да се неутрализира ефектът от причиняващия вреда дъмпинг“. Този принцип се прилага и при междинни преразглеждания като настоящото, по отношение на които в член 11, параграф 3 от основния регламент е предвидено, inter alia, че „[…] Процедура по междинно преразглеждане се открива, когато искането съдържа достатъчно доказателства, че продължаване на действието на мярката не е вече необходимо за компенсиране на дъмпинга и/или че няма вероятност причиняването на вреда да продължи или да се повтори, ако мярката се отмени или измени […].“ Гореспоменатата разпоредба определя критериите, които трябва да се изпълнят, когато заинтересована страна смята, че нивото на мерките е прекалено ниско или прекалено високо и поради това иска преразглеждане на тези мерки. След като такова преразглеждане е започнало, член 11, параграф 3 от основния регламент изрично предвижда, че „при провеждане на разследванията съгласно настоящия параграф Комисията може, inter alia, да прецени доколко е налице съществена промяна на обстоятелствата по отношение на дъмпинга […]. За тази цел при окончателната преценка се вземат предвид всички релевантни и надлежно подкрепени от документи доказателства“. Поради това член 11, параграф 3 предвижда допълнителен критерий за оценка (т.е. съществена промяна на обстоятелствата) в случай на междинно преразглеждане, който следва да се вземе предвид при разследването в допълнение към изискването за откриването на процедурата (т.е. оценка дали са все още необходими мерките на тяхното сегашно ниво), както твърди заявителят.
(29)
Също трябва да се отбележи, че при разследването за целите на междинно преразглеждане е обичайна практика да се разглежда трайният характер на промяната в обстоятелствата, установена в хода на разследването. Всъщност в това отношение съдебната практика на Общия съд на Европейския съюз (9) потвърждава, че „институциите разполагат с широко право на преценка, включително с възможността да прибегнат до оценка за в бъдеще на ценовата политика на съответните износители в рамките на преразглеждането на необходимостта от запазване на съществуващите мерки“. Наличните доказателства показаха, че износните цени на заявителя на пазара на Съюза не отразяват действителната ценова политика на заявителя и поради това, както беше установено в съображение 21, експортните цени на пазара на Съюза през РПП не са надеждни, и следователно всеки наново изчислен дъмпингов марж, основан на тези цени, би бил установен въз основа на цени, които не са се променили значително и трайно, както е посочено в съображение 24.
(30)
Въпреки заключението, че експортните цени за Съюза не са се променили значително и трайно, бяха разгледани доводите на заявителя и въпросът дали мерките на сегашното им ниво са все още необходими, за да се неутрализира ефектът от дъмпинга. В това отношение заявителят посочи, че тъй като дъмпинговият му марж е значително под нивото, установено в първоначалното разследване, и експортната му политика на други пазари потвърждава, че промяната в дъмпинговия марж отразява тенденцията, която може с основание да се очаква в бъдеще, настоящото ниво на мерките е явно прекомерно. Тези твърдения обаче не са подкрепени от фактите. Първо, по отношение на експортната политика на заявителя на други пазари беше установено, че, противно на твърдението на заявителя в неговото заявление, цените за тези пазари са средно почти с 10 % по-ниски от тези за Съюза. Тези експортни пазари на трети държави включват редица държави с различни по размер пазари, като за някои от тях е малко вероятно да имат вътрешно производство на PET. Поради това тези пазари се определят от собствените им конкурентни характеристики, които водят до цени и тенденции, различни от тези на пазара на ЕС. Второ, предвид тези констатации, дори да беше установено, че сегашното ниво на мерките следва да бъде променено с оглед на факта, че то повече не е необходимо, за да се неутрализира ефектът от дъмпинга, не е възможно да се определи с разумна степен на точност какво би било подходящото ниво при липсата на надеждни износни цени, които да са резултат от и да отразяват нормалните условия на пазара на Съюза.
(31)
Накрая заявителят е счел, че в съответствие с член 2, параграф 10 от основния регламент, и по-специално с оглед на буква к) от него, може да бъде извършена корекция за „разлики в други фактори, […] ако бъде доказано, че те влияят на сравнимостта на цените така, както се изисква съгласно [този] параграф“.
(32)
Предвид достигнатото по-горе заключение, че експортните цени не са променени значително и трайно, не е възможно да се установи дъмпингов марж. Поради тази причина искането за корекция не е релевантно и следователно се отхвърля.
3. ПРЕКРАТЯВАНЕ НА РАЗСЛЕДВАНЕТО
(33)
С оглед на констатациите, че обстоятелствата относно дъмпинга не са се променили значително и трайно, се счита, че настоящото преразглеждане следва да се прекрати, без да се променя нивото на митото за заявителя. Поради това антидъмпинговите мерки, наложени с Регламент (ЕО) № 1286/2008 на Съвета по отношение на вноса на PET, произведен от заявителя, следва да останат непроменени.
4. РАЗГЛАСЯВАНЕ
(34)
Заявителят, както и останалите заинтересовани страни бяха информирани за съществените факти и съображения, на които се основава намерението да се предложи прекратяването на настоящото преразглеждане. Получените коментари не бяха от естество, което да доведе до промяна на горепосоченото заключение.
5. ЗАКЛЮЧИТЕЛНА РАЗПОРЕДБА
(35)
Поради това настоящото преразглеждане следва да се прекрати без изменение на Регламент (ЕО) № 192/2007,
ПРИЕ НАСТОЯЩИЯ РЕГЛАМЕНТ:
Член 1
Частичното междинно преразглеждане на антидъмпинговите мерки, приложими по отношение на вноса на полиетилен терефталат, понастоящем класиран в код по КН 3907 60 20 и с произход, inter alia, от Индия, се прекратява без изменение на действащите мерки.
Член 2
Настоящият регламент влиза в сила в деня след публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз.
Настоящият регламент е задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки.
Съставено в Брюксел на 1 септември 2011 година.
REGULAMENTO DE EXECUÇÃO (UE) N.o 905/2011 DO CONSELHO
de 1 de Setembro de 2011
que encerra o reexame intercalar parcial das medidas anti-dumping aplicáveis às importações de determinado poli(tereftalato de etileno) originário da Índia
O CONSELHO DA UNIÃO EUROPEIA,
Tendo em conta o Tratado sobre o Funcionamento da União Europeia,
Tendo em conta o Regulamento (CE) n.o 1225/2009 do Conselho, de 30 de Novembro de 2009, relativo à defesa contra as importações objecto de dumping de países não membros da Comunidade Europeia (1) («regulamento de base»), nomeadamente o artigo 11.o, n.o 3,
Tendo em conta a proposta apresentada pela Comissão Europeia após consulta do Comité Consultivo,
Considerando o seguinte:
1. PROCEDIMENTO
1.1. Medidas em vigor
(1)
Pelo Regulamento (CE) n.o 2604/2000 (2), o Conselho instituiu um direito anti-dumping definitivo sobre as importações de determinado tipo de poli(tereftalato de etileno) originário, nomeadamente, da Índia («inquérito inicial»). Na sequência de um reexame da caducidade, o Conselho, pelo Regulamento (CE) n.o 192/2007 (3), instituiu um direito anti-dumping definitivo por um novo período de cinco anos. As medidas anti-dumping foram alteradas pelo Regulamento (CE) n.o 1286/2008 do Conselho (4), na sequência de um reexame intercalar parcial («último inquérito de reexame»). As medidas foram estabelecidas ao nível da margem de eliminação do prejuízo e consistem em direitos anti-dumping específicos. A taxa do direito varia entre 87,5 EUR e 200,9 EUR por tonelada, aplicável individualmente aos produtores indianos designados, com uma taxa do direito residual de 153,6 EUR por tonelada aplicável às importações provenientes de outros produtores («direitos em vigor»).
(2)
Pelo Regulamento (CE) n.o 2603/2000 (5), o Conselho instituiu um direito de compensação definitivo sobre as importações de um determinado tipo de poli(tereftalato de etileno) originário nomeadamente, da Índia. Na sequência de um reexame da caducidade, o Conselho, pelo Regulamento (CE) n.o 193/2007 (6), instituiu um direito de compensação definitivo por um novo período de cinco anos. As medidas de compensação foram alteradas pelo Regulamento (CE) n.o 1286/2008 do Conselho, na sequência do último inquérito de reexame. Essas medidas de compensação consistem num direito específico. A taxa do direito varia entre 0 EUR e 106,5 EUR por tonelada, aplicável individualmente aos exportadores indianos designados, com uma taxa do direito residual de 69,4 EUR por tonelada aplicável às importações provenientes de outros produtores («medidas de compensação em vigor»).
(3)
Pela Decisão 2000/745/CE (7), a Comissão aceitou compromissos oferecidos por diversos produtores-exportadores que fixam um preço mínimo de importação («PMI») («compromisso»).
1.2. Pedido de reexame
(4)
Foi apresentado um pedido de reexame intercalar parcial nos termos do artigo 11.o, n.o 3, do regulamento de base pela empresa Reliance Industries Limited, um produtor-exportador indiano de poli(tereftalato de etileno) («requerente»). O âmbito do pedido limitou-se ao dumping e ao requerente. Ao mesmo tempo, o requerente solicitou o reexame das medidas de compensação em vigor. Os direitos anti-dumping e de compensação residuais aplicam-se a importações de produtos produzidos pelo requerente, sendo as vendas do requerente à União reguladas pelo compromisso.
(5)
O requerente apresentou elementos de prova prima facie de que deixou de ser necessário continuar a aplicar o direito em vigor ao nível actual para compensar o dumping. O requerente alegou, em especial, que houve alterações significativas nos custos de produção da empresa e que essas alterações determinaram uma margem de dumping substancialmente inferior desde a instituição dos direitos em vigor. Uma comparação, efectuada pelo requerente, entre os preços por ele praticados no mercado interno e os seus preços de exportação para a União sugerira que a margem de dumping foi substancialmente inferior ao nível dos direitos em vigor.
1.3. Início de um reexame intercalar parcial
(6)
Tendo determinado, após consulta do Comité Consultivo, que o pedido continha elementos de prova prima facie suficientes para dar início a um reexame intercalar parcial («presente reexame»), por aviso de início (8) publicado em 10 de Junho de 2010 no Jornal Oficial da União Europeia, a Comissão anunciou o início de um reexame intercalar parcial, em conformidade com o artigo 11.o, n.o 3, do regulamento de base, limitado à análise do dumping no que toca ao requerente.
1.4. Produto em causa e produto similar
(7)
O produto objecto de reexame é o poli(tereftalato de etileno) com uma viscosidade de, pelo menos, 78 ml/g, segundo a norma ISO 1628-5, actualmente classificado no código NC 3907 60 20 e originário da Índia («produto em causa»).
(8)
O inquérito revelou que o produto em causa produzido na Índia e vendido na União é idêntico, em termos de características físicas e químicas e de utilizações, ao produto produzido e vendido no mercado interno da Índia. Conclui-se, por conseguinte, que os produtos vendidos no mercado interno e nos mercados de exportação são produtos similares na acepção do artigo 1.o, n.o 4, do regulamento de base. Uma vez que o âmbito do presente reexame se limitou à determinação do dumping no que diz respeito ao requerente, não foram retiradas conclusões sobre o produto produzido e vendido pela indústria da União no mercado da União.
1.5. Partes interessadas
(9)
A Comissão informou oficialmente do início do reexame o requerente, os representantes do país de exportação e a associação de produtores da União. Foi dada às partes interessadas a oportunidade de apresentarem os seus pontos de vista por escrito e de solicitarem uma audição no prazo fixado no aviso de início.
(10)
Foi concedida uma audição a todas as partes interessadas que o solicitaram e que demonstraram haver motivos especiais para serem ouvidas.
(11)
A fim de obter as informações consideradas necessárias para o seu inquérito, a Comissão enviou um questionário ao requerente, tendo recebido uma resposta no prazo fixado para o efeito.
(12)
A Comissão procurou obter e verificou todas as informações que considerou necessárias para a determinação do dumping. A Comissão efectuou uma visita de verificação às instalações do requerente em Mumbai, Índia.
1.6. Período de inquérito de reexame
(13)
O inquérito de dumping abrangeu o período compreendido entre 1 de Abril de 2009 e 31 de Março de 2010 («período de inquérito de reexame» ou «PIR»).
2. RESULTADOS DO INQUÉRITO
2.1. Carácter duradouro da alegada alteração das circunstâncias durante o PIR
(14)
Nos termos do artigo 11.o, n.o 3, do regulamento de base, examinou-se se as circunstâncias relativas ao dumping se tinham alterado significativamente e se a alteração podia ser razoavelmente considerada de carácter duradouro.
(15)
O requerente alegou que as alterações do seu valor normal e dos preços de exportação desde o inquérito inicial que estabelecia a sua margem de dumping resultavam de uma alteração significativa dos preços de produção. Alegou que a alteração do seu custo de produção estava associada à redução dos direitos aduaneiros aplicáveis às importações, para a Índia, das matérias-primas de base utilizadas no seu processo de produção. O requerente alegou ainda que a redução dos direitos aduaneiros conduzira à redução dos incentivos à exportação, o que levara a que se utilizassem preços alterados de venda no mercado interno para determinar o valor normal.
(16)
No entanto, concluiu-se que, apesar das reduções dos direitos aduaneiros e dos incentivos à exportação, os preços de venda no mercado interno da empresa utilizados para determinar o valor normal durante o PIR eram superiores aos preços utilizados no inquérito inicial que estabelecia a margem de dumping do requerente. Os preços mais elevados de venda no mercado interno resultavam, nomeadamente, do custo superior de determinadas matérias-primas e outros inputs.
(17)
No que diz respeito aos preços de exportação para a União durante o PIR, eles foram determinados nos termos do artigo 2.o, n.o 8 e n.o 9, do regulamento de base. Tinha, porém, de analisar-se em especial se a existência de um compromisso de preço abaixo do qual o requerente era obrigado a vender o seu produto ao mercado da União a um preço superior ao PMI fixado para cada mês durante o PIR tinha influenciado os preços de exportação do requerente. Concluiu-se que, pelos motivos abaixo indicados, as exportações para a União eram efectivamente influenciadas pelo compromisso de preço. A este respeito, dado que o requerente tinha de respeitar as obrigações do PMI definidas no compromisso, optou por não exportar para a UE durante meses específicos do PIR, quando os seus preços de exportação para outros mercados eram inferiores ao PMI.
(18)
Observou-se que o requerente vendeu o seu produto à União unicamente durante seis meses do PIR. Por outro lado, vendeu produtos durante todo o período a outros mercados de exportação nos quais não tinha de respeitar a obrigação fixada no compromisso de preços. Observou-se que os preços de exportação para países terceiros durante os meses em que o requerente não exportou para a União foram significativamente inferiores ao PMI fixado. À luz do que precede, pode, assim, razoavelmente presumir-se que o único motivo do requerente para não vender produtos à União nos meses restantes residia no facto de ter de respeitar os seus compromissos, não podendo vender abaixo do PMI fixado.
(19)
O requerente contestou a conclusão de que o motivo para não vender produtos ao mercado da União estava associado ao compromisso em vigor. O requerente alegou que, considerando as suas vendas a outros grandes mercados de exportação durante o PIR, tinha havido meses sem qualquer venda e que, por conseguinte, as vendas irregulares não constituíam uma característica específica do mercado da União. Alegou igualmente que uma comparação mensal dos preços de importação do produto em causa para a União a partir de todos os outros países exportadores e/ou dos preços de importação do produto em causa originário da Índia com o PMI mensal da empresa demonstraria que o requerente teria podido vender produtos à União durante todos os meses do PIR sem deixar de respeitar os seus compromissos.
(20)
A argumentação do requerente não pode ser aceite porque, por um lado, a empresa centrou a sua actividade em determinados mercados seleccionados, caracterizados pelas suas próprias especificidades, e não indicou os motivos pelos quais a empresa não vendeu na União. Por outro lado, as comparações efectuadas pelo requerente basearam-se em dados estatísticos globais, ao passo que as conclusões do presente reexame se baseiam nos dados específicos da empresa, que permitem tirar conclusões de forma mais pertinente e fiável. A argumentação apresentada pelo requerente também não é inteiramente válida, por exemplo, porque o facto de, durante alguns meses, os preços de importação globais para a União terem sido efectivamente superiores ao PMI e, noutros períodos, os preços de importação globais terem sido inferiores não permite que deles se tirem conclusões gerais. No entanto, é inquestionável que o requerente efectuou vendas para a União apenas nos meses em que os preços de importação globais para a União estavam a um nível igual ou superior ao do PMI.
(21)
A argumentação do requerente de que teria podido, caso o tivesse desejado, vender produtos no mercado da União durante o período de seis meses em que vendeu produtos noutros mercados de exportação a um preço inferior ao do seu PMI é rejeitada por ser especulativa e não fundamentada. O requerente não apresentou mais nenhum argumento quanto aos motivos pelos quais não vendeu produtos à UE durante o período de seis meses, embora, nesse mesmo período, vendesse os mesmos produtos noutros mercados de exportação a um preço inferior ao do seu PMI. Concluiu-se, portanto, que o requerente não vendeu produtos à União durante um determinado período devido à necessidade de respeitar os seus compromissos. Por conseguinte, os preços de exportação cobrados no mercado da União durante o PIR não são fiáveis.
(22)
Estabeleceu-se uma comparação entre os preços das vendas do requerente ao mercado da União e os preços atingidos noutros mercados de exportação para os quais não estava definido qualquer compromisso. Observou-se que os preços de exportação para esses mercados, relativamente aos quais não havia obrigações de preços, foram sistematicamente inferiores durante todo o PIR.
(23)
O requerente contestou as conclusões tiradas da comparação entre os preços de mercado da União e de outros mercados de exportação, alegando que, quando analisados país a país, existem diversos mercados de exportação nos quais os preços cobrados são superiores aos cobrados no mercado da União. Todavia, em relação a este aspecto, a comparação dos preços médios é mais pertinente do que as diferenças individuais numa comparação país a país, que estará associada à dimensão, bem como aos factores de concorrência distintivos em jogo em cada um desses mercados.
(24)
Por conseguinte, os preços de exportação em mercados terceiros reflectem melhor o comportamento normal da empresa em termos de determinação de preços. O diferencial de preços entre os preços de exportação para a União e os preços de exportação para o resto do mundo é indicativo de que existem argumentos económicos fortes que levariam o requerente a vender a preços inferiores aos da União, caso não vigorasse o PMI. Nestas circunstâncias, considera-se que qualquer nova margem de dumping recalculada com base nos preços de exportação para a União durante o PIR seria fixada, assim, com base em preços que não se alteraram significativamente nem de forma duradoura. Aplica-se a mesma conclusão à alegação do requerente, tal como mencionado no considerando 5, de que uma comparação entre os preços por ele praticados no mercado interno e os seus preços de exportação para a União revelaria uma margem de dumping inferior ao nível dos direitos em vigor.
(25)
À luz do que precede, não se verifica a condição definida no artigo 11.o, n.o 3, do regulamento de base, segundo a qual as circunstâncias relativas ao dumping se alteraram significativamente. Por conseguinte, é necessário continuar as aplicar as medidas ao seu nível actual para compensar o dumping.
(26)
Após a divulgação, o requerente insistiu que os preços que cobrava no mercado da União eram totalmente fiáveis. Uma vez que estes preços de exportação aumentaram significativamente entre o período do inquérito inicial e o PIR, deve também considerar-se que o comportamento de exportação da empresa se alterou de forma significativa e duradoura durante este período. Por conseguinte, a margem de dumping da empresa teria também, alegadamente, diminuído de foram significativa e duradoura.
(27)
Alegou ainda que a alteração duradoura das circunstâncias não é forçosamente o elemento determinante na avaliação a fazer após o início de um reexame, mas que é mais pertinente saber se é necessário continuar a impor o direito para compensar o dumping. Referia-se ao princípio fundamental definido no artigo 11.o, n.o 1, do regulamento de base e no artigo 11.o, n.o 1, do Acordo Anti-Dumping da OMC de que as medidas anti-dumping mantêm-se em vigor durante o período e na medida do necessário para neutralizar o dumping que está a causar prejuízo. Relativamente a este aspecto, o requerente alegou que a análise da necessidade devia ser uma avaliação prospectiva que exigiria, no mínimo, a recorrência possível ou provável de dumping ao nível previamente estabelecido.
(28)
O artigo 11.o, n.o 1, do regulamento de base determina que «as medidas anti-dumping mantêm-se em vigor durante o período e na medida do necessário para neutralizar o dumping que está a causar prejuízo». Este princípio concretiza-se no tratamento de reexames intercalares, tal como no caso vertente, no qual o artigo 11.o, n.o 3, do regulamento de base determina, nomeadamente, que «[…] é iniciado um reexame intercalar sempre que o pedido contenha elementos de prova suficientes de que a aplicação da medida deixou de ser necessária para compensar o dumping e/ou de que é improvável que o prejuízo subsista ou volte a ocorrer caso a medida seja suprimida ou alterada […]». A disposição acima mencionada define os parâmetros a respeitar quando uma parte interessada considera que o nível das medidas é demasiado baixo ou demasiado alto e, consequentemente, solicita a revisão dessas medidas. O artigo 11.o, n.o 3, do regulamento de base prevê depois explicitamente que, após o início de um reexame desse tipo, «nos inquéritos ao abrigo do presente número, a Comissão pode, nomeadamente, analisar em que medida as circunstâncias relacionadas com o dumping […] sofreram ou não alterações significativas […]. A este respeito, são tomados em consideração na determinação final todos os elementos de prova documental pertinentes». Por conseguinte, o artigo 11.o, n.o 3, determina um critério de avaliação suplementar (ou seja, a alteração significativa das circunstâncias) no caso de reexames intercalares que deve ser tido em conta durante o inquérito, para além do requisito de início (ou seja, avaliando se ainda são necessárias as medidas ao seu nível actual), conforme alegado pelo requerente.
(29)
De notar igualmente que é prática normalizada, nos inquéritos de reexame intercalar, examinar o carácter duradouro das circunstâncias alteradas detectadas num inquérito. Na realidade, a este respeito, a jurisprudência do Tribunal Geral da União Europeia (9) confirma o facto de «as instituições disporem de um amplo poder de apreciação, inclusive da faculdade de recorrerem a uma avaliação prospectiva da política de preços dos exportadores em questão, no quadro do seu exame da necessidade da manutenção das medidas existentes». No caso vertente, as provas revelam que os preços de exportação cobrados pelo requerente no mercado da União não reflectem a política de preços real do requerente e que, portanto, conforme se conclui no considerando 21, os preços de exportação cobrados no mercado da União durante o PIR não são fiáveis, pelo que qualquer nova margem de dumping recalculada com base nestes preços seria assim estabelecida com base em preços que não se alteraram significativamente nem de forma duradoura, tal como referido no considerando 24.
(30)
Apesar da conclusão de que os preços de exportação para a União não se alteraram de forma significativa e duradoura, consideraram-se a argumentação do requerente e a questão de saber se as medidas ao seu nível actual são ainda necessárias para compensar o dumping. A este respeito, o requerente alegou que, como a sua margem de dumping se situaria significativamente abaixo da indicada no inquérito inicial e como o seu comportamento de exportação noutros mercados confirmaria que a alteração na margem de dumping reflecte a tendência que pode razoavelmente esperar-se no futuro, o actual nível de medidas é manifestamente excessivo. Concluiu-se, porém, que os factos não apoiavam tal argumentação. Em primeiro lugar, relativamente ao comportamento de exportação do requerente noutros mercados, concluiu-se que, contrariamente ao alegado no pedido do requerente, os preços nestes mercados eram, em média, quase 10 % inferiores aos da União. Estes mercados de exportação de países terceiros incluem vários países com dimensões de mercado diferentes, sendo improvável que alguns deles tenham produção interna de poli(tereftalato de etileno). Esses mercados definem-se, assim, pelas suas próprias características de concorrência, que conduzem a preços e tendências diferentes das do mercado da União. Em segundo lugar, à luz destas conclusões, ainda que se concluísse que o actual nível de medidas devia ser alterado por já não ser necessário compensar o dumping, não é possível determinar com um grau de exactidão razoável qual seria o nível adequado na ausência de preços de exportação fiáveis, resultantes das condições normais do mercado da União e delas reflexo.
(31)
Por último, o requerente considerou que podia proceder-se a um ajustamento em conformidade com o artigo 2.o, n.o 10, do regulamento de base e, em especial, com a sua a alínea k), em relação a «diferenças noutros factores […] se se demonstrar que essas diferenças afectam a comparabilidade dos preços nos termos previstos no presente número».
(32)
Face à conclusão a que acima se chegou de que os preços de exportação não se alteraram de forma significativa nem duradoura, não é possível estabelecer uma margem de dumping. Por este motivo, o pedido de um ajustamento é irrelevante e, assim, rejeitado.
3. ENCERRAMENTO DO INQUÉRITO
(33)
Em virtude das conclusões segundo as quais as circunstâncias relacionadas com o dumping não se alteraram de modo significativo nem duradouro, considera-se que o presente reexame deve ser encerrado sem alterar o nível do direito aplicável ao requerente. Por conseguinte, devem permanecer inalteradas as medidas anti-dumping instituídas pelo Regulamento (CE) n.o 1286/2008 do Conselho sobre as importações de poli(tereftalato de etileno) produzido pelo requerente.
4. DIVULGAÇÃO
(34)
O requerente e outras partes em causa foram informados dos factos e das considerações essenciais com base nos quais se pretendia encerrar o presente reexame. Não foram recebidos comentários que pudessem alterar as conclusões expostas.
5. DISPOSIÇÃO FINAL
(35)
Por conseguinte, o presente reexame deve ser encerrado sem alteração do Regulamento (CE) n.o 192/2007,
ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
Artigo 1.o
É encerrado o reexame intercalar parcial das medidas anti-dumping aplicáveis às importações de poli(tereftalato de etileno), actualmente classificado no código NC 3907 60 20, e originário, nomeadamente, da Índia, sem alterar as medidas em vigor.
Artigo 2.o
O presente regulamento entra em vigor no dia seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial da União Europeia.
O presente regulamento é obrigatório em todos os seus elementos e directamente aplicável em todos os Estados-Membros.
Feito em Bruxelas, em 1 de Setembro de 2011.